Avis juridique important

|

32003L0103

Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/103/EG av den 17 november 2003 om ändring av direktiv 2001/25/EG om minimikrav på utbildning för sjöfolk (Text av betydelse för EES)

Europeiska unionens officiella tidning nr L 326 , 13/12/2003 s. 0028 - 0031

Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/103/EGav den 17 november 2003om ändring av direktiv 2001/25/EG om minimikrav på utbildning för sjöfolk(Text av betydelse för EES)EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(1),efter att ha hört Regionkommittén,i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(2), ochav följande skäl:(1) I Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/25/EG av den 4 april 2001 om minimikrav på utbildning för sjöfolk(3) fastställs miniminormer för utbildning, certifiering och vakthållning för sjöfolk som tjänstgör ombord på gemenskapsfartyg. Dessa normer grundas på normerna enligt 1978 års konvention inom ramen för Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) angående normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning i dess ändrade lydelse (STCW-konventionen).(2) I syfte att bibehålla och utveckla kunskaper och färdigheter på sjöfartsområdet i EU är det viktigt att ägna lämplig uppmärksamhet åt situationen för de maritima utbildningarna och för sjöfolk inom EU.(3) Det är viktigt att säkerställa att sjöfolk med certifikat som är utfärdade av tredje land, vilka tjänstgör ombord på gemenskapsfartyg, har en kompetensnivå motsvarande den som krävs i STCW-konventionen. I direktiv 2001/25/EG fastställs det förfaranden och gemensamma kriterier för medlemsstaternas erkännande av certifikat utfärdade av tredje land.(4) I direktiv 2001/25/EG finns det bestämmelser om att på nytt bedöma förfarandena och kriterierna för erkännande av certifikat utfärdade av tredje land och för godkännande av maritima utbildningsinstitut och maritima utbildningsprogram och maritima kurser, mot bakgrund av den erfarenhet som vunnits vid tillämpningen av det direktivet.(5) Det praktiska genomförandet av direktiv 2001/25/EG har visat att vissa ändringar av nämnda förfaranden och kriterier i hög grad kan bidra till erkännandesystemets tillförlitlighet, samtidigt som medlemsstaternas övervaknings- och rapporteringsskyldigheter skulle förenklas.(6) Bedömningen av om tredje länder som tillhandahåller utbildning efterlever bestämmelserna i STCW-konventionen kan göras effektivare om detta sker på ett enhetligt sätt. Kommissionen bör därför anförtros denna uppgift på hela gemenskapens vägnar.(7) För att garantera att ett land som erkänts fortsätter att fullständig uppfylla bestämmelserna i STCW-konventionen, bör erkännandet regelbundet ses över och förlängas i tillämpliga fall. Erkännandet av ett tredje land som inte uppfyller bestämmelserna i STCW-konventionen bör återkallas tills bristfälligheterna rättats till.(8) Beslut om att förlänga eller återkalla ett erkännande kan fattas mer effektivt om det sker på ett enhetligt och centraliserat sätt, på gemenskapsnivå. Kommissionen bör därför anförtros dessa uppgifter på hela gemenskapens vägnar.(9) Kontinuerlig övervakning av tredje ländernas efterlevnad av bestämmelserna kan bedömas på ett effektivare sätt om detta sker på ett enhetligt och centraliserat sätt.(10) En av Europeiska sjösäkerhetsbyråns (nedan kallad "sjösäkerhetsbyrån") uppgifter är att bistå kommissionen med att utföra alla uppgifter som tilldelas kommissionen genom gällande gemenskapslagstiftning för fartygsbesättningars utbildning, certifiering och vakthållning.(11) Sjösäkerhetsbyrån bör därför bistå kommissionen med att utföra de uppgifter som avser beviljande, förlängning och återkallande av erkännandet av tredje land. Den bör även bistå kommissionen vid övervakningen av tredje ländernas efterlevnad av bestämmelserna i STCW-konventionen.(12) I STCW-konventionen fastställs det språkkrav för certifikat, och intyg om erkännande av ett certifikat. Bestämmelserna i direktiv 2001/25/EG bör anpassas till de relevanta bestämmelserna i konventionen.(13) I 1974 års internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS-konventionen) fastställs det språkkrav för säkerhetskommunikation brygga-till-land. Direktiv 2001/25/EG bör uppdateras i enlighet med de senaste ändringar av SOLAS-konventionen som trädde i kraft den 1 juli 2002.(14) Det är nödvändigt att fastställa ett förfarande för att anpassa direktiv 2001/25/EG till kommande ändringar i gemenskapslagstiftningen.(15) Direktiv 2001/25/EG bör ändras i enlighet med detta.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 2001/25/EG ändras på följande sätt:1. Artikel 5 skall ändras på följande sätt:a) Punkt 3 skall ersättas med följande:"3. Certifikat skall utfärdas i enlighet med regel I/2.1 i STCW-konventionen."b) Följande mening skall läggas till i punkt 5:"Intyg om erkännande skall utfärdas i enlighet med artikel VI.2 i STCW-konventionen."2. I artikel 17 skall led e ersättas med följande:"e) Det skall finnas lämpliga anordningar för kommunikation mellan fartyget och myndigheter i land. Sådan kommunikation skall ske i enlighet med regel 14.4 i kapitel V i SOLAS-konventionen."3. Artikel 18.3 skall ersättas med följande:"3. Sjöfolk som inte innehar de certifikat som avses i artikel 4 får beviljas rätt att tjänstgöra på fartyg som för en medlemsstats flagg under förutsättning att ett beslut om erkännande av deras vederbörliga certifikat har antagits genom tillämpning av följande förfarande:a) En medlemsstat som genom intyg tänker erkänna vederbörliga certifikat utfärdade av ett tredje land till en befälhavare, ett befäl eller en radiooperatör, för tjänstgöring på ett fartyg som för dess flagg, skall lämna in en motiverad begäran om erkännande av det berörda tredje landet till kommissionen.Kommissionen skall, bistådd av Europeiska sjösäkerhetsbyrån (sjösäkerhetsbyrån) och eventuellt med deltagande av berörda medlemsstater, samla in den information som avses i bilaga II och bedöma utbildnings- och certifieringssystemen i det tredje land för vilket begäran om erkännande har lämnats in, för att kontrollera om det berörda landet uppfyller alla bestämmelser i STCW-konventionen och om lämpliga åtgärder vidtagits för att förhindra bedrägerier med certifikat.b) Beslutet om erkännande av ett tredje land skall fattas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 23.2 inom tre månader efter den dag då begäran lämnades in. Om erkännandet beviljas skall det gälla med förbehåll för bestämmelserna i artikel 18a.c) Om inget beslut har fattats om erkännandet av det berörda tredje landet inom den frist som fastställs i punkt b får den medlemsstat som lämnat in begäran besluta att unilateralt bevilja erkännandet fram tills ett beslut fattats på grundval av artikel 23.2.d) En medlemsstat får, när det gäller fartyg som för dess flagg, besluta att intyga certifikat utfärdade av tredje land som erkänts av kommissionen, med hänsyn tagen till bestämmelserna i punkterna 4 och 5 i bilaga II.e) Erkännanden av certifikat som utfärdats av erkänt tredje land och som offentliggjorts i C-serien i Europeiska unionens officiella tidning före den [...](4), skall förbli giltiga. Dessa erkännanden får användas av samtliga medlemsstater om inte kommissionen i ett senare skede har återkallat dem i enlighet med artikel 18a.f) Kommissionen skall utarbeta och uppdatera en förteckning över de tredje länder som har erkänts. Förteckningen skall offentliggöras i C-serien i Europeiska unionens officiella tidning."4. Följande artiklar skall införas:"Artikel 18a1. Utan hinder av de kriterier som anges i bilaga II och när en medlemsstat anser att ett erkänt tredje land inte längre uppfyller bestämmelserna i STCW-konventionen, skall den omedelbart informera kommissionen om detta med angivande av skälen för det. Kommissionen skall utan dröjsmål hänskjuta ärendet till den kommitté som avses i artikel 23.2. Utan hinder av de kriterier som anges i bilaga II och när kommissionen anser att ett erkänt tredje land inte längre uppfyller bestämmelserna i STCW-konventionen, skall den omedelbart informera medlemsstaterna om detta med angivande av skälen för det. Kommissionen skall utan dröjsmål hänskjuta ärendet till den kommitté som avses i artikel 23.3. När en medlemsstat har för avsikt att återkalla intygen om samtliga erkännanden av certifikat som utfärdats av ett tredje land skall den utan dröjsmål informera kommissionen och de övriga medlemsstaterna om sin avsikt med angivande av skälen för detta.4. Kommissionen skall, bistådd av sjösäkerhetsbyrån, åter göra en bedömning av erkännandet av det berörda tredje landet för att kontrollera om det landet underlåtit att uppfylla bestämmelserna i STCW-konventionen.5. När det finns uppgifter som visar att ett maritimt utbildningsinstitut inte längre uppfyller bestämmelserna i STCW-konventionen skall kommissionen meddela det berörda landet att erkännandet av dess certifikat kommer att återkallas inom två månader om åtgärder inte vidtas för att garantera att samtliga bestämmelser i STCW-konventionen uppfylls.6. Beslutet om ett återkallande av erkännandet skall fattas i enlighet med förfarandet i artikel 23.2 inom två månader efter den dag då informationen inkom från medlemsstaten. Den berörda medlemsstaten skall vidta lämpliga åtgärder för att genomföra beslutet.7. Intyg om erkännande av certifikat utfärdade i enlighet med artikel 5.6 före det datum då beslut fattats om återkallande av ett tredje lands erkännande skall förbli giltiga. Sjöfolk som innehar sådana intyg får dock inte begära att få ett intyg som ger dem högre kvalifikationer utom i de fall denna uppgradering enbart grundas på ytterligare arbetserfarenheter inom sjöfartsområdet.Artikel 18b1. De tredje länder som har erkänts i enlighet med förfarandet i artikel 18.3 b, inklusive de länder som anges i artikel 18.3 f, skall regelbundet och minst vart femte år på nytt bedömas av kommissionen, bistådd av sjösäkerhetsbyrån, för att garantera att de uppfyller de relevanta kriterierna i bilaga II och kontrollera att lämpliga åtgärder vidtagits för att förhindra bedrägerier med certifikat.2. Kommissionen skall fastställa prioriteringskriterierna för bedömningen av tredje länder på grundval av de uppgifter som framkommit vid hamnstatskontrollen i enlighet med artikel 20 samt av de rapporter om resultaten av de oberoende bedömningarna som lämnats av tredje land i enlighet med avsnitt A-I/7 i STCW-koden.3. Kommissionen skall till medlemsstaterna överlämna en rapport med bedömningsresultaten."5. Följande mening skall läggas till i artikel 22.1:"Detta direktiv får även ändras i enlighet med samma förfarande för att ta hänsyn till relevanta ändringar av gemenskapslagstiftningen."6. Bilaga II skall ändras på det sätt som anges i bilagan till detta direktiv.Artikel 2Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 14 maj 2005. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Senast den 14 december 2008 skall kommissionen för Europaparlamentet och rådet lägga fram en utvärderingsrapport på grundval av en noggrann analys och utvärdering av IMO:s avtalsbestämmelser, genomförandet av dessa och nyvunnen kunskap om sambandet mellan säkerheten och utbildningsnivån hos fartygsbesättningar.Artikel 3Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 17 november 2003.På Europaparlamentets vägnarP. CoxOrdförandePå rådets vägnarG. AlemannoOrdförande(1) EUT C 133, 6.6.2003, s. 23.(2) Europaparlamentets yttrande av den 3 september 2003 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 6 november 2003.(3) EGT L 136, 18.5.2001, s. 17. Direktivet ändrat genom direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.1.2002, s. 53).(4) 18 månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.BILAGABilaga II till direktiv 2001/25/EG skall ersättas med följande:"BILAGA IIDE KRITERIER SOM AVSES I ARTIKEL 18.3 a FÖR ERKÄNNANDE AV TREDJE LAND SOM HAR UTFÄRDAT ETT CERTIFIKAT ELLER PÅ VARS VÄGNAR ETT CERTIFIKAT HAR UTFÄRDATS1. Det berörda tredje landet måste vara en part till STCW-konventionen.2. IMO:s sjösäkerhetskommitté skall ha intygat att det berörda tredje landet till fullo har genomfört bestämmelserna i STCW-konventionen.3. Kommissionen, bistådd av sjösäkerhetsbyrån och eventuellt med deltagande av berörda medlemsstater, skall ha vidtagit alla nödvändiga åtgärder, eventuellt inbegripet inspektion av inrättningar och förfaranden, för att bekräfta att kraven när det gäller kompetensnorm, utfärdande och intyg om erkännande av certifikat samt förande av förteckning till fullo uppfylls och att ett system för kvalitetsnormer har införts enligt kraven i regel I/8 i STCW-konventionen.4. Medlemsstaten är i färd att sluta en överenskommelse med det berörda tredje landet om att omedelbar underrättelse kommer att lämnas om alla väsentliga förändringar beträffande arrangemangen för utbildning och certifiering som föreskrivs i enlighet med STCW-konventionen.5. Medlemsstaten har infört åtgärder för att säkerställa att sjöfolk som lämnar in certifikat för erkännande, vilka avser funktioner på ledningsnivå, har tillräcklig kunskap om de avsnitt av medlemsstatens sjölagstiftning som berör de funktioner som de tillåts att utöva.6. Om en medlemsstat vill komplettera bedömningen av ett tredje lands efterlevnad av bestämmelserna genom att utvärdera vissa maritima utbildningsinstitut skall den tillämpa bestämmelserna i avsnitt A-I/6 i STCW-koden."


Avis juridique important

|

31986L0096

Rådets direktiv 86/96/EEG av den 18 mars 1986 om ändring av direktiv 80/232/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om de nominella vikter och volymer samt volymer för behållare som är tillåtna för vissa färdigpackade varor

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 080 , 25/03/1986 s. 0055 - 0056 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 7 s. 0118  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 7 s. 0118

RÅDETS DIREKTIV av den 18 mars 1986 om ändring av direktiv 80/232/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om de nominella vikter och volymer samt volymer för behållare som är tillåtna för vissa färdigpackade varor (86/96/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3),och med beaktande av följande:Sedan direktiv 80/232/EEG(4) antogs den 15 januari 1980 har det uppstått svårigheter, särskilt beträffande benämningen på vissa produkter i bilaga 1 och tolkningen av det inledande stycket i bilaga 3.Därför bör dessa bilagor ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilaga 1 och 3 till direktiv 80/232/EEG skall ändras enligt bilagan till detta direktiv.Artikel 2 Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 18 månader efter dagen för anmälan(5) och skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 18 mars 1986.På rådets vägnarW. F. van EEKELENOrdförande(1) EGT nr C 18, 25.1.1984, s. 7.(2) EGT nr C 46, 18.2.1985, s. 92.(3) EGT nr C 206, 6.8.1984, s. 17.(4) EGT nr L 51, 25.2.1980, s. 1.(5) Detta direktiv anmäldes för medlemsstaterna den 18 mars 1986.BILAGA 1. I bilaga 1 skall punkt 1.5.4 och 4. ersättas med följande:"1.5.4. Färdig mat som producerats genom att låta spannmål eller spannmålsprodukter svälla eller genom rostning (rispuffar, cornflakes och liknande produkter) (Common Customs Tariff rubrik nr 19.05)250 - 375 - 500 - 750 - 1.000 - 1.500 - 2.000.""4. FÄRDIGBLANDADE FÄRGER OCH FERNISSOR (med eller utan tillsats av lösningsmedel; Common Customs Tariff underrubrik 32.09 A II utom spridda pigment och lösningar) (kvantitet i ml)25 - 50 - 125 - 250 - 375 - 500 - 750 - 1.000 - 2.000 - 2.500 - 4.000 - 5.000 - 10.000."2. I bilaga 3 skall det inledande stycket ersättas med följande:"Trots artikel 8.1. e i rådets direktiv 75/324/EEG av den 20 maj 1975 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om aerosolbehållare (1), behöver produkter som säljs i aerosoler som uppfyller kraven i detta direktiv inte ange innehållets nominella vikt."


Avis juridique important

|

31989L0552

Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 298 , 17/10/1989 s. 0023 - 0030 Finsk specialutgåva Område 6 Volym 3 s. 0003  Svensk specialutgåva Område 6 Volym 3 s. 0003

RÅDETS DIREKTIV av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (89/552/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2 och 66 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),i samarbete med Europaparlamentet (2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), ochmed beaktande av följande:De mål för gemenskapen som fastställts i fördraget innefattar upprättande av ett allt fastare förbund mellan Europas folk, vilket skall främja närmare förbindelser mellan de stater som den förenar, garantera ekonomiskt och socialt framåtskridande i medlemsländerna genom gemensamma åtgärder för att avskaffa de barriärer som delar Europa, uppmuntra fortgående förbättringar av levnadsvillkoren för gemenskapens folk samt garantera att fred och frihet upprätthålls och stärks.Fördraget föreskriver att en gemensam marknad upprättas, att medlemsstaterna sinsemellan avskaffar hinder för fri rörlighet för tjänster och inför ett system som säkerställer att konkurrensen på den gemensamma marknaden inte snedvrids.Sändningar över gränserna med hjälp av olika tekniker är ett sätt att uppfylla gemenskapens mål, och åtgärder bör vidtas för att medge och säkerställa övergången från nationella marknader till en gemensam produktions- och distributionsmarknad för program och för att upprätta lojala konkurrensförhållanden utan att påverka den roll i det allmännas intresse som TV-tjänsterna skall tillgodose.Europarådet har antagit Europakonventionen om television över gränserna.Fördraget föreskriver att direktiv utfärdas om samordning av bestämmelser för att underlätta egenföretagande.Televisionssändning är normalt sett en tjänst enligt fördragets innebörd.Fördraget föreskriver fri rörlighet för alla tjänster som normalt tillhandahålls mot betalning, utan inskränkning på grund av kulturellt eller annat innehåll och utan begränsning för medborgare i medlemsstaterna som är etablerade i ett annat EG-land än det för vilken tjänsterna är avsedda.Denna rättighet som den tillämpas på sändning och distribution av televisionstjänster är också ett klart uttalande i gemenskapsrätten av en mer allmän princip, nämligen yttrandefriheten som den fastställts i artikel 10.1 i Konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, som ratificerats av alla medlemsstater. Ett direktiv om sändning och distribution av TV-program måste därför säkerställa programmens fria rörlighet mot bakgrund av nämnda artikel och med förbehåll endast för de begränsningar som anges i stycke 2 i nämnda artikel och av artikel 56.1 i fördraget.Medlemsstaternas lagar och andra författningar beträffande TV- och kabelsändningar innehåller olikheter, av vilka några kan hindra den fria rörligheten för sändningar inom gemenskapen och snedvrida konkurrensen inom den gemensamma marknaden.Alla sådana restriktioner i friheten att tillhandahålla sändningstjänster inom gemenskapen skall avskaffas enligt fördraget.Ett sådant avskaffande skall ske jämsides med en samordning av tillämpliga lagar. Denna samordning skall ha till syfte att underlätta de berörda professionella verksamheterna och, mera allmänt, det fria utbytet av information och tankar inom gemenskapen.Det är följaktligen nödvändigt och tillräckligt att alla sändningar följer lagen i den medlemsstat, varifrån de härrör.Detta direktiv fastställer minimikraven för att garantera frihet för sändning. Det påverkar därför inte medlemsstaternas och respektive myndigheters ansvar i fråga om organisationen - inklusive systemen för tillståndsgivning, administrativ auktorisering eller beskattning - finansiering och programinnehåll. Den kulturella utvecklingens oberoende i medlemsstaterna och bevarandet av den kulturella mångfalden inom gemenskapen förblir därför opåverkade.Inom den gemensamma marknaden är det nödvändigt att alla sändningar, som härrör från och är avsedda för mottagning inom gemenskapen, och i synnerhet de som är avsedda för mottagning i en annan medlemsstat, följer den lag som är tillämplig på sändningar, avsedda för mottagning av allmänheten i den medlemsstat, varifrån sändningen kommer, samt bestämmelserna i detta direktiv.Kravet att den medlemsstat, varifrån sändningarna härrör, verifierar att dessa följer nationella lagar, samordnade genom detta direktiv, är enligt gemenskapsrätten tillräckligt för att garantera fri rörlighet för sändningar utan en andra kontroll på samma grunder i de mottagande medlemsstaterna. Den mottagande medlemsstaten får emellertid undantagsvis och under särskilda omständigheter interimistiskt hindra återutsändning av televisionssändningar.Det är viktigt att medlemsstaterna säkerställer att varje handling förhindras, som kan visa sig skadlig för den fria rörligheten och handeln med televisionsprogram eller som kan medföra dominerande ställningar som skulle leda till begränsningar av den TV-överförda informationens mångfald och frihet och av informationssektorn i dess helhet.Detta direktiv, som är specifikt begränsat till regler för televisionssändningar, påverkar inte existerande eller kommande gemenskapsåtgärder beträffande harmonisering, särskilt för att tillfredsställa tvingande krav som rör skydd för konsumenter och rimligheten i kommersiella transaktioner och konkurrens.Samordning är inte desto mindre nödvändig för att underlätta för personer och företag som producerar program med ett kulturellt syfte att ägna sig åt sin verksamhet.Minimikraven för alla offentliga eller privata televisionsprogram inom gemenskapen beträffande europeiska, audiovisuella produktioner har varit ett sätt att främja produktion, oberoende produktion och distribution i de ovan nämnda företagen och kompletterar andra åtgärder som redan vidtagits eller kommer att föreslås för att främja samma syfte.Det är därför nödvändigt att främja marknader av tillräcklig storlek för TV-produktioner i medlemsstaterna för att ge avkastning på nödvändiga investeringar, inte bara genom att upprätta gemensamma regler som öppnar nationella marknader utan också genom att där så är praktiskt möjligt och med lämpliga medel se till att europeisk produktion utgör en övervägande del av alla medlemsstaternas TV-program. För att tillämpningen av dessa regler skall kunna övervakas och för att dessa mål skall kunna uppfyllas, skall medlemsstaterna till kommissionen överlämna en rapport om de delar som reserverats för europeiska respektive oberoende produktioner enligt detta direktiv. Vid beräkningen av proportionerna skall hänsyn tas till den speciella situationen i Grekland och Portugal. Kommissionen måste informera medlemsstaterna om dessa rapporter, åtföljda där så är lämpligt av ett yttrande som särskilt tar hänsyn till framsteg i förhållande till tidigare år, andelen nya program i sändningarna, de speciella villkoren för nya programföretag och den speciella situationen i länder med låg audiovisuell produktionskapacitet eller med begränsat språkområde.För dessa ändamål bör "europeiska produktioner" definieras utan att det påverkar medlemsstaternas möjligheter att fastställa en mera detaljerad definition i fråga om TV-programföretag inom sin jurisdiktion i överensstämmelse med artikel 3.1 i enlighet med gemenskapsrätten och med hänsyn till detta direktivs syften.Det är viktigt att söka efter lämpliga medel och procedurer i överensstämmelse med gemenskapsrätten för att främja att dessa syften förverkligas och att lämpliga åtgärder vidtas för att uppmuntra genomförande och utveckling av europeisk audiovisuell produktion och distribution, särskilt i länder med låg produktionskapacitet eller med begränsat språkområde.Nationella stödåtgärder för utveckling av europeisk produktion kan tillämpas i den utsträckning de överensstämmer med gemenskapsrätten.Ett åtagande, där så är praktiskt möjligt, om att en viss del av sändningarna skall reserveras för oberoende produktioner, skapade av producenter som är oberoende av programföretag, kommer att stimulera nya källor för TV-produktion, särskilt genom att små och medelstora företag skapas. Det kommer att öppna nya möjligheter att lansera kreativa begåvningar inom kulturella yrken och bland personal på det kulturella området. Medlemsstaternas definition av begreppet oberoende producent bör ta hänsyn till detta syfte genom att vederbörligen beakta små och medelstora producenter och tillåta finansiellt deltagande vid samproduktion med TV-företagen.Det är nödvändigt att medlemsstaterna vidtar åtgärder för att säkerställa att en viss period förflyter mellan premiärvisningen på biograf och TV-premiären.För att medge en aktiv språkpolicy till förmån för ett specifikt språk förblir medlemsstaterna fria att fastställa mera detaljerade eller striktare regler framför allt på grundval av språkkriterier, så länge dessa regler överensstämmer med gemenskapsrätten och särskilt inte är tillämpliga i fråga om återutsändning av program som producerats i andra medlemsstater.För att säkerställa att konsumenternas intressen som TV-tittare är helt och fullt skyddade är det väsentligt att TV-reklamen underkastas vissa minimiregler och standarder och att medlemsstaterna behåller rätten att fastställa mer detaljerade eller striktare regler och under vissa omständigheter kan fastställa olika villkor för programföretag inom deras jurisdiktion.Med vederbörlig hänsyn till gemenskapsrätten och i fråga om sändningar, avsedda enbart för det egna landet vilka inte kan tas emot, direkt eller indirekt, i en eller flera medlemsstater, skall medlemsstaterna kunna fastställa olika villkor för reklaminslag och olika gränser för reklamvolymen för att underlätta dessa speciella sändningar.Det är nödvändigt att förbjuda all TV-reklam för cigaretter och andra tobaksvaror, inklusive indirekta former av reklam vilka, utan att direkt nämna tobaksvaran, söker kringgå reklamförbudet genom att utnyttja märkesnamn, symboler eller andra distinkta kännetecken för tobaksvaror eller företag, vars kända eller huvudsakliga verksamheter innefattar produktion eller försäljning av sådana produkter.Det är även nödvändigt att förbjuda all TV-reklam för medicinska produkter eller medicinsk behandling som är receptbelagd i den medlemsstat, inom vars jurisdiktion programföretaget faller, samt att införa strikta kriterier i fråga om TV-reklam för alkoholhaltiga drycker.Med beaktande av den växande betydelsen av sponsorer för finansiering av program bör lämpliga regler fastställas för detta.Det är vidare nödvändigt att införa regler för program och TV-reklam för att skydda minderårigas fysiska, mentala och moraliska utveckling.Även om TV-programföretag normalt är skyldiga att garantera att programmen presenterar fakta och händelser på ett korrekt sätt är det inte desto mindre viktigt att programföretagen åläggs speciella skyldigheter med hänsyn till rätten till genmäle eller motsvarande så att varje person, vars legitima intressen har skadats av ett påstående som gjorts under ett TV- program, effektivt kan utnyttja denna rättighet.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.KAPITEL 1 Definitioner Artikel 1 I detta direktiv avses meda) TV-sändning: den ursprungliga överföringen av TV-program avsedda för mottagning av allmänheten, per tråd eller genom luften inklusive överföring via satellit, i okodad eller kodad form. Den innefattar överföring av program mellan företag för vidaresändning till allmänheten. Den innefattar inte kommunikationstjänster som tillhandahåller data eller andra meddelanden som efterfrågas individuellt såsom telefax, databaser och andra liknande tjänster.b) TV-reklam: varje form av sänt meddelande mot betalning eller liknande ersättning som utförs av ett offentligt eller privat företag i samband med handel, affärsverksamhet, hantverk eller yrke i avsikt att mot betalning främja tillhandahållandet av varor eller tjänster, inklusive fast egendom, eller rättigheter och förpliktelser.Med undantag för de ändamål som anges i artikel 18 innefattar detta inte direkta erbjudanden till allmänheten som gäller försäljning, köp eller uthyrning av produkter eller tillhandahållande av tjänster mot betalning.c) Smygreklam: presentation i ord eller bild av varor, tjänster, namn, varumärke eller verksamheter som utövas av en varu- eller tjänsteproducent i program, då sådan presentation av programföretaget avses tjäna som reklam, och då allmänheten kan vilseledas i fråga om presentationens art. Sådan presentation betraktas som avsiktlig, särskilt om den görs mot betalning eller liknande ersättning.d) Sponsring: varje bidrag, som ges för finansiering av TV-program av ett offentligt eller privat företag som inte är engagerat i TV-verksamhet eller i produktion av audiovisuella verk, i syfte att främja företagets namn, varumärke, anseende, verksamhet eller produkter.KAPITEL 2 Allmänna bestämmelser Artikel 2 1. Varje medlemsstat skall säkerställa att alla TV-sändningar, som sänds- av programföretag inom dess jurisdiktion, eller- av programföretag som utan att stå under någon medlemsstats jurisdiktion använder sig av en frekvens eller satellitkapacitet upplåten av eller en satellitupplänk belägen i denna medlemsstat,överensstämmer med den lagstiftning som gäller för sändningar, avsedda för allmänheten i denna medlemsstat.2. Medlemsstaterna skall säkerställa fri mottagning och får inte begränsa återutsändning inom sina territorier av TV-sändningar från andra medlemsstater av skäl som omfattas av detta direktiv. Medlemsstaterna kan interimistiskt inställa återutsändning av TV-sändningar om följande villkor uppfylls:a) En TV-sändning som kommer från annat medlemsland uppenbarligen, allvarligt och djupt överträder bestämmelserna i artikel 22.b) Programföretaget under de föregående 12 månaderna har överträtt samma bestämmelse vid minst två tillfällen.c) Medlemsstaten ifråga skriftligen har underrättat programföretaget och kommissionen om de angivna överträdelserna och om sin avsikt att begränsa återutsändning om sådan överträdelse åter skulle inträffa.d) Samråd med den sändande staten och kommissionen inte har resulterat i en uppgörelse i godo inom 15 dagar efter den skriftliga underrättelsen enligt c och den angivna överträdelsen fortsätter.Kommissionen skall säkerställa att åtgärderna för att hindra återutsändningen sker i överensstämmelse med gemenskapens lagar. Kommissionen kan som ett angeläget ärende anmoda den berörda medlemsstaten att upphöra med åtgärder som strider mot gemenskapens lagar. Denna bestämmelse påverkar inte tillämpningen av procedurer, gottgörelser eller sanktioner för överträdelserna i fråga i den medlemsstat som har jurisdiktion över det berörda programföretaget.3. Detta direktiv skall inte beröra sändningar som uteslutande är avsedda för mottagning i andra stater än medlemsstaterna och som inte mottas direkt eller indirekt i en eller flera medlemsstater.Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall ha frihet att föreskriva att TV-programföretagen inom deras jurisdiktion fastställer mera detaljerade eller striktare regler inom de områden som omfattas av detta direktiv.2. Medlemsstaterna skall, inom ramen för sin lagstiftning, på lämpligt sätt säkerställa att TV-programföretagen inom deras jurisdiktion uppfyller bestämmelserna i detta direktiv.KAPITEL 3 Främjande av distribution och produktion av TV-program Artikel 4 1. Medlemsstaterna skall, där så är praktiskt möjligt och på lämpligt sätt, säkerställa att programföretagen reserverar en övervägande del av sin sändningstid med undantag av tid för nyheter, sportevenemang, tävlingar, reklam och teletexttjänster för europeiska produktioner definierade i artikel 6. Denna andel bör uppnås gradvis på grundval av lämpliga kriterier med beaktande av programföretagets ansvar gentemot sin publik för information, utbildning, kultur och underhållning.2. Om den andel som anges i punkt 1 inte kan uppnås, får den inte vara mindre än genomsnittet under 1988 i den berörda medlemsstaten.Vad avser Grekland och Portugal skall år 1988 ersättas av år 1990.3. Från och med den 3 oktober 1991 skall medlemsstaterna vartannat år till kommissionen överlämna en rapport om tillämpningen av denna artikel och artikel 5.Rapporten skall innefatta en statistisk uppgift om den uppnådda andelen som anges i denna artikel och i artikel 5 för vart och ett av de TV-program som faller inom den berörda medlemsstatens jurisdiktion, skälen i varje enskilt fall till att man inte uppnått denna andel och de åtgärder som vidtagits eller förutses för att uppnå målet.Kommissionen skall informera de övriga medlemsstaterna och Europaparlamentet om rapporterna, som då så är lämpligt skall åtföljas av ett yttrande. Kommissionen skall säkerställa att denna artikel och artikel 5 tillämpas i överensstämmelse med bestämmelserna i fördraget. Kommissionen får i sitt yttrande särskilt beakta de framsteg som uppnåtts i förhållande till tidigare år, andelen premiärproduktioner i programplaneringen, de särskilda omständigheterna för nya TV-programföretag och den speciella situationen i länder med låg audiovisuell produktionskapacitet eller begränsat språkområde.4. Rådet skall senast vid slutet av det femte året efter detta direktivs antagande granska genomförandet av denna artikel med utgångspunkt från en rapport från kommissionen, åtföljd av alla de förslag till åtgärder som den kan anse lämpliga.För detta ändamål skall kommissionens rapport, baserad på den av medlemsstaterna enligt punkt 3 tillhandahållna informationen, särskilt ta hänsyn till utvecklingen inom den gemensamma marknaden och till det internationella sammanhanget.Artikel 5 Medlemsstaterna skall där så är praktiskt möjligt och på lämpligt sätt säkerställa att programföretagen reserverar minst 10 % av sin sändningstid, med undantag för tid reserverad för nyheter, sportevenemang, tävlingar, reklam och teletexttjänster, eller alternativt, efter medlemsstatens bedömande, minst 10 % av sin programbudget, för europeiska produktioner, skapade av producenter som är oberoende av programföretagen. Denna andel bör uppnås gradvis och baseras på lämpliga kriterier med tanke på programföretagets ansvar gentemot sina tittare när det gäller information, utbildning, kultur och underhållning. Detta måste uppnås genom öronmärkning av en lämplig andel för nya produktioner, d.v.s. produktioner som sänds inom fem år efter framställningen.Artikel 6 1. I detta kapitel avses med europeiska produktionera) produktioner som härrör från gemenskapens medlemsstater och, vad gäller TV-programföretag, som faller inom Förbundsrepubliken Tysklands jurisdiktion, produktioner från de tyska territorier där Förbundsrepublikens grundlag inte tillämpas och som uppfyller villkoren i punkt 2,b) produktioner som härrör från europeiska tredjestater som är anslutna till Europarådets konvention om gränsöverskridande television och som uppfyller villkoren i punkt 2,c) produktioner som härrör från andra europeiska tredjestater och som uppfyller villkoren i punkt 3.2. Med produktioner som anges i punkt 1 a och 1 b avses sådana produktioner som huvudsakligen är gjorda tillsammans med författare och personal som är bosatta i en eller flera av de stater som anges i punkt 1 a och 1 b, under förutsättning att produktionerna uppfyller ett av följande tre villkor:a) De har gjorts av en eller flera producenter som är etablerade i en eller flera av dessa stater.b) Framställningen av produktionerna har övervakats och styrts av en eller flera producenter, etablerade i en eller flera av dessa stater.c) Bidrag från samproducenter i dessa stater utgör en övervägande del av den totala samproduktionskostnaden och samproduktionen styrs inte av en eller flera producenter, etablerade utanför dessa stater.3. De produktioner som anges i punkt 1 c är produktioner som utförts i samarbete med producenter, etablerade i en eller flera medlemsstater, eller uteslutande av producenter etablerade i en eller flera europeiska tredjestater, med vilka gemenskapen kommer att sluta avtal i enlighet med bestämmelserna i fördraget, om dessa produktioner huvudsakligen utförts med författare och personal som är bosatta i en eller flera europeiska stater.4. Produktioner som inte är europeiska produktioner enligt punkt 1, men som huvudsakligen gjorts tillsammans med författare och personal som är bosatta i en eller flera medlemsstater, skall betraktas som europeiska produktioner i den utsträckning som motsvarar andelen bidrag från gemenskapens samproducenter till de totala produktionskostnaderna.Artikel 7 Medlemsstaterna skall säkerställa att TV-programföretag inom deras jurisdiktion inte sänder någon biograffilm innan två år förflutit sedan filmen först visades på en biograf i någon av gemenskapens medlemsstater, såvida inte annat överenskommits mellan innehavarna av distributionsrättigheterna och programföretaget. I fråga om biograffilm som samproducerats med programföretaget skall denna period vara ett år.Artikel 8 Om medlemsstaterna anser det nödvändigt av språkpolitiska skäl, kan de vad gäller en del eller alla program från TV-programföretagen inom sin jurisdiktion, med beaktande av gemenskapens lagstiftning fastställa mera detaljerade eller striktare regler, särskilt på grundval av språkliga kriterier.Artikel 9 Detta kapitel skall inte gälla lokala TV-sändningar som inte ingår i ett nationellt nät.KAPITEL 4 TV-reklam och sponsring Artikel 10 1. TV-reklam skall vara lätt att känna igen som sådan och hållas åtskild från andra delar av programmet med optiska och/eller akustiska hjälpmedel.2. Enstaka reklaminslag skall endast förekomma undantagsvis.3. Reklam får inte använda subliminalteknik.4. Smygreklam är förbjuden.Artikel 11 1. Reklam skall infogas mellan program. Under förutsättning att villkoren i punkt 2-5 i denna artikel uppfylls får reklam också infogas i program på sådant sätt och med hänsyn till naturliga pauser samt programmets sändningslängd och karaktär, att varken programmets integritet och värde eller innehavarnas rättigheter kränks.2. I program som består av fristående delar eller i sportprogram och på liknande sätt strukturerade evenemang och föreställningar som innehåller pauser, skall reklam endast infogas mellan sådana delar eller i pauserna.3. Överföring av audiovisuella produktioner såsom spelfilm och filmer gjorda för TV (utom TV-serier, lätta underhållningsprogram och dokumentärer) under förutsättning att deras programlagda sändningslängd är mer än 45 minuter, får avbrytas en gång för varje hel period om 45 minuter. Ett ytterligare avbrott medges om den programlagda sändningslängden är minst 20 minuter längre än två eller flera kompletta fyrtiofemminutersperioder.4. Om andra program än de som omfattas av punkt 2 avbryts av reklam skall en period om minst 20 minuter förflyta mellan reklaminslagen i programmet.5. Reklam får inte infogas i sändningar av gudstjänster. Nyhetsprogram och program om aktuella samhällsfrågor, dokumentärprogram, religiösa program och barnprogram får inte avbrytas av reklaminslag om deras programlagda sändningslängd är mindre än 30 minuter. Om deras programlagda sändningslängd är 30 minuter eller mer skall de ovan angivna styckena gälla.Artikel 12 TV-reklam får intea) undergräva respekten för den mänskliga värdigheten,b) diskriminera någon på grund av ras, kön eller nationalitet,c) angripa religiös eller politisk övertygelse,d) uppmuntra ett beteende som är skadligt för hälsa eller säkerhet,e) uppmuntra ett beteende som är skadligt för miljön.Artikel 13 Alla former av TV-reklam för cigaretter eller andra tobaksvaror skall vara förbjudna.Artikel 14 TV-reklam för medicinska produkter och medicinsk behandling skall vara förbjuden, om produkterna eller behandlingarna är tillgängliga endast efter ordination i den medlemsstat till vars jurisdiktion programföretaget hör.Artikel 15 TV-reklam för alkoholhaltiga drycker skall uppfylla följande kriterier:a) Den får inte rikta sig speciellt till minderåriga eller särskilt skildra minderåriga som intar dessa drycker.b) Den skall inte förknippa konsumtion av alkohol med förbättrad fysisk prestation eller med bilkörning.c) Den skall inte ge intryck av att konsumtion av alkohol bidrar till social eller sexuell framgång.d) Den skall inte göra gällande att alkohol har terapeutiska egenskaper eller att den är ett stimulerande eller lugnande medel eller ett medel för att lösa personliga konflikter.e) Den skall inte uppmuntra överkonsumtion av alkohol eller ge en negativ bild av nykterhet eller återhållsamhet.f) Den skall inte framhålla en hög alkoholhalt som en positiv egenskap hos dryckerna.Artikel 16 TV-reklam skall inte orsaka moralisk eller fysisk skada hos minderåriga och måste därför uppfylla följande kriterier:a) Den skall inte direkt uppmana minderåriga att köpa en produkt eller tjänst genom att utnyttja deras oerfarenhet eller godtrogenhet.b) Den skall inte direkt uppmuntra minderåriga att övertala sina föräldrar eller andra att köpa de utannonserade varorna eller tjänsterna.c) Den skall inte utnyttja det speciella förtroende minderåriga hyser för föräldrar, lärare eller andra personer.d) Den skall inte utan skäl visa minderåriga i farliga situationer.Artikel 17 1. Sponsrade TV-program skall uppfylla följande krav:a) Innehåll och programläggning av sponsrade program får under inga förhållanden påverkas av sponsorn på ett sätt som inverkar på programföretagets ansvar och redaktionella oberoende avseende program.b) De måste klart identifieras som sponsrade genom att sponsorns namn och/eller logotyp anges i början och/eller slutet av programmen.c) De skall inte uppmuntra till köp eller förhyrning av sponsorns eller en tredje parts produkter eller tjänster, särskilt inte genom att göra speciella säljfrämjande referenser till dessa produkter eller tjänster.2. TV-program får inte sponsras av fysiska eller juridiska personer, vars huvudsakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av produkter eller tillhandahållande av tjänster för vilka reklam är förbjuden enligt artikel 13 eller 14.3. Nyheter och program som tar upp aktuella samhällsfrågor får inte sponsras.Artikel 18 1. Reklamtiden skall inte överstiga 15 % av den dagliga sändningstiden. Denna andel får emellertid ökas till 20 % för att innefatta reklam som innehåller direkta erbjudanden till allmänheten om försäljning, köp eller hyra av produkter eller tillhandahållande av tjänster, under förutsättning att andelen reklaminslag inte överskrider 15 %.2. Reklaminslagens längd inom en given entimmesperiod skall inte överskrida 20 %.3. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 skall reklam som innehåller direkta erbjudanden till allmänheten om försäljning, köp eller hyra av produkter eller tillhandahållande av tjänster inte överstiga en timme om dagen.Artikel 19 Medlemsstaterna får inom sin jurisdiktion fastställa striktare regler för sändningstid och föreskrifter för programföretagens TV-sändningar, än de i artikel 18, i syfte att förena efterfrågan på TV-reklam med allmänintresset, varvid hänsyn särskilt skall tas tilla) televisionens uppgift att tillhandahålla information, utbildning, kultur och underhållning,b) bevarandet av informationens och mediernas mångsidighet.Artikel 20 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3 får medlemsstaterna, med vederbörlig hänsyn till gemenskapens lagstiftning, fastställa andra villkor än de som fastställts i artikel 11.2-11.5 och i artikel 18 ifråga om sändningar, som uteslutande är avsedda för det nationella territoriet och som inte kan tas emot, direkt eller indirekt, i en eller flera andra medlemsstater.Artikel 21 Medlemsstaterna skall, i fråga om TV-sändningar som inte överensstämmer med bestämmelserna i detta kapitel, inom ramen för sin lagstiftning vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att dessa bestämmelser efterlevs.KAPITEL 5 Skydd av minderåriga Artikel 22 Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att TV-sändningar från TV-programföretag inom respektive stats jurisdiktion inte inkluderar program som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga, särskilt program som innehåller pornografi eller meningslöst våld. Denna bestämmelse skall utsträckas till att gälla andra program som kan bedömas skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga, utom då det kan anses säkert, genom val av tid för sändningen eller genom tekniska åtgärder, att de minderåriga inom sändningsområdet normalt inte hör eller ser sådana sändningar.Medlemsstaterna skall också säkerställa att sändningar inte innehåller något som uppammar hat, grundat på ras, kön, religion eller nationalitet.KAPITEL 6 Rätt till genmäle Artikel 23 1. Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser inom civilrätt, straffrätt eller administrativ lagstiftning som antagits av medlemsstaterna, skall varje fysisk eller juridisk person, oberoende av nationalitet vars legitima intressen, i synnerhet vederbörandes rykte och goda namn, har skadats av påståenden om felaktiga fakta i ett TV-program, ha rätt till genmäle eller motsvarande.2. Rätt till genmäle eller motsvarande skall gälla gentemot alla programföretag inom en medlemsstats jurisdiktion.3. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att etablera rätten till genmäle eller motsvarande och skall fastställa den procedur som skall följas för att genomföra detta. Särskilt skall de säkerställa att en tillräcklig tidrymd medges och att procedurerna är sådana, att tillfälle till genmäle eller motsvarande vederbörligen kan ges fysiska eller juridiska personer som bor eller är etablerade i andra medlemsstater.4. En begäran om genmäle eller motsvarande kan avvisas om detta inte är motiverat enligt de villkor som angetts i punkt 1 eller skulle innebära en straffbar handling eller skulle medföra civilrättsligt ansvar för programföretaget eller skulle överskrida gränserna för allmän anständighet.5. Bestämmelser skall fastställas för förfaranden, varigenom tvister om rätten till genmäle eller motsvarande kan bli föremål för rättslig prövning.KAPITEL 7 Slutbestämmelser Artikel 24 På områden som inte omfattas av detta direktiv skall direktivet inte påverka medlemsstaternas rättigheter och skyldigheter till följd av gällande konventioner som handlar om telekommunikation och rundradio.Artikel 25 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 3 oktober 1991. De skall genast informera kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 26 Senast vid slutet av det femte året efter dagen för antagandet av detta direktiv och vartannat år därefter skall kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén överlämna en rapport om tillämpningen av detta direktiv och, om nödvändigt, utarbeta ytterligare förslag för att anpassa det till utvecklingen inom området TV-sändning.Artikel 27 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 3 oktober 1989.På rådets vägnarR. DUMASOrdförande(1) EGT nr C 179, 17.7.1986, s. 4.(2) EGT nr C 49, 22.2.1988, s. 53 ochEGT nr C 158, 26.6.1989.(3) EGT nr C 232, 31.8.1987, s. 29.


Avis juridique important

|

31982L0243

Rådets direktiv 82/243/EEG av den 31 mars 1982 om ändring i direktiv 73/405/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om testmetoder för anjon-ytaktiva ämnens biologiska nedbrytbarhet

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 109 , 22/04/1982 s. 0018 - 0030 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 3 s. 0234  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 12 s. 0135  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 3 s. 0234  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 12 s. 0135

RÅDETS DIREKTIV av den 31 mars 1982 om ändring i direktiv 73/405/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om testmetoder för anjon-ytaktiva ämnens biologiska nedbrytbarhet (82/243/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Rådets direktiv 73/405/EEG(4) bör anpassas med anledning av den senaste vetenskapliga och tekniska utvecklingen, vilket kräver- att hänvisningarna till metoder i artikel 2 aktualiseras,- att artikel 2 kompletteras med ytterligare en metod, som används i Storbritannien,- att den referensmetod (kontrollprov) som skall användas vid en eventuell tvist förbättras.Enligt artikel 4 i rådets direktiv 73/404/EEG av den 22 november 1973 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om tvätt- och rengöringsmedel(5) bör lämpliga toleransgränser för mätning av biologisk nedbrytbarhet fastställas, för att hänsyn skall kunna tas till sådana otillförlitligheter i testmetoderna som skulle kunna resultera i avslagsbeslut med avsevärda ekonomiska konsekvenser. Ett beslut om avslag får därför fattas endast då de resultat som erhållits med en testmetod som specificeras i artikel 2 i direktiv 73/405/EEG visar en biologisk nedbrytbarhet som understiger 80 procent.Viss oklarhet har uppkommit beträffande tillämpningsområdet för direktiv 73/405/EEG, varför det är nödvändigt att göra helt klart att direktivet endast gäller ytaktiva ämnen i tvätt- och rengöringsmedel och att artikel 2 behandlar graden av biologisk nedbrytbarhet i de anjonytaktiva ämnena i tvätt- och rengöringsmedlet och inte själva medlets biologiska nedbrytbarhet.Bilagan till direktiv 73/405/EEG bör ändras och utvidgas enligt det förfarande som anges i artikel 3a i det direktivet.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 73/405/EEG ändras härmed enligt följande:1. I artikel 1 görs följande tillägg: "i sådana tvätt- och rengöringsmedel som avses i artikel 1 i direktiv 73/404/EEG".2. Artikel 2 och 3 skall ha följande lydelse:"Artikel 2Enligt artikel 4 i direktiv 73/404/EEG om tvätt- och rengöringsmedel skall medlemsstaterna förbjuda att tvätt- och rengöringsmedel släpps ut på marknaden eller används inom deras territorier, om medlen innehåller anjon-ytaktiva ämnen vilkas biologiska nedbrytbarhet är lägre än 80 procent, bestämd med en av följande metoder:- OECD-metoden, publicerad i OECDs tekniska rapport av den 11 juni 1976 med titeln "Proposed Method for the Determination of the Biodegradability of Surfactants used in Synthetic Detergents".- Den metod som används i Tyskland, fastställd genom "Verordnung Über die Abbaubarkeit anionischer und nichtionischer grenzflächenaktiver Stoffe in Wasch- und Reinigungsmitteln" av den 30 januari 1977, publicerad i Bundesgesetzblatt 1977, del 1 s. 244, och som beskrivs i ändringen av den 18 juni 1980, publicerad i Bundesgesetzblatt 1980, del 1 s. 706.- Den metod som används i Frankrike och som godkänts genom förordningen av den 28 december 1977, publicerad i Journal officiel de la Republique française av den 18 januari 1978, sidorna 514 och 515, och experimentstandarden T 73260 från juni 1981, utgiven av "Association française de normalisation" (AFNOR).- Den metod som används i Storbritannien och som går under benämningen "Porous Pot Test", enligt beskrivningen i Technical Report nr. 70/1978, utgiven av Water Research Centre.Artikel 3Vid tillämpningen av förfarandet i artikel 5.2 i direktiv 73/404/EEG skall laboratorieutlåtandet om ickejoniska ytaktiva ämnen grundas på den referensmetod (kontrollprov) som beskrivs i bilagan till detta direktiv."3. Följande artikel skall införas:"Artikel 3aDe ändringar som erfordras för att anpassa bilagan till den tekniska utvecklingen skall antas enligt det förfarande som fastställs i artikel 7b i direktiv 73/404/EEG."4. Bilagan ersätts av bilagan till detta direktiv.Artikel 2 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 18 månader efter dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 31 mars 1982.På rådets vägnarP. de KEERSMAEKEROrdförande (1) EGT nr C 112, 14.5.1981, s. 4.(2) EGT nr C 172, 13.7.1981, s. 111.(3) EGT nr C 310, 30.11.1981, s. 7.(4) EGT nr L 347, 17.12.1973, s. 53.(5) EGT nr L 347, 17.12.1973, s. 51.BILAGA BESTÄMNING AV DEN BIOLOGISKA NEDBRYTBARHETEN HOS ANJON-YTAKTIVA ÄMNENReferensmetod (kontrollprov)KAPITEL 11.1 DefinitionI detta direktiv avses med "anjon-ytaktiva ämnen" sådana ytaktiva ämnen som efter att ha passerat genom katjonaktiva och anjon-aktiva jonbytare frånskiljs med fraktionell eluering och bestäms med metylenblått (MBAS) enligt det analysförfarande som beskrivs i kapitel 3.1.2 Erforderlig mätutrustningMätmetoden utnyttjar en liten aktivslam-anläggning som visas i figur 1 och mer detaljerat i figur 2.Utrustningen består av ett lagringskärl A för syntetiskt avloppsvatten, doseringspump B, luftningskärl C, sedimenteringskärl D, luftpump E för återföring av det aktiva slammet samt kärl F för uppsamling av det behandlade avloppsvattnet.Kärlen A och F måste vara av glas eller lämplig plast och rymma minst 24 liter. Pumpen B måste ge ett konstant flöde syntetiskt avloppsvatten till luftningskärlet, vilket under normal drift innehåller 3 liter blandad vätska. En sintrad luftningskub G är upphängd i kärlet C vid den koniska delens spets. Den luftmängd som blåses genom luftaren skall kontrolleras med en flödesmätare H.1.3 Syntetiskt avloppsvattenFör provningen används syntetiskt avloppsvatten. Lös upp följande ämnen per liter vattenledningsvatten:160 mg pepton110 mg köttextrakt30 mg karbamid CO(NH2)27 mg natriumklorid (NaCl)4 mg kalciumklorid (CaCl2  7 2H2O)2 mg magnesiumsulfat (MgSO4  7 7H2O)28 mg dikaliumvätefosfat (K2HPO4) och20 ± 2 mg MBASMBAS extraheras från den produkt som skall testas med den metod som anges i kapitel 2. Nytt syntetiskt avloppsvattnet skall beredas varje dag.1.4 Beredning av prover1.4.1 Enkla ytaktiva ämnen kan analyseras i sitt ursprungliga tillstånd. Halten MBAS måste fastställas för att kunna bereda det syntetiska avloppsvattnet (1.3).1.4.2 Formulerade produkter analyseras med avseende på halten av MBAS och tvål. Dessa skall alkoholextraheras och MBAS skall avskiljas (se kapitel 2). MBAS-halten i extraktet måste vara känd för att kunna bereda det syntetiska avloppsvattnet.1.5 Användning av utrustningenFyll först luftningskärlet C och sedimenteringskärlet D med syntetiskt avloppsvatten. Kärlet D skall vara så högt placerat att luftningskärlet C innehåller tre liter.Utför ympningen genom att tillföra 3 ml sekundärt utflöde av god kvalitet, nyligen uppsamlat från en behandlingsanläggning som i huvudsak tar hand om hushållsavloppsvatten. Utflödet skall hållas aerobt under tiden mellan provtagningen och själva användningen. Starta sedan luftaren G, luftpumpen E och doseringsapparaten B. Det syntetiska avloppsvattnet måste passera genom syresättningskärlet C med en hastighet av en liter i timmen, vilket ger en genomsnittlig retentionstid på tre timmar.Luftningshastigheten skall regleras så att innehållet i kärlet C ständigt hålls suspenderat och halten löst syre är minst 2 mg/l. Skumbildning måste förhindras på lämpligt sätt. Skumdämpande medel som hämmar det aktiva slammet eller innehåller MBAS får inte användas. Luftpumpen E skall vara inställd så att det aktiva slammet från sedimenteringskärlet ständigt och regelbundet återförs till luftningskärlet C. Slam som samlats i överdelen av luftningskärlet C, i botten av sedimenteringskärlet D eller i rörsystemet skall återföras till cirkulationen minst en gång om dagen genom avborstning eller på annat sätt. Om slammet inte sedimenterar kan man öka dess densitet genom att tillsätta 5 %-lösning av järnklorid, 2 ml i taget, så många gånger som behövs.Utflödet från sedimenteringskärlet D samlas upp i kärlet F under 24 timmar varefter man tar ut ett prov efter omsorgsfull blandning. Rengör sedan kärlet F omsorgsfullt.1.6 Kontroll av mätutrustningenMBAS-halten (i mg/l) i det syntetiska avloppsvattnet bestäms omedelbart före användningen.MBAS-halten (i mg/l) i det utflöde som samlats upp i kärlet F under 24 timmar bör bestämmas analytiskt med samma metod omedelbart efter uppsamlingen. I annat fall måste proverna bevaras, helst genom frysning. Halterna måste bestämmas med en noggrannhet av 0,1 mg/l MBAS.Som kontroll på processens effektivitet mäter man minst två gånger i veckan det kemiska syrebehovet (COD) eller upplöst organiskt kol (DOC) i utflödet, som filtrerats genom glasfiber och samlats upp i kärlet F samt i det filtrerade syntetiska avloppsvattnet i kärl A.Reduceringen av COD eller DOC bör plana ut när den biologiska nedbrytningen av MBAS är ungefär densamma varje dag, dvs. mot slutet av inkörningsperioden enligt figur 3.Halten torrsubstans i det aktiva slammet i luftningskärlet bör fastställas två gånger i veckan, i g/l. Om den är högre än 2,5 g/l skall överskottet av det aktiva slammet kasseras.Provet utförs i rumstemperatur, som skall hållas konstant mellan 292 och 297 K (19-24 °C).1.7 Beräkning av biologisk nedbrytbarhetDen procentuella nedbrytningen av MBAS skall beräknas varje dag på grundval av MBAS-halten i mg/l i det syntetiska avloppsvattnet och motsvarande utflöde som samlats upp i kärlet F. De värden för nedbrytningen som då erhålls skall presenteras grafiskt enligt figur 3.Nedbrytningen av MBAS bör beräknas som medeltalet av de värden som erhålls under de 21 dagar som följer efter inkörningsperioden, under vilken nedbrytningen har varit regelbunden och anläggningen har fungerat utan problem. Under alla förhållanden bör inkörningsperioden inte vara längre än sex veckor.De dagliga nedbrytningsvärdena beräknas till närmaste 0,1 %, men slutresultatet anges i närmaste heltal.I vissa fall kan det vara tillåtet att minska provtagningsfrekvensen, men minst 14 resultat insamlade under de 21 dagarna efter inkörningsperioden skall användas vid beräkning av genomsnittet.KAPITEL 2FÖRBEREDANDE BEHANDLING AV VAROR SOM SKALL TESTAS2.1 Inledande kommentarer2.1.1 Behandling av proverInnan den biologiska nedbrytbarheten bestäms genom kontrollprovet behandlas anjon-ytaktiva medel och formulerade tvätt- och rengöringsmedel på följande sätt:>Plats för tabell>Avsikten med alkoholextraktionen är att avskilja de olösliga och oorganiska beståndsdelarna i den kommersiella varan, vilka i vissa fall kan störa testningen av biologisk nedbrytbarhet.2.1.2 JonbyteIsolering och separering av de anjon-ytaktiva ämnena från tvål, icke-joniska ytaktiva ämnen och katjon-ytaktiva ämnen krävs för korrekta tester av den biologiska nedbrytbarheten.Detta kan göras genom jonbyte med en makroporös jonbytarmassa och lämpliga elueringsmedel för fraktionerad eluering. Tvål, anjon-ytaktiva och icke-joniska ytaktiva ämnen kan alltså isoleras med ett och samma förfarande.2.1.3 Analytisk kontrollEfter homogenisering fastställs halten av anjon-ytaktiva ämnen i tvätt- och rengöringsmedlet med analysförfarandet för MBAS. Tvålhalten bestäms med en lämplig analysmetod. Denna analys av varorna är nödvändig för beräkning av de mängder som behövs för beredning av de prover som skall användas för testerna av den biologiska nedbrytbarheten.En kvantitativ extraktion är inte nödvändig, men minst 80 % av de anjon-ytaktiva ämnena bör extraheras. Normalt uppnås 90 % eller mer.2.2 PrincipFrån ett homogent prov (pulver, torkade pastor och torkade vätskor) erhålls ett etanolextrakt som innehåller de ytaktiva ämnena, tvål och andra beståndsdelar i det syntetiska tvätt- och rengöringsmedelsprovet som är lösliga i alkohol.Etanolextraktet får avdunsta helt och löses upp i en blandning av isopropanol och vatten, varpå den erhållna lösningen får passera genom en starkt sur katjonbytare och en makroporös anjonbytare i kombination, uppvärmd till 323 K (50 °C). Denna temperatur är nödvändig för att förhindra utfällning av de fettsyror som kan förekomma i sura medier.De icke-joniska ytaktiva ämnena blir kvar i utflödet.Fettsyror i tvål separeras genom upplösning med etanol innehållande CO2. De anjon-ytaktiva ämnena erhålls sedan som ammoniumsalter genom upplösning med en isopropanollösning av ammoniumbikarbonat. Dessa ammoniumsalter används för nedbrytningstestet.Katjon-ytaktiva ämnen som kan störa testningen av den biologiska nedbrytbarheten och analysen avlägsnas genom att katjonbytaren placeras ovanför anjonbytaren.2.3 Kemikalier och utrustning2.3.1 Avjoniserat vatten2.3.2 Etanol, 95 % (volym/volym) C2H5OH (tillåtet denatureringsmedel: metyletylketon eller metanol).2.3.3 Blandning av isopropanol/vatten (50/50 volym/volym):50 delar isopropanol (CH3CH(OH)  7 CH3) och 50 delar vatten (2.3.1).2.3.4 Lösning av koldioxid i etanol (ca. 0,1 % CO2): Via ett rör med inbyggd sintring får koldioxiden CO2 flyta genom etanolen (2.3.2) i 10 minuter. Använd bara nyberedda lösningar.2.3.5 Lösning av ammoniumbikarbonat (60/40 volym/volym):0,3-mol NH4HCO3 i 1 000 ml av blandningen isopropanol/vatten, 60 volymdelar isopropanol och 40 volymdelar vatten (2.3.1).2.3.6 Katjonbytare (KAT), starkt sur alkoholresistent (50-100 mesh).2.3.7 Anjonbytare (AAT), makroporös, Merck Lewatit MP 7080 (70-150 mesh) eller likvärdig.2.3.8 Saltsyra, 10 % HCl (vikt/vikt).2.3.9 En 2 000-ml rundkolv med slipad glaspropp samt återflödeskylare.2.3.10 Sugfilter (uppvärmbart) för filtrerpapper, diameter 90 mm.2.3.11 2 000-ml filtrerkolv2.3.12 Jonbytarkolonner med uppvärmningshölje och kran, innerslang, diameter 60 mm, höjd 450 mm (figur 4).2.3.13 Vattenbad.2.3.14 Vakuum-torkugn.2.3.15 Termostat.2.3.16 Roterande indunstare.2.4. Beredning av extrakt och separation av anjonaktiva ämnen2.4.1 Beredning av extraktDen mängd ytaktiva ämnen som erfordras för testning av biologisk nedbrytbarhet är cirka 50 g MBAS.Normalt behöver inte mer än 1 000 g av varan extraheras, men det kan bli nödvändigt att extrahera ytterligare mängder av provet. Av praktiska skäl bör den mängd av varan som extraheras begränsas till 5 000 g vid beredning av extrakt för testning av biologisk nedbrytbarhet.Erfarenheten har visat att det är fördelaktigt att använda flera mindre extraktioner i stället för en stor. De kvantiteter bytare som här anges är avsedda för en arbetskapacitet på 600-700 mmol ytaktiva ämnen och tvål.2.4.2 Isolering av beståndsdelar som är lösliga i alkoholTillsätt 250 g av det syntetiska tvätt- och rengöringsmedel som skall analyseras till 1250 ml etanol, värm blandningen till kokpunkten och återloppskoka i en timme under omrörning. Häll den varma alkoholhaltiga lösningen genom ett grovporigt sugfilter uppvärmt till 323 K (50 °C) och filtrera snabbt. Tvätta kolven och sugfiltret med cirka 200 ml varm etanol. Samla upp filtratet och materialet från det tvättade filtret i en filtrerkolv.Vid analys av pastor eller flytande produkter tillförsäkras att inte mer än 55 g anjon-ytaktiva ämnen och 35 g tvål finns med i provet. Indunsta det vägda provet tills det är helt torrt. Lös upp restmaterialet i 2 000 ml etanol och fortsätt enligt beskrivningen ovan.För pulver med uppenbart låg densitet (> 300 g/l) är det lämpligt att öka etanolhalten till 20:1.Indunsta etanolfiltratet till torrhet, helst med en roterande indunstare. Upprepa detta om större extraktmängd behövs. Lös upp restmaterialet i 5 000 ml av en blandning av isopropanol och vatten.2.4.3 Tillverkning av jonbytarkolonnernaKatjonbytarkolonnPlacera 600 ml katjonbytarmassa (2.3.6) i en 3 000-ml bägare och täck den genom att tillsätta 2 000 ml saltsyra (2.3.8). Låt detta stå i minst två timmar med omrörning då och då. Häll av syran och för över jonbytarmassan till kolonnen (2.3.12) med hjälp av avjoniserat vatten. Kolonnen skall innehålla en glasullspropp. Tvätta kolonnen med avjoniserat vatten med en hastighet av 10-30 ml/min tills eluatet är kloridfritt. Avlägsna vattnet med 2 000 ml av blandningen isopropanol/vatten (2.3.3) vid en hastighet på 10-30 ml/min. Jonbytarkolonnen är nu klar för användning.AnjonbytarkolonnPlacera 600 ml anjonbytarmassa (2.3.7) i en 3 000-ml bägare och täck genom att tillsätta 2 000 ml avjoniserat vatten. Låt massan svälla i minst två timmar. Överför massan till kolonnen med hjälp av avjoniserat vatten. Kolonnen skall innehålla en glasullspropp.Tvätta kolonnen med 0,3 M ammoniumbikarbonatlösning (2.3.5) tills den är fri från klorid. För detta erfordras ungefär 5 000 ml lösning. Tvätta igen med 2 000 ml avjoniserat vatten. Avlägsna vattnet med 2 000 ml av blandningen isopropanol och vatten (2.3.3) med en hastighet av 10-30 ml/min. Jonbytarkolonnen är nu i OH-tillståndet och klar för användning.2.4.4 JonbytesförfarandeAnslut jonbytarkolonnerna så att katjonbytaren är placerad ovanpå anjonbytaren. Värm båda jonbytarkolonnerna till 323 K (50 °C) med termostatstyrning. Värm 5 000 ml av den lösning som erhållits enligt 2.4.2 ovan till 333 K (60 °C) och låt lösningen rinna genom jonbytarkombinationen med en hastighet av 20 ml/min. Tvätta kolonnerna med 1 000 ml varm blandning isopropanol/vatten (2.3.3).Koppla ifrån katjonbytaren (KAT) för att få fram de anjon-ytaktiva medlen (MBAS). Driv ut tvålfettsyrorna ur katjonbytaren med 5 000 ml lösning etanol/CO2 (323 K, 50 °C) (2.3.4). Kassera eluatet.Driv sedan ut MBAS ur anjonbytaren (AAT) med 5 000 ml bikarbonatlösning (2.3.5). Låt all vätska avdunsta på ett ångbad eller i en roterande indunstare. Det återstående restmaterialet innehåller MBAS (som ammoniumsalt) och eventuella icke ytaktiva anjoner, vilka inte stör testningen av biologisk nedbrytning. Tillsätt avjoniserat vatten till restmaterialet tills en bestämd volym erhålls och fastställ MBAS-halten i en delmängd enligt kapitel 3. Lösningen används som standardlösning av anjonaktiva syntetiska tvätt- och rengöringsmedel för testning av biologisk nedbrytbarhet. Lösningen skall hållas vid en temperatur under 278 K (5 °C).2.4.5 Regenerering av jonbytarmassornaKatjonbytaren kasseras efter användningen.Anjonbytarmassan regenereras genom att en ammoniumbikarbonatlösning (2.3.5) får passera genom kolonnen med en flödeshastighet av cirka 10 ml/min tills eluatet är fritt från anjonytaktiva ämnen (test med metylenblått). Skölj sedan anjonbytaren med 2 000 ml av blandningen isopropanol och vatten (2.3.3). Därmed är anjonbytaren klar för återanvändning.KAPITEL 3BESTÄMNING AV ANJON-YTAKTIVA ÄMNEN VID TESTNING AV BIOLOGISK NEDBRYTBARHET3.1 PrincipMetoden är baserad på att den katjonaktiva färgen metylenblått bildar blå salter med anjonytaktiva ämnen som kan extraheras med kloroform. För att eliminera störningar utförs extraktionen först från en alkalisk lösning, varpå extraktet skakas med en sur lösning av metylenblått. Den frånskilda organiska fasens absorbans mäts med en fotometer vid den våglängd som ger maximal absorption, dvs. 650 nm.3.2 Reagenser och utrustning3.2.1 Buffertlösning pH 10:Lös upp 24 g natriumbikarbonat (NaHCO3) p.a. och 27 g vattenfritt natriumkarbonat (Na2CO3) p.a. i avjoniserat vatten och späd till 1 000 ml.3.2.2 Neutral lösning av metylenblått:Lös upp 0,35 g metylenblått (p.a.) i avjoniserat vatten och späd till 1 000 ml. Bered lösningen minst 24 timmar innan den skall användas. Den blanka kloroformfasens absorbans, som mäts gentemot kloroform, får inte överskrida 0,015 per 1 cm av skiktets tjocklek vid 650 nm.3.2.3 Sur lösning av metylenblått:Lös upp 0,35 g metylenblått (p.a.) i 500 ml avjoniserat vatten och blanda med 6,5 ml H2SO4 (d = 1,84 g/ml). Späd till 1 000 ml med avjoniserat vatten. Bered lösningen minst 24 timmar innan den skall användas. Den blanka kloroformfasens absorbans, som mäts gentemot kloroform, får inte överskrida 0,015 per 1 cm av skiktets tjocklek vid 650 nm.3.2.4 Kloroform (triklorometan) (p.a) nydestillerad.3.2.5 Dodecylbensensulfonsyrametylester.3.2.6 Etanolkaliumhydroxidlösning KOH 0,1 M.3.2.7 Ren etanol, C2H5OH.3.2.8 Svavelsyra, H2SO4 0,5 M.3.2.9 Fenolftaleinlösning:Lös upp 1 g fenolftalein i 50 ml etanol och tillsätt 50 ml avjoniserat vatten under ständig omrörning. Filtrera bort eventuell fällning.3.2.10 Metanolsaltsyra: 250 ml saltsyra p.a. och 750 ml metanol.3.2.11 Separertratt, 250 ml.3.2.12 Kolv graderad till 50 ml.3.2.13 Kolv graderad till 500 ml.3.2.14 Kolv graderad till 1 000 ml.3.2.15 Rundkolv med slipad glaspropp och återloppskylare, 250 ml, kokstenar.3.2.16 pH-mätare.3.2.17 Fotometer för mätningar vid 650 nm, med encentimeters till femcentimeters celler.3.2.18 Filtrerpapper, kvalitativt.3.3 FörfarandeProv som skall analyseras får inte tas genom ett skumskikt.Efter omsorgsfull rengöring med vatten måste analysutrustningen sköljas grundligt med metanolsaltsyra (3.2.10) och därefter med avjoniserat vatten innan den används.Filtrera dels det vatten som rinner in i aktivslamanläggningen, dels även utflödet omedelbart vid provtagningen. Kassera de första 100 ml av filtraten.Överför en uppmätt volym av provet, neutraliserad om så erfordras, till en 250-ml separertratt (3.2.11). Provmängden bör innehålla mellan 20 och 150 µg MBAS. Vid lägre MBAS-halter kan man använda upp till 100 ml av provet. Om mindre än 100 ml används, späds med avjoniserat vatten till 100 ml. Tillsätt 10 ml av buffertlösningen (3.2.1), 5 ml neutral lösning av metylenblått (3.2.2) och 15 ml kloroform (3.2.4). Skaka blandningen jämnt men inte alltför kraftigt i en minut. Efter fassepareringen överförs kloroformskiktet till en annan separertratt, som innehåller 110 ml avjoniserat vatten och 5 ml sur lösning av metylenblått (3.2.3). Skaka blandningen i en minut. Tappa ner kloroformskiktet i en graderad kolv (3.2.12) genom ett bomullsfilter som tidigare rengjorts och fuktats med kloroform.Extrahera de alkaliska och sura lösningarna tre gånger med användning av 10 ml kloroform för den andra och tredje extraktionen. Filtrera de kombinerade kloroformextrakten genom samma bomullsfilter och späd till märket på 50 ml-kolven (3.2.12) med den kloroform som används för tvättning av bomullen. Mät kloroformlösningens absorbans med en fotometer vid 650 nm i encentimeters till femcentimeters celler gentemot kloroform. Gör ett blindtest med hela förfarandet.3.4 KalibreringskurvaBered en kalibreringslösning med standarden dodecylbensensulfonsyrametylester (tetrapropylentyp molvikt 340) efter förtvålning till kaliumsalt. MBAS beräknas som natriumdodecylbensensulfonat (molvikt 348).Väg upp 400 450 mg dodecylbensensulfonsyrametylester (3.2.5) i en rundkolv med vågpipett (noggrannhet 0,1 mg) och tillsätt 50 ml etanolkaliumhydroxidlösning (3.2.6) och några kokstenar. Sätt på återloppskylaren och koka i en timme. Tvätta kylaren och kulslipningen med cirka 30 ml etanol när vätskan svalnat och sätt det tvättade materialet till innehållet i kolven. Titrera lösningen med svavelsyra mot fenolftalein tills den blir färglös. Överför lösningen till en kolv graderad till 1 000 ml (3.2.14), späd till märket med avjoniserat vatten och blanda.En del av denna ytaktiva stamlösning späds sedan ytterligare. Ta ut 25 ml och överför till en graderad kolv på 500 ml (3.2.13), späd till märket med avjoniserat vatten och blanda.Denna standardlösning innehåller E x 1,023 20 000 mg MBAS per ml, där E är provets vikt i mg. För att göra upp kalibreringskurvan ta ut 1, 2, 4, 6, 8 ml av standardlösningen och späd varje sådan andel till 100 ml med avjoniserat vatten. Fortsätt sedan enligt punkt 3.3, inkl. blindtestet.3.5 ResultatberäkningMängden anjon-ytaktivt ämne (MBAS) i provet avläses från kalibreringskurvan (3.4). MBAShalten i provet erhålls av formelnmg MBAS x 1 000 V = MBAS mg/ldär V = ml volym i provet.Uttryck resultatet som natriumdodecylbensensulfonat (molvikt 348).3.6 Redovisning av resultatenUttryck resultaten som MBAS mg/l, avrundat till närmaste 0,1.>Start Grafik>>Slut Grafik>>Start Grafik>>Slut Grafik>>Start Grafik>>Slut Grafik>>Start Grafik>>Slut Grafik>


Avis juridique important

|

32003L0108

Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/108/EG av den 8 december 2003 om ändring av direktiv 2002/96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter (WEEE)

Europeiska unionens officiella tidning nr L 345 , 31/12/2003 s. 0106 - 0107

Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/108/EGav den 8 december 2003om ändring av direktiv 2002/96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter (WEEE)EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175.1 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(1),efter att ha hört Regionkommittén,i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(2), ochav följande skäl:(1) Under förfarandet för antagande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/96/EG av den 27 januari 2003 om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter (WEEE)(3) uttrycktes farhågor om de ekonomiska konsekvenser som ordalydelsen av artikel 9 i direktivet skulle kunna leda till för tillverkare av berörd utrustning.(2) När förlikningskommittén behandlade det direktivet vid sitt sammanträde den 10 oktober 2002 uttryckte Europaparlamentet, rådet och kommissionen i en gemensam förklaring sin avsikt att så snart som möjligt undersöka de frågor kopplade till artikel 9 i direktiv 2002/96/EG som gällde finansiering avseende WEEE från andra användare än privathushåll.(3) I enlighet med den gemensamma förklaringen har kommissionen undersökt de ekonomiska konsekvenser för tillverkarna som blir följden av den nuvarande ordalydelsen av artikel 9 i direktiv 2002/96/EG, och kommissionen har funnit att skyldigheten att återta WEEE som släppts ut på marknaden i det förflutna ger upphov till ett ansvar med retroaktiv verkan som inte föreskrivits, vilket förmodligen kommer att utsätta vissa tillverkare för allvarliga ekonomiska risker.(4) För att förebygga sådana risker bör det ekonomiska ansvaret för insamling, behandling, återanvändning, återvinning och materialåtervinning av WEEE från andra användare än privathushåll som släpps ut på marknaden före den 13 augusti 2005 vila på tillverkarna när de tillhandahåller nya produkter som ersätter produkter som är av samma typ eller som fyller samma funktion. Om sådant avfall inte ersätts av nya produkter bör ansvaret vila på dessa användare. Medlemsstaterna, tillverkare och användare bör ha möjlighet att besluta om alternativa lösningar.(5) Enligt artikel 17 i direktiv 2002/96/EG skall medlemsstaterna sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa det direktivet senast den 13 augusti 2004. För att det inte skall bli nödvändigt att ändra den lagstiftning i medlemsstaterna som antagits vid denna tidpunkt bör detta direktiv antas så snart som möjligt och införlivas med medlemsstaternas lagstiftning samtidigt som direktiv 2002/96/EG.(6) Direktiv 2002/96/EG bör ändras i enlighet därmed.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 9 i direktiv 2002/96/EG skall ersättas med följande:"Artikel 9Finansiering när det gäller WEEE från andra användare än privathushåll1. Medlemsstaterna skall se till att tillverkarna senast den 13 augusti 2005 sörjer för finansieringen av kostnaderna för insamling, behandling, återvinning och miljövänligt bortskaffande av WEEE från andra användare än privathushåll och som härrör från produkter som har släppts ut på marknaden efter den 13 augusti 2005.Medlemsstaterna skall snarast den 13 augusti 2005 se till att finansieringen av kostnaderna för hantering av WEEE från produkter som har släppts ut på marknaden före den 13 augusti 2005 (historiskt avfall) sker i enlighet med tredje och fjärde styckena.När det gäller historiskt avfall som ersätts av nya produkter som är av samma typ eller av nya produkter som fyller samma funktion skall kostnaderna finansieras av tillverkarna av dessa produkter när de tillhandahåller dem. Medlemsstaterna får alternativt föreskriva att även andra användare än privathushåll helt eller delvis skall vara ansvariga för denna finansiering.När det gäller annat historiskt avfall skall kostnaderna finansieras av andra användare än privathushåll.2. Tillverkare och andra användare än privathushåll får ingå avtal i vilka andra finansieringsmetoder fastställs, utan att det påverkar tillämpningen av detta direktiv."Artikel 2Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 13 augusti 2004. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 3Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 8 december 2003.På Europaparlamentets vägnerP. CoxOrdförandePå rådets vägnerF. FrattiniOrdförande(1) EUT C 234, 30.9.2003, s. 91.(2) Europaparlamentets yttrande av den 21 oktober 2003 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 19 november 2003.(3) EUT L 37, 13.2.2003, s. 24.


Avis juridique important

|

31976L0207

Rådets direktiv 76/207/EEG av den 9 februari 1976 om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 039 , 14/02/1976 s. 0040 - 0042 Finsk specialutgåva Område 5 Volym 1 s. 0191  "Grekisk specialutgåva" Område 05 Volym 2 s. 0070  Svensk specialutgåva Område 5 Volym 1 s. 0191  Spansk specialutgåva: Område 05 Volym 2 s. 0070  Portugisisk specialutgåva: Område 05 Volym 2 s. 0070

RÅDETS DIREKTIV av den 9 februari 1976 om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor (76/207/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 235 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténsyttrande(2), ochmed beaktande av följande:I sin resolution av den 21 januari 1974 om ett socialt åtgärdsprogram(3) inbegrep rådet bland de angelägnaste uppgifterna åtgärder i syfte att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor, däribland lön.I fråga om lönen antog rådet den 10 februari 1975 direktiv 75/117/EEG om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män(4).Gemenskapens agerande för att realisera principen om lika behandling för kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran och andra arbetsvillkor förefaller också vara nödvändigt; likabehandling av kvinnliga och manliga arbetstagare utgör ett av gemenskapens mål, när bl.a. harmoniseringen av levnads- och arbetsvillkoren skall främjas och förbättringen därvidlag bibehållas. Fördraget lämnar inte de speciella befogenheter som behövs för detta ändamål.Definition och successivt genomförande av principen om likabehandling när det gäller sociala trygghetsfrågor bör säkerställas genom framtida rättsakter.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Syftet med detta direktiv är att i medlemsstaterna realisera principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, däribland befordran, yrkesutbildning, arbetsvillkor och, enligt de villkor som nämns i punkt 2, social trygghet. Denna princip kallas härefter likabehandlingsprincipen.2. För att att säkerställa att likabehandlingsprincipen i sociala trygghetsfrågor kommer att successivt genomföras skall rådet på förslag från kommissionen anta bestämmelser som klart anger dess väsentliga innehåll, dess räckvidd och åtgärderna för dess tillämpning.Artikel 2 1. I följande bestämmelser skall likabehandlingsprincipen innebära att det inte får förekomma någon som helst diskriminering på grund av kön, vare sig direkt eller indirekt, särskilt med hänvisning till äktenskaplig status eller familjestatus.2. Detta direktiv skall inte hindra medlemsstaterna att utesluta från dess tillämpningsområde den yrkesverksamhet och i förekommande fall den utbildning som leder till denna, för vilken arbetstagarnas kön är avgörande på grund av verksamhetens natur eller det sammanhang där den utförs.3. Detta direktiv skall inte påverka bestämmelser om skydd för kvinnor, särskilt vid graviditet och moderskap.4. Detta direktiv skall inte hindra åtgärder som främjar lika möjligheter för kvinnor och män, i synnerhet när det gäller att avlägsna befintliga ojämlikheter som påverkar kvinnors möjligheter på de områden som nämns i artikel 1.1.Artikel 3 1. Tillämpningen av likabehandlingsprincipen innebär att det inte skall förekomma någon som helst diskriminering på grund av kön i villkoren, som t.ex. urvalskriterier, för tillgång till alla arbetsuppgifter eller befattningar i någon som helst sektor eller verksamhetsgren och på alla nivåer.2. För detta ändamål skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa atta) alla lagar och andra författningar som strider mot likabehandlingsprincipen avskaffas,b) alla bestämmelser som strider mot likabehandlingsprincipen och som ingår i kollektivavtal, individuella anställningsavtal, interna bestämmelser i företag eller i bestämmelser som reglerar all självständig yrkesverksamhet, skall eller får förklaras ogiltiga eller får ändras,c) de lagar och andra författningar som strider mot likabehandlingsprincipen omarbetas, när det behov av skydd som ursprungligen gav upphov till dem inte längre är välgrundat, och att när liknande bestämmelser ingår i kollektivavtal, arbetstagare och arbetsgivare anmodas att utföra den önskade omarbetningen.Artikel 4 Tillämpningen av likabehandlingsprincipen i fråga om tillgång till alla typer och alla nivåer av yrkesvägledning, yrkesutbildning, högre yrkesutbildning och omskolning innebär att medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa atta) alla lagar och andra författningar som strider mot likabehandlingsprincipen avskaffas,b) alla bestämmelser som strider mot likabehandlingsprincipen och som ingår i kollektivavtal, individuella anställningsavtal, interna bestämmelser i företag eller i bestämmelser som reglerar all självständig yrkesutövning skall eller får förklaras ogiltiga eller får ändras,c) utan inverkan på den frihet som beviljas i vissa medlemsstater för vissa privata utbildningsanstalter: yrkesvägledning, yrkesutbildning, högre yrkesutbildning och omskolning blir tillgänglig på basis av samma normer och på samma nivåer utan någon diskriminering på grund av kön.Artikel 5 1. Tillämpningen av likabehandlingsprincipen i fråga om arbetsvillkor, inklusive villkor för att ett anställningsförhållande skall upphöra, innebär att kvinnor och män skall vara garanterade samma villkor utan diskriminering på grund av kön.2. För detta ändamål skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa atta) alla lagar och andra författningar som strider mot likabehandlingsprincipen avskaffas,b) alla bestämmelser som strider mot likabehandlingsprincipen och som ingår i kollektivavtal, individuella anställningsavtal, interna bestämmelser i företag eller i bestämmelser som reglerar all självständig yrkesverksamhet skall eller får förklaras ogiltiga eller får ändras,c) de lagar och andra författningar som strider mot likabehandlingsprincipen omarbetas, när det behov av skydd som ursprungligen gav upphov till dem inte längre är välgrundat, och när liknande bestämmelser ingår i kollektivavtal, arbetstagare och arbetsgivare anmodas att utföra den önskade omarbetningen.Artikel 6 Medlemsstaterna skall i sina respektive länders rättsordning vidta nödvändiga åtgärder för att göra det möjligt för alla som anser sig förfördelade på grund av att likabehandlingsprincipen inte tillämpats enligt vad som sägs i artiklarna 3, 4 och 5 att göra sina rättigheter gällande vid domstol efter att eventuellt ha hänvänt sig till andra behöriga myndigheter.Artikel 7 Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att skydda anställda mot avskedande från arbetsgivarens sida, om avskedandet är en följd av klagomål inom företaget från de anställda eller av eventuella rättsliga åtgärder i syfte att säkerställa att likabehandlingsprincipen iakttas.Artikel 8 Medlemsstaterna skall se till att de bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv jämte redan gällande bestämmelser på området kommer till de anställdas kännedom på alla lämpliga sätt, t.ex. på deras arbetsplats.Artikel 9 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 30 månader efter dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen om detta.Beträffande den första delen av artikel 3.2 c och den första delen av artikel 5.2 c skall medlemsstaterna emellertid inom fyra år efter dagen för anmälan av detta direktiv utföra en första utvärdering, och vid behov en första omarbetning av de lagar och andra författningar som nämns däri.2. Medlemsstaterna skall med jämna mellanrum utvärdera den yrkesverksamhet som nämns i artikel 2.2 för att mot bakgrund av den sociala utvecklingen avgöra, om det är berättigat att bibehålla ifrågavarande undantag. De skall underrätta kommissionen om resultaten av denna utvärdering.3. Medlemsstaterna skall även till kommissionen översända texterna i de lagar och andra författningar som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 10 Inom två år efter utgången av den 30-månadersperiod som fastställs i artikel 9.1 första stycket skall medlemsstaterna översända all nödvändig information till kommissionen, så att den kan avfatta en rapport om detta direktivs tillämpning för överlämnande till rådet.Artikel 11 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 9 februari 1976.På rådets vägnarG. THORNOrdförande(1) EGT nr C 111, 20.5.1975, s. 14.(2) EGT nr C 286, 15.12.1975, s. 8.(3) EGT nr C 13, 12.2.1974, s. 1.(4) EGT nr L 45, 19.2.1975, s. 19.