title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/58/EG av den 23 oktober 2007 om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar och direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet och uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur

text:
               3.12.2007

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 315/44

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2007/58/EG
   av den 23 oktober 2007
   om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar och direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet och uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, på grundval av det gemensamma utkast som förlikningskommittén godkände den 31 juli 2007 (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               Syftet med rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (4) var att underlätta anpassningen av gemenskapens järnvägar till den inre marknadens behov och att öka deras effektivitet.

               (2)

               Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG av den 26 februari 2001 om tilldelning av infrastrukturkapacitet och uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur (5) rör de principer och förfaranden som ska tillämpas vid fastställande och uttag av avgifter för järnvägsinfrastruktur och tilldelning av infrastrukturkapacitet.

               (3)

               I sin vitbok Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden meddelade kommissionen sin avsikt att fortsätta att förverkliga den inre marknaden för järnvägstrafik genom att föreslå att marknaden för internationell persontrafik skulle öppnas för konkurrens.

               (4)

               Detta direktiv avser ett öppnande av marknaden för internationell persontrafik på järnväg inom gemenskapen och det bör därför inte beröra trafik mellan en medlemsstat och ett tredjeland. Medlemsstaterna bör dessutom från detta direktivs tillämpningsområde kunna utesluta trafik som transiterar gemenskapen.

               (5)

               Den internationella järnvägstrafiken uppvisar i dag stora kontraster. Fjärrtrafiken (t.ex. nattåg) har problem och järnvägsföretagen som driver dem har nyligen lagt ned trafiken på flera av dessa linjer för att begränsa förlusterna. Samtidigt har den internationella snabbtågstrafiken ökat kraftigt och denna utveckling väntas hålla i sig i och med utbyggnaden och sammankopplingen av det transeuropeiska snabbtågsnätet till år 2010. I båda fallen är emellertid konkurrensen från lågprisflygbolagen hård. Det är därför absolut nödvändigt att stimulera till nya initiativ genom att främja konkurrensen mellan järnvägsföretagen.

               (6)

               Det är inte möjligt att öppna marknaden för internationell persontrafik utan att i detalj reglera tillträdet till infrastrukturen, väsentligt förbättra driftskompatibiliteten och fastställa stränga säkerhetsregler för järnvägstrafiken på nationell och europeisk nivå. Allt detta har nu gjorts i och med genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/12/EG (6) av den 26 februari 2001 om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG, Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/51/EG (7) av den 29 april 2004 om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG, Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/13/EG (8) av den 26 februari 2001 om ändring av rådets direktiv 95/18/EG, direktiv 2001/14/EG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG av den 29 april 2004 om säkerhet på gemenskapens järnvägar (9). Det är nödvändigt att denna nya rättsliga ram stöds av etablerad, konsoliderad praxis vid det datum som föreslås för öppnandet av marknaden för internationell persontrafik. Detta kommer att kräva en viss tid. Målsättningen för öppnandet av marknaden bör därför vara den 1 januari 2010.

               (7)

               Det finns mycket få direkta järnvägsförbindelser där tåget inte stannar någonstans längs sträckan. Vid resor med mellanliggande stopp måste nya marknadsaktörer tillåtas ta upp och lämna av passagerare längs linjen för att garantera att sådan verksamhet får en realistisk möjlighet att bli ekonomiskt bärkraftig och för att potentiella konkurrenter inte ska missgynnas i förhållande till de befintliga järnvägsföretag som har rätt att ta upp och lämna av passagerare längs sträckan. Denna rättighet bör inte påverka tillämpningen av gemenskapsbestämmelser och nationella regler som rör konkurrenspolitik.

               (8)

               Införandet av sådana nya internationella förbindelser med öppet tillträde och med mellanliggande stopp bör inte medföra att marknaden för inhemsk persontrafik öppnas, utan bör endast inriktas på stopp utmed den internationella sträckan. Endast förbindelser vilkas huvudsakliga syfte är att befordra passagerare på internationell resa bör därför införas. Vid avgörandet av huruvida detta är förbindelsens huvudsakliga syfte bör kriterier som till exempel den andel av omsättning och volym som härrör från inhemsk eller internationell befordran av passagerare samt förbindelsens längd beaktas. Detta avgörande bör göras av respektive nationellt regleringsorgan på begäran av en berörd part.

               (9)

               Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007 av den 23 oktober 2007 om kollektivtrafik på järnväg och väg (10) har medlemsstater och de lokala myndigheter möjlighet att ingå avtal om allmänna tjänster. Dessa avtal kan ge exklusiva rättigheter att bedriva viss trafik. Det är därför nödvändigt att garantera överensstämmelse mellan bestämmelserna i den förordningen och principen om öppnandet av marknaden för internationell persontrafik för konkurrens.

               (10)

               Att öppna den internationella persontrafiken för konkurrens, vilket inkluderar rätten att ta upp passagerare vid varje station utmed en internationell förbindelse och att lämna av dem vid en annan, inbegripet stationer som ligger i samma medlemsstat, kan få konsekvenser för organisering och finansiering av persontrafik på järnväg som tillhandahålls enligt ett avtal om allmänna tjänster. Medlemsstaterna bör ha möjlighet att på begäran av de behöriga myndigheter som tilldelade avtalet om allmänna tjänster begränsa rätten till tillträde till marknaden, om denna rätt skulle äventyra den ekonomiska jämvikten för dessa avtal om allmänna tjänster och det berörda regleringsorgan som avses i artikel 30 i direktiv 2001/14/EG ger sitt godkännande på grundval av en objektiv ekonomisk analys.

               (11)

               Vissa medlemsstater har redan vidtagit åtgärder i riktning mot att öppna marknaden för persontrafik på järnväg genom överskådlig öppen konkurrensutsatt upphandling av tillhandahållande av vissa av dessa tjänster. De bör inte vara tvungna att tillhandahålla fullständigt öppet tillträde till internationell persontrafik, eftersom denna konkurrens om rätten att använda vissa järnvägslinjer har inneburit en tillräcklig prövning av marknadsvärdet av driften av denna trafik.

               (12)

               Vid bedömningen av huruvida den ekonomiska jämvikten för ett avtal om allmänna tjänster kan komma att äventyras, bör på förhand fastställda kriterier beaktas, till exempel lönsamhetskonsekvenserna för tjänster som ingår i avtalet om allmänna tjänster, inklusive konsekvenserna för nettokostnaderna för den behöriga offentliga myndighet som tilldelade avtalet, passagerarnas efterfrågan, biljettpriser, arrangemang för utfärdande av biljetter, plats för och antal stopp på båda sidor om gränsen samt tidtabell och turtäthet för den föreslagna nya förbindelsen. Medlemsstaterna kan med iakttagande av en sådan bedömning och det berörda regleringsorganets beslut bevilja, ändra eller vägra rätten till tillträde till den internationella persontrafik ansökan gäller, inklusive uttag av en avgift från operatören av en ny internationell förbindelse för persontrafik i linje med den ekonomiska analysen och i enlighet med gemenskapsrätten och principerna om jämlikhet och icke-diskriminering.

               (13)

               För att bidra till driften av persontrafik på järnväg på linjer där det föreligger en skyldighet att tillhandahålla allmänna tjänster, bör medlemsstater kunna låta de myndigheter som ansvarar för dessa tjänster ta ut en avgift på persontrafik som omfattas av dessa myndigheters behörighet. Denna avgift bör bidra till att finansiera de skyldigheter att tillhandahålla allmänna tjänster som fastställts i avtal om allmänna tjänster vilka tilldelats i överensstämmelse med gemenskapsrätten. Den bör tas ut i enlighet med gemenskapsrätten, i synnerhet med iakttagande av principerna om rättvisa, öppenhet, icke-diskriminering och proportionalitet.

               (14)

               Regleringsorganet bör fungera så att eventuella intressekonflikter och all eventuell inblandning i tilldelning av det aktuella avtalet om allmänna tjänster undviks. Särskilt bör organets funktionella oberoende garanteras om det i organisatoriskt eller rättsligt avseende är nära kopplat till en behörig myndighet som deltar i tilldelning av det aktuella avtalet om allmänna tjänster. Regleringsorganets behörighet bör utvidgas till att omfatta bedömning av syftet med den internationella trafiken och när så är lämpligt de potentiella ekonomiska följderna för befintliga avtal om allmänna tjänster.

               (15)

               Detta direktiv utgör ytterligare ett steg i öppnandet av järnvägsmarknaden. Vissa medlemsstater har redan öppnat marknaden för internationell persontrafik på sitt territorium. I detta sammanhang bör detta direktiv inte tolkas så att det införs skyldigheter för dessa medlemsstater att före den 1 januari 2010 bevilja rätt till tillträde för järnvägsföretag med tillstånd i en medlemsstat där liknande rätt till tillträde inte har beviljats.

               (16)

               För att uppmuntra investeringar när det gäller tjänster som använder specialiserad infrastruktur, såsom höghastighetslinjer, behöver sökande kunna planera och kräva rättssäkerhet som motsvarar de omfattande, långsiktiga investeringar som detta innebär. Därför bör det göras möjligt för dessa företag att normalt ingå ramavtal med en löptid som uppgår till 15 år.

               (17)

               De nationella regleringsorganen bör utbyta information enligt artikel 31 i direktiv 2001/14/EG och om lämpligt i enskilda fall samordna principer och praxis för bedömningen av huruvida den ekonomiska jämvikten för ett avtal om allmänna tjänster äventyras. De bör successivt utarbeta riktlinjer på grundval av gjorda erfarenheter.

               (18)

               Tillämpningen av detta direktiv bör utvärderas på grundval av en rapport från kommissionen, vilken ska läggas fram två år efter det datum då marknaden för internationell persontrafik har öppnats. Denna rapport bör även innehålla en utvärdering av marknadsutvecklingen, inbegripet läget när det gäller förberedelserna inför ett ytterligare öppnande av järnvägsmarknaden för persontrafik. I rapporten bör kommissionen även analysera olika modeller för att organisera denna marknad och detta direktivs påverkan på avtal om allmänna tjänster och finansieringen av sådana avtal. Kommissionen bör därvid beakta genomförandet av förordning (EG) nr 1370/2007 och de faktiska skillnaderna mellan medlemsstaterna (trafiknätens täthet, antal passagerare, genomsnittlig resväg). I sin rapport bör kommissionen i förekommande fall föreslå kompletterande åtgärder för att underlätta varje sådant öppnande och utvärdera verkningarna av alla sådana åtgärder.

               (19)

               De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra direktiv 91/440/EEG och 2001/14/EG bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (11).

               (20)

               Kommissionen bör särskilt ges behörighet att anpassa bilagorna till dessa direktiv. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av dessa direktiv, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG.

               (21)

               En medlemsstat som saknar järnvägsnät och inte avser att skaffa ett sådant inom den närmaste framtiden skulle åläggas en oproportionerlig och meningslös skyldighet om den var tvungen att införliva och genomföra direktiv 91/440/EEG och direktiv 2001/14/EG. Sådana medlemsstater bör därför, så länge som de inte har något järnvägsnät, undantas från skyldigheten att införliva och genomföra dessa direktiv.

               (22)

               Eftersom målet för det här direktivet, nämligen att utveckla gemenskapens järnvägar, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, med tanke på behovet av att säkerställa rättvisa och icke-diskriminerande villkor för tillträde till infrastrukturen och beakta att driften av viktiga delar av järnvägsnätet har en uppenbar internationell dimension samt behovet av samordnade gränsöverskridande åtgärder, och det därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

               (23)

               I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (12) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

               (24)

               Direktiven 91/440/EEG och 2001/14/EG bör därför ändras.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Direktiv 91/440/EEG ändras på följande sätt:

               1.

               I artikel 2 ska följande punkt läggas till:
               ”4.   Medlemsstaterna får från direktivets räckvidd undanta varje transitförbindelse med järnväg genom gemenskapen vilken börjar och slutar utanför gemenskapens territorium.”

               2.

               I artikel 3 ska den fjärde strecksatsen utgå.

               3.

               I artikel 3 ska följande strecksats läggas till efter femte strecksatsen:

                           ”—

                              internationell persontrafik: persontrafik där tåget passerar minst en medlemsstats gräns och vars främsta syfte är att befordra passagerare mellan stationer i skilda medlemsstater. Tåget får kopplas ihop och/eller isär och olika sektioner får ha olika ursprung och olika destination, förutsatt att alla vagnar passerar minst en gräns,”

               4.

               I artikel 3 ska följande strecksats läggas till efter sjätte strecksatsen:

                           ”—

                              transit: passage genom gemenskapens territorium utan att lasta eller lossa gods och/eller utan att ta upp eller lämna av passagerare på gemenskapens territorium.”

               5.

               I artikel 5.3 ska den första strecksatsen utgå.

               6.

               I artikel 8 första stycket ska uttrycket ”och internationella sammanslutningar” utgå.

               7.

               Artikel 10.1 ska utgå.

               8.

               I artikel 10 ska följande punkter införas:
               ”3a.   Järnvägsföretag som omfattas av artikel 2 ska senast den 1 januari 2010 beviljas rätt till tillträde till infrastrukturen i samtliga medlemsstater för att bedriva internationell persontrafik. Vid internationell persontrafik ska järnvägsföretagen ha rätt att ta upp passagerare vid varje station utmed den internationella sträckan och att lämna av dem vid en annan, inbegripet stationer som ligger i samma medlemsstat.
               Rätten till tillträde till infrastrukturen i de medlemsstater i vilka andelen internationell passagerartrafik med tåg utgör mer än hälften av omsättningen för persontrafiken för järnvägsföretag i den medlemsstaten ska beviljas senast den 1 januari 2012.
               Huruvida det huvudsakliga syftet med trafiken är att befordra passagerare mellan stationer i olika medlemsstater ska avgöras av det eller de berörda regleringsorgan som avses i artikel 30 i direktiv 2001/14/EG på begäran av de berörda behöriga myndigheterna och/eller järnvägsföretagen.
               3b.   Medlemsstaterna får begränsa tillträdesrätten enligt punkt 3a för trafik mellan en avreseplats och en bestämmelseplats vilka omfattas av ett eller flera avtal om allmänna tjänster som överensstämmer med gällande gemenskapslagstiftning. En sådan begränsning får dock inte leda till en inskränkning av rätten att ta upp passagerare vid varje station utmed en internationell sträcka och att lämna av dem vid en annan, inbegripet stationer som ligger i samma medlemsstat, såvida inte utövandet av denna rätt skulle äventyra den ekonomiska jämvikten för ett avtal om allmänna tjänster.
               Huruvida den ekonomiska jämvikten skulle äventyras ska avgöras av det eller de berörda regleringsorgan som avses i artikel 30 i direktiv 2001/14/EG på grundval av en objektiv ekonomisk analys och i förväg fastställda kriterier på begäran av

                           —

                           den eller de behöriga myndigheter som tilldelade avtalet om allmänna tjänster,

                           —

                           varje annan berörd behörig myndighet med rätt att begränsa tillträde enligt denna artikel,

                           —

                           infrastrukturförvaltaren, eller

                           —

                           det järnvägsföretag som utför avtalet om allmänna tjänster.

                     De behöriga myndigheterna och de järnvägsföretag som tillhandahåller de allmänna tjänsterna ska förse det eller de berörda regleringsorganen med de uppgifter som rimligen krävs för att fatta ett beslut. Regleringsorganet ska beakta de erhållna uppgifterna, i förekommande fall samråda med samtliga berörda parter, och meddela de berörda parterna sitt motiverade beslut inom en i förväg fastställd, rimlig tid och under alla omständigheter senast två månader efter att ha mottagit alla relevanta uppgifter. Regleringsorganet ska motivera sitt beslut och ange inom vilken tidsperiod och på vilka villkor

                           —

                           den eller de berörda behöriga myndigheterna,

                           —

                           infrastrukturförvaltaren,

                           —

                           det järnvägsföretag som genomför avtalet om allmänna tjänster, eller

                           —

                           det järnvägsföretag som söker tillträde

                     får begära att beslutet omprövas.
               3c.   Medlemsstaterna får också begränsa rätten att ta upp och lämna av passagerare vid stationer inom samma medlemsstatstat längs en sträcka med internationell persontrafik, där en exklusiv rätt att befordra passagerare mellan dessa stationer har beviljats enligt ett koncessionsavtal som tilldelats genom ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande och i överensstämmelse med tillämpliga principer i gemenskapslagstiftningen före den 4 december 2007. Denna begränsning får gälla under avtalets ursprungliga giltighetstid eller i 15 år, beroende på vilket som är kortast.
               3d.   Bestämmelserna i detta direktiv ska inte kräva att medlemsstaterna före den 1 januari 2010 beviljar den rätt till tillträde som avses i punkt 3a för järnvägsföretag och deras direkt eller indirekt kontrollerade dotterföretag med tillstånd i en medlemsstat där liknande rätt till tillträde inte har beviljats.
               3e.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att de beslut som avses i punkterna 3b, 3c och 3d kan bli föremål för rättslig prövning.
               3f.   Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3b får medlemsstaterna, på de villkor som fastställs i denna artikel, tillåta den myndighet som ansvarar för persontrafik på järnväg att ta ut en avgift av de järnvägsföretag som bedriver persontrafik för trafikering av linjer som faller under denna myndighets behörighet och som utförs mellan två stationer i denna medlemsstat.
               I detta fall ska de järnvägsföretag som bedriver inrikes eller internationell persontrafik på järnväg omfattas av samma avgift för trafikering av linjer som faller under denna myndighets behörighet.
               Avgiften är avsedd att kompensera denna myndighet för skyldigheten att tillhandahålla allmänna tjänster som fastställts i avtal om allmänna tjänster vilka tilldelats i enlighet med gemenskapsrätten. De intäkter som en sådan avgift inbringar och som betalas i ersättning får inte överstiga vad som är nödvändigt för att helt eller delvis täcka kostnaden i samband med den aktuella skyldigheten att tillhandahålla allmänna tjänster, med beaktande av relevanta intäkter och en rimlig vinst för att fullgöra dessa skyldigheter.
               Uttaget av avgiften ska vara förenligt med gemenskapsrätten och i synnerhet iaktta principerna om rättvisa, öppenhet, icke-diskriminering och proportionalitet, särskilt vad gäller förhållandet mellan tjänstens genomsnittliga pris för passageraren och avgiftsnivån. De totala avgifter som tagits ut enligt denna punkt får inte äventyra den ekonomiska bärkraften för den persontrafik på järnväg som de tas ut på.
               De berörda myndigheterna ska spara de uppgifter som är nödvändiga för att säkerställa att avgifternas ursprung och användningen av dem kan spåras. Medlemsstaterna ska informera kommissionen om detta.”

               9.

               Artikel 10.8 ska ersättas med följande:
               ”8.   Senast den 1 januari 2009 ska kommissionen lägga fram en rapport om genomförandet av detta direktiv för Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.
               Denna rapport ska behandla

                           —

                           genomförandet av detta direktiv i medlemsstaterna, särskilt dess konsekvenser i de medlemsstater som avses i punkt 3a andra stycket, och hur de olika berörda organens arbete faktiskt har fungerat,

                           —

                           marknadsutvecklingen, särskilt internationella trafiktrender, trafikverksamhet och alla marknadsaktörers andel på marknaden, inbegripet nya marknadsaktörer.”

               10.

               I artikel 10 ska följande punkt läggas till:
               ”9.   Senast den 31 december 2012 ska kommissionen lägga fram en rapport om genomförandet av bestämmelserna i punkterna 3a–3f för Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.
               Tillämpningen av detta direktiv ska utvärderas på grundval av en rapport som kommissionen ska lägga fram två år efter det datum då marknaden för internationell persontrafik har öppnats.
               Denna rapport ska även innehålla en utvärdering av marknadsutvecklingen, inbegripet läget när det gäller förberedelserna inför ett ytterligare öppnande av järnvägsmarknaden. I rapporten bör kommissionen även analysera olika modeller för att organisera denna marknad och detta direktivs påverkan på avtal om allmänna tjänster och finansieringen av sådana avtal. Kommissionen ska därvid beakta genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007 av den 23 oktober 2007 [om kollektivtrafik på järnväg och väg] (13) och de faktiska skillnaderna mellan medlemsstaterna (trafiknätens täthet, antal passagerare, genomsnittlig resväg). I sin rapport ska kommissionen i förekommande fall föreslå kompletterande åtgärder för att underlätta varje sådant öppnande och utvärdera verkningarna av alla sådana åtgärder.

               11.

               Artikel 11.2 ska ersättas med följande:
               ”2.   De åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar i detta direktiv och som rör anpassning av dess bilagor ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 11a.3.”

               12.

               Artikel 11a.3 ska ersättas med följande:
               ”3.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1–5a.4 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.”

               13.

               I artikel 15 ska följande stycke läggas till:
               ”Skyldigheterna att införliva och genomföra detta direktiv ska inte gälla Cypern och Malta, så länge som inget järnvägsnät upprättats på deras territorium.”

         Artikel 2
   Direktiv 2001/14/EG ändras på följande sätt:

               1.

               I artikel 1.3 ska följande punkt läggas till:

                           ”e)

                           Järnvägstransporter som transiterar genom gemenskapen.”

               2.

               I artikel 2 ska följande punkt läggas till:

                           ”n)

                              transit: passage genom gemenskapens territorium utan att lasta eller lossa gods och/eller utan att ta upp eller lämna av passagerare på gemenskapens territorium.”

               3.

               I artikel 13 ska följande punkt läggas till:
               ”4.   När en sökande avser att begära infrastrukturkapacitet för att bedriva internationell persontrafik enligt artikel 3 i direktiv 91/440/EEG ska den informera de berörda infrastrukturförvaltarna och regleringsorganen. För att möjliggöra bedömningen av syftet med den internationella persontrafiken mellan stationer i olika medlemsstater och de potentiella ekonomiska följderna för befintliga avtal om allmänna tjänster ska regleringsorganen se till att information ges till de behöriga myndigheter som har beviljat persontrafik på järnväg enligt ett avtal om allmänna tjänster, varje annan berörd behörig myndighet med rätt att begränsa tillträde enligt artikel 10.3 b i direktiv 91/440/EEG och varje järnvägsföretag som utför avtalet om allmänna tjänster på denna internationella persontrafiklinje.”

               4.

               Artikel 17.5 ska ersättas med följande:
               ”5.   Ramavtal ska i princip omfatta en period om fem år och ska kunna förnyas för perioder av samma längd som den ursprungliga giltighetstiden. Infrastrukturförvaltaren får samtycka till en kortare eller längre period i särskilda fall. Varje period som är längre än fem år ska vara motiverad av att affärskontrakt, särskilda investeringar eller risker föreligger.
               5a.   För trafik som utnyttjar sådan särskild infrastruktur som avses i artikel 24 vilken kräver omfattande och långsiktiga investeringar, vilka motiverats av sökanden, får ramavtal gälla under en period om 15 år. En längre period än 15 år ska endast kunna tillåtas i exceptionella fall, i synnerhet när det gäller omfattande och långsiktiga investeringar och särskilt när dessa omfattas av åtaganden i avtal, däribland en flerårig amorteringsplan.
               Sökandens krav kan i detta fall nödvändiggöra en ingående beskrivning av de kapacitetsegenskaper – inklusive turtäthet, volym och tåglägenas kvalitet – som ska tillhandahållas sökanden under ramavtalets löptid. Infrastrukturförvaltaren får minska den reserverade kapacitet som under minst en månad har utnyttjats mindre än den tröskelkvot som anges i artikel 27.
               Från och med den 1 januari 2010 får ett initialt ramavtal upprättas för en femårsperiod, som kan förnyas en gång, på grundval av de kapacitetsegenskaper som utnyttjas av sökande som bedriver trafik före den 1 januari 2010, för att särskilda investeringar eller förekomsten av affärskontrakt ska beaktas. Det regleringsorgan som avses i artikel 30 ska vara ansvarigt för att bevilja ikraftträdande av ett sådant avtal.”

               5.

               I artikel 30.1 ska följande mening läggas till före den sista meningen:
               ”Organet ska dessutom vara funktionellt oberoende av varje behörig myndighet som deltar i tilldelning av ett avtal om offentliga tjänster.”

               6.

               Artikel 34.3 ska ersättas med följande:
               ”3.   De åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar i detta direktiv och som rör anpassning av dess bilagor ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 35.3.”

               7.

               Artikel 35.3 ska ersättas med följande:
               ”3.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1–5a.4 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.”

               8.

               I artikel 38 ska följande stycke läggas till:
               ”Skyldigheterna att införliva och genomföra detta direktiv ska inte gälla Cypern och Malta, så länge som inget järnvägsnät upprättats på deras territorium.”

         Artikel 3
   1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 4 juni 2009. De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen.
   När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   3.   Bestämmelserna i artikel 1.2, 1.5, 1.6 och 1.7 ska tillämpas från och med den 1 januari 2010.
   Artikel 4
   Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 5
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 23 oktober 2007.

            På Europaparlamentets vägnar

         H.-G. PÖTTERING

            Ordförande

            På rådets vägnar

         M. LOBO ANTUNES

            Ordförande

      (1)  EUT C 221, 8.9.2005, s. 56.

      (2)  EUT C 71, 22.3.2005, s. 26.

      (3)  Europaparlamentets yttrande av den 28 september 2005 (EUT C 227 E, 21.9.2006, s. 460), rådets gemensamma ståndpunkt av den 24 juli 2006 (EUT C 289 E, 28.11.2006, s. 30), Europaparlamentets ståndpunkt av den 18 januari 2007 (ännu ej offentliggjord i EUT), Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 25 september 2007 och rådets beslut av den 26 september 2007.

      (4)  EGT L 237, 24.8.1991, s. 25. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2006/103/EG (EUT L 363, 20.12.2006, s. 344).

      (5)  EGT L 75, 15.3.2001, s. 29. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2004/49/EG(EUT L 164, 30.4.2004, s. 44. Rättat i EUT L 220, 21.6.2004, s. 16).

      (6)  EGT L 75, 15.3.2001, s. 1.

      (7)  EUT L 164, 30.4.2004, s. 164. Rättat i EUT L 220, 21.6.2004, s. 58.

      (8)  EGT L 75, 15.3.2001, s. 26.

      (9)  EUT L 164, 30.4.2004, s. 44. Rättat i EUT L 220, 21.6.2004, s. 16.

      (10)  Se sidan 1 i detta nummer av EUT.

      (11)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. Beslutet ändrat genom beslut 2006/512/EG (EUT L 200, 22.7.2006, s. 11).

      (12)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (13)  EUT L 315, 3.12.2007, s. 1.”


Avis juridique important

|

31987L0120

Kommissionens direktiv 87/120/EEG av den 14 januari 1987 om ändring av olika rådets direktiv om saluföring av utsäde och uppförökningsmaterial

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 049 , 18/02/1987 s. 0039 - 0043 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 22 s. 0210  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 22 s. 0210

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 14 januari 1987 om ändring av olika rådets direktiv om saluföring av utsäde och uppförökningsmaterial (87/120/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 66/400/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av betutsäde(1), senast ändrat genom förordning (EEG) nr 3768/85(2), särskilt artikel 21a i detta,med beaktande av rådets direktiv 66/401/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av foderväxter(3), senast ändrat genom direktiv 86/155/EEG(4), särskilt artikel 2.1 a och 21a i detta,med beaktande av rådets direktiv 66/402/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av stråsäd(5), senast ändrat genom kommissionens direktiv 86/320/EEG(6), särskilt artikel 2.1 a och 21a i detta,med beaktande av rådets direktiv 69/208/EEG av den 30 juni 1969 om saluföring av olje- och spånadsväxter(7), senast ändrat genom direktiv 86/155/EEG, särskilt artikel 2.1 a och 20a i detta,med beaktande av rådets direktiv 70/458/EEG av den 29 september 1970 om saluföring av utsäde av köksväxter(8), senast ändrat genom direktiv 86/155/EEG, särskilt artikel 2.1 a och 40a i detta, ochmed beaktande av följande:Mot bakgrund av den vetenskapliga och tekniska utvecklingen bör direktiv 66/400/EEG, 66/401/EEG, 66/402/EEG, 69/208/EEG och 70/458/EEG ändras av nedan angivna skäl.Vissa av de botaniska namn som används i direktiv 66/401/EEG, 66/402/EEG, 69/208/EEG och 70/458/EEG har visat sig vara inkorrekta eller mindre tillförlitliga.Dessa namn bör justeras för att uppnå överensstämmelse med vad som normalt är internationellt accepterat.I nuvarande internationella metoder tillåts en toleransnivå på 5 % av maximivikten för utsädespartier.Det är önskvärt att en motsvarande toleransnivå tillämpas i gemenskapsdirektiven.De villkor som fastställts av Organisationen för europeiskt ekonomiskt samarbete för föregående gröda och för isolering av grödan vid produktion av utsäde av sockerbeta och foderbeta har visat sig vara lämpliga att antas av gemenskapen.Det är önskvärt att reglerna för halten av utsäde av bitterlupin i utsäde av sötlupin förbättras mot bakgrund av den utveckling av utsädeskvaliteten som normalt uppnås.Det är nödvändigt att kontrollera förekomsten av vilda växter och halten av rödfröiga växter i grödor för produktion av risutsäde.Strängare krav behöver fastställas för halten av röda frön i risutsäde.De nuvarande internationella reglerna reviderades nyligen i fråga om maximivikter för utsädespartier av vissa arter av stråsäd. Denna översyn godkändes av gemenskapen.Maximivikterna för utsädespartier av dessa arter bör därför justeras på motsvarande sätt i gemenskapsreglerna.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 66/400/EEG ändras på följande sätt:1. Följande punkt skall införas före bilaga 1 A 1:"01. Föregående odling på marken får inte ha varit oförenlig med produktion av utsäde av Beta vulgaris av grödans sort och marken skall vara tillräckligt fri från sådana växter som spontant utvecklats under den föregående odlingen."2. Bilaga 1 A 5 skall ersättas med följande punkt:"5. Minsta avstånd från angränsande pollenkällor skall vara:>Plats för tabell>Ovanstående avstånd behöver inte beaktas om det finns tillräckligt skydd mot varje oönskad pollinerare. Ingen isolering är nödvändig mellan två grödor där samma pollinerare används.Ploiditeten hos såväl de fröbärande som de pollenspridande komponenterna i utsädesproducerande gröda måste fastställas med hänvisning till den gemensamma sortlistan över arter av lantbruksväxter som sammanställts enligt rådets direktiv 70/457/EEG(1), senast ändrat genom direktiv 86/155/EEG(2), eller till den nationella sortlista som upprättats enligt det direktivet. Om denna uppgift inte lämnas för en sort skall ploiditeten betraktas som okänd och ett minsta isoleringsavstånd på 600 meter följaktligen krävas.(1) EGT nr L 225, 12.10.1970, s. 1.(2) EGT nr L 118, 7.5.1985, s. 23."3. Följande mening skall läggas till i bilaga 2:"Maximivikten för partier får inte överskridas med mer än 5%."Artikel 2Direktiv 66/401/EEG ändras på följande sätt:1. I artikel 2.1 A skall orden nedan till vänster ersättas med motsvarande ord i högra spalten:>Plats för tabell>2. I artikel 3.1 skall orden nedan till vänster ersättas med motsvarande ord i högra spalten:>Plats för tabell>3. I kolumn 1 i tabellen i bilaga 2.I.2 A skall:- "Agrostis tenuis" ersättas med "Agrostis capillaris",- "Lolium x hybridum" ersättas med "Lolium x boucheanum",- "ssp. oleifera" ersättas med "var. oleiformis".4. I bilaga 2.I.2 B p skall "2,5 %" införas efter ordet "överstiga" och följande ord i denna punkt utgå.5. I kolumn 1 i tabellen i bilaga 2.II.2 A skall:- "Agrostis tenuis" ersättas med "Agrostis capillaris",- "Lolium x hybridum" ersättas med "Lolium x boucheanum",- "ssp. oleifera" ersättas med "var. oleiformis".6. Bilaga 2.III.6 c skall utgå.7. I kolumn 1 i tabellen i bilaga 3 skall:- "Agrostis tenuis" ersättas med "Agrostis capillaris",- "Lolium x hybridum" ersättas med "Lolium x boucheanum",- "ssp. oleifera" ersättas med "var. oleiformis".8. I bilaga 3 skall följande läggas till efter tabellen:"Maximivikten för partier får inte överskridas med mer än 5 %."Artikel 3Direktiv 66/402/EEG ändras på följande sätt:1. I artikel 2.1 A skall "utom Zea mays convar. microsperma (Koern) och Zea mays convar. saccharata (Koern)" ersättas med "(partim)".2. I den inledande texten i punkt 3 i bilaga 1.3 skall "Oryza sativa," införas efter "grödor av".3. I punkt 3 i bilaga 1.3 skall följande tilläggas:"D. Oryza sativa:Antalet växter som uppenbarligen måste bedömas som vilda eller rödfröiga får inte överstiga:- 0 vid produktion av basutsäde,- 1 per 50 m² vid produktion av certifikatutsäde."4. I kolumn 5 i tabellen i bilaga 2.2 A skall "2", "5" och "10" ersättas med "1", "3" respektive "5".5. I kolumn 2 i tabellen i bilaga 3 skall "20" ersättas med "25" på de två ställen där det förekommer.6. Följande mening skall läggas till i bilaga 3:"Maximivikten för partier får inte överskridas med mer än 5%."Artikel 4Direktiv 69/208/EEG skall ändras på följande sätt:1. I artikel 2.1 A skall orden nedan till vänster ersättas med motsvarande ord i högra spalten:>Plats för tabell>2. I artikel 3.1 skall orden nedan till vänster ersättas med motsvarande ord i högra spalten:>Plats för tabell>3. I kolumn 1 i tabellen i bilaga 1.2 skall "ssp. oleifera" utgå på båda de ställen där det förekommer.4. I kolumn 1 i tabellen i bilaga 2.I.1 skall "ssp. oleifera" utgå på båda de ställen där det förekommer.5. I kolumn 1 i tabellen i bilaga 2.I.3 A skall "ssp. oleifera" utgå.6. I kolumn 1 i tabellen i bilaga 3 skall "ssp. oleifera" utgå.7. Följande mening skall läggas till i bilaga 3:"Maximivikten för partier får inte överskridas med mer än 5 %."Artikel 5Direktiv 70/458/EEG ändras på följande sätt:>Plats för tabell>2. I första kolumnen i tabellen i bilaga 2.3 a skall "var. botrytis" ersättas med "(blomkål)" och"(övriga arter)" med "(övriga underarter)".3. Följande mening skall läggas till i bilaga 3.1:"Maximivikten för partier får inte överskridas med mer än 5 %."Artikel 6Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 1988. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 7Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 14 januari 1987.På kommissionens vägnarFrans ANDRIESSENVice ordförande(1) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2290/66.(2) EGT nr L 362, 31.12.1985, s. 8.(3) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2298/66.(4) EGT nr L 118, 7.5.1986, s. 23.(5) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2309/66.(6) EGT nr L 200, 23.7.1986, s. 38.(7) EGT nr L 169, 10.7.1969, s. 3.(8) EGT nr L 225, 12.10.1970, s. 7.


Avis juridique important

|

31996L0057

Europaparlamentets och rådets direktiv 96/57/EG av den 3 september 1996 om energieffektivitetskrav för elektriska kylskåp och frysar (även i kombination) för hushållsbruk

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 236 , 18/09/1996 s. 0036 - 0043

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 96/57/EG av den 3 september 1996 om energieffektivitetskrav för elektriska kylskåp och frysar (även i kombination) för hushållsbrukEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfarandet (3), ochmed beaktande av följande:1. Det är viktig att främja åtgärder som syftar till att den inre marknaden fungerar väl.2. I sin resolution av den 15 januari 1985 om förbättring av energibesparingsprogrammen i medlemsstaterna (4) uppmanade rådet medlemsstaterna att fortsätta och i förekommande fall öka sina ansträngningar att främja en mer rationell användning av energi genom att utveckla en samordnad politik i fråga om energibesparingsåtgärder.3. Den elektricitet som förbrukas av kylskåp och frysar för hushållsbruk utgör en icke obetydlig del av hushållens elförbrukning och därigenom av gemenskapens totala elförbrukning. Elförbrukningen, dvs. energieffektiviteten, varierar kraftigt mellan de olika modeller av kylskåp och frysar med samma volym och egenskaper som erbjuds på gemenskapsmarknaden.4. Några medlemsstater står i begrepp att anta bestämmelser om energieffektiviteten hos kylskåp och frysar för hushållsbruk, vilka bestämmelser är av sådant slag att de kan medföra handelshinder för dessa produkter inom gemenskapen.5. Det är nödvändigt att utgå från en hög skyddsnivå när det gäller förslagen om tillnärmning av bestämmelser i medlemsstaternas lagar och andra författningar rörande hälsa, säkerhet, miljöskydd och konsumentskydd. Detta direktiv garanterar en hög skyddsnivå för miljön och konsumenterna samtidigt som det syftar till en betydande förbättring av kylskåps och frysars energieffektivitet.6. Vidtagandet av sådana åtgärder omfattas av gemenskapens befogenheter. Kraven i detta direktiv går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå direktivets mål och direktivet överensstämmer således med bestämmelserna i artikel 3b i fördraget.7. I artikel 130r i fördraget föreskrivs dessutom att gemenskapens miljöpolitik skall bidra till bland annat målen att skydda och förbättra miljön samt att utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt. Produktion och förbrukning av elektricitet bidrar till ungefär 30 % av koldioxidutsläpp (CO2) förorsakade av människor och motsvarar ungefär 35 % av gemenskapens bruttoenergiförbrukning och denna andel ökar.8. Rådets beslut 89/364/EEG av den 5 juni 1989 om ett åtgärdsprogram för gemenskapen för förbättrad effektivitet i elutnyttjandet (5) har den dubbla målsättningen att uppmuntra konsumenterna att välja apparater och utrustning som är mest energieffektiva samt att förbättra apparaternas och utrustningens energieffektivitet.9. I sina slutsatser av den 29 oktober 1990 fastställde rådet målet att till år 2000 stabilisera koldioxidutsläppen (CO2) i gemenskapen på 1990 års nivå. För att nå detta mål krävs kraftigare åtgärder för att stabilisera gemenskapens koldioxidutsläpp.10. Genom rådets beslut 91/565/EEG (6) upprättades ett program för att främja effektiv energianvänding i gemenskapen (Save-programmet).11. De åtgärder för en förbättrad energieffektivitet som genomförts på de senaste modellerna av kylskåp och frysar som finns på marknaden ökar inte påtagligt deras tillverkningskostnader och kan uppvägas inom några få år, eller till och med ännu snabbare, av de elektricitetsbesparingar de innebär. Denna beräkning tar inte hänsyn till den ytterligare fördel det innebär att externa kostnader i samband med elproduktionen försvinner, såsom exempelvis koldioxidutsläpp (CO2) och andra föroreningar.12. Den energieffektivitetsvinst som automatiskt uppstår till följd av påtryckningar från marknaden och förbättringar av tillverkningsmetoderna och som uppskattas till ungefär 2 % per år, kommer att bidra till ansträngningarna att få till stånd strängare normer för energiförbrukning.13. Direktiv 92/75/EEG (7) (ramdirektivet) och kommissionens direktiv 94/2/EG (8) (om genomförandet av direktiv 92/75/EEG) som föreskriver obligatorisk märkning av apparater och andra former av upplysningar om energiförbrukning kommer att öka konsumenternas medvetenhet om energieffektivitet hos kylskåp och frysar för hushållsbruk. Denna åtgärd kommer följaktligen även att leda till att de konkurrerande tillverkarna erbjuder apparater med högre energieffektivitet än vad som föreskrivs i direktivets normer. I konsumentupplysningarna bör normerna ändå anges för att de ska bli så effektiva som möjligt och leda till en verklig förbättring av de sålda apparaternas genomsnittliga samlade effektivitet.14. Detta direktiv som syftar till att avlägsna tekniska hinder för en förbättrad energieffektivitet hos kylskåp och frysar för hushållsbruk skall följa den "nya metoden" som fastställs i rådets resolution av den 7 maj 1985 om en ny metod för teknisk harmonisering och standardisering (9) i vilken det uttryckligen bestäms att rättslig harmonisering begränsas till att genom direktiv anta de grundläggande krav vilka skall uppfyllas av varor som släpps ut på marknaden.15. Det är viktigt att upprätta ett effektivt verktyg för att säkerställa ett felfritt genomförande av direktivet, rättvisa konkurrensvillkor för tillverkarna och skydd för konsumenternas rättigheter.16. Hänsyn bör tas till beslut 93/465/EEG av den 22 juli 1993 om moduler för olika stadier i förfaranden vid bedömning av överensstämmelse samt regler inför anbringande och användning av CE-märkning om överensstämmelse, avsedda att användas i tekniska harmoniseringsdirektiv (10).17. Med hänsyn till den internationella handeln bör internationell standard användas. Elförbrukningen för kylskåp och frysar definieras av Europeiska standardiseringsorganisationens standard EN 153 från juli 1995, på grundval av en internationell standard.18. Kylskåp och frysar för hushållsbruk som överensstämmer med de energieffektivitetskrav som fastställs i detta direktiv skall förses med EG-märkning och tillhörande upplysningar för att möjliggöra deras fria rörlighet.19. Detta direktiv omfattar inte kylskåp och frysar som tillverkats enligt särskilda specifikationer utan endast nätanslutna kylskåp och frysar för hushållsbruk, avsedda för livsmedel. Kyl- och frysanläggningar för kommersiellt bruk är avsevärt mer varierade och kan därför inte omfattas av detta direktiv.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Detta direktiv skall tillämpas på nya nätanslutna kylskåp, frysfack och frysar, även i kombination, för hushållsbruk, enligt bilaga I, nedan kallade "kyl- och frysapparater". Apparater som även kan utnyttja andra energikällor, t.ex. batterier, samt kyl- och frysapparater för hushållsbruk som bygger på absorptionsprincipen och apparater som tillverkats enligt särskilda specifikationer omfattas inte av direktivet.Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att de kyl- och frysapparater som omfattas av detta direktiv endast får släppas ut på marknaden i gemenskapen om deras elförbrukning är mindre än eller lika med den högsta tillåtna elförbrukningen för denna kategori apparater, vilken skall beräknas enligt de förfaranden som anges i bilaga I.2. Tillverkaren av en kyl- och frysapparat som omfattas av detta direktiv, dennes i gemenskapen etablerade ombud eller den person som ansvarar för att apparaten släpps ut på marknaden inom gemenskapen åläggs att se till att varje apparat som släppts ut på marknaden uppfyller kravet som avses i punkt 1.Artikel 3 1. Medlemsstaterna får inte inom sitt respektive territorium förbjuda, begränsa eller hindra att kyl- och frysapparater, försedda med den EG-märkning som intygar att de överensstämmer med samtliga bestämmelser i detta direktiv, släpps ut på marknaden.2. Om det inte finns bevis om motsatsen skall medlemsstaterna utgå från att kyl- och frysapparater med EG-märkning enligt artikel 5 överensstämmer med samtliga bestämmelser i detta direktiv.3. a) Om kyl- och frysapparater omfattas av andra direktiv i vilka andra frågor behandlas och i vilka EG-märkning också föreskrivs innebär denna märkning att sådana kyl- och frysapparater skall förutsättas överensstämma även med bestämmelserna i dessa direktiv om det inte finns bevis om motsatsen.b) Om tillverkaren likväl under en övergångsperiod kan välja mellan att tillämpa olika bestämmelser i ett eller flera av dessa direktiv, anger EG-märkningen endast överensstämmelse med bestämmelserna i de direktiv som tillverkaren har tillämpat. I de handlingar, anvisningar och instruktioner som medföljer kyl- och frysapparaterna skall i så fall numren på dessa direktiv anges, enligt den text som offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4 De förfaranden som skall tillämpas för bedömning av överensstämmelse och de skyldigheter som rör EG-märkning av kyl- och frysapparater anges i bilaga II.Artikel 5 1. Apparaterna skall, då de släpps ut på marknaden, vara försedda med EG-märkning. Denna skall bestå av bokstäverna "CE". Den utformning som skall användas visas i bilaga III. EG-märkningen skall vara väl synlig, läsbar och outplånligt anbringad på kyl- och frysapparaterna samt vid behov på emballaget.2. Det är förbjudet att på kyl- och frysapparaterna anbringa märkningar som skulle kunna vilseleda tredje man i fråga om EG-märkningens betydelse och grafiska utformning. Annan märkning får anbringas på apparaterna, emballaget, bruksanvisningen eller andra handlingar endast om EG-märkningen förblir synlig och läsbar.Artikel 6 1. Om en medlemsstat konstaterar att EG-märkningen har använts på ett oriktigt sätt är tillverkaren eller dennes i gemenskapen etablerade ombud skyldig att anpassa produkten till bestämmelserna och upphöra med överträdelsen på de villkor som medlemsstaten föreskriver. Om varken tillverkaren eller dennes ombud är etablerade i gemenskapen åligger denna skyldighet den person som ansvarar för att kyl- och frysapparaten släpps ut på marknaden i gemenskapen.2. Om överträdelsen fortgår skall medlemsstaten i enlighet med artikel 7 vidta alla nödvändiga åtgärder för att begränsa eller förbjuda att varan i fråga släpps ut på marknaden eller säkerställa att den tas ur försäljning.Artikel 7 1. Alla beslut som fattas enligt detta direktiv och som innehåller inskränkningar av villkoren för att släppa ut kyl- och frysapparater på marknaden skall noga ange på vilka grunder beslutet är fattat. Den berörda parten skall omedelbart underrättas om beslutet och samtidigt få information om vilka möjligheter till överklagande som gäller i den berörda medlemsstaten och inom vilken tid detta skall äga rum.2. Medlemsstaten skall utan dröjsmål underrätta kommissionen om och ange skälen för en sådan åtgärd. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna om detta.Artikel 8 Senast fyra år efter det att detta direktiv har antagits skall kommissionen utvärdera de resultat som uppnåtts i förhållande till de förväntade resultaten. Med sikte på att gå vidare med nästa steg i förbättringen av energieffektiviteten skall kommissionen därefter i samråd med de berörda parterna undersöka om det finns behov av att upprätta ytterligare en rad lämpliga åtgärder för att på ett märkbart sätt förbättra energieffektiviteten för kyl- och frysapparater för hushållsbruk. Om så är fallet skall åtgärderna och tidpunkten för deras ikraftträdande grundas på energieffektivitetsnivåer som är ekonomiskt och tekniskt motiverade med hänsyn till de omständigheter som råder vid det tillfället. Andra åtgärder som har bedömts vara lämpliga för att förbättra effektiviteten för kyl- och frysapparater för hushållsbruk kommer också att beaktas.Artikel 9 1. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast inom ett år efter antagandet av detta direktiv. De skall omedelbart underrätta kommissionen om detta.Medlemsstaterna skall tillämpa sådana bestämmelser tre år efter antagandet av detta direktiv.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.3. Under en tid av tre år efter antagandet av detta direktiv skall medlemsstaterna tillåta att sådana kyl- och frysapparater släpps ut på marknaden som är godkända i respektive medlemsstat vid den tidpunkt detta direktiv antas.Artikel 10 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 11 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 3 september 1996.På Europaparlamentets vägnarK. HÄNSCHOrdförandePå rådets vägnarI. YATESOrdförande(1) EGT nr C 390, 31.12.1994, s. 30 och EGT nr C 49, 20.2.1996, s. 10.(2) EGT nr C 155, 21.6.1995, s. 18.(3) Europaparlamentets yttrande av den 26 oktober 1995 (EGT nr C 308, 20.11.1995, s. 134), rådets gemensamma ståndpunkt av den 11 mars 1996 (EGT nr C 120, 24.4.1996, s. 10) och Europaparlamentets beslut den 18 juli 1996 (EGT nr C 198, 8.7.1996).(4) EGT nr C 20, 22.1.1985, s. 1.(5) EGT nr L 157, 9.6.1989, s. 32.(6) EGT nr L 307, 8.11.1991, s. 34.(7) EGT nr L 297, 13.10.1992, s. 16.(8) EGT nr L 45, 17.2.1994, s. 1.(9) EGT nr C 136, 4.6.1985, s. 1.(10) EGT nr L 220, 30.8.1993, s. 23.BILAGA I METOD FÖR BERÄKNING AV HÖGSTA TILLÅTNA ELFÖRBRUKNING FÖR KYL- OCH FRYSAPPARATER SAMT FÖRFARANDE VID KONTROLL AV FÖRBRUKNINGENS ÖVERENSSTÄMMELSE MED DIREKTIVET Elförbrukningen för en kyl- eller frysapparat (som kan uttryckas i kWh per dygn) beror på vilken kategori apparaten tillhör (t.ex. kylskåp, frysbox osv.), dess volym, energieffektiviteten (isoleringens tjocklek, kompressorns effektivitet osv.) och skillnaden mellan omgivande och inre temperatur. Vid fastställandet av energieffektivitetsnormer bör därför hänsyn tas till de viktigaste yttre faktorerna som påverkar energiförbrukningen (dvs. apparatens kategori och volym). Därför fastställs den högsta tillåtna energiförbrukningen for kyl- och frysapparater genom en lineär ekvation, som är en funktion av volymen, med ekvationen för varje kategori.För att beräkna den högsta tillåtna elförbrukningen för en viss kyl- eller frysapparat måste denna först inordnas i någon av följande kategorier:>Plats för tabell>Det faktum att olika utrymmen i kyl- och frysapparater har olika temperatur (vilket tydligt påverkar deras elförbrukning) innebär att den högsta tillåtna elförbrukningen i praktiken fastställs för den korrigerade volymen, som är en viktad summa av volymerna i samtliga utrymmen.I detta direktiv skall den korrigerade volymen (Vadj) för en apparat beräknas enligt följande:Vadj = Ó Vc × Wc × Fc × CcWc = >NUM>(25 - Tc) / >DEN>20där Tc är varje utrymmes nominella temperatur (i °C)Vc är varje utrymmes nyttovolym och Fc en faktor = 1,2 för köldutrymmen med automatisk avfrostning och = 1 för övriga utrymmen.Cc = 1 för kyl- eller frysapparat tillhörande normal (N) och subnormal klimatklass (SN)Cc = Xc för kyl- eller frysapparat tillhörande subtropisk klimatklass (ST)Cc = Yc för kyl- eller frysapparat tillhörande tropisk klimatklass (T)Viktningskoefficienterna Xc och Yc för de olika typerna av utrymmen är följande:>Plats för tabell>Den korrigerade volymen och nyttovolymen skall uttryckas i liter.Den högsta tillåtna elförbrukningen (Emax, uttryckt i kWh per dygn och beräknad med två decimaler), för en apparat med den korrigerade volymen Vadj, skall för varje apparatkategori beräknas med hjälp av följande ekvationer:>Plats för tabell>För kylskåp/frysskåp med fler än två dörrar eller andra apparater som inte omfattas av ovanstående skall den högsta tillåtna elförbrukningen (Emax) avgöras av temperaturen och det antal stjärnor med vilket det kallaste utrymmet är märkt, enligt följande:>Plats för tabell>Kontrollförfaranden för att fastställa om kyl- och frysapparater överensstämmer med direktivets elförbrukningskrav Om elförbrukningen för en kyl- eller frysapparat vid kontroll visar sig vara mindre än eller lika med värdet Emax (den högsta tillåtna elförbrukningen inom varje ovan angiven kategori) plus 15 %, skall denna apparat godkännas enligt energiförbrukningskraven i detta direktiv. Om förbrukningen överskrider Emax plus 15 %, måste ytterligare tre apparater kontrolleras. Om det aritmetiska medelvärdet av dessa tre apparaters elförbrukning underskrider eller är lika med Emax plus 10 %, skall apparaten godkännas enligt nämnda krav. Om det aritmetiska medelvärdet överskrider Emax plus 10 % skall apparaten anses icke motsvara kraven.Definitioner Termerna i denna bilaga är definierade i enlighet med Europeiska standardiseringsorganisationens standard EN 153 från juli 1995.BILAGA II FÖRFARANDEN FÖR BEDÖMNING AV KYL- OCH FRYSAPPARATERS ÖVERENSSTÄMMELSE (MODUL A) 1. I denna modul beskrivs det förfarande genom vilket tillverkaren eller dennes i gemenskapen etablerade ombud som uppfyller kraven i punkt 2, garanterar och försäkrar att en kyl- eller frysapparat uppfyller kraven i enlighet med detta direktiv. Tillverkaren skall EG-märka alla av honom tillverkade kyl- och frysapparater och upprätta en skriftlig försäkran om överensstämmelse.2. Tillverkaren skall utarbeta den tekniska dokumentation som beskrivs i punkt 3, vilken av tillverkaren eller av dennes i gemenskapen etablerade ombud skall ställas till de nationella myndigheternas förfogande för kontrolländamål i minst tre år efter det att tillverkningen av apparaten har upphört.Om varken tillverkaren eller dennes ombud är etablerade inom gemenskapen skall skyldigheten att hålla den tekniska dokumentationen tillgänglig åvila den person som är ansvarig för att kyl- eller frysapparaten släpps ut på marknaden inom gemenskapen.3. Den tekniska dokumentationen skall möjliggöra en bedömning av kyl- och frysapparatens överensstämmelse med kraven i detta direktiv. I den mån det är nödvändigt för denna bedömning skall dokumentationen omfatta apparatens konstruktion, tillverkning och funktion enligt följande:i) Tillverkarens namn och adress.ii) En allmän beskrivning av modellen, som är tillräckligt utförlig för att apparaten tydligt skall kunna identifieras.iii) Upplysningar, vid behov i form av ritningar, om huvuddragen i modellens konstruktion, särskilt sådana egenskaper som märkbart påverkar elförbrukningen, såsom storlek, volym, kompressorns egenskaper, speciella detaljer osv.iv) Bruksanvisning, om sådan finns.v) Resultaten från mätningen av elförbrukning utförd i enlighet med punkt 5.vi) Uppgifter som visar dessa mätningars överensstämmelse med energiförbrukningskraven enligt bilaga I.4. Teknisk dokumentation som utarbetats genom tillämpning av andra gemenskapsbestämmelser får användas om de uppfyller kraven i detta direktiv.5. Tillverkare av kyl- och frysapparater är skyldiga att för varje apparat som omfattas av detta direktiv fastställa elförbrukningen i överensstämmelse med det förfaranden som gäller enligt europeisk standard EN 153, samt att fastställa apparatens överensstämmelse med kraven i artikel 2.6. Tillverkaren eller dennes ombud skall förutom den tekniska dokumentationen spara en kopia av försäkran om överensstämmelse.7. Tillverkaren skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att genom tillverkningsmetoden garantera att de tillverkade kyl- och frysapparaterna överensstämmer med den tekniska dokumentationen enligt punkt 2 samt med relevanta krav i direktivet.BILAGA III EG-MÄRKNING OM ÖVERENSSTÄMMELSE Överensstämmelsemärkningen skall utgöras av bokstäverna "CE" enligt följande utformning:>Hänvisning till film>Om EG-märkningen förminskas eller förstoras skall proportionerna som anges i ovanstående modell bibehållas.De olika delarna av EG-märkningen bör vara av märkbart samma höjd, vilken inte får underskrida 5 mm.


Avis juridique important

|

31970L0457

Rådets direktiv 70/457/EEG av den 29 september 1970 om den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 225 , 12/10/1970 s. 0001 - 0006 Dansk specialutgåva: Serie III Område 1966-1972 s. 0031  Engelsk specialutgåva: Serie III Område 1966-1972 s. 0036  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 6 s. 0003  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 4 s. 0048  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 4 s. 0048  Finsk specialutgåva Område 3 Volym 3 s. 0089  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 3 s. 0089

RÅDETS DIREKTIV av den 29 september 1970 om den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter (70/457/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, ochmed beaktande av följande:Produktionen av utsäde av lantbruksväxter och fröplantor intar en viktig plats inom Europeiska ekonomiska gemenskapens jordbruk.Rådet har därför redan antagit direktiv om utsläppande på marknaden av betutsäde(2), utsäde av foderväxter(3), utsäde av stråsäd, utsädespotatis och utsäde av olje- och spånadsväxter.Dessa direktiv tillåter att medlemsstaterna tillfälligt begränsar saluföring av utsäde och uppförökningsmaterial till de sorter av de aktuella växtslagen som tagits in i en nationell lista och som är värdefulla för odling och  användning i det egna territoriet. Direktiven innehåller också bestämmelser om att sådana begränsningar endast får tillämpas till dess en gemensam sortlista för arter av lantbruksväxter har sammanställts.En gemensam sortlista kan för närvarande endast sammanställas på grundval av nationella listor.Samtliga medlemsstater bör därför sammanställa en eller flera nationella listor över sorter som godkänts för certifiering och saluföring i de egna territorierna.Dessa listor måste upprättas i enlighet med enhetliga regler så att de godkända sorterna är klart särskiljbara, stabila och tillräckligt enhetliga och har tillfredsställande odlingsvärde.För genomförandet av undersökningar för sortgodkännande måste ett stort antal enhetliga kriterier och minimikrav antas.Dessutom måste bestämmelser som avser hur länge sortgodkännandet skall gälla, skäl för återkallande av godkännande samt förfaranden för upprätthållande av sorten standardiseras. Medlemsstaterna bör underrätta varandra om godkännande och återkallande av sorter.Allt utsäde eller uppförökningsmaterial av sorter som godkänts i enlighet med principerna i direktivet i en eller flera medlemsstater efter den 1 juli 1967 bör efter viss tid inte underkastas några begränsningar inom gemenskapen med avseende på sort. Sorter av allt sådant utsäde och uppförökningsmaterial bör tas in i den gemensamma sortlistan.Medlemsstaterna bör dock ha rätt att genom ett särskilt förfarande föra fram eventuella invändningar mot en sort och mot att denna tas in i den gemensamma sortlistan, samt föra fram invändningar som grundas på sundhetsskäl mot en sort som redan tagits in i listan.Särskilda regler bör antas för sorter som godkänts i en medlemsstat före den 1 juli 1967 i enlighet med principerna i detta direktiv. Det tycks berättigat att ta in dem i listan under förutsättning att de är viktiga för produktion av utsäde.Kommissionen bör i Europeiska gemenskapernas officiella tidning publicera de sorter som läggs till den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter.Bestämmelser bör antas om åtgärder för erkännande av likvärdighet i undersökningar och kontroller av sorter som utförs i länder utanför gemenskapen.Gemenskapens regler bör dock inte gälla för sorter vars utsäde och uppförökningsmaterial visats vara avsett för export till länder utanför gemenskapen.Kommissionen bör få i uppdrag att besluta om vissa åtgärder för tillämpningen av detta direktiv. För att underlätta genomförandet av de föreslagna åtgärderna bör ett förfarande antas för upprättande av nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen, inom Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk, som inrättades genom rådets beslut av den 14 juni 1966.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Detta direktiv avser godkännande för införande i en gemensam sortlista för arter av lantbruksväxter för de sorter av betor, foderväxter, stråsäd, potatis samt olje- och spånadsväxter vilkas utsäde får saluföras enligt bestämmelserna i rådsdirektiven av den 14 juni 1966 om  saluföring av betutsäde, utsäde av foderväxter, utsäde av stråsäd, utsädespotatis samt rådets direktiv av den 30 juni 1969 om saluföring av utsäde av olje- och spånadsväxter.2. Den gemensamma sortlistan skall sammanställas på basis av medlemsstaternas nationella listor.Artikel 2 I detta direktiv avses med officiella åtgärder sådana åtgärder som vidtasa) av statliga myndigheter, ellerb) av en juridisk person som handlar på statens ansvar, oavsett om denna person regleras av offentligrättslig eller privaträttslig lagstiftning, ellerc) i fråga om bisysslor, som också står under statlig kontroll, av edsvurna fysiska personer,förutsatt att sådana personer som anges under b och c inte drar någon egen fördel av sådana åtgärder.Artikel 3 1. Varje medlemsstat skall upprätta en eller flera listor över sorter som godkänts officiellt för certifiering och utsläppande på marknaden i det egna territoriet. Listorna skall vara tillgängliga för allmänheten.2. Medlemsstaterna får föreskriva att godkännande av en sort för införande i den gemensamma sortlistan eller i en annan medlemsstats lista är likvärdigt med godkännande för införande i medlemsstatens egna listor. Medlemsstater som antar sådana bestämmelser skall frikallas från de skyldigheter som fastställs i artikel 7, 9.3 och 10.2 5.3. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att officiellt godkännande av sorter som lämnats före den 1 juli 1970 i enlighet med andra principer än de som ges i detta direktiv upphör att gälla senast den 30 juni 1980, om sorterna i fråga då ännu inte har godkänts i enlighet med principerna i detta direktiv.Artikel 4 1. Medlemsstaterna skall se till att en sort godkänns endast om den är klart särskiljbar, stabil och tillräckligt enhetlig och har tillfredsställande odlingsvärde.2. Undersökning av odlingsvärdet skall inte krävasa) för godkännande av grässorter, om förädlaren försäkrar att utsäde av den sort han framställt inte är avsett för produktion av foderväxter,b) för godkännande av sorter vars utsäde skall saluföras på marknaden i en annan medlemsstat som redan har godkänt sorterna med beaktande av deras odlingsvärde.Artikel 5 1. En sort skall anses vara klart särskiljbar om den, när ansökan om godkännande inlämnas, skiljer sig markant med avseende på en eller flera viktiga morfologiska eller fysiologiska egenskaper från alla andra sorter som godkänts eller inlämnats för godkännande i medlemsstaten i fråga eller som intagits i den gemensamma sortlistan.2. En sort skall betraktas som stabil om den efter flera på varandra följande uppförökningar eller i slutet av varje reproduktionscykel (i de fall då förädlaren har uppgett en särskild reproduktionscykel) fortfarande motsvarar beskrivningen av sortens viktigaste egenskaper.3. En sort skall betraktas som tillräckligt enhetlig om de plantor den består av, med mycket få avvikelser, är likartade eller genetiskt identiska vad beträffar alla i sammanhanget väsentliga egenskaper. Hänsyn skall härvid tas till växters olika reproduktionssystem.4. En sorts odlingsvärde skall betraktas som tillfredsställande om dess egenskaper som helhet, jämfört med andra sorter som tagits in i den aktuella medlemsstatens lista och åtminstone med avseende på produktion i ett visst givet område, innebär en klar förbättring antingen av det agrikulturella värdet eller med avseende på användbarheten hos grödan eller produkter som kan framställas därav. Man kan bortse från enstaka, mindre goda egenskaper om sorten har andra, överlägsna sådana.Artikel 6 Medlemsstaterna skall se till att samma krav ställs på sorter från andra medlemsstater som på inhemska sorter, i synnerhet vad beträffar förfarandet för godkännande.Artikel 7 1. Medlemsstaterna skall föreskriva att godkännandet av sorter skall baseras på resultaten från officiella under sökningar, i synnerhet odlingsförsök, avseende ett tillräckligt antal egenskaper för att beskriva sorten. De metoder som används för att fastställa egenskaper skall vara exakta och tillförlitliga.2. Följande skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 23, med beaktande av den rådande tekniska och vetenskapliga utvecklingen:a) Minsta antal egenskaper som skall ingå i undersökning av de olika arterna.b) Minimikrav för utförande av undersökningarna.3. I de fall då undersökning av de ingående komponenterna krävs för att studera hybrider och syntetiska sorter skall medlemsstaterna se till att resultaten från undersökningen och beskrivningen av de ingående komponenterna behandlas konfidentiellt, om förädlaren begär detta.Artikel 8 Medlemsstaterna skall kräva att när en ansökan om godkännande av en sort inges skall sökanden ange om sådan ansökan redan gjorts i någon annan medlemsstat och, om så är fallet, medlemsstatens namn samt om ansökan godkänts.Artikel 9 1. Varje medlemsstat skall ombesörja offentliggörande av listan över sorter som godkänts i det egna territoriet samt, om upprätthållande förädling krävs, namnet på den eller de personer som är ansvariga för denna. Om flera personer är ansvariga för upprätthållandet av en sort, behöver namnen inte kungöras. Om så inte sker, skall i listan anges den myndighet som tillhandahåller namnen på de personer som är ansvariga för sortens upprätthållande.2. Medlemsstaterna skall i möjligaste mån se till att sorten vid godkännandet har samma namn i samtliga medlemsstater.Om det är känt att utsäde eller uppförökningsmaterial av en viss sort släpps ut på marknaden i ett annat land under annat namn skall detta namn också anges i listan.3. Medlemsstaterna skall sammanställa särskild dokumentation för varje godkänd sort med en beskrivning av sorten och en tydlig sammanfattning av alla de fakta som ligger till grund för godkännandet. Sortbeskrivningen skall avse plantor som producerats direkt från utsäde eller fröplantor av kategorin "certifikatutsäde och uppförökningsmaterial".Artikel 10 1. Sortlistan och eventuella förändringar av den skall omgående tillställas de övriga medlemsstaterna och kommissionen.2. För varje ny sort som godkänns skall medlemsstaterna skicka en kort beskrivning av sortens viktigaste kännetecken till de övriga medlemsstaterna och till kommissionen.3. Varje medlemsstat skall ställa den dokumentation som avses i artikel 9.3, om godkända sorter eller återkallande av godkännande, till övriga medlemsstaters och kommissionens förfogande. Uppgifter som hämtas ur denna dokumentation skall behandlas konfidentiellt.4. Medlemsstaterna skall se till att dokumentationen avseende godkännande görs tillgänglig för personligt bruk för personer som kan styrka att de har rätt att ta del av den. Dessa bestämmelser skall inte gälla för sådana uppgifter som skall behandlas konfidentiellt enligt artikel 7.3.5. I de fall då godkännande av en sort avslås eller återkallas skall resultaten av utförda undersökningar göras tillgängliga för dem som berörs av beslutet.Artikel 11 1. Medlemsstaterna skall föreskriva att godkända sorter skall upprätthållas i enlighet med vedertagen praxis för upprätthållande av sorten.2. Det skall alltid vara möjligt att kontrollera upprätthållande av sorten med hjälp av de journaler som förs av den eller de personer som ansvarar för den. Dessa journaler skall också innehålla uppgifter om framställningen av alla generationer som föregår basutsäde eller uppförökningsmaterial.3. Prov kan begäras från den person som ansvarar för sorten. Om så behövs kan sådana prov tas officiellt.4. I de fall då upprätthållande av sorten utförs i en annan medlemsstat än i den där sorten godkändes skall de berörda medlemsstaterna bistå varandra i administrationen av kontrollen.Artikel 12 1. Ett godkännande skall gälla till utgången av det tionde kalenderåret efter det att godkännandet lämnats.2. Godkännande av en sort får förnyas med bestämda intervall om sorten fortfarande odlas i sådan skala att detta är motiverat, samt under förutsättning att kraven på särskiljbarhet, enhetlighet och stabilitet fortfarande uppfylls. En ansökan om förnyat godkännande skall inlämnas senast två år innan godkännandet löper ut.3. Godkännandets giltighetstid skall förlängas tills vidare, till dess beslut har fattats med anledning av ansökan om förnyat godkännande.Artikel 13 1. Medlemsstaterna skall se till att godkännande av en sort återkallasa) om det vid undersökning visas att sorten inte längre är klart särskiljbar, stabil eller tillräckligt enhetlig,b) om den eller de personer som ansvarar för sorten så begär, utom i de fall då upprätthållande förädling av sorten alltjämt utförs.2. Medlemsstaterna får återkalla godkännande av en sorta) om de lagar och andra författningar som antas för att följa detta direktiv inte efterlevs,b) om osanna eller bedrägliga uppgifter avseende de fakta som godkännandet grundades på lämnades i samband med ansökan om godkännande eller vid undersökningen av sorten.Artikel 14 1. Medlemsstaterna skall se till att en sort stryks ur deras listor, om sortgodkännandet har återkallats eller om godkännandets giltighetstid har löpt ut.2. Medlemsstaterna får medge en period om högst tre år för försäljning av utsäde eller uppförökningsmaterial i det egna territoriet efter det att godkännandet löpt ut.Artikel 15 1. Medlemsstaterna skall se till att utsäde och uppförökningsmaterial av sorter som godkänts i en eller flera medlemsstater efter den 1 juli 1972, i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv, efter den 31 december det andra året efter det år då sorten godkändes inte underkastas några handelsbegränsningar med avseende på sort.2. Efter ansökan som skall lämnas in innan den period som anges ovan löper ut och som skall behandlas såsom föreskrivs i artikel 23, får en medlemsstat, trots punkt 1, tillåtas att förbjuda saluföring av utsäde och uppförökningsmaterial av sorten i fråga i hela eller en del av sitt territorium.3. Sådant tillstånd som avses i punkt 2 skall endast ges i följande fall:a) Om sorten inte är särskiljbar, stabil eller tillräckligt enhetlig.b) Om det fastställts att odling av sorten kan inverka skadligt på sundheten vid odling av andra sorter eller arter.c) Om officiella odlingsförsök som utförts i den ansökande medlemsstaten, med tillämpning av artikel 5.4, visar att sorten inte i någon del av territoriet ger resultat som motsvarar de som erhålls med en jämförbar sort som godkänts i medlemsstatens territorium.4. Om en medlemsstat inte avser att lämna in en ansökan avseende en viss sort enligt det förfarande som fastställs i punkt 2 skall den anmäla detta till kommissionen eller informera Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial.5. Om samtliga medlemsstater gör anmälan eller informerar enligt punkt 4 skall den period som avses i punkt 1 inte längre gälla och artikel 18 skall tillämpas.6. Om en sort då den godkänns i en medlemsstat samtidigt är föremål för undersökning som syftar till godkännande i en annan medlemsstat skall undersökningstiden räknas bort från den period som avses i punkt 1 för den sistnämnda statens vidkommande.7. Om starka skäl föreligger får den period som avses i punkt 1 förlängas innan den löper ut, i enlighet med förfarandet i artikel 23.Artikel 16 Artikel 15 skall också gälla för sorter som godkänts i de enskilda medlemsstaterna före den 1 juli 1972 i enlighet med principer som motsvarar de som föreskrivs i detta direktiv, oma) sorten godkändes efter den 30 juni 1967, ellerb) sorten godkändes före det datum som anges i a i två eller flera av medlemsstaterna, ellerc) sorten godkändes före det datum som anges i a i en medlemsstat, under förutsättning att andelen av den areal som i medlemsstaten begagnats för uppförökning av sorten och som anmälts till fältbesiktning med tanke på certifiering av skörden, efter det datum som anges i a och under var och en av tre odlingssäsonger utgjort minst 3% av den totala areal som tagits i anspråk för uppförökning av arten.Artikel 17 Den period som avses i artikel 15.1 skall, i de fall som avses i artikel 16 a och b, börja löpa den 1 juli 1972, och i det fall som avses i artikel 16 c, börja löpa det datum då medlemsstaten meddelar kommissionen att förutsättningen har uppfyllts.Artikel 18 På grundval av den information som lämnas av medlemsstaterna och allt efter det att denna inkommer skall kommissionen i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, under rubriken "Gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter", publicera en lista över alla sorter vars utsäde och uppförökningsmaterial inte underkastas några handelsbegränsningar med avseende på sort enligt artiklarna 15 och 16, samt den information som krävs enligt artikel 9.1 om den person eller de personer som ansvarar för upprätthållande av sorten. Det publicerade meddelandet skall ange vilka medlemsstater som har fått tillstånd enligt artikel 15.2 eller artikel 19.Artikel 19 Om det konstaterats att odling av en sort som tagits in i den gemensamma sortlistan kan inverka skadligt med avseende på sundhet på odlingen av andra sorter eller arter som odlas i en medlemsstat får medlemsstaten i fråga, efter ansökan som skall behandlas såsom föreskrivs i artikel 23, tillåtas att förbjuda utsläppande på marknaden av utsäde eller uppförökningsmaterial av sorten i fråga i hela eller en del av sitt territorium. Om omedelbar fara för spridning av skadliga organismer föreligger, och till dess ett slutgiltigt beslut har fattats i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 23, får den berörda medlemsstaten införa förbud så snart ansökan har lämnats in.Artikel 20 När en sort upphör att vara godkänd i den medlemsstat som ursprungligen godkänt den får den även fortsätt ningsvis vara godkänd i en eller flera medlemsstater, under förutsättning att kraven för godkännande fortfarande är uppfyllda i dessa staters territorier och upprätthållande förädling garanteras.Artikel 21 1. Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen avgöra oma) de officiella sortundersökningar som utförts i tredje land ger samma garantier som de som föreskrivs i artikel 7 och som utförs i medlemsstaterna,b) de kontroller av förfaranden för upprätthållande av sorter som utförs i tredje land ger samma garantier som de som utförs i medlemsstaterna.2. Till dess rådet har fattat beslut enligt punkt 1 skall det stå medlemsstaterna fritt att själva fatta sådana beslut. Denna rätt upphör den 30 juni 1977.Artikel 22 Detta direktiv skall inte gälla för sorter vars utsäde eller uppförökningsmaterial visats vara avsett för export till tredje land.Artikel 23 1. I de fall då det förfarande som föreskrivs i denna artikel skall tillämpas skall ordföranden hänskjuta ärendet, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat, till Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk (nedan kallad "kommittén").2. Inom kommittén skall medlemsstaternas röster vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med en majoritet av tolv röster.4. Kommissionen skall besluta med omedelbar verkan. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen dock omedelbart meddela rådet detta. I sådant fall får kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade åtgärderna under en tid som inte överstiger en månad från dagen då rådet underrättats.Rådet får inom en månad fatta annat beslut med kvalificerad majoritet.Artikel 24 Med undantag för vad som stadgas i artiklarna 15, 16 och 19 skall detta direktiv inte påverka tillämpningen av de bestämmelser i nationell lagstiftning som är berättigade av skäl som rör skydd av människors, djurs eller växters hälsa och liv eller skydd av industriell eller kommersiell egendom.Artikel 25 Medlemsstaterna skall senast den 1 juli 1972 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 26 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 29 september 1970.På rådets vägnarJ. ERTLOrdförande(1)(2)(3)(4) EGT nr C 108, 19.10.1968, s. 30.(5) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2290/66.(6) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2298/66.(7) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2309/66.(8) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2320/66.(9) EGT nr L 169, 10.7.1969, s. 3.(10)(11) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2289/66.