Avis juridique important

|

31999L0044

Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG av den 25 maj 1999 om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 171 , 07/07/1999 s. 0012 - 0016

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 1999/44/EGav den 25 maj 1999om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantierEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, mot bakgrund av det gemensamma utkast som godkändes av förlikningskommittén den 18 mars 1999(3), ochav följande skäl:1. I artikel 153.1 och 153.3 i fördraget föreskrivs att gemenskapen skall bidra till att en hög konsumentskyddsnivå uppnås genom åtgärder som beslutas enligt artikel 95 i detta.2. Den inre marknaden omfattar ett område utan inre gränser där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital garanteras. Den fria rörligheten för varor gäller både sådana transaktioner som utförs av personer som ägnar sig åt affärsverksamhet och sådana som utförs av privatpersoner. Detta innebär att konsumenter som är bosatta i en medlemsstat skall kunna köpa varor inom en annan medlemsstats territorium på grundval av en enhetlig minimiuppsättning av rättvisa regler om försäljning av konsumentvaror.3. Medlemsstaternas lagar rörande försäljning av konsumentvaror uppvisar vissa skillnader, vilket leder till att de nationella marknaderna för försäljning av konsumentvaror skiljer sig åt och till att konkurrensen mellan säljarna kan snedvridas.4. De konsumenter som söker dra nytta av den stora marknadens fördelar genom att köpa varor i andra medlemsstater än sina bosättningsstater spelar en väsentlig roll för den inre marknadens fullbordande. En konstlad återuppbyggnad av gränser och en uppdelning av marknaderna bör förhindras. Konsumenternas möjligheter har i stor utsträckning utökats genom ny kommunikationsteknik som medger enkel tillgång till distributionssystem i andra medlemsstater eller i tredje land. I avsaknad av en minimiharmonisering av reglerna om försäljning av konsumentvaror riskerar utvecklingen av sådan försäljning av varor, som sker med hjälp av ny kommunikationsteknik på distans, att hindras.5. Om det skapas en gemensam minimiuppsättning av konsumenträttsliga bestämmelser som gäller oavsett var i gemenskapen varorna köps, kommer konsumenternas förtroende att stärkas och de får möjlighet att dra största möjliga nytta av den inre marknaden.6. De huvudsakliga svårigheter som möter konsumenterna och den huvudsakliga källan till konflikter med säljarna gäller varor som inte är avtalsenliga. I detta avseende bör därför en tillnärmning ske av nationell lagstiftning om försäljning av konsumentvaror, dock utan att detta inkräktar på bestämmelser och principer i nationell lagstiftning som har samband med avtalsrättsligt och icke-avtalsrättsligt ansvar.7. Varorna måste framför allt överensstämma med vad som anges i avtalet. Principen om avtalsenlighet kan anses vara gemensam för olika nationella rättstraditioner. I vissa nationella rättstraditioner kan det vara omöjligt att enbart stödja sig på denna princip för att tillförsäkra konsumenten en lägsta skyddsnivå. Särskilt i fråga om dessa rättstraditioner kan det vara värdefullt med ytterligare nationella bestämmelser för att se till att konsumenten skyddas i sådana fall där parterna inte har kommit överens om några särskilda avtalsvillkor eller där parterna har kommit överens om villkor eller ingått avtal som direkt eller indirekt åsidosätter eller begränsar konsumentens rättigheter och som, i den mån dessa rättigheter följer av detta direktiv, inte är bindande för konsumenten.8. För att förenkla tillämpningen av principen om avtalsenlighet är det värdefullt att i fråga om de vanligaste situationerna införa en presumtion om avtalsenlighet om inte motsatsen bevisas. Den presumtionen begränsar inte principen om avtalsfrihet. Om det saknas särskilda avtalsvillkor eller om minimiskyddsklausulen tillämpas, får denna presumtions beståndsdelar användas för att avgöra om det i fråga om de aktuella varorna föreligger bristande avtalsenlighet. Den kvalitet och de prestanda som konsumenterna rimligen kan förvänta sig beror bland annat på om varorna är nya eller begagnade. Presumtionens beståndsdelar är kumulativa. Om omständigheterna i ärendet gör att någon enskild beståndsdel är uppenbart olämplig skall presumtionens övriga beståndsdelar ändå gälla.9. Säljaren bör vara direkt ansvarig gentemot konsumenten för varans avtalsenlighet. Detta är den traditionella lösningen i medlemsstaternas rättsordningar. Det bör ändå stå säljaren fritt att i enlighet med nationell lag rikta anspråk mot tillverkaren, en tidigare säljare eller någon annan mellanhand i avtalskedjan, om han inte har avstått från denna rätt. Detta direktiv påverkar inte avtalsfrihetens princip i förhållandet mellan säljaren, tillverkaren, en tidigare säljare eller någon annan mellanhand. Frågan om mot vem och på vilket sätt säljaren kan rikta anspråk skall avgöras enligt nationell lag.10. I fall av bristande avtalsenlighet hos varan bör konsumenten ha rätt att utan kostnad få varan återställd till avtalsenlighet, och att därvid välja mellan att få varan reparerad och att få den utbytt eller, om detta inte sker, att få ett prisavdrag eller att häva avtalet.11. Konsumenten får till att börja med kräva att säljaren reparerar varan eller byter ut den, såvida inte sådana påföljder är omöjliga eller oproportionella. Huruvida en påföljd är oproportionell bör fastställas objektivt. En påföljd är oproportionell om den i jämförelse med en annan påföljd skulle åsamka säljaren kostnader som är orimliga. För att kostnaderna skall anses orimliga bör kostnaderna för den ena påföljden vara avsevärt högre än kostnaderna för den andra.12. I fall av bristande avtalsenlighet får säljaren alltid erbjuda konsumenten en uppgörelse genom någon av alla de påföljder som står till buds. Det är konsumenten som skall besluta om han skall anta eller avvisa detta erbjudande.13. För att göra det möjligt för konsumenterna att dra nytta av den inre marknaden och att köpa konsumentvaror i en annan medlemsstat, bör det i konsumenternas intresse rekommenderas att tillverkare av konsumentvaror som marknadsförs i flera medlemsstater på varan anbringar en förteckning med åtminstone en kontaktadress i varje medlemsstat där varan marknadsförs.14. Hänvisningen till tidpunkten för leverans innebär inte att medlemsstaterna bör ändra sina regler om riskens övergång.15. Medlemsstaterna får föreskriva att en återbetalning till konsumenten får minskas för att beakta den nytta konsumenten har haft av varan sedan den levererades till honom. Detaljerade bestämmelser om hävning av avtalet får införas i den nationella lagstiftningen.16. På grund av begagnade varors specifika art är det vanligtvis omöjligt att byta ut dem. Konsumenten har därför vanligtvis inte bytesrätt när det gäller dessa varor. Medlemsstaterna får ge parterna möjlighet att komma överens om en förkortad ansvarstid för sådana varor.17. Det är lämpligt att begränsa den tid under vilken säljaren är ansvarig för sådan bristande avtalsenlighet som föreligger vid leveransen av varan. Medlemsstaterna får också meddela föreskrifter som innebär begränsning av den frist inom vilken konsumenten kan utöva sina rättigheter, under förutsättning att en sådan frist inte löper ut inom två år från leveransen. Om preskriptionsfristen enligt nationell lag inte börjar löpa när varan levereras, får preskriptionsfristens sammanlagda längd enligt nationell lag inte understiga två år från leveranstidpunkten.18. Medlemsstaterna får meddela föreskrifter om uppskjutande och avbrytande av den tidsperiod under vilken alla slag av bristande avtalsenlighet måste visa sig, och av preskriptionsfristen, om detta är tillämpligt och i enlighet med deras nationella lagar, i fall av reparation, utbyte eller förhandlingar mellan säljaren och konsumenten för att åstadkomma en uppgörelse i godo.19. Medlemsstaterna bör tillåtas att bestämma en tidsfrist inom vilken konsumenten måste informera säljaren om all bristande avtalsenlighet. Medlemsstaterna får säkerställa en högre skyddsnivå för konsumenten genom att inte införa någon sådan skyldighet. Konsumenterna bör i vart fall överallt i gemenskapen ha minst två månader på sig att informera säljaren om att bristande avtalsenlighet föreligger.20. Medlemsstaterna bör se till att en sådan tidsfrist inte missgynnar konsumenter som handlar över gränserna. Alla medlemsstater bör informera kommissionen om hur de använder denna bestämmelse. Kommissionen bör övervaka effekten för konsumenterna och för den inre marknaden av den varierande tillämpningen av denna bestämmelse. Information om hur en medlemsstat använder denna bestämmelse bör finnas tillgänglig för de övriga medlemsstaterna samt för konsumenter och konsumentorganisationer inom hela gemenskapen. En sammanfattning av läget i alla medlemsstaterna bör därför offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.21. För vissa slag av varor är det brukligt att säljare och tillverkare erbjuder garantier mot alla felaktigheter som visar sig inom viss tid. Detta bruk kan stimulera konkurrensen. Även om sådana garantier är legitima marknadsföringsinstrument får de inte vilseleda konsumenten. För att se till att konsumenterna inte vilseleds bör garantierna innehålla viss information, däribland ett uttalande av innebörd att garantin inte påverkar konsumentens rättigheter enligt lag.22. Parterna får inte genom överenskommelse begränsa eller åsidosätta de rättigheter som konsumenterna tillerkänns eftersom detta skulle leda till att det rättsliga skyddet urholkas. Denna princip bör också gälla i fråga om avtalsbestämmelser som förutsätter att konsumenten kände till varje bristande avtalsenlighet i fråga om konsumentvaran vid den tidpunkt då avtalet ingicks. Det skydd som konsumenterna tillerkänns enligt detta direktiv bör inte minskas därför att lagen i en icke-medlemsstat har valts som tillämplig lag i fråga om avtalet.23. Lagstiftning och rättspraxis på detta område i de olika medlemsstaterna visar att det finns ett ökat intresse för att säkerställa en hög konsumentskyddsnivå. Mot bakgrund av denna tendens och av de erfarenheter som görs vid detta direktivs genomförande kan det visa sig nödvändigt att gå ännu längre i harmonisering, särskilt genom att föreskriva ett direkt ansvar för tillverkaren i fråga om fel som denne är ansvarig för.24. Medlemsstaterna bör på det område som omfattas av detta direktiv tillåtas att anta eller behålla strängare bestämmelser för att säkerställa en ännu högre konsumentskyddsnivå.25. Enligt kommissionens rekommendation av den 30 mars 1998 om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol(4) kan medlemsstaterna inrätta instanser, som säkerställer en opartisk och effektiv handläggning av nationella och gränsöverskridande klagomål och som konsumenterna kan använda som medlare.26. För att skydda konsumenternas kollektiva intressen, är det lämpligt att lägga till det här direktivet till förteckningen över direktiv som finns i bilagan till Europaparlamentets och rådets direktiv 98/27/EG av den 19 maj 1998 om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen(5).HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Tillämpningsområde och definitioner1. Detta direktiv syftar till en tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier, i syfte att säkerställa en enhetlig miniminivå för konsumentskyddet inom ramen för den inre marknaden.2. I detta direktiv avses meda) konsument: en fysisk person som genom sådana avtal som omfattas av detta direktiv handlar för ändamål som ligger utanför hans närings- eller yrkesverksamhet,b) konsumentvaror: alla lösa saker, utom- varor som säljs exekutivt eller annars tvångsvis på grund av lag,- vatten och gas när de inte saluhålls i begränsad volym eller bestämd kvantitet och- elektricitet,c) säljare: en fysisk eller juridisk person som enligt avtal säljer konsumentvaror inom ramen för sin närings- eller yrkesverksamhet,d) tillverkare: en konsumentvaras framställare eller dess importör till Europeiska gemenskapernas territorium eller en person som, genom att placera sitt namn, sitt varumärke eller annat kännetecken på konsumentvaran, uppger sig vara tillverkare,e) garanti: varje utfästelse som en säljare eller en tillverkare utan extra kostnad gör till konsumenten och som innebär att han skall återbetala det betalade priset eller byta ut, reparera eller på något sätt befatta sig med konsumentvaran, om den inte motsvarar specifikationerna i garantibeviset eller i reklam som rör varan,f) reparation: konsumentvarans återställande, i fall av bristande avtalsenlighet, till avtalsenlighet.3. Medlemsstaterna får föreskriva att begreppet konsumentvaror inte skall anses omfatta begagnade varor som säljs på offentlig auktion där konsumenterna har möjlighet att personligen närvara vid försäljningen.4. I detta direktiv skall också med köpeavtal avses sådana avtal om tillhandahållande av konsumentvaror som skall framställas eller tillverkas.Artikel 2Avtalsenlighet1. Säljaren skall vara skyldig att till konsumenten leverera varor som är avtalsenliga.2. Konsumentvaror skall presumeras vara avtalsenliga om dea) stämmer överens med den beskrivning som säljaren har lämnat och om de har samma egenskaper som den vara som säljaren har förevisat konsumenten som prov eller modell,b) är lämpliga för det särskilda ändamål för vilket konsumenten behöver dem och som han informerade säljaren om vid tidpunkten för avtalets ingående och som säljaren har godtagit,c) är lämpliga för de ändamål för vilka varor av samma slag vanligen används,d) är av den kvalitet och har de prestanda som varor av detta slag vanligen har och som konsumenten rimligen kan förvänta sig med hänsyn till varans art och med beaktande av eventuella offentliga uttalanden om varornas särskilda egenskaper som gjorts av säljaren, tillverkaren eller dennes företrädare, i synnerhet i reklam eller på märkningen.3. Bristande avtalsenlighet enligt denna artikel skall inte anses föreligga om konsumenten vid tidpunkten för avtalets ingående kände till eller inte rimligen kunde vara okunnig om den bristande avtalsenligheten eller om den bristande avtalsenligheten har sitt ursprung i material som tillhandahållits av konsumenten.4. Säljaren skall inte vara bunden av offentliga uttalanden enligt punkt 2 d om han- visar att han inte kände till och inte rimligen kunde känna till uttalandet i fråga,- visar att uttalandet vid tidpunkten för avtalets ingående hade rättats, eller- visar att beslutet att köpa konsumentvaran inte kan ha påverkats av uttalandet.5. Sådan bristande avtalsenlighet som beror på att konsumentvaran är felaktigt installerad skall anses jämförbar med bristande avtalsenlighet hos varan om installationen utgör en del av köpeavtalet för varan och har utförts av säljaren eller på dennes ansvar. Detta skall även gälla om den vara, som är avsedd att installeras av konsumenten, installeras av konsumenten och den oriktiga installationen beror på brister i installationsanvisningarna.Artikel 3Konsumentens rättigheter1. Säljaren skall vara ansvarig gentemot konsumenten för all bristande avtalsenlighet som föreligger när varan levereras.2. I fall av bristande avtalsenlighet skall konsumenten ha rätt att utan kostnad få varan återställd till avtalsenlighet genom reparation eller utbyte i enlighet med punkt 3 eller att få ett skäligt prisavdrag eller att häva avtalet med avseende på den varan, i enlighet med punkterna 5 och 6.3. I första hand har konsumenten rätt att kräva att säljaren reparerar varan eller byter ut den, i båda fallen utan kostnad, såvida detta inte är omöjligt eller oproportionellt.En påföljd skall anses oproportionell om den åsamkar säljaren kostnader som är orimliga i jämförelse med den alternativa påföljden, under beaktande av- varans värde om ingen bristande avtalsenlighet hade förelegat,- betydelsen av den bristande avtalsenligheten och- huruvida den alternativa påföljden skulle kunna fullgöras utan väsentlig olägenhet för konsumenten.Alla reparationer och utbyten skall fullgöras inom rimlig tid och utan väsentlig olägenhet för konsumenten samt under beaktande av varans art och det ändamål för vilket konsumenten behövde varan.4. Uttrycket "utan kostnad" i punkterna 2 och 3 hänför sig till nödvändiga kostnader som uppkommer för att få varan återställd till avtalsenlighet, särskilt frakt-, arbets- och materialkostnader.5. Konsumenten har rätt att kräva ett lämpligt prisavdrag eller att häva avtalet- om konsumenten varken har rätt att få varan reparerad eller utbytt eller- om säljaren inte har vidtagit rättelse inom rimlig tid eller- om säljaren inte har vidtagit rättelse utan väsentlig olägenhet för konsumenten.6. Konsumenten har inte rätt att häva avtalet om bristen på avtalsenlighet är ringa.Artikel 4RegressrättNär den slutliga säljaren är ansvarig gentemot konsumenten på grund av sådan bristande avtalsenlighet som beror på handlande eller underlåtenhet av tillverkaren, en säljare i tidigare led i samma avtalskedja eller någon annan mellanhand, skall den slutliga säljaren ha rätt att rikta anspråk mot den eller de personer i avtalskedjan som är ansvarig. Frågan om mot vilken eller vilka ansvariga personer den slutliga säljaren kan rikta anspråk skall, liksom frågan om vilka åtgärder och villkor som därvid skall gälla, avgöras enligt nationell lag.Artikel 5Tidsfrister1. Säljaren skall anses ansvarig enligt artikel 3 när den bristande avtalsenligheten visar sig inom två år efter leveransen av varan. Om de rättigheter som anges i artikel 3.2 enligt nationell lag är föremål för en preskriptionsfrist, skall den fristen inte löpa ut inom två år från tidpunkten för leveransen.2. Medlemsstaterna får föreskriva att konsumenten, för att kunna utnyttja sina rättigheter, måste upplysa säljaren om den bristande avtalsenligheten inom två månader från den dag då han upptäckte den.Medlemsstaterna skall informera kommissionen om hur de använder denna bestämmelse. Kommissionen skall övervaka vad effekten blir för konsumenterna och för den inre marknaden av att medlemsstaterna har denna möjlighet.Kommissionen skall senast den 7 januari 2003 förbereda en rapport om hur medlemsstaterna använder denna punkt. Denna rapport skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.3. Om inte motsatsen bevisas, skall en bristande avtalsenlighet som visar sig inom sex månader från leveransen av varan presumeras ha funnits vid tidpunkten för leveransen, utom när denna presumtion är oförenlig med varans eller den bristande avtalsenlighetens art.Artikel 6Garantier1. En garanti skall juridiskt binda den som ger den enligt de villkor som anges i garantibeviset och tillhörande reklam.2. I garantin skall det- anges att konsumenten har vissa rättigheter enligt lag, enligt tillämplig nationell lagstiftning om försäljning av konsumentvaror, och klargöras att dessa rättigheter inte påverkas av garantin,- förklaras på vanligt begripligt språk vad garantin innehåller och vilka huvudsakliga uppgifter som är nödvändiga för att framställa anspråk enligt garantin, särskilt dennas varaktighet och territoriella omfattning samt garantigivarens namn och adress.3. Om konsumenten begär det skall garantin hållas tillgänglig i skriftlig form eller i ett annat varaktigt medium som är tillgängligt och åtkomligt för honom.4. Under förutsättning att detta överensstämmer med fördragets regler får den medlemsstat där varan marknadsförs med avseende på sitt territorium föreskriva att garantin skall avfattas på ett eller flera av de officiella gemenskapsspråk som medlemsstaten själv bestämmer.5. Om en garanti inte uppfyller kraven enligt punkterna 2, 3 eller 4 skall detta inte på något sätt påverka garantins giltighet och konsumenten skall fortfarande kunna förlita sig på garantin och kräva att den infrias.Artikel 7Bestämmelsernas bindande karaktär1. Avtalsvillkor eller överenskommelser som ingås med säljaren innan denna får kännedom om den bristande avtalsenligheten, och som direkt eller indirekt åsidosätter eller begränsar de rättigheter som följer av detta direktiv, skall enligt nationell lagstiftning inte vara bindande för konsumenten.Medlemsstaterna får föreskriva att säljaren och konsumenten i fråga om begagnade varor får komma överens om vissa avtalsvillkor eller ingå överenskommelser med kortare ansvarstid för säljaren än den som föreskrivs i artikel 5.1. En sådan ansvarstid får inte understiga ett år.2. Medlemsstaterna skall, för fall då avtalet har nära anknytning till medlemsstaternas territorium, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att konsumenterna inte berövas det skydd som ges i detta direktiv till följd av att lagen i en icke-medlemsstat väljs som tillämplig rätt med avseende på avtalet.Artikel 8Nationell lag och minimiskydd1. De rättigheter som följer av detta direktiv skall utövas utan att det påverkar andra rättigheter som konsumenten kan åberopa i enlighet med nationella bestämmelser om avtalsrättsligt eller icke-avtalsrättsligt ansvar.2. Medlemsstaterna får, inom det område som regleras av detta direktiv, anta eller behålla sådana strängare bestämmelser som är förenliga med fördraget, för att säkerställa en högre konsumentskyddsnivå.Artikel 9Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att informera konsumenterna om den nationella lagstiftning som överför detta direktiv samt, när det är lämpligt, uppmuntra branschorganisationer att informera konsumenterna om deras rättigheter.Artikel 10Bilagan till direktiv 98/27/EG skall kompletteras enligt följande: "10. Europaparlamentets och rådets direktiv 99/44/EG av den 25 maj 1999 om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier (EGT L 171, 7.7.1999, s. 12).".Artikel 11Överföring1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 12ÖversynKommissionen skall senast den 7 juni 2006 se över tillämpningen av detta direktiv och lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet. I rapporten skall bland annat möjligheten att införa direkt ansvar för tillverkaren granskas och den skall om så är lämpligt åtföljas av förslag.Artikel 13IkraftträdandeDetta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 14Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 25 maj 1999.På Europaparlamentets vägnarJ. M. GIL-ROBLESOrdförandePå rådets vägnarH. EICHELOrdförande(1) EGT C 307, 16.10.1996, s. 8 ochEGT C 148, 14.5.1998, s. 12.(2) EGT C 66, 3.3.1997, s. 5.(3) Europaparlamentets yttrande av den 10 mars 1998 (EGT C 104, 6.4.1998, s. 30), rådets gemensamma ståndpunkt av den 24 september 1998 (EGT C 333, 30.10.1998, s. 46) och Europaparlamentets beslut av den 17 december 1998 (EGT C 98, 9.4.1999, s. 226). Europaparlamentets beslut av den 5 maj 1999. Rådets beslut av den 17 maj 1999.(4) EGT L 115, 17.4.1998, s. 31.(5) EGT L 166, 11.6.1998, s. 51.


Avis juridique important

|

31994L0047

Europaparlamentets och rådets direktiv 94/47/EG av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 280 , 29/10/1994 s. 0083 - 0087 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 27 s. 0040  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 27 s. 0040

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 94/47/EG av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasisEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 189b i fördraget(3), ochmed beaktande av följande:1. Skillnaderna mellan de olika ländernas lagstiftning om avtal om köp av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis kan sannolikt skapa hinder mot att den inre marknaden fungerar tillfredsställande och snedvridningar av konkurrensen samt leda till uppdelning i nationella marknader.2. Syftet med detta direktiv är att fastställa ett minimum av gemensamma regler som kommer att göra det möjligt att säkerställa att den inre marknaden fungerar tillfredsställande och därmed också att köparna skyddas. Det är tillräckligt att dessa regler täcker avtalsförhållandena endast i fråga om information om avtalets innehåll, formerna för att lämna denna och förfarandet och reglerna för hävning och frånträdande. Det lämpligaste sättet för att uppnå detta syfte är ett direktiv. Detta direktiv är därför förenligt med subsidaritetsprincipen.3. Den rättsliga karaktären hos de rättigheter som avtalen i detta direktiv avser, skiljer sig betydligt åt från medlemsstat till medlemsstat. Det är därför lämpligt att sammanfattningsvis hänvisa till dessa olika regleringar och ge en tillräckligt vid definition av sådana avtal utan att detta innebär en harmonisering på gemenskapsnivå av den rättsliga karaktären på rättigheterna i fråga.4. Detta direktiv är inte utformat för att reglera i vilken utsträckning som avtal om nyttjanderätten av fast egendom på tidsdelningsbasis kan slutas i medlemsstaterna eller den rättsliga grunden för sådana avtal.5. I praktiken skiljer sig avtal om köp av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis från hyresavtal. Denna skillnad visar sig bl.a. genom betalningssättet.6. På marknaden kan man iaktta att hotell, lägenhetshotell och andra liknande semesterbostäder förekommer i avtalstransaktioner som liknar dem som har gjort att detta direktiv behövs.7. Det är nödvändigt att förhindra att vilseledande och ofullständiga uppgifter lämnas i upplysningar som särskilt berör försäljning av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis. Sådana upplysningar bör kompletteras med en skriftlig information som måste finnas tillgänglig för den som begär den. Uppgifterna i denna måste utgöra en del av avtalet om köp av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis.8. För att ge köparna en hög skyddsnivå och med hänsyn till de särskilda förhållandena i system för nyttjanderätten av fast egendom på tidsdelningsbasis, måste avtal om köp av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis innehålla vissa bestämda minimiuppgifter.9. För att införa ett effektivt skydd för köparna inom detta område är det nödvändigt att fastställa minimiskyldigheter som säljarna måste uppfylla gentemot köparna.10. Avtal om köp av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis måste, upprättas på språket eller ett av språken i den medlemsstat där köparen är bosatt eller där han är medborgare; språket måste höra till gemenskapens officiella språk. Den medlemsstat där köparen är bosatt kan emellertid kräva att avtalet upprättas på dess språk, ett eller flera, under förutsättning att språket eller språken hör till gemenskapens officiella språk. Det är nödvändigt med en bestyrkt översättning av varje avtal med hänsyn till de formaliteter som måste uppfyllas i den medlemsstat där egendomen i fråga är belägen.11. För att ge köparen möjlighet att bättre inse vilka hans skyldigheter och rättigheter är enligt avtalet bör han ges en tidsfrist under vilken han kan frånträda avtalet utan att ange några skäl, eftersom egendomen i fråga ofta är belägen i en annan stat och omfattas av lagstiftning som skiljer sig från den i köparens land.12. Krav från säljarens sida på att förskottsbetalningar skall göras före slutet av den tidsfrist under vilken köparen kan frånträda avtalet utan att ange några skäl kan minska skyddet för köparen. Därför bör förskottsbetalningar före slutet av denna frist förbjudas.13. I händelse av hävning eller frånträdande av ett avtal om köp av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis, vars pris helt eller delvis täcks av krediter som beviljats köparen av säljaren eller av en tredje part på grundval av ett avtal som träffats mellan denna tredje part och säljaren bör det föreskrivas att kreditavtalet bör annulleras utan särskild påföljd.14. Det finns i vissa fall en risk för att konsumenten kan berövas det skydd som fastställs genom detta direktiv om lagstiftningen i en icke-medlemsstat anges som den lagstiftning som är tillämplig på avtalet. Detta direktiv bör därför innehålla bestämmelser som är avsedda att undanröja denna risk.15. Det är medlemsstaterna som bör vidta åtgärder för att säkerställa att säljaren uppfyller sina skyldigheter.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Syftet med detta direktiv är en tillnärmning av medlemsstaternas lagar eller andra författningar om skydd av köpare i fråga om vissa frågor rörande avtal som direkt eller indirekt berör köp av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis.Detta direktiv omfattar endast sådana bestämmelser som angår följande aspekter i avtalsförhållandet:- Information om avtalets innehåll och formerna för att tillhandahålla denna information.- Förfaranden och former för hävning och frånträdande.Medlemsstaterna skall med iakttagande av de allmänna bestämmelserna i fördraget vara behöriga i andra frågor, bl.a. att bestämma den rättsliga karaktären på de rättigheter som berörs av de avtal som omfattas av detta direktiv.Artikel 2I detta direktiv avses med- avtal som direkt eller indirekt gäller köp av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis: nedan kallat avtal, varje avtal eller samling avtal som ingåtts för minst tre år enligt vilka, mot betalning av ett bestämt totalpris, en säljare direkt eller indirekt upplåter, överlåter eller åtar sig att överlåta en äganderätt eller annan rätt som avser nyttjandet av fast egendom under en bestämd eller bestämbar tid av året, som inte får vara kortare än en vecka,- fast egendom: en byggnad eller en del av en byggnad som är avsedd att användas som bostad och till vilken rättigheten enligt avtalet är knuten,- säljare: fysisk eller juridisk person som i samband med transaktioner som omfattas av detta direktiv, yrkesmässigt upplåter, överlåter eller åtar sig att överlåta den rättighet som avtalet avser,- köpare: fysisk person som i samband med de transaktioner som omfattas av detta direktiv för ändamål som inte kan anses ingå i hans yrkesmässiga verksamhet får den rättighet som avtalet avser överlåten på sig eller till vars förmån rättigheten upplåts.Artikel 31. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning vidta åtgärder för att säkerställa att säljaren är skyldig att till varje person som begär upplysningar om den fasta egendomen tillhandahålla skriftlig information som, förutom en allmän beskrivning av egendomen, skall innehålla åtminstone kortfattade och relevanta uppgifter enligt punkterna a-g, i och l i bilagan samt uppgifter om hur ytterligare information kan erhållas.2. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning säkerställa att alla uppgifter som måste finnas i den skriftliga information som anges i punkt 1, utgör en integrerad del av avtalet.Om inte parterna uttryckligen kommer överens om något annat får endast sådana förändringar som är en följd av omständigheter utanför säljarens kontroll göras i dessa uppgifter.Ändringar i dessa uppgifter skall meddelas köparen innan avtalet sluts. I avtalet skall sådana ändringar uttryckligen anges.3. I all reklam för den berörda fasta egendomen skall anges möjligheten att få den skriftliga information som anges i punkt 1 och var den finns tillgänglig.Artikel 4Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning säkerställa följande:- Avtalet, som skall vara skriftligt, skall minst innehålla de uppgifter som anges i bilagan.- Avtalet och den handling som anges i artikel 3.1 skall, enligt köparens val, upprättas på språket eller ett av språken i den medlemsstat där köparen är bosatt eller där han är medborgare; det valda språket måste vara ett av gemenskapens officiella språk. Den medlemsstat där köparen är bosatt kan emellertid kräva att avtalet åtminstone upprättas på dess språk, ett eller flera, under förutsättning att språket eller språken hör till gemenskapens officiella språk.- Säljaren skall förse köparen med en bestyrkt översättning av avtalet på språket eller ett av språken i den medlemsstat där den fasta egendomen är belägen; språket skall vara ett av gemenskapens officiella språk.Artikel 5Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning säkerställa följande:1. Förutom de möjligheter att få avtalet ogiltigförklarat enligt nationell lagstiftning har köparen rätt- att frånträda avtalet utan att ange några skäl inom tio kalenderdagar från det att båda parterna undertecknat avtalet eller ett bindande preliminärt avtal. Om den tionde dagen är en allmän helgdag skall tidsfristen utsträckas till den första arbetsdagen därefter.- att häva avtalet inom tre månader från undertecknandet av avtalet eller det preliminära avtalet, om avtalet vid tidpunkten för undertecknandet inte innehåller de uppgifter som anges i punkterna a, b, c, d 1, d 2, h, i, k, l och m i bilagan. Om uppgifterna lämnas inom dessa tre månader skall köparens tidsfrist för frånträdande av avtalet enligt första strecksatsen, börja löpa från tidpunkten för överlämnandet av uppgifterna.- att frånträda avtalet enligt första strecksatsen, om han vid utgången av den tremånadersperiod som anges i andra strecksatsen inte har utnyttjat sin rätt att häva trots att avtalet inte innehåller de upplysningar som anges i punkterna a, b, c, d, 1, d, 2, h, i, k, l och m i bilagan; fristen börjar löpa dagen efter tremånadersperiodens utgång.2. Om köparen avser att utnyttja sin rätt enligt punkt 1 skall han meddela detta i enlighet med vad som anges i punkten l i bilagan före utgången av den aktuella tidsfristen; med delandet skall lämnas på ett sätt som enligt nationell lagstiftning kan styrkas till den person, vars namn och adress har angivits i avtalet för detta ändamål. Tidsfristen skall anses ha iakttagits om meddelandet, om det är skriftligt, avsänts innan tidsfristen har gått ut.3. När köparen utövar sin rättighet enligt första strecksatsen i punkt 1 är han endast skyldig att i förekommande fall betala de kostnader som i enlighet med nationell lagstiftning uppkommit som en följd av att avtalet slutits och frånträtts och som avser sådana juridiska formaliteter som måste företas före utgången av den tidsfrist som anges i första strecksatsen i punkt 1. Sådana kostnader skall uttryckligen anges i avtalet.4. När köparen utnyttjar sin rätt att häva avtalet enligt andra strecksatsen i punkt 1 är han inte skydlig att betala någon ersättning.Artikel 6Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva förbud mot förskottsbetalningar av köparen före utgången av den tidsfrist under vilken han kan utöva sin rätt att frånträda avtalet.Artikel 7Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning säkerställa att ett kreditavtal i följande fall skall upphöra att gälla utan påföljd för köparen när denne utnyttjar sin rätt att häva eller frånträda avtalet enligt artikel 5, nämligen- om krediten täcker priset helt eller delvis och har beviljats av säljaren, eller- om krediten täcker priset helt eller delvis och krediten beviljats köparen av en tredje part på grund av en överenskommelse mellan den tredje parten och säljaren,Medlemsstaterna skall meddela närmare föreskrifter om annulleringen av kreditavtalet.Artikel 8Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning säkerställa att villkor, genom vilka en köpare avstår från rättigheter enligt detta direktiv, eller genom vilka en säljare fritas från det ansvar som uppkommer genom detta direktiv, inte skall vara bindande för köparen enligt bestämmelser i nationell lagstiftning.Artikel 9Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att, oavsett vilken lagstiftning som är tilllämplig, köparen inte berövas det skydd som ges genom detta direktiv, om den berörda fasta egendomen är belägen inom en medlemsstats territorium.Artikel 10Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning fastställa vilka följderna blir om detta direktiv inte följs.Artikel 11Detta direktiv skall inte hindra medlemsstaterna från att anta eller behålla bestämmelser som är förmånligare när det gäller skyddet av köparna inom direktivets område, om det kan ske utan att det påverkar deras skyldigheter enligt fördraget.Artikel 121. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast 30 månader efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla hänvisningar till detta direktiv eller åtföljas av sådana hänvisningar när de offentligörs. Varje medlemstat skall själv fastställa hur sådana hänvisningar skall göras.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 13Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Strasbourg den 26 oktober 1994.På Europaparlamentets vägnarK. HÄNSCHOrdförandePå rådets vägnarJ. EEKHOFFOrdförande(1) EGT nr C 299, 5.11.1993, s. 8.(2) EGT nr C 108, 19.4.1993, s. 1.(3) Europaparlamentets yttrande av den 26 maj 1993 (EGT nr C 176, 28.6.1993, s. 95 och EGT nr C 225, 20.9.1993, s. 70) bekräftat den 2 december 1993 (EGT nr C 342, 20.12.1993, s. 3). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 4 mars 1994 (EGT nr C 137, 19.5.1994, s. 42) och beslut av Europaparlamentet av den 4 maj 1994 (EGT nr C 205, 25.7.1994). Förlikningskommitténs gemensamma utkast av den 22.9.1994.BILAGAFörteckning över de uppgifter som avtalet enligt artikel 4 minst skall innehållaa) Parternas identitet och hemvist, inbegripet särskild information om säljarens rättsliga status vid tidpunkten för slutandet av avtalet samt ägarens identitet och hemvist.b) Karaktären på den rättighet, som avtalet avser och en bestämmelse som anger villkoren för utövandet av den rättigheten inom den medlemsstats territorium där den berörda egendomen är belägen och om dessa villkor har uppfyllts eller, om de inte har uppfyllts, vilka villkor som återstår att uppfylla.c) När avtalet avser bestämd fast egendom, en tillförlitlig beskrivning av egendomen och uppgift om var den är belägen.d) Om den fasta egendomen håller på att byggas1) hur långt bygget kommit,2) en rimlig beräkning av när bygget kan vara färdigt,3) i fråga om bestämd fast egendom, numret på bygglovet eller byggnadstillståndet och den behöriga myndighetens namn och fullständiga adress,4) hur långt arbetet kommit med de tjänster som gör den fasta egendomen fullt användbar (gas, elektricitet, vatten och telefonledningar),5) en garanti för färdigställandet av den fasta egendomen och en garanti för återbetalning av betalning som gjorts, om egendomen inte blir färdigställd och, villkoren för dessa garantier.e) Tjänster (belysning, vatten, underhåll, sophämtning) som köparen har eller kommer att få tillgång till och villkoren för detta.f) Gemensamma anläggningar såsom simbassäng, bastu m.m. som köparen har eller kommer att få tillgång till, och vid behov villkoren för detta.g) De principer som utgör grunden för underhåll, reparation, administration och förvaltning av den fasta egendomen.h) Närmare angivande av den period inom vilken den rätt som avtalet avser kan utövas och, vid behov, dess längd. Den dag då köparen kan börja utöva sin rätt enligt avtalet.i) Det pris som köparen skall betala för att utöva sin rätt enligt avtalet. En uppskattning av det belopp som köparen skall betala för att använda gemensamma anläggningar och tjänster. Grunderna för beräkningen av avgifter för användandet av egendomen, de obligatoriska avgifterna (t.ex. skatter och avgifter) och de administrativa kostnaderna (t.ex. förvaltning, underhåll och reparationer).j) En bestämmelse om att köpet inte kommer att resultera i andra kostnader, avgifter och skyldigheter än dem som anges i avtalet.k) Om det är möjligt eller inte att delta i ett utbytes- eller vidareförsäljningssystem för de avtalade rättigheterna vilket ordnas av säljaren eller en tredje part som anges av säljaren i avtalet, och eventuella kostnader för detta.l) Upplysningar om rätten att häva eller frånträda avtalet och till vem en förklaring om hävning eller frånträdande skall lämnas, samt de sätt på vilka en sådan förklaring kan lämnas. Närmare angivande av kostnadernas karaktär och de belopp som köparen kommer att bli skyldig att betala enligt artikel 5.3, om han utnyttjar sin rätt att frånträda avtalet. I förekommande fall, uppgifter om hur annullering av ett kreditavtal som är knutet till köpeavtalet kan göras i händelse av hävning eller frånträdande av avtalet.m) Dag och plats för varje parts undertecknande av avtalet.


Avis juridique important

|

31978L1033

Rådets fjärde direktiv 78/1033/EEG av den 19 december 1978 med ändring av direktiv 69/169/EEG om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 366 , 28/12/1978 s. 0031 - 0032 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0075  "Grekisk specialutgåva" Område 09 Volym 1 s. 0100  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0075  Spansk specialutgåva: Område 09 Volym 1 s. 0106  Portugisisk specialutgåva: Område 09 Volym 1 s. 0106

RÅDETS FJÄRDE DIREKTIV av den 19 december 1978 med ändring av direktiv 69/169/EEG om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande (78/1033/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 99 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:Artikel 1.1 i rådsdirektiv 69/169/EEG av den 28 maj 1969 om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande(), senast ändrad genom direktiv 78/1032/EEG(), föreskriver skattebefrielse av varor i det personliga bagaget hos resande från ett icke-medlemsland, om införseln inte har kommersiell karaktär.Det sammanlagda värdet av de varor som kan komma i fråga för skattebefrielse får inte överstiga 25 beräkningsenheter per person. Enligt artikel 1.2 i direktiv 69/169/EEG får medlemsstaterna sänka detta belopp till 10 beräkningsenheter för resande under 15 års ålder.Införandet av den europeiska beräkningsenheten i de rättsakter som antas av de europeiska gemenskapernas institutioner på skattebefrielseområdet får inte leda till sänkning av de belopp i nationell valuta som för närvarande kan komma i fråga för skattebefrielse.Hänsyn måste också tas till de åtgärder till förmån för resande som rekommenderas av de specialiserade internationella organisationerna, i synnerhet de som finns i bilaga F 3 till Internationella konventionen om förenkling och harmonisering av tullförfaranden, som stöds av Tullsamarbetsrådet.Detta dubbla syfte kan uppnås genom att fastställa det belopp som anges i artikel 1.1 i direktiv 69/169/EEG till 40 europeiska beräkningsenheter och det som anges i artikel 1.2 i samma direktiv till 20 europeiska beräkningsenheter.Termen "personligt bagage" bör definieras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 69/169/EEG ändras på följande sätt:1. Artikel 1 ändras på följande sätt:a) Punkt 1 skall ersättas med följande:"1. Vid resor mellan tredje land och gemenskapen skall befrielse från omsättningsskatt och punktskatt på införsel gälla för varor i de resandes personliga bagage, om varuinförseln inte har kommersiell karaktär och varornas samlade värde inte överstiger 40 europeiska beräkningsenheter per person".b) I punkt 2 skall "10 beräkningsenheter" ersättas med "20 europeiska beräkningsenheter".c) I punkt 3 skall "25 beräkningsenheter" ersättas med "40 europeiska beräkningsenheter".2. Följande punkt skall läggas till i artikel 3:"3. Med `personligt bagage` menas allt det bagage som en resande har möjlighet att uppvisa för tullmyndigheterna vid ankomsten jämte bagage som han senare uppvisar för samma myndigheter, förutsatt att han kan visa att detta bagage har varit registerat som medföljande bagage vid tidpunkten för avresan hos det företag som svarat för hans egen resa.Definitionen av `personligt bagage` skall inte omfatta bärbara behållare som innehåller bränsle. För varje motortransportmedel skall dock en mängd bränsle som inte överstiger 10 liter få införas tull- och skattefritt i en sådan behållare, utan att det påverkar tillämpningen av nationella bestämmelser som reglerar innehav och transport av bränsle."Artikel 21. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1979.2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om vilka åtgärder som de inför för att genomföra detta direktiv. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna om detta.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 19 december 1978.På rådets vägnarH.-D. GENSCHEROrdförande() EGT nr C 213, 7.9.1978, s. 9.() EGT nr C 261, 6.11.1978, s. 46.() Yttrande avgivet den 19 oktober 1978 (ännu inte offentliggjort i EGT).() EGT nr L 133, 4.6.1969, s. 6.() EGT nr L 366, 28.12.1978, s. 28.


title: Kommissionens direktiv (EU) 2015/2087 av den 18 november 2015 om ändring av bilaga II till Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester (Text av betydelse för EES)

text:
               19.11.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 302/99

         KOMMISSIONENS DIREKTIV (EU) 2015/2087
   av den 18 november 2015
   om ändring av bilaga II till Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester (1), särskilt artikel 15, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 15 juli 2011 antog Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) resolution MEPC.201(62) om ändring av bilaga V till Marpol-konventionen om förhindrande av förorening från fartyg genom införande av en ny och mer detaljerad kategorisering av avfall (2). Den ändrade bilaga V till Marpol-konventionen trädde i kraft den 1 januari 2013.

               (2)

               Denna nya kategorisering av avfall återspeglas i IMO:s cirkulär MEPC.1/Circ.644/Rev.1, som inför ett standardformat för förhandsanmälan av avfallsleveranser till mottagningsanordningar i hamn (3), och i IMO:s cirkulär MEPC.1/Circ.645/Rev.1, som inför ett standardformat för det intyg om avlämnande av avfall som ska utfärdas efter det att ett fartyg har använt mottagningsanordningar i hamn (4).

               (3)

               För att skapa enhetlighet med IMO:s åtgärder och undvika osäkerhet bland hamnanvändare och myndigheter, bör den tabell som anges i bilaga II till direktiv 2000/59/EG, vari anges de olika typer och mängder av avfall och lastrester från fartyg som ska avlämnas eller behållas ombord, anpassas till den nya kategoriseringen av avfall som föreskrivs i den ändrade bilaga V till Marpol-konventionen.

               (4)

               I syfte att förbättra det system som införts genom direktiv 2000/59/EG, som syftar till att minska utsläppen av fartygsgenererat avfall och lastrester i havet, bör information om de typer och mängder av fartygsgenererat avfall som faktiskt lämnas till mottagningsanordningarna i den senaste avlämningshamnen införas i tabellen i bilaga II.

               (5)

               Exakta uppgifter om typer och mängder av fartygsgenererat avfall och lastrester som lämnas av ett fartyg i den senaste hamnen är av avgörande betydelse för en korrekt beräkning av tillräcklig lagringskapacitet för avfall på det fartyget. Beräkningen av tillräcklig lagringskapacitet är en förutsättning för att fartyget ska tillåtas fortsätta till nästa hamn utan att ha lämnat sitt fartygsgenererade avfall, liksom för ett korrekt val av fartyg för inspektion. Mer välriktade inspektioner kommer att bidra till en väl fungerande sjöfart genom minskade handläggningstider i hamnarna.

               (6)

               Denna information är tillgänglig genom de avfallsintyg som utfärdas på grundval av IMO:s cirkulär MEPC.1/Circ.645/Rev.1, som rekommenderar standardformatet för avfallsintyg, eller genom andra typer av intyg som utfärdats till fartygets befälhavare i samband med att avfall lämnas. Uppgifterna om mängder och typer av avfall som anges i avfallsintyget, eller enligt uppgift från fartygets befälhavare i samband med att avfall lämnas om ett avfallsintyg inte kan erhållas, är i allmänhet mer tillförlitliga än de som finns tillgängliga genom formuläret för anmälan om avfallsleverans, eftersom de återspeglar den faktiska situationen efter avlämnandet och därmed ger större tillförlitlighet i beslutsprocessen. Fartygets befälhavare registrerar sådan leveransinformation i avfallsdagboken i enlighet med Marpol-konventionen.

               (7)

               En systematisk insamling av korrekta uppgifter om avfallsleveranser kommer också att möjliggöra en bättre statistisk analys av avfallsströmmarna i hamnar och underlätta inrättandet av det informations- och tillsynssystem som föreskrivs i artikel 12.3 i direktiv 2000/59/EG. Övervakningen och utbytet av sådan information, inklusive den elektroniska avfallsanmälan som utarbetas enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/65/EU (5), stöds för närvarande av unionens system för informationsutbyte inom sjöfarten (SafeSeaNet), inrättat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG (6), som bör kopplas till en rapporteringsmodul i den databas för hamnstatskontroll (7) som inrättats enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/16/EG (8).

               (8)

               Bilaga II till direktiv 2000/59/EG bör ändras så att den inbegriper information om avfall som avlämnats i föregående hamn och så att den omfattar den nya kategorisering av avfall som infördes genom den ändrade bilaga V till Marpol-konventionen.

               (9)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga II till direktiv 2000/59/EG ska ersättas med bilagan till det här direktivet.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 9 december 2016 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 18 november 2015.

            På kommissionens vägnar

         Jean-Claude JUNCKER

            Ordförande

      (1)  EGT L 332, 28.12.2000, s. 81.

      (2)  Resolution MEPC.201(62), som antogs den 15 juli 2011, ändringar av bilagan till 1978 års protokoll till 1973 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg.

      (3)  MEPC.1/Circ.644/Rev.1, den 1 juli 2013.

      (4)  MEPC.1/Circ.645/Rev.1, den 1 juli 2013.

      (5)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/65/EU av den 20 oktober 2010 om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i medlemsstaterna (EUT L 283, 29.10.2010, s. 1).

      (6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen och om upphävande av rådets direktiv 93/75/EEG (EGT L 208, 5.8.2002, s. 10).

      (7)  Databas som har utformats och drivs av Europeiska sjösäkerhetsbyrån.

      (8)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/16/EG av den 23 april 2009 om hamnstatskontroll (EUT L 131, 28.5.2009, s. 57).

      BILAGA

            ”BILAGA II

               INFORMATION SOM SKA ANMÄLAS FÖRE ANKOMSTEN TILL HAMNEN I ….

               (destinationshamn enligt artikel 6 i direktiv 2000/59/EG)

                        1.

                        Fartygets namn, anropssignal och, i förekommande fall, IMO-identifieringsnummer:

                        2.

                        Flaggstat:

                        3.

                        Beräknad ankomsttid:

                        4.

                        Beräknad avgångstid:

                        5.

                        Föregående anlöpshamn:

                        6.

                        Nästa anlöpshamn:

                        7.

                        Senaste hamn där fartygsgenererat avfall avlämnats samt avlämningsdatum, inklusive de kvantiteter (i m3) och typer av avfall som avlämnades:

                        8.

                        Avlämnar ni (sätt kryss i tillämplig ruta):

                                    allt ☐

                                    en del ☐

                                    inget ☐

                              av ert avfall i mottagningsanordningar i hamnen?

                        9.

                        Typ och mängd av avfall och rester som ska avlämnas och/eller som lagras ombord samt procentuell andel av den totala lagringskapaciteten:

               Om ni avlämnar allt avfall, fyll då i den andra och den sista kolumnen. Om ni avlämnar en del eller inget avfall, fyll då i samtliga kolumner.

                        Typ

                        Avfall som ska avlämnas
                        (m3)

                        Maximal lagringskapacitet för avfall
                        (m3)

                        Mängd avfall som behålls ombord
                        (m3)

                        Hamn där återstående avfall kommer att avlämnas

                        Uppskattad mängd avfall som kommer att genereras mellan anmälan och nästa anlöpshamn
                        (m3)

                        Avfall som har avlämnats i senaste avlämningshamn som anges i punkt 7 ovan
                        (m3)

                           Avfallsoljor

                        Oljehaltigt länsvatten

                        Oljehaltiga restprodukter (spillolja)

                        Annat (specificera)

                           Toalettavfall
                            (1)

                           Fast avfall

                        Plaster

                        Matavfall

                        Hushållsavfall (t.ex. pappersprodukter, lump, glas, metall, flaskor, lergods, osv.)

                        Matolja

                        Förbränningsaska

                        Driftsavfall

                        Djurkroppar

                           Lastrester
                            (2) (specificera) (3)

               Anmärkningar

                        1.

                        Denna information får användas vid hamnstatskontroll och för andra inspektionsändamål.

                        2.

                        Medlemsstaterna kommer att besluta om vilka organ som ska få kopior av denna anmälan.

                        3.

                        Denna blankett ska fyllas i, utom i de fall då fartyget omfattas av undantag enligt artikel 9 i direktiv 2000/59/EG.

                  Jag försäkrar att

                        —

                        ovanstående uppgifter är riktiga,

                        —

                        det ombord finns tillräcklig lagringskapacitet för att förvara allt avfall som genereras mellan anmälan och nästa anlöpshamn där avfallet ska lämnas.

                  Datum: …
            Tid: …
            Underskrift”

         (1)  Toalettavfall får släppas ut till havs i enlighet med bestämmelse 11 i bilaga IV till Marpol-konventionen. Motsvarande fält behöver inte fyllas i om avsikten är att göra ett tillåtet utsläpp till havs.

         (2)  Får vara uppskattningar.

         (3)  Lastrester ska kategoriseras och specifieras i enlighet med relevanta bilagor till Marpol-konventionen, särskilt bilagorna I, II och V.


Avis juridique important

|

31998L0023

Rådets direktiv 98/23/EG av den 7 april 1998 om att utvidga direktiv 97/81/EG om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP och EFS till att omfatta Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 131 , 05/05/1998 s. 0010 - 0010

RÅDETS DIREKTIV 98/23/EG av den 7 april 1998 om att utvidga direktiv 97/81/EG om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP och EFS till att omfatta Förenade kungariket Storbritannien och NordirlandEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), ochmed beaktande av följande:I enlighet med avtalet om socialpolitik som är fogat till protokoll (nr 14) om socialpolitik i bilaga till EG-fördraget, särskilt artikel 4.2 i detta, antog rådet direktiv 97/81/EG (3); det framgår att nämnda direktiv inte omfattar Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland.Europeiska rådet i Amsterdam den 16-17 juni 1997 noterade med tillfredsställelse att regeringskonferensen enats om att införliva avtalet om socialpolitik i EG-fördraget. Det konstaterade att man måste finna ett sätt att ge rättsliga verkningar åt Förenade kungarikets önskan att godkänna de direktiv som redan har antagits på grundval av detta avtal, samt de som kan komma att antas innan det nya fördraget träder i kraft.När rådet samlades den 24 juli 1997 enades rådet och kommissionen om att tillämpa de slutsatser som antagits av Europeiska rådet i Amsterdam. De enades också om att samma förfarande även skall tillämpas på kommande direktiv som antas på grundval av avtalet om socialpolitik. Syftet med detta direktiv är att uppnå detta mål genom att utvidga direktiv 97/81/EG till att omfatta Förenade kungariket.Det faktum att direktiv 97/81/EG inte är tillämpligt på Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland har direkta effekter på den inre marknadens funktion. Genomförandet av ramavtalet, vilket bifogas nämnda direktiv, i samtliga medlemsstater, särskilt principen om icke-diskriminering av deltidsarbetande i förhållande till heltidsarbetande, kommer att främja den inre marknadens funktion.Genom att anta detta direktiv blir direktiv 97/81/EG tillämpligt i Förenade kungariket. Från den tidpunkt det här direktivet träder i kraft bör begreppet "medlemsstat" som förekommer i direktiv 97/81/EG tolkas på så sätt att det inbegriper Förenade kungariket.Förenade kungariket bör i likhet med de övriga medlemsstaterna få två års frist för att sätta i kraft de bestämmelser som krävs för att följa direktiv 97/81/EG.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 97/81/EG skall tillämpas på Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland, detta skall dock inte påverka tillämpningen av artikel 2.Artikel 2 Följande punkt skall införas i artikel 2 i direktiv 97/81/EG:"1a. När det gäller Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland skall datumet den 20 januari 2000 i punkt 1 ersättas med den 7 april 2000."Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 7 april 1998.På rådets vägnarD. BLUNKETTOrdförande(1) Yttrande avgivet den 1 april 1998 (ännu ej offentliggjort i EGT).(2) Yttrande avgivet den 25 mars 1998 (ännu ej offentliggjort i EGT).(3) EGT L 14, 20.1.1998, s. 9.


Avis juridique important

|

31986L0545

Kommissionens första direktiv 86/545/EEG av den 29 oktober 1986 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 77/93/EEG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till medlemsstaterna

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 323 , 18/11/1986 s. 0014 - 0015 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 22 s. 0046  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 22 s. 0046

KOMMISSIONENS FÖRSTA DIREKTIV av den 29 oktober 1986 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 77/93/EEG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till medlemsstaterna (86/545/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 77/93/EEG av den 21 december 1976 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till medlemsstaterna(1), senast ändrat genom förordning (EEG) nr 3768/85(2), särskilt artikel 13 andra stycket, tredje och fjärde strecksatsen i detta, ochmed beaktande av följande:I direktiv 77/93/EEG fastställs skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till medlemsstaterna.De relevanta skadegörarna anges i bilaga 1 eller i bilaga 2 till det ovannämnda direktivet.Utvecklingen av det vetenskapliga och tekniska kunnandet har visat att de risker som Anarsia lineatella och Laspeyresia molesta, två skadegörare som anges i de ovan nämnda bilagorna, medför, är mindre än vad som först antogs.I detta avseende bör skyddsåtgärderna begränsas till endast vissa fruktbärande växter, dock inte frukter, och till endast vissa medlemsstater som har en väsentlig produktion av växter i farozonen.Bilagorna 1 och 2 till direktiv 77/93/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.Dessa ändringar görs efter överenskommelse med de berörda medlemsstaterna.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för växtskydd.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 77/93/EEG ändras på följande sätt:1. I bilaga 1 del A a skall punkt 7 utgå.2. Bilaga 2 skall ändras på följande sätt:a) I del A a skall punkt 1 utgå.b) I del B a skall följande införas:>Plats för tabell>Artikel 2Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1987.Medlemsstaterna skall omedelbart underrätta kommissionen om alla de lagar och andra författningar som fastställs vid genomförandet av detta direktiv. Kommissionen skall underrätta de andra medlemsstaterna om detta.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 29 oktober 1986.På kommissionens vägnarFrans ANDRIESSENVice ordförande(1) EGT nr L 26, 31.1.1977, s. 20.(2) EGT nr L 363, 31.12.1985, s. 8.


title: Kommissionens direktiv 2008/75/EG av den 24 juli 2008 om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG för att ta upp koldioxid som ett verksamt ämne i bilaga I till direktivet (Text av betydelse för EES)

text:
               25.7.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 197/54

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2008/75/EG
   av den 24 juli 2008
   om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG för att ta upp koldioxid som ett verksamt ämne i bilaga I till direktivet
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (1), särskilt artikel 16.2 andra stycket, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens förordning (EG) nr 1451/2007 av den 4 december 2007 om andra fasen av det tioåriga arbetsprogram som avses i artikel 16.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (2) fastställs en förteckning över verksamma ämnen som ska utvärderas för att eventuellt tas upp i bilagorna I, IA eller IB till direktiv 98/8/EG. I förteckningen ingår koldioxid.

               (2)

               I enlighet med förordning (EG) nr 1451/2007 har koldioxid utvärderats i överensstämmelse med artikel 11.2 i direktiv 98/8/EG för användning i produkttyp 14, rodenticider, som definieras i bilaga V till direktiv 98/8/EG.

               (3)

               Frankrike utsågs till rapporterande medlemsstat och överlämnade den behöriga myndighetens rapport tillsammans med en rekommendation till kommissionen den 15 maj 2006 i enlighet med artikel 14.4 och 14.6 i förordning (EG) nr 1451/2007.

               (4)

               Den behöriga myndighetens rapport har granskats av medlemsstaterna och kommissionen. I enlighet med artikel 15.4 i förordning (EG) nr 1451/2007 infördes resultaten av granskningen i en granskningsrapport vid mötet i ständiga kommittén för biocidprodukter den 21 juni 2007, med ett förslag om att införa koldioxid i bilaga IA till direktiv 98/8/EG, för användning enbart i bruksfärdig gasbehållare som fungerar tillsammans med en fälla.

               (5)

               Ett verksamt ämne som förtecknas i bilaga IA bör normalt också förtecknas i bilaga I. Bilaga I bör omfatta användningar där produkterna kan förväntas uppfylla kraven i artikel 5 i direktiv 98/8/EG, men inte användningar av lågriskprodukter. Detta är fallet med vissa biocidprodukter som används som rodenticider och som innehåller koldioxid. Det är därför lämpligt att ta med koldioxid i bilaga I för produkttyp 14 för att säkerställa att alla medlemsstaters godkännanden av biocidprodukter som används som rodenticider och som innehåller koldioxid kan beviljas, ändras eller återkallas i enlighet med artikel 16.3 i direktiv 98/8/EG.

               (6)

               Granskningsrapporten ändrades i enlighet med detta och sågs över av ständiga kommittén för biocidprodukter den 29 november 2007.

               (7)

               Granskningen av koldioxid gav inte upphov till några olösta frågor eller problem som måste behandlas av vetenskapliga kommittén för hälso- och miljörisker.

               (8)

               Utvärderingen på gemenskapsnivå genomfördes för en specifik användning. Dessutom har, i enlighet med artikel 8.5 i direktivet, viss information inte ingetts och således inte bedömts. Därför bör medlemsstaterna bedöma riskerna för de delar av miljön och de populationer som inte har behandlats på ett representativt sätt i gemenskapens riskbedömning och, när de beviljar produktgodkännanden, se till att lämpliga åtgärder vidtas eller särskilda villkor införs för att reducera de identifierade riskerna till godtagbara nivåer.

               (9)

               Det är viktigt att bestämmelserna i detta direktiv börjar tillämpas samtidigt i alla medlemsstater så att biocidprodukter som innehåller det verksamma ämnet koldioxid behandlas likvärdigt på marknaden och även för att generellt sett främja en väl fungerande marknad för biocidprodukter.

               (10)

               En rimlig tid bör tillåtas förflyta innan ett verksamt ämne tas upp i bilaga I för att medlemsstaterna och de berörda parterna ska ges möjlighet att förbereda sig för att uppfylla de nya kraven och för att sökande som har utarbetat dokumentation till fullo ska kunna åtnjuta den tioåriga dataskyddsperiod som räknas från dagen för upptagandet i enlighet med artikel 12.1 c ii) i direktiv 98/8/EG.

               (11)

               Efter upptagandet bör medlemsstaterna ges en rimlig tidsfrist för att genomföra artikel 16.3 i direktiv 98/8/EG, framför allt för att bevilja, ändra eller återkalla godkännanden av biocidprodukter i produkttyp 14 som innehåller koldioxid för att se till att kraven i direktiv 98/8/EG uppfylls.

               (12)

               Direktiv 98/8/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (13)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för biocidprodukter.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 98/8/EG ska ändras enligt bilagan till det här direktivet.
   Artikel 2
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 31 mars 2009 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv.
   De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 november 2009.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 24 juli 2008.

            På kommissionens vägnar

         Stavros DIMAS

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 123, 24.4.1998, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2008/31/EG (EUT L 81, 20.3.2008, s. 57).

      (2)  EUT L 325, 11.12.2007, s. 3.

      BILAGA
      Följande post nr 7 ska föras in i bilaga I till direktiv 98/8/EG:

                     Nr

                     Trivialnamn

                     IUPAC-namn
                     Identifikationsnummer

                     Det verksamma ämnets minsta renhetsgrad i den biocidprodukt som släpps ut på marknaden

                     Datum för upptagande

                     Sista dag för uppfyllande av artikel 16.3
                     (utom när det gäller produkter som innehåller mer än ett verksamt ämne, för vilka sista dag för uppfyllande av artikel 16.3 ska vara den dag som fastställs i det senaste beslutet om upptagande av dess verksamma ämnen)

                     Upptagandeperioden löper ut

                     Produkttyp

                     Särskilda bestämmelser (1)

                     ”7

                     koldioxid

                     koldioxid
                     EG-nr: 204-696-9
                     CAS-nr: 124-38-9

                     990 ml/l

                     1 november 2009

                     31 oktober 2011

                     31 oktober 2019

                     14

                     När ansökan om godkännande av en produkt bedöms enligt artikel 5 och bilaga VI ska medlemsstaterna, om det är relevant för produkten i fråga, bedöma de populationer som kan exponeras för produkten och de användnings-/exponeringsscenarier som inte på ett representativt sätt behandlats i gemenskapens riskbedömning.
                     Medlemsstaterna ska, när de beviljar produktgodkännande, bedöma riskerna och därefter se till att lämpliga åtgärder vidtas eller särskilda villkor införs för att reducera identifierade risker.
                     Produktgodkännande får beviljas endast om det i ansökan visas att riskerna kan reduceras till godtagbara nivåer.”

         (1)  För tillämpningen av de gemensamma principerna i bilaga VI, är granskningsrapporternas innehåll och slutsatser tillgängliga på kommissionens webbplats: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm