title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/65/EG av den  26 oktober 2005  om ökat hamnskydd   (Text av betydelse för EES)

text:
               25.11.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 310/28

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2005/65/EG
   av den 26 oktober 2005
   om ökat hamnskydd
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               Säkerhetstillbud till följd av terrorism hör till de allvarligaste hoten mot de ideal i fråga om demokrati, frihet och fred som utgör själva grunden för Europeiska unionen.

               (2)

               Människor, infrastruktur och utrustning i hamnar bör skyddas mot säkerhetstillbud och de förödande effekter sådana kan få. Ett sådant skydd gagnar både dem som använder transporterna och ekonomin och samhället som helhet.

               (3)

               Den 31 mars 2004 antog Europaparlamentet och Europeiska unionens råd förordning (EG) nr 725/2004 om förbättrat sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar (4). Åtgärderna för ökat sjöfartsskydd enligt den förordningen är bara ett led i de åtgärder som krävs för att man skall uppnå tillräckligt hög skyddsnivå i hela transportkedjan med koppling till sjöfarten. Den förordningens räckvidd är begränsad till skyddsåtgärder ombord på fartyg och till samverkan mellan fartyg och hamn.

               (4)

               För säkerställande av bästa möjliga skydd för sjöfarts- och hamnverksamhet bör det införas hamnskyddsåtgärder som omfattar varje hamn inom de gränser som den berörda medlemsstaten har fastställt så att de skyddsåtgärder som vidtagits med tillämpning av förordning (EG) nr 725/2004 förbättras genom ökat skydd i områden med hamnverksamhet. Åtgärderna bör gälla alla hamnar med en eller flera av de hamnanläggningar som omfattas av förordning (EG) nr 725/2004.

               (5)

               Skyddsmålet i detta direktiv bör kunna uppnås genom att lämpliga åtgärder antas utan att det påverkar medlemsstaternas bestämmelser inom området nationell säkerhet och de åtgärder som kan vidtas enligt avdelning VI i fördraget om Europeiska unionen.

               (6)

               Medlemsstaterna bör ta ingående skyddsutredningar till hjälp när de fastställer de exakta gränserna för det skyddsvärda hamnområdet och fattar beslut om vilka åtgärder som krävs för att säkerställa tillräckligt hamnskydd. Beroende på gällande skyddsnivå och skillnaderna mellan olika hamnområdens riskprofiler bör olika åtgärder vidtas.

               (7)

               Medlemsstaterna bör godkänna sådana hamnskyddsplaner som omsätter hamnskyddsutredningens resultat i praktiken. För att skyddsåtgärderna verkligen skall fungera krävs det dessutom regelbundna övningar och en tydlig uppgiftsdelning mellan de berörda parterna. En hamnskyddsplan som innehåller bestämmelser om uppgiftsdelning och övningar anses avsevärt öka effektiviteten av både förebyggande och korrigerande hamnskyddsåtgärder.

               (8)

               Ro-ro-fartyg är särskilt sårbara för säkerhetstillbud, i synnerhet om fartygen medför både passagerare och gods. Lämpliga åtgärder grundade på riskanalyser bör vidtas för att säkerställa att bil- och godsfordon som transporteras på ett ro-ro-fartyg på nationella och internationella rutter inte utgör någon risk för fartyg, passagerare, fartygsbesättning eller gods. Åtgärderna bör genomföras på ett sådant sätt att verksamhetsflödet hämmas i så liten omfattning som möjligt.

               (9)

               Medlemsstaterna bör kunna inrätta hamnskyddskommittéer som har till uppgift att komma med praktiska råd i de hamnar som omfattas av detta direktiv.

               (10)

               Medlemsstaterna bör se till att alla berörda parter är helt införstådda med ansvarsfördelningen i fråga om hamnskyddet. Medlemsstaterna bör övervaka skyddsbestämmelsernas efterlevnad, inrätta en myndighet med tydligt ansvar för landets samtliga hamnar, ansvara för godkännandet av alla skyddsutredningar och skyddsplaner för sina hamnar, fastställa och meddela skyddsnivåer på lämpligt sätt samt se till att åtgärderna meddelas, genomförs och samordnas väl.

               (11)

               Medlemsstaterna bör godkänna utredningar och planer och övervaka genomförandet i sina hamnar. För att minimera störningarna av hamnverksamheten och den administrativa bördan för övervakningsorganen, bör kommissionens övervakning av genomförandet av detta direktiv göras samtidigt som de inspektioner som föreskrivs i artikel 9.4 i förordning (EG) nr 725/2004.

               (12)

               Medlemsstaterna bör se till att en sambandspunkt för hamnskydd sköter förbindelserna mellan kommissionen och medlemsstaterna. De bör informera kommissionen om vilka hamnar som omfattas av detta direktiv på grundval av de skyddsutredningar som gjorts.

               (13)

               Ett effektivt och enhetligt genomförande av åtgärderna inom ramen för en denna skyddspolitik väcker viktiga frågor om finansieringsaspekten. Finansieringen av extra skyddsåtgärder bör inte leda till att konkurrensen snedvrids. Senast den 30 juni 2006 bör kommissionen för Europaparlamentet och rådet lägga fram resultaten av en undersökning om kostnaderna för de åtgärder som vidtas enligt detta direktiv, och särskilt behandla frågan om hur kostnaderna fördelas mellan de offentliga myndigheterna, hamnmyndigheterna och operatörerna.

               (14)

               Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheter och principer som erkänns framför allt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

               (15)

               De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (5).

               (16)

               Det bör fastställas ett förfarande för anpassning av detta direktiv med hänsyn till den utveckling som internationella instrument genomgår och, mot bakgrund av gjorda erfarenheter, för anpassning och komplettering av de enskilda bestämmelserna i bilagorna till detta direktiv, utan att direktivets räckvidd utvidgas.

               (17)

               Eftersom målet för detta direktiv, nämligen väl avvägt införande av lämpliga åtgärder på det sjöfarts- och hamnpolitiska området, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför, på grund av detta direktivs europeiska dimension, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

               (18)

               Eftersom detta direktiv gäller kusthamnar bör de skyldigheter som anges i direktivet ej vara tillämpliga för Luxemburg, Slovakien, Tjeckien, Ungern och Österrike.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Syfte
   1.   Huvudsyftet med detta direktiv är att införa gemenskapsåtgärder för att förbättra hamnskyddet inför hot om säkerhetstillbud.
   Detta direktiv skall även säkerställa att sådana skyddsåtgärder som vidtas med tillämpning av förordning (EG) nr 725/2004 drar fördel av ett ökat skydd i hamnar.
   2.   Åtgärderna enligt punkt 1 skall bestå av följande:

               a)

               Gemensamma grundregler för hamnskyddsåtgärder.

               b)

               En mekanism för genomförande av dessa regler.

               c)

               Lämpliga mekanismer för övervakning av att reglerna följs.

         Artikel 2
   Räckvidd
   1.   Detta direktiv fastställer skyddsåtgärder som skall beaktas i hamnar. Medlemsstaterna får tillämpa detta direktiv på områden som har anknytning till hamnarna.
   2.   De åtgärder som fastställs i detta direktiv skall tillämpas på alla hamnar i en medlemsstat där det finns en eller flera av de hamnanläggningar som omfattas av en godkänd skyddsplan för hamnanläggningar i enlighet med förordning (EG) nr 725/2004. Detta direktiv skall inte tillämpas på militära anläggningar i hamnar.
   3.   Medlemsstaterna skall för varje hamn fastställa de gränser inom vilka detta direktiv skall vara tillämpligt, med vederbörlig hänsyn tagen till hamnskyddsutredningens resultat.
   4.   Om en medlemsstat har fastställt gränserna för en hamnanläggning i den betydelse som avses i förordning (EG) nr 725/2004 på ett sådant sätt att den i praktiken omfattar en hamn, skall de relevanta bestämmelserna i förordning (EG) nr 725/2004 ha företräde framför bestämmelserna i detta direktiv.
   Artikel 3
   Definitioner
   I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

               1)

                  hamn: ett specificerat land- och vattenområde, med gränser som fastställts av den medlemsstat i vilken hamnen befinner sig, vilket består av sådana anläggningar och sådan utrustning som underlättar kommersiella sjöfartstransporter.

               2)

                  samverkan mellan fartyg och hamn: det samspel som sker när ett fartyg direkt och omedelbart berörs av åtgärder som innebär förflyttning av personer eller gods eller tillhandahållande av hamntjänster till eller från fartyget.

               3)

                  hamnanläggning: en plats där samverkan mellan fartyg och hamn äger rum. Detta inkluderar, i tillämpliga fall, områden såsom ankarplatser, väntekajer och insegling från sjösidan.

               4)

                  sambandspunkt för hamnskydd: det organ som utsetts av varje medlemsstat och som skall utgöra en kontaktpunkt för kommissionen och andra medlemsstater och underlätta, följa upp och informera om genomförandet av de hamnskyddsåtgärder som anges i detta direktiv.

               5)

                  hamnskyddsmyndighet: myndighet med ansvar för skyddsfrågor i en viss hamn.

         Artikel 4
   Samordning med åtgärder enligt förordning (EG) nr 725/2004
   Medlemsstaterna skall se till att hamnskyddsåtgärderna enligt detta direktiv noga samordnas med de åtgärder som vidtas med tillämpning av förordning (EG) nr 725/2004.
   Artikel 5
   Hamnskyddsmyndighet
   1.   Medlemsstaterna skall för varje hamn som omfattas av detta direktiv utse en hamnskyddsmyndighet. En hamnskyddsmyndighet får utses för flera hamnar.
   2.   Hamnskyddsmyndigheten skall ansvara för upprättande och genomförande av hamnskyddsplaner som grundar sig på resultatet av hamnskyddsutredningar.
   3.   Medlemsstaterna får som hamnskyddsmyndighet utse en behörig sjöfartsskyddsmyndighet enligt förordning (EG) nr 725/2004.
   Artikel 6
   Hamnskyddsutredning
   1.   Medlemsstaterna skall se till att det för de hamnar som omfattas av detta direktiv görs hamnskyddsutredningar. I samband med utredningarna skall vederbörlig hänsyn tas till de olika hamndelarnas särart och, i de fall där berörda myndigheter i medlemsstaten anser det tillämpligt, även till närliggande områden, om dessa påverkar säkerheten i hamnen, samt till de utredningar för det berörda områdets hamnanläggningar som har gjorts med tillämpning av förordning (EG) nr 725/2004.
   2.   Varje hamnskyddsutredning skall genomföras med beaktande av de specifika kraven i bilaga I som ett minimum.
   3.   Hamnskyddsutredningarna kan göras av en erkänd skyddsorganisation som avses i artikel 11.
   4.   Hamnskyddsutredningarna skall godkännas av den berörda medlemsstaten.
   Artikel 7
   Hamnskyddsplan
   1.   Medlemsstaterna skall se till att hamnskyddsplaner utarbetas, upprätthålls och uppdateras mot bakgrund av resultatet av hamnskyddsutredningarna. I planerna skall dels vederbörlig hänsyn tas till de olika hamndelarnas särart, dels de skyddsplaner integreras som har tagits fram för det berörda områdets hamnanläggningar med tillämpning av förordning (EG) nr 725/2004.
   2.   För var och en av de skyddsnivåer som avses i artikel 8 skall det i hamnskyddsplanerna fastställas

               a)

               vilka förfaranden som skall tillämpas,

               b)

               vilka åtgärder som skall vidtas,

               c)

               vilka insatser som krävs.

         3.   Varje hamnskyddsplan skall utarbetas med beaktande av de specifika kraven i bilaga II som ett minimum. Hamnskyddsplanen skall vid behov särskilt innehålla skyddsåtgärder som skall tillämpas på passagerare och fordon innan de embarkerar havsgående fartyg som medför passagerare och fordon. När det gäller internationella sjötransporttjänster skall de berörda medlemsstaterna delta i utredningen av skyddet i hamnen.
   4.   Hamnskyddsplanerna får utarbetas av en erkänd skyddsorganisation som avses i artikel 11.
   5.   Hamnskyddsplanerna skall godkännas av den berörda medlemsstaten innan de genomförs.
   6.   Medlemsstaterna skall se till att hamnskyddsplanernas genomförande övervakas. Övervakningen skall samordnas med annan kontrollverksamhet i hamnen.
   7.   Medlemsstaterna skall sörja för lämpliga övningar med hänsyn till de grundläggande kraven på skyddsutbildningsövningar i bilaga III.
   Artikel 8
   Skyddsnivåer
   1.   Medlemsstaterna skall införa ett system med skyddsnivåer för hamnar eller delar av hamnar.
   2.   Det skall finnas tre skyddsnivåer enligt definitionen i förordning (EG) nr 725/2004:

               —

               Skyddsnivå 1: den nivå på vilken de minst omfattande skyddsåtgärderna alltid skall upprätthållas.

               —

               Skyddsnivå 2: den nivå på vilken tillämpliga ytterligare skyddsåtgärder skall upprätthållas under en viss tidsperiod på grund av en förhöjd risk för säkerhetstillbud.

               —

               Skyddsnivå 3: den nivå på vilken ytterligare specifika skyddsåtgärder skall upprätthållas under en begränsad tidsperiod i samband med att säkerhetstillbud kan förväntas eller är överhängande, även om det kanske inte är möjligt att identifiera något specifikt mål.

         3.   Medlemsstaterna skall bestämma vilken skyddsnivå som skall gälla för varje hamn eller del av hamn. En medlemsstat får på varje skyddsnivå fastställa att olika skyddsåtgärder skall vidtas i olika delar av hamnen beroende på hamnskyddsutredningens resultat.
   4.   Medlemsstaterna skall för varje hamn eller del av hamn meddela gällande skyddsnivå och eventuella ändringar av denna till lämplig person eller lämpliga personer.
   Artikel 9
   Hamnskyddschef
   1.   En hamnskyddschef skall godkännas av den berörda medlemsstaten för varje hamn. Varje hamn skall om möjligt ha en egen hamnskyddschef, men får, om det är lämpligt, dela skyddschef med andra hamnar.
   2.   Hamnskyddscheferna skall fungera som kontaktpunkter i hamnskyddsfrågor.
   3.   Om hamnskyddschefen inte är samma person som hamnanläggningens/hamnanläggningarnas skyddschefer enligt förordning (EG) nr 725/2004, skall ett nära samarbete mellan dem säkerställas.
   Artikel 10
   Översyn
   1.   Medlemsstaterna skall se till att hamnskyddsutredningarna och hamnskyddsplanerna ses över vid behov. Översynen skall göras åtminstone en gång vart femte år.
   2.   Översynsförfarandet skall omfatta artikel 6 eller artikel 7, beroende på omständigheterna.
   Artikel 11
   Erkänd skyddsorganisation
   Medlemsstaterna får utse erkända skyddsorganisationer inom ramen för detta direktiv. Erkända skyddsorganisationer skall uppfylla villkoren i bilaga IV.
   Artikel 12
   Sambandspunkt för hamnskydd
   Medlemsstaterna skall utse en sambandspunkt för hamnskydd. Medlemsstaterna får utse den sambandspunkt för sjöfartsskydd som har utsetts enligt förordning (EG) nr 725/2004. Sambandspunkten för hamnskydd skall till kommissionen överlämna en förteckning över de hamnar som berörs av detta direktiv och informera kommissionen om varje ändring av förteckningen.
   Artikel 13
   Genomförande och kontroll av efterlevnaden
   1.   Medlemsstaterna skall införa ett system för att säkerställa adekvat och regelbunden övervakning av hamnskyddsplanerna och deras genomförande.
   2.   Kommissionen skall, i samarbete med de sambandspunkter som avses i artikel 12, övervaka medlemsstaternas genomförande av detta direktiv.
   3.   Denna övervakning skall genomföras samtidigt med de inspektioner som föreskrivs i artikel 9.4 i förordning (EG) nr 725/2004.
   Artikel 14
   Ändringar
   Bilagorna I–IV får ändras i enlighet med förfarandet i artikel 15.2, utan att detta direktivs räckvidd utvidgas.
   Artikel 15
   Kommittéförfarande
   1.   Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats enligt förordning (EG) nr 725/2004.
   2.   När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.
   Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara en månad.
   3.   Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
   Artikel 16
   Sekretess och spridning av information
   1.   Vid tillämpningen av detta direktiv skall kommissionen, i enlighet med beslut 2001/844/EG, EKSG, Euratom (6), vidta lämpliga åtgärder för att skydda den sekretessbelagda information som den har tillgång till eller som medlemsstaterna har lämnat till kommissionen.
   Medlemsstaterna skall vidta likvärdiga åtgärder i enlighet med gällande nationell lagstiftning.
   2.   Personal som genomför skyddsinspektioner eller handhar sekretessbelagd information inom ramen för detta direktiv skall genomgå lämplig säkerhetsprövning, som skall utföras av den medlemsstat där den berörda personen är medborgare.
   Artikel 17
   Sanktioner
   Medlemsstaterna skall se till att det finns effektiva, proportionerliga och avskräckande sanktioner för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv.
   Artikel 18
   Genomförande
   1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 15 juni 2007. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 19
   Utvärderingsrapport
   Senast den 15 december 2008 och därefter vart femte år skall kommissionen för Europaparlamentet och rådet lägga fram en utvärderingsrapport som bland annat skall grunda sig på de uppgifter som erhålls enligt artikel 13. Kommissionen skall i rapporten analysera om medlemsstaterna efterlever detta direktiv och hur effektiva de vidtagna åtgärderna är. Vid behov skall kommissionen lägga fram förslag till nya åtgärder.
   Artikel 20
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 21
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till de medlemsstater som har sådana hamnar som avses i artikel 2.2.

      Utfärdat i Strasbourg den 26 oktober 2005.

            På Europaparlamentets vägnar

            Ordförande

         J. BORRELL FONTELLES

            På rådets vägnar

            Ordförande

         D. ALEXANDER

      (1)  EUT C 120, 20.5.2005, s. 28.

      (2)  EUT C 43, 18.2.2005, s. 26.

      (3)  Europaparlamentets yttrande av den 10 maj 2005 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 6 oktober 2005.

      (4)  EUT L 129, 29.4.2004, s. 6.

      (5)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (6)  EGT L 317, 3.12.2001, s. 1. Beslutet senast ändrat genom kommissionens beslut 2005/94/EG, Euratom (EUT L 31, 4.2.2005, s. 66).

      BILAGA I
      HAMNSKYDDSUTREDNING
      Hamnskyddsutredningen ligger till grund för hamnskyddsplanens utarbetande och genomförande. Hamnskyddsutredningen skall åtminstone omfatta

                  —

                  identifiering och utvärdering av de tillgångar och den infrastruktur som det är viktigt att skydda,

                  —

                  identifiering av tänkbara hot mot tillgångar och infrastruktur och sannolikheten för att hot uppstår, i syfte att fastställa och prioritera skyddsåtgärder,

                  —

                  fastställande, urval och prioritering av motåtgärder och förfarandeändringar och graden av effektivitet när det gäller att minska sårbarheten, och

                  —

                  identifiering av svaga punkter, inbegripet den mänskliga faktorn, i infrastruktur, strategier och förfaranden.

            För detta är det nödvändigt att i utredningen göra åtminstone följande:

                  —

                  Att identifiera alla områden av betydelse för hamnskyddet, bland annat genom att fastställa hamngränserna. Detta omfattar också hamnanläggningar som redan täcks av förordning (EG) nr 754/2004 och vars riskanalys används som utgångspunkt.

                  —

                  Att identifiera riskfaktorer som härrör från samverkan mellan skyddsåtgärder för hamnanläggningen och andra hamnskyddsåtgärder.

                  —

                  Att identifiera vilken hamnpersonal som skall genomgå bakgrundskontroller och/eller säkerhetsprövning på grund av att de arbetar i högriskområden.

                  —

                  Att vid behov dela upp hamnen i områden beroende på sannolikheten för att de kommer att bli föremål för säkerhetstillbud. Ett område skall inte bara bedömas efter sannolikheten för ett angrepp, utan också med hänsyn till hur lätt det är för att nå angränsande områden som kan bli mål för ett angrepp.

                  —

                  Att fastställa riskvariationer, t.ex. beroende på årstider.

                  —

                  Att undersöka varje delområdes särart, såsom läge, tillgång, elförsörjning, kommunikationssystem, ägandeförhållanden, användare och andra faktorer av betydelse för hamnskyddet.

                  —

                  Att utarbeta potentiella hotscenarier för hamnen. Hela hamnen eller särskilda delar av dess infrastruktur, gods, bagage, människor och transportutrustning i hamnen kan bli ett direkt mål för ett identifierat hot.

                  —

                  Att fastställa de specifika följderna av ett hotscenario. Följderna kan påverka ett eller flera delområden. Både direkta och indirekta följder skall beaktas. Särskild uppmärksamhet skall ägnas åt risken för personskador.

                  —

                  Att fastställa risken för säkerhetstillbudens följdeffekter.

                  —

                  Att fastställa varje delområdes sårbarhet.

                  —

                  Att ta upp alla organisatoriska frågor av betydelse för hamnskyddet som helhet, bland annat vilka myndigheter som har ansvar för skyddsfrågor och vilka regler och förfaranden som gäller.

                  —

                  Att identifiera det övergripande hamnskyddets svaga punkter på det organisatoriska, rättsliga och förfarandemässiga planet.

                  —

                  Att fastställa åtgärder, förfaranden och insatser för att minska antalet svaga punkter av avgörande betydelse. Särskild uppmärksamhet skall ägnas åt nödvändiga kontroller eller begränsningar när det gäller tillgång till hela hamnen eller specifika delar av hamnen, inklusive identifiering av passagerare, anställda eller andra som arbetar i hamnen, besökare och fartygsbesättningar, övervakning av vissa områden eller verksamheter, samt gods- och bagagekontroll. Åtgärderna, förfarandena och insatserna skall motsvara den förmodade risken, som kan variera mellan olika hamnområden.

                  —

                  Att fastställa hur åtgärder, förfaranden och insatser skall skärpas vid en höjning av skyddsnivån.

                  —

                  Att fastställa särskilda krav för hanteringen av kända riskfaktorer, såsom ”misstänkt” gods, bagage, drivmedel, proviant eller person, paket utan avsändare och kända faror (t.ex. bomber). Kraven skall bygga på en analys av vilka villkor som är önskvärda för undanröjande på plats eller undanröjande efter transport till ett säkert område.

                  —

                  Att fastställa åtgärder, förfaranden och insatser för att begränsa och lindra följderna.

                  —

                  Att undersöka hur uppgifterna kan fördelas så att åtgärderna, förfarandena och insatserna i fråga kan genomföras på ett lämpligt och korrekt sätt.

                  —

                  Att i förekommande fall särskilt beakta kopplingen till andra skyddsplaner (t.ex. skyddsplaner för hamnanläggningar) och andra befintliga skyddsåtgärder. Uppmärksamhet skall även ägnas åt kopplingen till andra beredskapsplaner (t.ex. beredskapsplaner för oljeutsläpp, incidenter i hamnen, läkarinsatser, kärnolyckor, osv.).

                  —

                  Att fastställa kommunikationsbehoven för åtgärdernas och förfarandenas genomförande.

                  —

                  Att särskilt skydda säkerhetskänslig information så att inga uppgifter läcker ut.

                  —

                  Att fastställa vad de inblandade, och vid behov allmänheten, verkligen behöver veta.

      BILAGA II
      HAMNSKYDDSPLAN
      I hamnskyddsplanen skall skyddsarrangemangen för hamnen fastställas. Den skall bygga på hamnskyddsutredningens resultat. Den skall i detalj beskriva olika åtgärder. Den skall innehålla en kontrollmekanism som vid behov gör det möjligt att vidta lämpliga korrigerande åtgärder.
      Hamnskyddsplanen skall omfatta följande allmänna aspekter:

                  —

                  Fastställande av alla områden av betydelse för hamnskyddet. Beroende på hamnskyddsutredningens resultat kan åtgärder, förfaranden och insatser variera mellan olika delområden. Vissa delområden kan kräva strängare förebyggande åtgärder än andra. Särskild uppmärksamhet skall ägnas åt den samverkan mellan olika delområden som identifierats i hamnskyddsutredningen.

                  —

                  Säkerställande av samordning av skyddsåtgärder för områden med olika skyddsegenskaper.

                  —

                  Fastställande av olika åtgärder för olika delar av hamnen, olika skyddsnivåer och eventuella upplysningar om särskilda förhållanden när sådant behov finns.

                  —

                  Fastställande av en organisationsstruktur som underlättar förbättringen av hamnskyddet.

            På grundval av dessa allmänna aspekter skall det i hamnskyddsplanen tilldelas uppgifter och specificeras arbetsplaner på följande områden:

                  —

                  Villkor för tillträde. För vissa områden skall dessa villkor bara gälla om skyddsnivåerna överskrider en lägsta tröskel. Alla krav och trösklar skall tas upp i hamnskyddsplanen.

                  —

                  Krav på identifikations-, bagage- och godskontroll. Kraven kan också gälla för delområden, eventuellt till fullo. Personer som beträder eller uppehåller sig i ett delområde måste eventuellt genomgå kontroll. Hamnskyddsplanen skall på lämpligt sätt återspegla resultaten från den hamnskyddsutredning som använts för att fastställa skyddskraven för varje delområde och varje skyddsnivå. Om det inom ramen för hamnskyddet utfärdas personliga identifikationskort skall det finnas klara förfaranden för kortens utfärdande, kontroll av kortens användning och kortens återlämnande. I detta sammanhang skall man ta hänsyn till vissa hamnanvändarkategoriers särart och se till att personspecifika åtgärder kan vidtas för att begränsa tillträdeskontrollens negativa följder. När det gäller personkategorier skall man åtminstone skilja mellan sjöfolk, tjänstemän, personer som regelbundet arbetar i hamnen eller regelbundet besöker den, bofasta i hamnen och personer som bara tillfälligt arbetar i hamnen eller tillfälligt besöker den.

                  —

                  Kontakt med de myndigheter som ansvarar för gods-, bagage- och passagerarkontroll. Vid behov skall planen innehålla föreskrifter om en sammankoppling av dessa myndigheters informations- och klareringssystem, inklusive eventuella system för klarering före ankomst.

                  —

                  Förfaranden och åtgärder dels för hantering av misstänkt gods, bagage, drivmedel, proviant eller person, inklusive fastställande av ett säkert område, dels för andra riskfaktorer och brott mot säkerheten i hamnen.

                  —

                  Övervakningsbehov för delområden eller verksamheter i delområden. Både själva behovet och förekomsten av tekniska lösningar skall härledas ur hamnskyddsutredningen.

                  —

                  Skyltar. Områden för vilka särskilda krav gäller avseende tillträde och/eller kontroll måste vara ordentligt skyltade. Kontrollkrav och villkor för tillträde skall ta vederbörlig hänsyn till gällande lagstiftning och praxis. Att verksamhet övervakas skall klart framgå om nationell lagstiftning så kräver.

                  —

                  Kommunikation och bedömning av skyddet. All relevant skyddsinformation skall vederbörligen förmedlas i enlighet med planens normer för bedömningen av skyddet. På grund av att vissa upplysningar är känsliga får de bara meddelas dem som behöver vara informerade; vid behov skall det dock också finnas förfaranden för kommunikation till allmänheten. Normerna för säkerhetsprövningen skall ingå i planen och syfta till att skydda säkerhetskänslig information mot otillåtet röjande.

                  —

                  Rapportering av säkerhetstillbud. För att sörja för god beredskap skall det i skyddsplanen klart föreskrivas att samtliga säkerhetstillbud skall rapporteras till hamnskyddschefen och/eller hamnskyddsmyndigheten.

                  —

                  Integration av planen i andra förebyggande planer eller verksamheter. Planen skall särskilt behandla integrationen av planen i annan förebyggande verksamhet eller andra kontrollåtgärder i hamnen.

                  —

                  Integration av planen i andra beredskapsplaner och/eller införlivande av specifika beredskapsrelaterade åtgärder, förfaranden och insatser. I planen skall det i detalj redogöras för samverkan och samordning med andra beredskaps- och katastrofplaner. I förekommande fall skall konflikter lösas och brister avhjälpas.

                  —

                  Krav på utbildning och övningar.

                  —

                  Uppläggning av hamnskyddet i verksamhet och arbetsrutiner. Hamnskyddsplanen skall innehålla detaljerade uppgifter om hur hamnskyddet skall läggas upp, hur uppgifterna skall fördelas och vilka rutiner som skall följas i arbetet. Vid behov skall det i planen också redogöras för samordningen med hamnanläggningars och fartygs skyddschefer. I förekommande fall skall planen innehålla en beskrivning av hamnskyddskommitténs uppgifter.

                  —

                  Förfaranden för anpassning och uppdatering av hamnskyddsplanen.

      BILAGA III
      GRUNDLÄGGANDE KRAV PÅ SKYDDSUTBILDNINGSÖVNINGAR
      Minst en gång varje kalenderår, dock med högst 18 månaders mellanrum, skall olika typer av utbildningsövningar genomföras, där hamnanläggningens skyddschef och berörda myndigheter i medlemsstaterna och, i förekommande fall, rederiernas och fartygens skyddschefer kan delta. Begäran om rederiers eller fartygs skyddschefers deltagande i gemensamma utbildningsövningar skall göras med hänsyn till sjöfartsskyddet och arbetet ombord. Syftet med sådana utbildningsövningar skall vara att pröva kommunikation, samordning, resurstillgänglighet och åtgärder. Dessa utbildningsövningar kan

                  1)

                  vara fullskaliga eller ”live”,

                  2)

                  bestå av simuleringar eller seminarier, eller

                  3)

                  kombineras med andra övningar, t.ex. katastrofövningar eller andra övningar som anordnas av hamnstatens myndigheter.

      BILAGA IV
      KRAV SOM EN ERKÄND SKYDDSORGANISATION SKALL UPPFYLLA
      En erkänd skyddsorganisation skall kunna uppvisa belägg för

                  1.

                  expertkunskaper på områden av betydelse för hamnskyddet,

                  2.

                  lämpligt kunnande om drift av hamnar, inbegripet kunskap om hamnkonstruktion och hamnanläggningar,

                  3.

                  lämpliga kunskaper om annan säkerhetsrelevant verksamhet som kan komma att påverka hamnskyddet,

                  4.

                  förmåga att bedöma sannolikheten av risker i fråga om hamnskyddet,

                  5.

                  förmåga att upprätthålla och förbättra personalens expertkunskaper när det gäller hamnskydd,

                  6.

                  förmåga att övervaka sin personals kontinuerliga pålitlighet,

                  7.

                  förmåga att upprätthålla lämpliga åtgärder för att förhindra obehörigt röjande av eller obehörig tillgång till säkerhetskänsligt materiel,

                  8.

                  kunskaper om tillämplig nationell och internationell lagstiftning och skyddskrav,

                  9.

                  kunskaper om aktuella säkerhetshot och hotbilder,

                  10.

                  förmåga att känna igen och upptäcka vapen, farliga ämnen och anordningar,

                  11.

                  förmåga att känna igen, på icke-diskriminerande basis, egenskaper och beteendemönster hos personer som kan misstänkas hota säkerheten,

                  12.

                  kunskaper om teknik som används för att kringgå skyddsåtgärder,

                  13.

                  kunskaper om utrustning och system som används för skydd och övervakning samt om begränsningarna hos sådan utrustning och sådana system.

            En erkänd skyddsorganisation som har gjort en hamnskyddsutredning eller som har sett över en sådan utredning för en viss hamn får inte utarbeta eller se över någon hamnskyddsplan för samma hamn.


Avis juridique important

|

32001L0044

Rådets direktiv 2001/44/EG av den 15 juni 2001 om ändring av direktiv 76/308/EEG om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt och vissa punktskatter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 175 , 28/06/2001 s. 0017 - 0020

Rådets direktiv 2001/44/EGav den 15 juni 2001om ändring av direktiv 76/308/EEG om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt och vissa punktskatterEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 93 och 94 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochav följande skäl:(1) Det nuvarande systemet för ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar enligt direktiv 76/308/EEG(4), behöver ändras för att möta det hot som utvecklingen i fråga om bedrägerier utgör mot gemenskapens och medlemsstaternas ekonomiska intressen samt mot den inre marknaden.(2) Inom ramen för den inre marknaden bör gemenskapens och nationella ekonomiska intressen, som i allt högre grad hotas av bedrägerier, skyddas så att konkurrenskraften och skatteneutraliteten på den inre marknaden säkerställs på ett bättre sätt.(3) För att bättre skydda medlemsstaternas ekonomiska intressen och den inre marknadens neutralitet bör tillämpningsområdet för det ömsesidiga bistånd som fastställs i direktiv 76/308/EEG utvidgas till att omfatta fordringar avseende vissa skatter på inkomst och förmögenhet samt viss beskattning av försäkringspremier.(4) För att möjliggöra en mer ändamålsenlig och effektiv indrivning av fordringar för vilka en begäran om indrivning har framställts, bör i princip det dokument som medger att fordringen verkställs behandlas som ett inhemskt dokument i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte.(5) Utnyttjandet av ömsesidigt bistånd för indrivning får endast i undantagsfall grundas på ekonomiska fördelar eller intressen i de erhållna resultaten, men medlemsstaterna bör kunna enas om reglerna för återbetalning när indrivningen ger upphov till ett specifikt problem.(6) De åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(5).(7) Direktiv 76/308/EEG bör följaktligen ändras i enlighet därmed.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 76/308/EEG ändras på följande sätt:1. Titeln skall ersättas med följande: "Rådets direktiv 76/308/EEG av den 15 mars 1976 om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som har avseende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgärder".2. Artikel 2 skall ersättas med följande: "Artikel 2Detta direktiv skall gälla för alla fordringar som avsera) återbetalning, intervention och andra åtgärder som ingår i systemet för hel eller delvis finansiering av Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, inklusive de belopp som skall uppbäras i samband med dessa åtgärder,b) avgifter och liknande pålagor inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för socker,c) importtullar,d) exporttullar,e) mervärdesskatt,f) punktskatter på:- tobaksvaror,- alkohol och alkoholhaltiga drycker,- mineraloljor,g) skatter på inkomst och förmögenhet,h) beskattning av försäkringspremier,i) räntor, administrativa påföljder och böter, samt kostnader som härrör från de fordringar som anges i a-h, med undantag för straffrättsliga sanktioner enligt gällande lagstiftning i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte."3. I artikel 3 skall följande strecksatser läggas till: "- importtullar: tullar och avgifter med motsvarande verkan på importen; jordbruksavgifter och andra importavgifter inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken eller de särskilda arrangemang som gäller för vissa varor som härrör från bearbetning av jordbruksprodukter,- exporttullar: tullar och avgifter med motsvarande verkan på exporten; jordbruksavgifter och andra exportavgifter inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken eller de särskilda arrangemang som gäller för vissa varor som härrör från bearbetning av jordbruksprodukter,- skatter på inkomst och förmögenhet: de skatter som räknas upp i artikel 1.3 i rådets direktiv 77/799/EEG(6), med beaktande av bestämmelserna i artikel 1.4 i samma direktiv,- beskattning av försäkringspremier>Plats för tabell>Detta direktiv skall även tillämpas på fordringar som avser identiska eller liknande skatter som läggs till eller ersätter de skatter på försäkringspremier som avses i fjärde strecksatsen. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall meddela varandra samt kommissionen datum för dessa skatters ikraftträdande."4. I artikel 4.2 skall orden "namn och adress" ersättas med orden "namn, adress och andra för identifiering relevanta uppgifter som den sökande myndigheten normalt har tillgång till".5. I artikel 5.2 skall orden "namn och adress" ersättas med orden "namn, adress och andra för identifiering relevanta uppgifter som den sökande myndigheten normalt har tillgång till".6. Artiklarna 7, 8, 9 och 10 skall ersättas med följande: "Artikel 71. En begäran om indrivning av en fordran som den sökande myndigheten riktar till den anmodade myndigheten skall åtföljas av en officiell eller bestyrkt kopia av det dokument som gör det möjligt att verkställa indrivningen och som har utfärdats i den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte samt, i förekommande fall, av andra dokument i original eller bestyrkt kopia som behövs för indrivningen.2. Den sökande myndigheten får endast begära indrivninga) om fordringsanspråken och/eller det dokument som medger verkställighet inte bestrids i den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte, utom i fall då artikel 12.2 andra stycket tillämpas,b) om den sökande myndigheten i den medlemsstat där den har sitt säte har tillämpat de lämpliga indrivningsförfaranden som myndigheten har tillgång till på grundval av det dokument som avses i punkt 1 och om de vidtagna åtgärderna inte kommer att leda till full betalning av fordran.3. I en begäran om indrivning skall angesa) namn och adress och andra relevanta uppgifter som behövs för identifiering av den berörda personen och/eller tredje man som innehar dennes tillgångar,b) namn, adress och andra relevanta uppgifter som behövs för identifiering av den sökande myndigheten,c) det dokument som medger verkställighet utfärdat i den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte,d) fordrans art och belopp, inbegripet kapitalfordran, upplupen ränta och andra straffavgifter, böter och kostnader, angivet i valutorna i de medlemsstater där de båda myndigheterna har sitt säte,e) datum för den sökande och/eller den anmodade myndighetens delgivning av dokumentet hos mottagaren,f) datum från och med vilket samt under vilken period verkställighet är möjlig enligt gällande lagar i den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte,g) alla övriga relevanta upplysningar.4. Begäran om indrivning skall vidare innehålla ett uttalande från den sökande myndigheten som bekräftar att villkoren i punkt 2 är uppfyllda.5. Så snart den sökande myndigheten erhåller några tillämpliga upplysningar om det ärende som ligger till grund för begäran om indrivning skall den vidarebefordra dessa till den anmodade myndigheten.Artikel 81. Det dokument som medger verkställighet av fordran skall direkt erkännas och automatiskt behandlas som ett dokument som medger verkställighet av fordran i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte.2. Utan hinder av vad som sägs i punkt 1 får det dokument som medger verkställighet av fordran vid behov och i enlighet med de gällande bestämmelserna i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte godtas som, erkännas som, kompletteras eller ersättas med ett dokument som medger verkställighet på den medlemsstatens territorium.Medlemsstaterna skall vinnlägga sig om att inom tre månader från den tidpunkt då begäran om indrivning mottogs avsluta sådant godtagande, erkännande, komplettering eller ersättning, utom i de fall då det tredje stycket skall tillämpas. Dessa förfaranden får inte vägras om det dokument som medger verkställighet är korrekt utformat. Den anmodade myndigheten skall informera den sökande myndigheten om grunderna till att tremånadersperioden överskrids.Om någon av dessa formaliteter skulle ge upphov till ett ifrågasättande av fordran och/eller det dokument som medger verkställighet av fordran och som utfärdats av den ansökande myndigheten, skall artikel 12 tillämpas.Artikel 91. Fordringar skall drivas in i valutan för den medlemsstat i vilken den anmodade myndigheten har sitt säte. Den anmodade myndigheten skall till den sökande myndigheten överföra hela det fordringsbelopp som den har drivit in.2. Den anmodade myndigheten får, om gällande lagar och andra författningar samt administrativ praxis i den medlemsstat där den har sitt säte så medger och efter samråd med den sökande myndigheten bevilja gäldenären en betalningsfrist eller godkänna ett avbetalningsförfarande. All ränta som påförs av den anmodade myndigheten med anledning av sådan betalningsfrist skall även överföras till den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte.Från och med den tidpunkt då det dokument som medger verkställighet av fordran direkt erkändes eller godtogs, erkändes, kompletterades eller ersattes enligt artikel 8 kommer ränta att påföras vid dröjsmål med betalningen enligt de lagar och andra författningar samt administrativ praxis som gäller i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte och skall också överföras till den medlemsstat där den ansökande myndigheten har sitt säte.Artikel 10Utan hinder av vad som sägs i artikel 6.2 har de fordringar som skall indrivas inte nödvändigtvis samma förmånsrätt som liknande fordringar som har uppstått i den medlemsstat i vilken den anmodade myndigheten har sitt säte."7. Artikel 12.2 ändras på följande sätt:a) Följande skall läggas till den första meningen: ", såvida inte den sökande myndigheten begär något annat enligt andra stycket."b) Följande stycke skall läggas till: "Utan hinder av vad som sägs i punkt 2 första stycket får den sökande myndigheten i enlighet med gällande lagar och andra författningar samt administrativ praxis i den medlemsstat där den har sitt säte begära av den anmodade myndigheten att driva in en fordran som bestrids så länge lagar och andra författningar samt administrativ praxis, vilka gäller i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte, tillåter en sådan åtgärd. Om saken senare avgörs till gäldenärens fördel, skall den sökande myndigheten ansvara för återbetalningen av hela det indrivna beloppet och eventuell upplupen ersättning enligt gällande lagar och andra författningar i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte."8. Artikel 14 första stycket skall ersättas av följande: "Den anmodade myndigheten skall inte vara skyldiga) att bevilja de bistånd som avses i artiklarna 6-13 om indrivningen av fordran på grund av gäldenärens situation skulle förorsaka allvarliga ekonomiska eller sociala svårigheter i den medlemsstat där denna myndighet har sitt säte så länge gällande lagar och andra författningar samt administrativ praxis i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte tillåter en sådan åtgärd för liknande nationella fordringar,b) att bevilja de bistånd som avses i artiklarna 4-13 om den inledande framställningen enligt artiklarna 4, 5 eller 6 avser fordringar som är äldre än fem år räknat från den tidpunkt då det dokument som medger verkställighet av fordran upprättades i enlighet med gällande lagar och andra författningar eller administrativ praxis i den medlemsstat där den ansökande myndigheten har sitt säte till tidpunkten för framställningen. I de fall då fordran eller dokumentet bestrids, skall tidsfristen inledas vid den tidpunkt då den ansökande staten fastställer att fordran eller det dokument som medger verkställighet inte längre kan bestridas."9. I artikel 17 skall orden "tillämpliga dokument" ersättas med orden "det dokument som medger verkställighet och andra tillämpliga dokument".10. Artikel 18 skall ersättas med följande: "Artikel 181. Den anmodade myndigheten skall från den berörda personen driva in och behålla alla de kostnader som är förknippade med indrivningen som den åsamkats, enligt lagar och andra författningar som gäller för liknande fordringar i den medlemsstat där myndigheten har sitt säte.2. Medlemsstaterna skall ömsesidigt avstå från all ersättning av de kostnader som uppstått genom det ömsesidiga bistånd de ger varandra vid tillämpning av detta direktiv.3. När indrivning innebär ett särskilt problem, handlar om mycket stora kostnader eller berör kampen mot den organiserade brottsligheten, får den ansökande och den anmodade myndigheten överenskomma om en ordning för ersättning anpassad till det enskilda fallet.4. Den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte skall förbli betalningsskyldig gentemot den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte för alla kostnader eller förluster som uppstår på grund av åtgärder som bedöms vara ogrundade, antingen vad gäller fordringens riktighet eller giltigheten av det dokument som utfärdats av den sökande myndigheten."11. Artikel 20 skall ersättas med följande: "Artikel 201. Kommissionen skall biträdas av en indrivningskommitté (nedan kallad kommittén) som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.Den period som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning."12. Artikel 22 skall ersättas med följande: "Artikel 22Närmare föreskrifter för tillämpningen av artiklarna 4.2 och 4.4, 5.2 och 5.3, artiklarna 7, 8, 9 och 11, artikel 12.1 och 12.2, artikel 14, artikel 18.3 och artikel 25, samt för bestämmande av de medel som kan användas för att överföra meddelanden mellan myndigheterna samt om omräkning, överföring av indrivna belopp och fastställande av ett minimibelopp för fordringar för vilka bistånd får begäras, skall antas enligt det förfarande som anges i artikel 20.2."13. I artikel 25 skall följande stycke läggas till: "Varje medlemsstat skall årligen underrätta kommissionen om hur många framställningar om upplysningar, delgivning och indrivning som den sänt och mottagit varje år, de berörda fordringsbeloppen och de indrivna beloppen. Kommissionen skall vartannat år till Europaparlamentet och rådet lämna en rapport om användningen av dessa arrangemang och om de resultat som uppnåtts."Artikel 21. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 juni 2002. De skall genast underrätta kommissionen om dessa.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv och en jämförelsetabell över bestämmelserna i detta direktiv och de antagna nationella bestämmelserna.Artikel 3Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Göteborg den 15 juni 2001.På rådets vägnarB. RingholmOrdförande(1) EGT C 269, 28.8.1998, s. 16 ochEGT C 179, 24.6.1999, s. 6.(2) EGT C 150, 28.5.1999, s. 621 och yttrandet avgett den 16 maj 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT).(3) EGT C 101, 12.4.1999, s. 26.(4) EGT L 73, 19.3.1976, s. 18. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.(5) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.(6) Rådets direktiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter på direktbeskattningens område (EGT L 336, 27.12.1977, s. 15).


Avis juridique important

|

32004L0056

Rådets direktiv 2004/56/EG av den 21 april 2004 om ändring av direktiv 77/799/EEG om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter i fråga om direkt beskattning, vissa punktskatter och skatter på försäkringspremier

Europeiska unionens officiella tidning nr L 127 , 29/04/2004 s. 0070 - 0072

Rådets direktiv 2004/56/EGav den 21 april 2004om ändring av direktiv 77/799/EEG om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter i fråga om direkt beskattning, vissa punktskatter och skatter på försäkringspremierEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 93 och 94 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), ochav följande skäl:(1) I rådets direktiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter i fråga om direkt beskattning, vissa punktskatter och skatter på försäkringspremier(3) fastställs de grundläggande reglerna för det administrativa samarbetet och informationsutbytet mellan medlemsstaterna i syfte att upptäcka och förhindra skatteundandragande och skattefusk och göra det möjligt för medlemsstaterna att göra en korrekt skatteberäkning. Det är av avgörande betydelse att reglerna förbättras, utvidgas och moderniseras.(2) När en medlemsstat utför efterforskningar för att inhämta sådana uppgifter som behövs för att behandla en begäran om bistånd bör den staten anses agera för egen räkning. På så sätt kommer det endast att finnas en uppsättning regler för insamling av uppgifter, och undersökningen kommer inte att drabbas av förseningar.(3) Om bekämpningen av skattefusk skall vara effektiv är det olämpligt att en medlemsstat som erhållit information från en annan medlemsstat därefter måste begära tillstånd för att få yppa denna information under offentliga förhandlingar eller i domar.(4) Det bör klargöras att en medlemsstat inte på något sätt är skyldig att utföra några efterforskningar för att inhämta de uppgifter som behövs för att behandla en begäran om bistånd, om antingen dess lagstiftning eller dess administrativa praxis inte tillåter den behöriga myndigheten att utföra efterforskningar eller insamla sådana uppgifter.(5) Den behöriga myndigheten i en medlemsstat bör kunna vägra att lämna ut uppgifter eller tillhandahålla bistånd om den begärande medlemsstaten av faktiska eller rättsliga skäl inte kan tillhandahålla samma slags uppgifter.(6) Mot bakgrund av den rättsliga bestämmelsen i vissa medlemsstater om att en skattebetalare skall delges beslut och handlingar rörande sin skyldighet att betala skatt och med tanke på vilka svårigheter detta innebär för skattemyndigheterna, t.ex. när skattebetalaren flyttat till en annan medlemsstat, är det önskvärt att de myndigheterna under sådana omständigheter kan begära bistånd från de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som skattebetalaren flyttat till.(7) Eftersom skattesituationen för en eller flera skattskyldiga personer som är etablerade i flera medlemsstater ofta är av gemensamt eller kompletterande intresse, bör två eller flera medlemsstater, i samförstånd och frivilligt, kunna utföra samtidiga kontroller av dessa personer så snart sådana samtidiga kontroller förefaller mer effektiva än kontroller utförda av endast en medlemsstat.(8) Kommissionen lade fram sitt förslag till direktiv på grundval av artikel 95 i fördraget. Rådet, som anser att förslaget till direktiv avsåg tillnärmning av lagstiftningen såväl när det gäller direkt som indirekt beskattning och att rättsakten därför bör antas på grundval av artiklarna 93 och 94 i fördraget, har per brev den 12 november 2003 hört Europaparlamentet och informerat det om sin avsikt att ändra den rättsliga grunden.(9) Direktiv 77/799/EEG bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 77/799/EEG ändras på följande sätt:1. Artikel 1.5 skall ändras på följande sätt:a) Ordalydelsen under "i Italien" skall ersättas med följande:"Il Capo del Dipartimento per le Politiche Fiscali eller den som företräder honom"b) Ordalydelsen under "i Sverige" skall ersättas med följande:"Chefen för Finansdepartementet eller den som företräder honom"2. Följande stycke skall läggas till i artikel 2.2:"För att skaffa fram de begärda uppgifterna skall den tillfrågade myndigheten, eller den administrativa myndighet som den tillfrågade myndigheten hänskjuter ärendet till, gå till väga som om den agerade för egen räkning eller på begäran av en annan myndighet i den egna medlemsstaten."3. Artikel 7.1 skall ersättas med följande:"1. All information som en medlemsstat får kännedom om enligt detta direktiv skall hållas hemlig i den staten på samma sätt som information som tagits emot enligt landets egen lagstiftning. Under alla omständigheter får sådan information- göras tillgänglig endast för dem som direkt medverkar i taxeringsarbetet eller den administrativa kontrollen härav,- yppas endast i samband med rättsliga förfaranden eller administrativa förfaranden som innefattar sanktioner som genomförs för eller i samband med taxeringsarbetet eller granskning härav och bara till dem som direkt medverkar i sådana förfaranden; sådan information får dock yppas under offentliga förhandlingar eller i domar, om den medlemsstats behöriga myndighet som tillhandahåller informationen inte reser några invändningar vid det tillfälle då den först tillhandahåller informationen,- under inga förhållanden användas för annat än skatteändamål eller i samband med rättsliga förfaranden eller administrativa förfaranden som innefattar sanktioner som genomförs för eller i samband med taxeringsarbetet eller granskningen härav.Medlemsstaterna får dessutom föreskriva att den information som avses i första stycket får användas för fastställande av andra avgifter, tullar och skatter som omfattas av artikel 2 i direktiv 76/308/EEG)(4)."4. Artikel 8 skall ändras på följande sätt:a) Punkt 1 skall ersättas med följande:"1. Detta direktiv skall inte medföra någon skyldighet för en medlemsstat från vilken uppgifter begärs att genomföra efterforskningar eller överlämna uppgifter, om det strider mot lagstiftning eller administrativ praxis i den staten att dess behöriga myndighet utför sådana efterforskningar eller insamlar de begärda uppgifterna."b) Punkt 3 skall ersättas med följande:"3. Den behöriga myndigheten i en medlemsstat får vägra att överlämna uppgifter om den medlemsstat som begär dem av faktiska eller rättsliga skäl inte kan tillhandahålla samma slags uppgifter."5. Följande artiklar skall införas:"Artikel 8aDelgivning1. På begäran av den behöriga myndigheten i en medlemsstat skall den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat, i enlighet med gällande bestämmelser om delgivning av motsvarande handlingar i den tillfrågade medlemsstaten, delge mottagaren alla handlingar och beslut som kommer från de administrativa myndigheterna i den begärande medlemsstaten och som rör tillämpningen på dess territorium av lagstiftning rörande skatter som omfattas av detta direktiv.2. Begäran om delgivning skall innehålla uppgift om ämnet för den handling eller det beslut som skall delges och om mottagarens namn och adress samt alla andra uppgifter som kan underlätta identifiering av mottagaren.3. Den tillfrågade myndigheten skall utan dröjsmål underrätta den begärande myndigheten om hur begäran om delgivning behandlats, framför allt om den dag då beslutet eller handlingen delgavs mottagaren.Artikel 8bSamtidiga kontroller1. Om skattesituationen för en eller flera skattskyldiga personer är av gemensamt eller kompletterande intresse för minst två medlemsstater kan de staterna komma överens om att utföra samtidiga kontroller på sitt eget territorium, i syfte att utbyta de uppgifter som sålunda inhämtats, så snart sådana kontroller förefaller mer effektiva än kontroller utförda av endast en medlemsstat.2. Varje medlemsstats behöriga myndighet skall självständigt identifiera de skattskyldiga personer som den avser att föreslå för samtidiga kontroller. Myndigheten i fråga skall underrätta respektive behörig myndighet i övriga berörda medlemsstater om vilka ärenden den anser bör göras till föremål för samtidiga kontroller. Myndigheten skall i största möjliga utsträckning motivera sitt val genom att tillhandahålla de uppgifter som har lett till dess beslut. Den skall ange den tidsperiod under vilken sådana kontroller bör utföras.3. Den behöriga myndigheten i varje berörd medlemsstat skall avgöra om den önskar delta i de samtidiga kontrollerna. Den behöriga myndighet som föreslagits en samtidig kontroll skall ge den behöriga myndighet som föreslagit kontrollen besked om huruvida den godtar att utföra den eller, om så inte är fallet, ett motiverat besked om vägran att utföra den.4. Varje behörig myndighet i de berörda medlemsstaterna skall utse en företrädare med ansvar för att övervaka och samordna kontrollen."Artikel 2Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 2005. De skall genast till kommissionen överlämna texten till dessa bestämmelser samt en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 3Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 21 april 2004.På rådets vägnarJ. WalshOrdförande(1) Yttrandet avgivet den 15 januari 2004 (ännu ej offentliggjort i EUT).(2) EUT C 32, 5.2.2004, s. 94.(3) EGT L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2003/93/EG (EUT L 264, 15.10.2003, s. 23).(4) EGT L 73, 19.3.1976, s. 18.


Avis juridique important

|

31975L0444

Rådets direktiv 75/444/EEG av den 26 juni 1975 om ändring av direktiven 66/400/EEG, 66/401/EEG, 66/402/EEG, 66/403/EEG och 69/208/EEG om saluföring av betutsäde, utsäde av foderväxter, utsäde av stråsäd, utsädespotatis och utsäde av olje- och spånadsväxter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 196 , 26/07/1975 s. 0006 - 0013 "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 13 s. 0057  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 8 s. 0198  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 8 s. 0198  Finsk specialutgåva Område 3 Volym 6 s. 0115  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 6 s. 0115

RÅDETS DIREKTIV av den 26 juni 1975 om ändring av direktiven 66/400/EEG, 66/401/EEG, 66/402/EEG, 66/403/EEG och 69/208/EEG om saluföring av betutsäde, utsäde av foderväxter, utsäde av stråsäd, utsädespotatis och utsäde av olje- och spånadsväxter (75/444/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), ochmed beaktande av följande:Vissa direktiv om saluföring av utsäde bör ändras av nedan angivna skäl.Under den tid då direktiven tillämpats har det framkommit att små förpackningar av betutsäde och utsäde av foderväxter utgör en handelsvara inom gemenskapen.Det är följaktligen lämpligt att harmonisera denna sektor som hittills har omfattats av nationell lagstiftning.Det är i detta sammanhang lämpligt att, å ena sidan, underlätta saluföring och plombering av sådana små förpackningar och, å andra sidan, göra tillräcklig äkthetskontroll av utsädet obligatorisk.Vissa av ovannämnda direktiv innehåller bestämmelser om att likvärdighet hos utsäde som skördats i andra länder, särskilt i tredje land, fr.o.m. den 1 juli 1975 inte längre får beslutas nationellt av medlemsstaterna. Eftersom det inte har varit möjligt att utföra gemensam undersökning av utsäde av foder-, olje- och spånadsväxter i samtliga fall bör dock ovannämnda period förlängas för dessa utsäden för att undvika att nuvarande handelsförbindelser störs.Det är lämpligt att tillåta att medlemsstaterna antar bestämmelser som underlättar plombering av små förpackningar med utsäde av stråsäd, utsädespotatis och utsäde av olje- och spånadsväxter.Det är också nödvändigt att göra vissa ändringar av det sätt på vilket utsädeskvantiteterna anges.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Rådets direktiv 66/400/EEG(3) av den 14 juni 1966 om saluföring av betutsäde, senast ändrat genom direktiv 73/438/EEG(4) skall ändras på följande sätt:1. Följande stycke skall läggas till artikel 2.1:"G. EEG-småförpackningar: förpackningar med följande certifikatutsäden:- Monogermt frö eller tekniskt monogermfrö (precisionsfrö): högst 100 000 frögyttringar eller frön eller med en nettovikt om 2,5 kg, exklusive, i förekommande fall, pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser.- Annat frö än monogermt frö eller tekniskt monogermfrö (precisionsfrö): högsta nettovikt 10 kg, exklusive, i förekommande fall, pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser."2. I artikel 9.1 skall orden "i artiklarna 10 och 11" ersättas med "i antingen artikel 10, 11 eller 11 a".3. Artikel 10 skall ersättas med nedanstående punkter:"Artikel 101. Medlemsstaterna skall kräva att förpackningar med basutsäde och certifikatutsäde, förutom då utsäde av den sistnämnda kategorin förpackas i EEG-småförpackningar, skall plomberas officiellt på sådant sätt att plomberingen skadas och inte kan anbringas på nytt när förpackningen öppnats.2. Medlemsstaterna skall kräva, förutom för EEG-småförpackningar, att förpackningar inte omplomberas, varken en eller flera gånger, annat än genom officiell plombering. Om förpackningar omplomberas, skall detta samt ansvarig myndighet och datum för omplombering anges på den etikett som krävs enligt artikel 11.1.3. Medlemsstaterna skall kräva att EEG-småförpackningar plomberas på sådant sätt att plomberingen skadas och inte kan anbringas på nytt när förpackningen öppnats. Förpackningar får inte omplomberas, varken en eller flera gånger, annat än under officiell övervakning.4. Medlemsstaterna får anta bestämmelser om undantag från punkt 1 och 2 för småförpackningar med basutsäde."4. Det inledande avsnittet i artikel 11.1 skall ersättas med följande:"1. Medlemsstaterna skall kräva att förpackningar med basutsäde och certifikatutsäde, förutom då utsäde av den sistnämnda kategorin förpackas i EEG-småförpackningar..."5. Texten i artikel 11.2 b skall ersättas med följande:"b) anta bestämmelser om undantag från punkt 1 för småförpackningar med basutsäde om dessa är märkta med: "Endast godkänt för saluföring i . . . . . . (den berörda medlemsstaten)"."6. Följande artiklar skall läggas till efter artikel 11:"Artikel 11 a1. Medlemsstaterna skall kräva att EEG-småförpackningar:a) märks på utsidan, i enlighet med bilaga 3 B, med leverantörens etikett, ett förtryck eller en stämpel på något av gemenskapens officiella språk. I genomskinliga förpackningar får etiketten placeras inuti denna, förutsatt att den kan läsas genom förpackningen. Etiketten skall ha blå färg.b) märks på utsidan eller på sådan leverantörsetikett som föreskrivs i a) med ett officiellt tilldelat serienummer. Om självhäftande officiell etikett används skall denna ha blå färg. De metoder som används för att anbringa tilldelat serienummer får antas i enlighet med det förfarande som fastställts i artikel 21.2. Medlemsstaterna får kräva att en självhäftande officiell etikett med alla eller en del av de uppgifter som föreskrivs i bilaga 3 B används för märkning av EEG-småförpackningar som förpackas i deras territorier. I den mån uppgifterna lämnas på sådan etikett behövs inte den märkning som föreskrivs i punkt 1 a).Artikel 11 bMedlemsstaterna får anta bestämmelser om att EEG-småförpackningar med certifikatutsäde på begäran får plomberas och märkas officiellt, i enlighet med artikel 10.1 och artikel 11.Artikel 11 cMedlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att utsädets identitet kan kontrolleras när det gäller småförpackningar med certifikatutsäde, särskilt när utsädespartier delas upp. För detta ändamål får de kräva att småförpackningar som packas i deras territorier skall plomberas officiellt eller under officiell övervakning."7. I artikel 12 skall orden "enligt artikel 4" ersättas med orden "enligt detta direktiv".8. Artikel 14.1 skall ersättas med följande:"1. Medlemsstaterna skall se till att- basutsäde och certifikatutsäde som certifierats officiellt och vars förpackningar märkts och plomberats officiellt i enlighet med detta direktiv,- certifikatutsäde som har certifierats officiellt och som förpackats i EEG-småförpackningar som märkts och plomberats i enlighet med detta direktiv, inte underkastas några begränsningar för saluföringen med avseende på egenskaper, undersökningskrav, märkning och plombering, utöver de som fastställts i detta direktiv."9. Ordalydelsen i bilaga 3 skall ersättas med följande:"BILAGA 3MÄRKNINGA. Officiell etikettI. Obligatoriska uppgifter1. "EEG:s regler och standarder".2. Certifieringsmyndighet och medlemsstat eller deras initialer.3. Partiets referensnummer.4. Sockerbeta eller foderbeta.5. Sort.6. Kategori.7. Produktionsland.8. Deklarerad netto- eller bruttovikt eller deklarerat antal frögyttringar eller frön.9. Om vikten anges och pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser används, typ av tillsats samt det ungefärliga förhållandet mellan frögyttringarnas eller frönas vikt och totalvikten.10. För monogermt frö: ordet "monogerm".11. För tekniskt monogermfrö (precisionsfrö): ordet "precision".II. Minimimått110 × 67 mm.B. Leverantörsetikett eller uppgifter på emballaget (EEG-småförpackning)Obligatoriska uppgifter1. "EEG-småförpackning".2. Namn och adress för den leverantör som ansvarar för märkningen eller dennes symbol.3. Officiellt tilldelat serienummer.4. Organisation som tilldelat serienumret och medlemsstatens namn eller initialer.5. Referensnummer, om partiet inte kan identifieras genom det officiella serienumret.6. Sockerbeta eller foderbeta.7. Sort.8. "Certifikatutsäde".9. Netto- eller bruttovikt eller antal frögyttringar eller frön.10. Om vikten anges och pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser används, typ av tillsats samt det ungefärliga förhållandet mellan frögyttringarnas eller frönas vikt och totalvikten.11. För monogermt frö: ordet "monogerm".12. För tekniskt monogermfrö (precisionsfrö): ordet "precision"."Artikel 2 Rådets direktiv 66/401/EEG(5) av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av foderväxter, senast ändrat genom direktiv 73/438/EEG, skall ändras på följande sätt:1. Följande stycken skall läggas till artikel 2.1:"F. EEG-småförpackningar, typ A: förpackningar som innehåller en blandning av frö som inte är avsett för produktion av foderväxter, med en högsta nettovikt om 2 kg, exklusive, i förekommande fall, pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser.G. EEG-småförpackningar, typ B: förpackningar som innehåller certifikatutsäde, handelsutsäde eller, om förpackningarna inte är EEG-småförpackningar av typ A, en blandning av frö med en högsta nettovikt om 10 kg, exklusive, i förekommande fall, pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser."2. artikel 8.1 skall orden "i artiklarna 9 och 10" ersättas med orden "i antingen artikel 9, 10 eller 10 a".3. Texten i artikel 9 skall ersättas med följande:"Artikel 91. Medlemsstaterna skall kräva att förpackningar med basutsäde, certifikatutsäde och handelsutsäde, förutom då utsäde av de båda sistnämnda kategorierna är förpackat i EEG-småförpackningar av typ B, plomberas officiellt på sådant sätt att plomberingen skadas och inte kan anbringas på nytt när förpackningen öppnats.2. Medlemsstaterna skall kräva, förutom för EEG-småförpackningar av typ B, att förpackningar inte omplomberas, varken en eller flera gånger, annat än genom officiell plombering. Om förpackningar omplomberas skall detta samt ansvarig myndighet och datum för omplomberingen anges på den etikett som krävs enligt artikel 10.1.3. Medlemsstaterna skall kräva att EEG-småförpackningar av typ B skall plomberas på sådant sätt att plomberingen skadas och inte kan anbringas på nytt när förpackningen öppnats. Förpackningar får inte omplomberas, varken en eller flera gånger, annat än under officiell övervakning.4. Medlemsstaterna får anta bestämmelser om undantag från punkt 1 och 2 för småförpackningar med basutsäde."4. Det inledande avsnittet i artikel 10.1 skall ersättas med följande:"1. Medlemsstaterna skall kräva att förpackningar med basutsäde, certifikatutsäde och handelsutsäde, förutom då utsäde av de två sistnämnda kategorierna är förpackat som EEG-småförpackningar av typ B . . ."5. Artikel 10.2 b skall ersättas med följande:"b) anta bestämmelser om undantag från punkt 1 för småförpackningar med basutsäde om dessa är märkta med: "Endast godkänt för saluföring i . . . (den berörda medlemsstaten)"."6. Följande artiklar skall läggas till artikel 10:"Artikel 10 a1. Medlemsstaterna skall kräva att EEG-småförpackningar av typ B:a) märks på utsidan, i enlighet med bilaga 4 B, med leverantörens etikett, ett förtryck eller stämpel på något av gemenskapens officiella språk. I genomskinliga förpackningar får etiketten placeras inuti denna, förutsatt att den kan läsas genom förpackningen. Vad beträffar etikettens färg skall artikel 10.1 a gälla.b) märks på utsidan eller på sådan leverantörsetikett som föreskrivs i a) med ett officiellt tilldelat serienummer. Om självhäftande, officiell etikett används skall artikel 10.1 a gälla vad beträffar dess färg. De metoder som används för att anbringa tilldelat serienummer får antas i enlighet med det förfarande som fastställts i artikel 21.2. Medlemsstaterna får kräva att en officiell, självhäftande etikett med delar av de uppgifter som föreskrivs i bilaga 4 B används för märkning av EEG-småförpackningar av typ B som förpackas i deras territorier. I den mån uppgifterna lämnas på sådan etikett behövs inte den märkning som föreskrivs i punkt 1 a.Artikel 10 bMedlemsstaterna får anta bestämmelser om att EEG-småförpackningar av typ B med certifikatutsäde och handelsutsäde på begäran får plomberas och märkas officiellt, i enlighet med artikel 9.1 och artikel 10.Artikel 10 cMedlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att utsädets identitet kan kontrolleras när det gäller småförpackningar, särskilt när utsädes partier delas upp. För detta ändamål får de kräva att småförpackningar som packas i deras territorier skall plomberas officiellt eller under officiell övervakning."7. I artikel 11 skall orden "i artikel 4" ersättas med orden "i detta direktiv".8. Artikel 13 skall ersättas med följande:"Artikel 131. Medlemsstaterna skall kräva att utsäde av foderväxter i form av blandningar av utsäde av olika släkten, arter eller sorter eller av blandningar av utsäde av växter som inte är foderväxter enligt definitionen i detta direktiv endast får saluföras om de inte är avsedda för produktion av foderväxter och om blandningens olika beståndsdelar före blandning uppfyllde de krav om saluföring som gäller för dem.2. Utan hinder av punkt 1 får medlemsstaterna också tillåta saluföring av utsäde av foderväxter i form av utsädesblandningar- om blandningarna är avsedda för produktion av foderväxter, eller- om blandningarna innehåller utsäde av växtarter för vilka gemenskapens bestämmelser inte medger att de får blandas med utsäde av foderväxter.3. Artiklarna 8, 9, 10 b, 11 och 12 skall gälla, liksom artiklarna 10 och 10 a, dock med förbehåll att etikettens färg skall vara grön. I detta sammanhang skall EEG-småförpackningar av typ A, betraktas som EEG-småförpackningar av typ B.För EEG-småförpackningar av typ A, skall dock det officiellt tilldelade serienummer som föreskrivs i artikel 10 a, punkt 1 b, inte krävas.Vid tillämpning av punkt 2 får medlemsstaterna tillåta undantag från detta direktiv för småförpackningar vad beträffar största mängd och de uppgifter som skall anges på etiketten, om förpackningarna är märkta med: "Endast godkänt för utsläppande på marknaden i . . . (den berörda medlemsstaten)"."9. Artikel 14.1 skall ersättas med följande:"1. Medlemsstaterna skall se till att- basutsäde och certifikatutsäde som certifierats officiellt och vars emballage märkts och plomberats officiellt i enlighet med detta direktiv,- handelsutsäde som har kontrollerats officiellt och vars emballage märkts och plomberats officiellt i enlighet med detta direktiv,- certifikatutsäde som har certifierats officiellt och officiellt kontrollerat handelsutsäde som är förpackat som EEG-småförpackningar av typ B, som har märkts och plomberats i enlighet med detta direktiv,- utsäde i form av blandningar som framställts i enlighet med detta direktiv och som inte är avsett för produktion av foderväxter och vars emballage har märkts och plomberats i enlighet med detta direktiv,inte underkastas några begränsningar för saluföringen med avseende på egenskaper, undersökningskrav, märkning och plombering, utöver de som slås fast i detta direktiv."10. I artikel 16.2 skall 1 juli 1975 ersättas med 1 juli 1977.11. Texten i bilaga 4 skall ersättas med följande:"BILAGA 4MÄRKNINGA. Officiell märkning1. Obligatoriska uppgiftera) För basutsäde och certifikatutsäde:1. "EEG:s regler och standarder".2. Certifieringsmyndighet och medlemsstat eller deras initialer.3. Partiets referensnummer.4. Art.5. Sort.6. Kategori.7. Produktionsland.8. Deklarerad netto- eller bruttovikt eller deklarerat antal frön.9. Om vikt anges och pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser används, typ av tillsats samt det ungefärliga förhållandet mellan frönas vikt och totalvikten.10. För certifikatutsäde av andra generationen och därpå följande generationer av basutsäde: antal generationer efter basutsäde.11. För utsäde av grässorter vars odlingsvärde inte undersökts i enlighet med artikel 4.2 a i rådets direktiv 70/457/EEG(6) av den 29 september 1970 om den gemensamma sortlistan för lantbruksväxter: "Ej avsett för produktion av foderväxter".b) För handelsutsäde:1. "EEG:s regler och standarder".2. "Handelsutsäde (ej certifierat med avseende på sort)".3. Övervakningsmyndighet och medlemsstat eller deras initialer.4. Partiets referensnummer.5. Art(7).6. Produktionsområde.7. Deklarerad netto- eller bruttovikt eller deklarerat antal frön.8. Om vikt anges och pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser används, typ av tillsats samt det ungefärliga förhållandet mellan frönas vikt och totalvikten.c) För utsädesblandningar:1. "Utsädesblandning för . . . (avsedd användning)".2. Ansvarig plomberingsmyndighet och medlemsstat eller deras initialer.3. Partiets referensnummer.4. De ingående komponenternas vikt i procent, angiven per art och, i förekommande fall, per sort. Det är tillräckligt att endast ange blandningens namn, om uppgift om vikt i procent har meddelats köparen skriftligen och registrerats officiellt.5. Deklarerad netto- eller bruttovikt eller deklarerat antal frön.6. Om vikt anges och pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser används, typ av tillsats samt det ungefärliga förhållandet mellan frönas vikt och totalvikten.II. Minimimått110 × 67 mm.B. Leverantörsetikett eller uppgifter på emballaget (EEG-småförpackning)Obligatoriska uppgiftera) Certifikatutsäde:1. "EEG-småförpackning, typ B".2. Namn och adress för den leverantör som ansvarar för märkningen eller dennes symbol.3. Officiellt tilldelat serienummer.4. Organisation som tilldelat serienumret och medlemsstatens namn eller deras initialer.5. Referensnummer, om det certifierade utsädespartiet inte kan identifieras genom det officiella serienumret.6. Art.7. Sort.8. "Certifikatutsäde".9. Netto- eller bruttovikt eller antal frön.10. Om vikt anges och pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser används, typ av tillsats samt det ungefärliga förhållandet mellan frönas vikt och totalvikten.11. För utsäde av grässorter vars odlingsvärde inte undersökts i enlighet med artikel 4.2 a i rådets direktiv 70/457/EEG av den 29 september 1970 om den gemensamma sortlistan för lantbruksväxter: "Ej avsett för produktion av foderväxter".b) Handelsutsäde:1. "EEG-småförpackning, typ B".2. Namn och adress för den leverantör som ansvarar för märkningen eller dennes symbol.3. Officiellt tilldelat serienummer.4. Organisation som tilldelat serienumret och medlemsstatens namn eller deras initialer.5. Referensnummer, om det godkända utsädespartiet inte kan identifieras genom det officiella serienumret.6. Art(8).7. "Handelsutsäde".8. Netto- eller bruttovikt eller antal frön.9. Om vikt anges och pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser används, typ av tillsats samt det ungefärliga förhållandet mellan frönas vikt och totalvikten.c) Utsädesblandningar:1. "EEG-småförpackning, typ A" eller "EEG-småförpackning, typ B".2. Namn och adress för den leverantör som ansvarar för märkningen eller dennes symbol.3. EEG-småförpackning, typ B: officiellt tilldelat serienummer.4. EEG-småförpackning, typ B: organisation som tilldelat serienumret och medlemsstatens namn eller deras initialer.5. EEG-småförpackning, typ B: referensnummer, om de ingående utsädespartierna inte kan identifieras genom det officiella serienumret.6. EEG-småförpackning, typ A: referensnummer för identifiering av de ingående utsädespartierna.7. EEG-småförpackning, typ A: medlemsstat eller dennas initialer.8. "Utsädesblandning för . . . (avsedd användning)".9. Netto- eller bruttovikt eller antal frön.10. Om vikt anges och pesticider i pulverform, marknad pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser används, typ av tillsats samt det ungefärliga förhållandet mellan frönas vikt och totalvikten.11. De ingående komponenternas vikt i procent, angiven per art och i förekommande fall per sort. Medlemsstaterna får föreskriva att det på småförpackningar som framställs i deras territorier är tillräckligt att lämna endast en del av denna information samt ange slaget av utsädesblandning, om uppgifter om viktsandelar registrerats officiellt och om köparen på begäran kan få ta del av dessa."Artikel 3 Rådets direktiv 66/402/EEG(9) av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av stråsäd, i dess lydelse enligt direktiv 73/438/EEG, skall ändras på följande sätt:1. Följande punkt skall läggas till artikel 9:"3. Medlemsstaterna får anta bestämmelser om undantag från punkt 1 för småförpackningar."2. Följande ord skall införas som 8a respektive 6 i punkterna a och b i bilaga 4 A:"Om vikt anges och pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser används, typ av tillsats samt det ungefärliga förhållandet mellan frönas vikt och totalvikten."Artikel 4 Rådets direktiv 66/403/EEG(10) s. 2320/66. av den 14 juni 1966 om saluföring av utsädespotatis, senast ändrat genom direktiv 73/438/EEG, skall ändras på följande sätt:Följande punkt skall läggas till artikel 9:"3. Medlemsstaterna får anta bestämmelser om undantag från punkt 1 för småförpackningar."Artikel 5 Rådets direktiv 69/208/EEG(11) av den 30 juni 1969 om saluföring av utsäde av olje- och spånadsväxter, senast ändrat genom direktiv 73/438/EEG, skall ändras på följande sätt:1. Följande punkt skall läggas till artikel 9:"3. Medlemsstaterna får anta bestämmelser om undantag från punkt 1 för småförpackningar."2. I artikel 15.2 skall 1 juli 1975 ersättas med 1 juli 1977.3. Följande ord skall införas som 10 respektive 9 i punkterna a och b i bilaga 4 A:"Om vikt anges och pesticider i pulverform, pelleteringsmedel eller andra fasta tillsatser används, typ av tillsats samt det ungefärliga förhållandet mellan frönas vikt och totalvikten."Artikel 6 Medlemsstaterna skall senast de datum som anges nedan sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i detta direktiv:- 1 juli 1975 för artikel 2.10 och artikel 5.2.- 1 juli 1980 för artikel 2.6, med avseende på artikel 10a 1 b,- 1 juli 1977 för övriga bestämmelser i detta direktiv.Artikel 7 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 26 juni 1975.På rådets vägnarP. BARRYOrdförande(1) EGT nr C 62, 31.7.1973, s. 37.(2) EGT nr C 8, 31.1.1974, s. 19.(3) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2290/66.(4) EGT nr L 356, 27.12.1973, s. 79.(5) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2298/66.(6) EGT nr L 225, 12.10.1970, s. 1.(7) För lupiner skall anges om sötlupin eller bitter lupin avses.(8) För lupiner skall anges om sötlupin eller bitter lupin avses.(9) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2309/66.(10) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2320/66.(11) EGT nr L 169, 10.7.1969, s. 3.


title: Kommissionens direktiv 2004/88/EG av den 7 september 2004 om ändring av rådets direktiv 76/768/EEG om kosmetiska produkter i syfte att anpassa bilaga III till den tekniska utvecklingen Text av betydelse för EES

text:
               8.9.2004

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 287/5

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2004/88/EG
   av den 7 september 2004
   om ändring av rådets direktiv 76/768/EEG om kosmetiska produkter i syfte att anpassa bilaga III till den tekniska utvecklingen
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (1), särskilt artikel 8.2 i detta,
   efter samråd med Vetenskapliga kommittén för kosmetiska produkter och icke-livsmedelsprodukter avsedda för konsumenter, och
   av följande skäl:

               (1)

               Eftersom riskbedömning inte utförts i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 793/93 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen (2) blev perioden för upptagande av myskxylen och myskketon i del 2 i bilaga III till direktiv 76/768/EEG förlängd till och med den 30 september 2004.

               (2)

               Den 8 januari 2004 antog Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö ett yttrande om resultaten av den riskbedömning av myskxylen och myskketon som utförts i enlighet med förordning (EEG) nr 793/93.

               (3)

               Vetenskapliga kommittén för kosmetiska produkter och icke-livsmedelsprodukter avsedda för konsumenter har bekräftat att myskxylen utan risk kan användas i kosmetiska produkter, utom i produkter för munhygien, i en koncentration i den färdiga produkten om högst 1 % i exklusiva parfymer, 0,4 % i eau de toilette och 0,03 % i övriga produkter, och att myskketon utan risk kan användas i kosmetiska produkter, utom i produkter för munhygien, i en koncentration i den färdiga produkten om högst 1,4 % i exklusiva parfymer, 0,56 % i eau de toilette och 0,042 % i övriga produkter.

               (4)

               Myskxylen och myskketon bör därför föras upp i del 1 i bilaga III till direktiv 76/768/EEG och motsvarande poster i del 2 i samma bilaga bör strykas.

               (5)

               Direktiv 76/768/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (6)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för kosmetiska produkter.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga III till direktiv 76/768/EEG skall ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 oktober 2004. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tredje dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska uionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 7 september 2004.

            På kommissionens vägnar

         Olli REHN

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 262, 27.9.1976, s. 169. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2003/3/EG (EUT L 238, 25.9.2003, s. 23).

      (2)  EGT L 84, 5.4.1993, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

      BILAGA
      Bilaga III till direktiv 76/768/EEG skall ändras på följande sätt:

                  1.

                  I del 2 skall posterna under referensnummer 61 och 62 strykas.

                  2.

                  I del 1 skall följande poster läggas till som referensnummer 96 och 97:

                              Referensnummer

                              Ämne

                              Begränsningar

                              Villkor för användning och varningstext som skall tryckas på etiketten

                              Användningsområde och/eller bruk

                              Maximal tillåten koncentration i den färdiga kosmetiska produkten

                              Andra begränsningar och krav

                              a

                              b

                              c

                              d

                              e

                              f

                              ”96

                              Myskxylen (CAS-nr 81-15-2)

                              Alla kosmetiska produkter, med undantag för produkter för munhygien

                                          a)

                                          1,0 % i exklusiva parfymer

                                          b)

                                          0,4 % i eau de toilette

                                          c)

                                          0,03 % i övriga produkter

                              97

                              Myskketon (CAS-nr 81-14-1)

                              Alla kosmetiska produkter, med undantag för produkter för munhygien

                                          a)

                                          1,4 % i exklusiva parfymer

                                          b)

                                          0,56 % i eau de toilette

                                          c)

                                          0,042 % i övriga produkter”


Avis juridique important

|

31984L0643

Rådets direktiv 84/643/EEG av den 11 december 1984 om ändring av direktiven 64/432/EEG och 72/461/EEG i fråga om vissa åtgärder som rör mul- och klövsjuka och vesikulär svinsjuka (SVD)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 339 , 27/12/1984 s. 0027 - 0029 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 18 s. 0083  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 33 s. 0050  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 18 s. 0083  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 33 s. 0050

RÅDETS DIREKTIV av den 11 december 1984 om ändring av direktiven 64/432/EEG och 72/461/EEG i fråga om vissa åtgärder som rör mul- och klövsjuka och vesikulär svinsjuka (SVD) (84/643/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:I direktiv 64/432/EEG(), senast ändrat genom direktiv 83/646/EEG() fastställs de villkor som måste uppfyllas vad gäller hälsotillståndet hos levande nötkreatur och svin som är avsedda för handel inom gemenskapen.Medlemsstaterna använder sig för närvarande av olika sätt för att bekämpa och förebygga mul- och klövsjuka. Det är viktigt att förse alla medlemsstater, oavsett den hälsopolitik som bedrivs, med lämpliga garantier, som är oundgängligen nödvändiga intill dess att harmoniserade åtgärder för att bekämpa mul- och klövsjuka har genomförts.Vissa garantier som får krävas med hänsyn till vesikulär svinsjuka måste bibehållas inom ramen för de regler som är tillämpliga vid handel med levande svin inom gemenskapen.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 64/432/EEG ändras på följande sätt:1. I artikel 3.3 skall P punkt a utgå, P punkterna b, c, d och e betecknas respektive a, b, c och d.2. I artikel 3.6 skall P punkt a utgå, P punkterna b och c betecknas respektive punkterna a och b.3. I artikel 3.7 c tredje meningen skall frasen "punkt 3 b och 3 c" ersättas med "punkt 3 a och 3 b".4. Artikel 4 a och 4 b skall ersättas med följande:"Artikel 4aVad beträffar de ytterligare garantier som får krävas med hänsyn till mul- och klövsjuka och vesikulär svinsjuka skall följande regler gälla:1. Medlemsstater som har varit fria från mul- och klövsjuka under minst två år, som inte tillämpar vaccinering och som inte medger införsel till sitt territorium av djur som har vaccinerats mindre än ett år tidigare, får ställa följande villkor för införsel till sitt territorium av levande nötkreatur och svin:A. När djuren kommer från en medlemsstat som uppfyller samma kriterier, en garanti att de inte har vaccinerats mot mul- och klövsjuka.B. När djuren kommer från en medlemsstat som har varit fri från mul- och klövsjuka under minst två år, som tillämpar vaccination och som medger införsel av vaccinerade djur till sitt territorium krävsa) en garanti för att djuren inte har vaccinerats mot mul- och klövsjuka,b) en garanti för att nötkreaturen har reagerat negativt på ett prov på mul- och klövsjukevirus som utförs genom skrapprov från svalg och struphuvud (s.k. probangtest),c) en garanti för att nötkreaturen och svinen har reagerat negativt på ett serologiskt prov som har utförts för att påvisa närvaro av antikroppar mot mul- och klövsjuka,d) en garanti för att nötkreaturen och svinen varit isolerade i exportlandet, antingen vid en anläggning eller vid en karantänsstation under 14 dagar under tillsyn av en officiellt förordnad veterinär. Därvid får inget djur som befinner sig inom ursprungsanläggningen eller, i förekommande fall vid karantänsstationen, ha vaccinerats mot mul- och klövsjuka under de 21 dagarna närmast före exporten och inga andra djur än dem som utgör en del av sändningen får ha införts till anläggningen eller karantänsstationen under samma tid,e) placering i karantän under en period av 21 dagar.C. När djuren kommer från ett medlemsland som inte har varit fritt från mul- och klövsjuka under minst två år krävsa) sådana garantier som avses under punkt B med undantag av karantän i ursprungsanläggningen,b) eventuella ytterligare garantier varom kommer att beslutas i enlighet med förfarandet i artikel 12.2. Medlemsstater som tillämpar vaccinering och tillåter införsel av vaccinerade djur till sitt territorium skall ställa följande villkor för införsel av levande nötkreatur till sitt territorium:a) När djuren kommer från en medlemsstat som uppfyller samma kriterier krävsi) en garanti för att de nötkreatur för avel eller produktion som är mer än fyra månader gamla har vaccinerats mot muloch klövsjukevirus typ A, O och C minst 15 dagar och högst fyra månader före inlastningen, med ett inaktiverat virusvaccin som har godkänts och kontrollerats av den ansvariga myndigheten i det exporterande landet,ii) en garanti för att slaktdjur, som är mer än fyra månader gamla, minst 15 dagar och högst fyra månader före inlastning har vaccinerats mot mul- och klövsjukevirus typ A, O och C med ett inaktiverat virusvaccin som har godkänts och kontrollerats av den ansvariga myndigheten i det exporterande landet. Dock skall giltighetsperioden för vaccinationen utsträckas till tolv månader i fråga om revaccinerade djur i medlemsstater där sådana djur vaccineras varje år och där de systematiskt slaktas när de drabbas av mul- och klövsjuka.b) När djuren kommer från en medlemsstat som har varit fri från mul- och klövsjuka under minst två år, som inte tillämpar vaccinering och som inte tillåter införsel till sitt territorium av vaccinerade djur, en garanti för att de inte har vaccinerats mot mul- och klövsjuka, dock med undantag för de djur som eventuellt vaccineras mot mul- och klövsjuka innan de tillförs den besättning där de skall ingå.3. De medlemsstater som avses under punkt 1 får, under iakttagande av fördragets allmänna bestämmelser, också ställa som villkor för införsel till sitt territorium av svin för avel eller produktion att de har reagerat negativt vid ett prov på närvaro av antikroppar mot vesikulär svinsjuka som har utförts högst 30 dagar före avsändandet.4. När de prov som avses i denna artikel utförs i besättningen måste de djur som skall sändas hållas isolerade från andra djur intill dess att de sänts.I enlighet med denna artikel skall en medlemsstat alltjämt anses ha varit fri från mul- och klövsjuka under minst två år, även om ett begränsat antal utbrott av sjukdomen har noterats inom begränsade delar av dess territorium, om dessa utbrott har bringats att upphöra inom en period som understiger tre månader.Vart tredje år och första gången tre år efter den dag som anges i artikel 2 första stycket, skall rådet på förslag från kommissionen och med stöd av kvalificerad majoritet se över bestämmelserna i denna artikel. Denna översyn skall göras med ledning av en rapport från kommissionen, om så krävs åtföljd av förslag."5. Artikel 4c skall betecknas 4b.6. I artikel 5 första meningen skall "som avses i artikel 3.3 a och 3.6 a" ersättas med "som avses i artikel 4a.2".7. I artikel 7.1 skall P punkt A a "genom undantag från artikel 3.3 a eller 3.6 a" ersättas med "genom undantag från artikel 4a.2". P punkt B a "genom undantag från artikel 3.3 a" ersättas med "genom undantag från artikel 4a.2."Artikel 2Följande stycke skall läggas till artikel 12 i direktiv 72/461/EEG:"För att låta Irland och Storbritannien i fråga om Nordirland tillämpa de allmänna regler om mul- och klövsjuka som har fastställts i detta direktiv skall, i stället för de speciella arrangemang som träffats för dessa stater enligt artikel 13, de två berörda medlemsstaterna låta de åtgärder som krävs för att följa detta direktiv träda i kraft senast den 30 september 1985."Artikel 3Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1984 och skall genast underrätta kommissionen om detta.Dock behöver Irland och Storbritannien i fråga om Nordirland inte anpassa sig till direktivet förrän senast den 30 september 1985. Intill den dagen skall de medges rätt att i fråga om införsel till sitt territorium från andra medlemsstater av nöt- kreatur för avel, förvaring och slakt bibehålla sina nationella regler vad avser skyddet mot mul- och klövsjuka, under iakttagande av de allmänna bestämmelserna i fördraget.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 11 december 1984.På rådets vägnarA. DEASYOrdförande() EGT nr C 121, 5.5.1984, s. 7.() EGT nr C 172, 2.7.1984, s. 185.() EGT nr C 248, 17.9.1984, s. 16.() EGT nr 121, 29.7.1964, s. 1977/64.() EGT nr L 360, 23.12.1983, s. 44.