Avis juridique important

|

31991L0439

Rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 237 , 24/08/1991 s. 0001 - 0024 Finsk specialutgåva Område 7 Volym 4 s. 0022  Svensk specialutgåva Område 7 Volym 4 s. 0022

RÅDETS DIREKTIV av den 29 juli 1991 om körkort (91/439/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 75 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (),med beaktande av Europaparlamentets yttrande (),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (), ochmed beaktande av följande:För genomförandet av den gemensamma transportpolitiken, för att bidra till att förbättra trafiksäkerheten och för att öka rörligheten för personer som bosätter sig i en annan medlemsstat än den där de har godkänts i ett förarprov bör det finnas ett nationellt körkort enligt en gemenskapsmall som erkänns ömsesidigt av medlemsstaterna utan att behöva bytas ut.Det första steget i denna riktning togs med rådets första direktiv 80/1263/EEG av den 4 december 1980 om införande av ett gemenskapskörkort () där det föreskrivs en gemenskapsmall för nationella körkort och ett ömsesidigt erkännande av nationella körkort hos medlemsstaterna samt utbyte av körkort för körkortshavare som byter permanent bosättningsort eller arbetsplats från en medlemsstat till en annan. Framstegen på detta område måste fortsätta.Den gemenskapsmall för nationella körkort som infördes genom direktiv 80/1263/EEG bör ändras för att bland annat ta hänsyn till harmoniseringen av kategorier och underkategorier av fordon och för att göra körkorten enklare att förstå såväl inom som utanför gemenskapen.Av trafiksäkerhetsskäl bör minimikrav fastställas för utfärdande av körkort.I artikel 3 i direktiv 80/1263/EEG föreskrivs att slutbestämmelser bör antas, som syftar till att göra de fordonskategorier som nämns i artikeln och villkoren för körkortens giltighet allmänt giltiga inom gemenskapen utan möjlighet till undantag.Det bör finnas möjlighet att dela upp de nämnda fordonskategorierna i underkategorier i syfte att, av trafiksäkerhetsskäl och för att ta hänsyn till rådande nationella förhållanden, särskilt främja möjligheten att gradvis förvärva behörighet att föra sådana fordon.Särskilda bestämmelser bör antas som underlättar för fysiskt handikappade att föra fordon.I artikel 10 i direktiv 80/1263/EEG föreskrivs en mer detaljerad harmonisering av normerna för förarprov och utfärdande av körkort. I detta syfte bör de kunskaper, den förmåga och det beteende som behövs för att föra motorfordon fastställas, och förarprovet bör utformas i enlighet därmed. Minimikraven i fråga om fysisk och psykisk lämplighet för att föra sådana fordon bör definieras på nytt.Bestämmelserna i artikel 8 i direktiv 80/1263/EEG, särskilt skyldigheten att byta ut körkortet inom ett år efter byte av permanent bosättningsort, utgör ett hinder för individers fria rörlighet. Detta kan inte accepteras med tanke på de framsteg som gjorts i fråga om den europeiska integrationen.Av skäl som har samband med trafiksäkerheten och vägtrafiken bör det dessutom finnas möjlighet för medlemsstaterna att, för körkortsinnehavare som har sin permanenta bosättningsort inom deras territorium, tillämpa sina nationella bestämmelser om indragning, tillfälligt återkallande och ogiltigförklarande av körkort.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. I enlighet med bestämmelserna i detta direktiv skall medlemsstaterna införa nationella körkort i överensstämmelse med den gemenskapsmall som beskrivs i bilaga 1.2. Körkort som är utfärdade av medlemsstaterna skall erkännas ömsesidigt.3. Om innehavaren av ett giltigt nationellt körkort förlägger sin permanenta hemvist till en annan medlemsstat än den som har utfärdat körkortet får värdmedlemsstaten för körkortsinnehavaren tillämpa sina nationella bestämmelser om giltighetstid, hälsokontroller och skatter, och får på körkortet föra in all information som är nödvändig för administrativa syften.Artikel 2 1. Emblemet på sidan 1 av körkort enligt gemenskapsmallen skall innehålla nationalitetsbeteckningen för den medlemsstat som har utfärdat körkortet.2. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att förhindra att körkort förfalskas.3. Medlemsstaterna får med kommissionens samtycke göra sådana ändringar av mallen i bilaga 1, som är nödvändiga för databehandling av körkortet.Artikel 3 1. Det körkort som anges i artikel 1 ger behörighet att föra fordon i följande kategorier:Kategori A- motorcyklar med eller utan sidvagn.Kategori B- bilar med en tillåten totalvikt som inte överstiger 3 500 kg och som inte har fler än åtta sittplatser utöver förarsätet. Till en bil i denna kategori får kopplas en släpvagn med en tillåten totalvikt som inte överstiger 750 kg,- fordonskombinationer som består av ett dragfordon i kategori B och en släpvagn, om kombinationens tillåtna totalvikt inte överstiger 3 500 kg och släpvagnens totalvikt inte är högre än dragfordonets tjänstevikt.Kategori B + E- fordonskombinationer som består av ett dragfordon i kategori B och en släpvagn, om kombinationen inte ryms inom kategori B.Kategori C- bilar med en tillåten totalvikt över 3 500 kg med undantag av sådana som avses i kategori D. Till en bil i denna kategori får kopplas en släpvagn med en tillåten totalvikt av högst 750 kg.Kategori C + E- fordonskombinationer som består av ett dragfordon i kategori C och en släpvagn med en tillåten totalvikt som överstiger 750 kg.Kategori D- bilar avsedda för persontransporter och som utöver förarsätet har fler än åtta sittplatser. Till en bil i denna kategori får kopplas en släpvagn med en tillåten totalvikt som inte överstiger 750 kg.Kategori D + E- fordonskombinationer som består av ett dragfordon i kategori D och en släpvagn med en tillåten totalvikt som överstiger 750 kg.2. För kategori A, B, B + E, C, C + E, D och D + E får särskilda körkort utfärdas som ger behörighet att föra fordon i följande underkategorier:Underkategori A1- lätta motorcyklar med en slagvolym som inte överstiger 125 cm³ och en effekt som inte överstiger 11 kW.Underkategori B1- tre- och fyrhjuliga motordrivna cyklar.Underkategori C1- bilar med en tillåten totalvikt över 3 500 kg men inte över 7 500 kg, med undantag av sådana som avses i kategori D. Till en bil i denna kategori får kopplas en släpvagn med en tillåten totalvikt av högst 750 kg.Underkategori C1 + E- fordonskombinationer som består av ett dragfordon i underkategori C1 och en släpvagn med en tillåten totalvikt som överstiger 750 kg under förutsättning att kombinationens tillåtna totalvikt inte överstiger 12 000 kg och släpvagnens tillåtna totalvikt inte är högre än dragfordonets tjänstevikt.Underkategori D1- bilar avsedda för persontransporter och som utöver förarsätet har fler än åtta men inte fler än sexton sittplatser. Till en bil i denna underkategori får kopplas en släpvagn med en totalvikt som inte överstiger 750 kg.Underkategori D1 + E- fordonskombinationer som består av ett dragfordon i kategori D1 och en släpvagn med en tillåten totalvikt som överstiger 750 kg, under förutsättning,- för det första att kombinationens tillåtna totalvikt inte överstiger 12 000 kg och släpvagnens tillåtna totalvikt inte är högre än dragfordonets tjänstevikt, och- för det andra att släpvagnen inte används för persontransport.3. I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:- "motordrivet fordon": varje med motor försett fordon som av egen kraft kan framföras på väg och som inte är spårbundet.- "trehjuling" och "fyrhjuling": varje tre- eller fyrhjuligt fordon i kategori B som är konstruerat för en hastighet som överstiger 50 km/tim eller som drivs av en gnisttänd förbränningsmotor med en slagvolym som överstiger 50 cm³ eller varje annan motor med likvärdig effekt. Tjänstevikten får inte överstiga 550 kg. I tjänstevikten för elektriskt drivna fordon skall batterier inte räknas in.Medlemsstaterna får fastställa lägre värden för tjänstevikten och lägga till andra värden, t.ex. högsta slagvolym eller effekt.- "motorcykel": varje tvåhjuligt fordon som är konstruerat för en hastighet som överstiger 50 km/tim eller om det drivs av en förbränningsmotor med en slagvolym som överstiger 50 cm³. Motorcykel med sidvagn skall behandlas på samma sätt som ett sådant fordon.- "bil": varje motordrivet fordon som inte är motorcykel och som normalt är avsett för person- eller godstransport på väg eller för att på väg dra fordon avsedda för personeller godstransport. Definitionen innefattar trådbussar, dvs. icke spårbundna fordon som är anslutna till en elektrisk ledare. Jordbruks- och skogstraktorer omfattas inte.- "jordbruks- och skogsbrukstraktor": varje motordrivet fordon på hjul eller band som har minst två axlar och vars huvudsakliga funktion är dess dragkraft, och som dessutom är särskilt konstruerat för att dra, skjuta, bära eller driva vissa redskap, maskiner eller släpvagnar, vilka används i samband med jord- och skogsbruk, och som endast sekundärt utnyttjas för person- eller godstransport på väg eller för att på väg dra fordon som används för person- eller godstransport.4. Efter samråd med kommissionen får medlemsstaterna föreskriva lägre hastigheter än de som anges i punkt 3 andra och tredje strecksatsen under förutsättning att detta anges på körkortet.5. För underkategori A1 får medlemsstaterna fastställa ytterligare begränsningar.6. Med kommissionens samtycke får medlemsstaterna besluta att denna artikel inte skall tillämpas på vissa särskilda typer av motordrivna fordon, t.ex. specialfordon för handikappade.Artikel 4 1. De villkor som gäller för förarens behörighet skall anges på körkortet.2. Om körkortet till följd av ett fysiskt handikapp endast gäller för vissa typer av fordon eller för särskilt anpassade fordon skall det körprov som föreskrivs i artikel 7 avläggas i ett sådant fordon.Artikel 5 1. För utfärdande av körkort gäller följande villkor:a) Körkort för kategori C och D får endast utfärdas för den som redan har körkort i kategori B.b) Körkort för kategori B + E, C + E och D + E får endast utfärdas för den som redan har körkort i kategori B, C respektive D.2. I fråga om körkortens giltighet gäller följande:a) Körkort för kategori C + E eller D + E gäller även för fordonskombinationer i kategori B + E.b) Körkort för kategori C + E gäller även för kategori D + E om innehavaren har behörighet att föra fordon i kategori D.3. För körning inom eget territorium får medlemsstaterna dessutom tillåta följande:a) Körkort för kategori A eller A1 får ge behörighet att föra motordrivna tre- och fyrhjulingar.b) Körkort för kategori B får ge behörighet att föra lätt motorcykel.4. Efter samråd med kommissionen får medlemsstaterna inom sitt territorium tillåta atta) den som har fyllt 21 år och i minst två år har haft körkort med behörigheten B får föra fordon i kategori D1 (med högst 16 sittplatser, utöver förarsätet, och med en totalvikt som inte överstiger 3 500 kg, exklusive all specialutrustning avsedd för transport av handikappade personer), förutsatt att fordonen används i samhällsnyttig verksamhet av organisationer som inte är affärsdrivande och att föraren utan ersättning bidrar med sina tjänster,b) den som har fyllt 21 år och i minst två år har haft körkort med behörigheten B får föra fordon med en totalvikt som överstiger 3 500 kg, förutsatt att fordonen huvudsakligen används stationärt i instruktions- eller rekreationssyfte och att de används i samhällsnyttig verksamhet av organisationer som inte är affärsdrivande, samt att fordonen är ombyggda så att de inte kan användas för att transportera fler än nio personer eller för annan godstransport än den som är absolut nödvändig för den aktuella verksamheten.Artikel 6 För utfärdande av körkort skall följande åldersgränser gälla:a) 16 år- för underkategori A1, och- underkategori B1.b) 18 år- för kategori A. För behörighet att föra motorcyklar med en högre effekt än 25 kW eller ett effekt/viktförhållande som överstiger 0,16 kW/kg (eller motorcyklar med sidvagn med ett effekt/viktförhållande som överstiger 0,16 kW/kg) krävs dock minst två års erfarenhet som förare av motorcyklar med lägre prestanda som innehavare av ett körkort för kategori A. Detta krav på erfarenhet får dock åsidosättas om den som ansöker har fyllt 21 år och godkänns i ett särskilt körprov,- för kategori B och B + E,- för kategori C, C + E samt underkategori C1 och C1 + E, utan inskränkning i bestämmelserna om förande av sådana fordon i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av den 20 december 1985 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter ().c) 21 år- för kategori D och D + E samt underkategori D1 och D1 + E, utan inskränkning i bestämmelserna om förande av sådana fordon i förordning (EEG) nr 3820/85.2. Medlemsstaterna får göra undantag från de ålderskrav som gäller för kategorierna A, B och B + E och utfärda sådana körkort till personer som fyllt 17 år, dock inte från de bestämmelser för kategori A som anges i punkt 1.b första strecksatsen, sista meningen.3. Medlemsstaterna får inom sitt territorium vägra att erkänna giltigheten av körkort som är utfärdade till personer som inte har fyllt 18 år.Artikel 7 1. Körkort får dessutom endast utfärdas tilla) sökande som har godkänts i ett körprov och ett kunskapsprov samt uppfyller de medicinska krav som fastställs i bilaga 2 och 3,b) sökande med permanent bosättningsort inom den medlemsstat som utfärdar körkortet eller som kan intyga att de har studerat där i minst sex månader.2. Med förbehåll för bestämmelser som kan komma att antas av rådet på detta område skall varje medlemsstat behålla rätten att på grundval av nationella kriterier fastställa giltighetstiden för de körkort som medlemsstaten utfärdar.3. Medlemsstaterna får med kommissionens samtycke frångå bestämmelserna i bilaga 3 om detta är förenligt med läkarvetenskapens utveckling och de principer som fastställs i denna bilaga.4. Med förbehåll för nationell straffrätt och ordningsbestämmelser får medlemsstaterna efter samråd med kommissionen för utfärdande av körkort tillämpa bestämmelser i sin nationella lagstiftning som rör andra förhållanden än de som avses i detta direktiv.5. Det är inte tillåtet att inneha körkort i mer än en medlemsstat.Artikel 8 1. Om innehavaren av ett giltigt nationellt körkort utfärdat av en medlemsstat har förlagt sin permanenta bosättningsort till en annan medlemsstat, får han begära att hans körkort skall bytas ut mot ett likvärdigt körkort. Den medlemsstat som verkställer utbytet skall om det behövs kontrollera att det inlämnade körkortet fortfarande är giltigt.2. Om inte annat följer av tillämpningen av territorialprincipen i straffrätt och ordningsbestämmelser får den medlemsstat där innehavaren av ett körkort som har utfärdats av en annan medlemsstat har sin permanenta bosättningsort tillämpa sina nationella bestämmelser om begränsning, återkallande, indragning och annullering i fråga om körkort och, om det behövs, byta ut körkortet i detta syfte.3. Den medlemsstat som verkställer utbytet skall återlämna det gamla körkortet till myndigheterna i den medlemsstat som har utfärdat körkortet och ange skälen för detta.4. En medlemsstat får vägra att erkänna giltigheten av ett körkort som har utfärdats av en annan medlemsstat om innehavaren inom den förstnämnda medlemsstatens territorium är föremål för någon av de åtgärder som anges i punkt 2.En medlemsstat får likaså vägra att utfärda körkort om den sökande är föremål för en sådan åtgärd i en annan medlemsstat.5. Vid t.ex. förlust eller stöld av ett körkort får de behöriga myndigheterna i den stat där innehavaren har sin permanenta bosättningsort utfärda ett körkort som ersätter det förlorade. Dessa myndigheter skall utfärda ersättningskörkortet på grundval av de uppgifter de har tillgängliga eller då så är lämpligt på grundval av ett intyg från de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som utfärdade det ursprungliga körkortet.6. Om en medlemsstat byter ut ett körkort som har utfärdats av ett tredje land mot ett körkort enligt gemenskapsmallen skall utbytet samt förnyanden eller utbyten som sker senare antecknas på det nya körkortet.Ett sådant utbyte får endast göras om det körkort som har utfärdats av det tredje landet har inlämnats till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som gör utbytet. Om innehavaren av ett körkort som har utfärdats på detta sätt flyttar till en annan medlemsstat behöver inte artikel 1.2 tillämpas.Artikel 9 Med "permanent" bosättningsort avses i detta direktiv den plats där en person normalt bor, dvs. under minst 185 dagar varje kalenderår, till följd av personlig och yrkesmässig anknytning eller, om personen saknar yrkesmässig anknytning, till följd av en personlig anknytning som präglas av nära band mellan personen och den plats där han bor.För en person som har den yrkesmässiga anknytningen till en annan plats än den personliga anknytningen och som därför omväxlande bor på olika platser i två eller flera medlemsstater skall dock den permanenta bosättningsorten anses vara den plats till vilken han har personlig anknytning under förutsättning att personen med regelbundna mellanrum återvänder dit. Detta sista villkor behöver inte uppfyllas om personen bor i en medlemsstat för att genomföra en tidsmässigt begränsad uppgift. Studier vid universitet eller annan utbildningsanstalt skall inte medföra att den permanenta bosättningsorten ändras.Artikel 10 Medlemsstaterna skall med kommissionens samtycke fastställa regler för överensstämmelsen mellan de kategorier av körkort som utfärdats före genomförandet av detta direktiv, och de körkort som anges i artikel 3.Medlemsstaterna får med kommissionens samtycke göra sådana ändringar i sin nationella lagstiftning som är nödvändiga för att genomföra bestämmelserna i artikel 8.4, 5 och 6.Artikel 11 Fem år efter ikraftträdandet av detta direktiv skall rådet, på förslag av kommissionen, se över de nationella bestämmelserna i fråga om alla valfria underkategorier, som kan ha inrättats i enlighet med artikel 3, i syfte att harmonisera eller avskaffa dem.Artikel 12 1. Efter samråd med kommissionen skall medlemsstaterna före den 1 juli 1994 anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 1996.2. När en medlemsstat beslutar om dessa åtgärder skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.3. Medlemsstaterna skall bistå varandra vid genomförandet av detta direktiv och skall om så behövs utbyta upplysningar om de körkort de har registrerat.Artikel 13 Direktiv 80/1263/EEG skall upphöra att gälla den 1 juli 1996.Artikel 14 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 29 juli 1991.På rådets vägnarH. VAN DEN BROEKOrdförande() EGT nr C 48, 27.2.1989, s. 1.() EGT nr C 175, 16.7.1990, s. 40.() EGT nr C 159, 26.6.1989, s. 21.() EGT nr L 375, 31.12.1980, s. 1.() EGT nr L 370, 31.2.1985, s. 1.BILAGA 1 BESTÄMMELSER FÖR KÖRKORT ENLIGT GEMENSKAPSMALLEN1. Färgen på körkort enligt gemenskapsmallen skall vara rosa och kortet skall ha följande mått:  P Höjd, 106 mm.  P Bredd, 222 mm.2. Körkortet skall bestå av sex sidor. Sidan 1 skall innehålla följande:  P Nationalitetsbeteckningen för den medlemsstat som har utfärdat körkortet.  P Namnet på den medlemsstat som har utfärdat körkortet (valfritt).  P Nationalitetsbeteckningen för den medlemsstat som har utfärdat körkortet skall vara en av följande:B: Belgien IRL: IrlandDK: Danmark I: ItalienD: Tyskland L: LuxemburgGR: Grekland NL: Nederländerna E: Spanien P: Portugal F: Frankrike UK: Storbritannien.  P Ordet "körkort" i stort typsnitt på det eller de språk som används i den medlemsstat som utfärdar körkortet. Efter ett lämpligt mellanrum skall ordet även finnas i litet typsnitt på de europeiska gemenskapernas övriga språk.  P Orden "Europeiska gemenskapernas mall" skall finnas tryckt på det eller de språk som används i den medlemsstat som utfärdar körkortet.Sidan 2 skall innehålla följande:1. Innehavarens efternamn.2. Innehavarens övriga namn.3. Innehavarens födelsedatum och födelseort.4. Namnet på den behöriga myndighet som har utfärdat körkortet (inklusive plats och datum för utfärdandet samt myndighetens stämpel).5. Körkortets nummer.6. Ett fotografi av innehavaren.7. Innehavarens underskrift.8. Innehavarens permanenta bosättningsort eller postadress (valfritt).Sidorna 3 och 4 skall innehålla följande: Fordons(under)kategorier, datum för utfärdande av körkortet för (under)kategorin, giltighetstiden, myndighetens stämpel samt övriga upplysningar eller restriktioner i kodform för varje berörd (under)kategori.Underkategorier som inte finns upptagna i en medlemsstats nationella lagstiftning får utelämnas på körkort som utfärdas av denna medlemsstat.Följande koder skall användas på sidan 4: P Kod 1-99: harmoniserade gemenskapskoder. P Kod 100 och däröver: nationella koder som endast gäller inom den körkortsutfärdande medlemsstatens territorium.Datum för det första utfärdandet av körkortet för varje kategori skall överföras till sidan 3 i händelse av senare ersättning eller utbyte av körkortet.Sidan 5 får innehålla följande typer av upplysningar: P Perioder under vilka körkortet har varit återkallat. P Allvarliga överträdelser som har begåtts på den medlemsstats territorium, där den vanliga bosättningsorten är belägen och som beaktas i de regler för övervakning av förare som gäller i denna stat.Sidan 6 skall innehålla följande: P Giltighet som är begränsad till den stats territorium som har beviljat den för att göra körkortet likvärdigt, eller för fordonskategorier som inte omfattas av detta direktiv (inklusive datum för utfärdande och giltighetstider). P Plats för (valfri) uppgift om ändring av innehavarens vanliga bosättningsort.3. Texten på körkortets samtliga sidor utom sidan 1 skall vara avfattad på den utfärdande medlemsstatens språk. Om en medlemsstat önskar avfatta dessa texter på ett annat nationellt språk än danska, engelska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska eller tyska skall medlemsstaten med beaktande av övriga bestämmelser i denna bilaga upprätta en tvåspråkig version av körkortet som innehåller ett av de språk som nämns ovan.4. Om innehavaren av ett körkort utfärdat av en medlemsstat förlägger sin vanliga bosättningsort till en annan medlemsstat får den senare medlemsstaten ange  P adressändring(ar) på sid. 6, och  P upplysningar som är nödvändiga av administrativa skäl, t.ex. allvarliga överträdelser som har begåtts på den statens territorium, på sid. 5, om sådana uppgifter även anges på de körkort som den medlemsstaten utfärdar och om det finns ett utrymme för detta ändamål.Som ett undantag från punkt 2 i denna bilaga skall körkort som utfärdas i Storbritannien under en tid av högst tio år efter antagandet av detta direktiv inte behöva vara försedda med ett fotografi av innehavaren.KÖRKORT ENLIGT GEMENSKAPSMALLENFORDONSKATEGORIER FÖR VILKA KÖRKORTETÄR GILTIGT INOM LANDETKATE-GORIFRÅNOCH MEDTILLOCH MEDUPPLYSNINGAR/STÄMPELÄNDRING AV BOSTADSORTMEDLEMSSTATKÖRKORTEUROPEISKA GEMENSKAPERNAMall1. EFTERNAMN:2. ÖVRIGA NAMN:3. FÖDELSEDATUM OCH FÖDELSEORT:4. UTFÄRDAT AV:DEN:I:5. NUMMER:6. FOTOGRAFI7. INNEHAVARENSUNDERSKRIFT:(8. BOSTAD)KÖRKORTET ÄR GILTIGT FÖRNEDANSTÅENDE FORDONSKATEGORIERFRÅN OCH MEDTILL OCH MEDBEGRÄNSNINGAR/UPPLYSNINGARSTÄMPELEXEMPEL PÅ KÖRKORT ENLIGT GEMENSKAPSMALLEN: BELGISKT KÖRKORT(Information)KÖRKORTKÖRKORTBILAGA 2 I. KUNSKAPER, FÖRMÅGA OCH BETEENDE SOM KRÄVS FÖR ATT FÖRA MOTORDRIVNA FORDON Vid tillämpningen av denna bilaga omfattar nedanstående bestämmelser både kategorier och underkategorier, om det inte särskilt anges att det är en underkategori som avses.1. InledningFör att köra säkert skall förare av alla motordrivna fordon ha de kunskaper, den förmåga och det beteende som krävs för att kunna- upptäcka trafikfaror och bedöma deras allvar,- ha sådan kontroll över sitt fordon att de inte skapar farliga situationer samt reagera på lämpligt sätt om sådana situationer skulle uppstå,- följa vägtrafikbestämmelser, särskilt dem som är avsedda att förebygga trafikolyckor och bibehålla trafikrytmen,- upptäcka allvarliga tekniska fel på sitt fordon, särskilt sådana som utgör en säkerhetsrisk, och låta åtgärda dem på lämpligt sätt,- ta hänsyn till samtliga faktorer som påverkar körförmågan (t.ex. alkohol, trötthet, dålig syn osv.) i syfte att bibehålla hela den skicklighet som är nödvändig för att köra säkert,- värna samtliga trafikanters säkerhet, särskilt de svagaste och mest utsattas, genom att visa tillbörlig hänsyn mot andra.2. KunskaperFörare skall kunna visa kunskaper om och en god förståelse av följande:2.1 Betydelsen av uppmärksamhet inför och attityder till andra vägtrafikanter.2.2 Mekaniska aspekter som har betydelse för trafiksäkerheten. Förare skall kunna upptäcka de vanligaste felen, särskilt på styr-, upphängnings- och bromssystem, däck, belysning och körriktningsvisare, reflexanordningar, backspeglar, vindruta och vindrutetorkare, avgassystem och säkerhetsbälten.2.3 De viktigaste principerna för hur man håller ett säkert avstånd mellan fordon, bromssträckor och väghållning vid skilda väder- och vägförhållanden.2.4 Uppfattningsförmåga, omdömesförmåga och beslutsfattande, särskilt reaktionstiden, liksom förändringar i körförmågan som beror på alkohol, droger och mediciner, psykiskt tillstånd och trötthet.2.5 Särskilda riskfaktorer som är förknippade med andra trafikanters bristande erfarenhet och de mest utsatta kategorierna av trafikanter, t.ex. barn, fotgängare, cyklister och personer med nedsatt rörelseförmåga.2.6 Risker som är förknippade med förflyttning och förande av olika fordonstyper och de risker som deras förares olika synfält innebär.2.7 Riskfaktorer vid körning som beror på olika vägförhållanden, särskilt på hur de ändras till följd av vädret och tiden på dygnet.2.8 Olika vägtypers egenskaper och de därmed sammanhängande föreskrivna kraven.2.9 Fordonets säkerhetsutrustning, särskilt användningen av säkerhetsbälten och säkerhetsutrustning för barn.2.10 Bestämmelser som gäller för fordonets användning i miljöhänseende (lämplig användning av ljudsignalanordningar, måttlig bränsleförbrukning, begränsning av avgasutsläpp osv.).2.11 Vägtrafikbestämmelserna, särskilt vägmärken, inklusive vägmarkeringar, signaler, väjningsplikt och hastighetsbegränsningar.2.12 Bestämmelser i fråga om administrativa dokument som krävs för att använda fordon.2.13 Allmänna regler för hur föraren skall handla vid en olycka (placera ut en varningsanordning och slå larm) och vilka åtgärder han kan vidta för att om så är nödvändigt bistå trafikolycksoffer.2.14 Säkerhetsfaktorer som rör fordonet och de personer som transporteras.3. FörmågaReglerna nedan gäller endast för de fordon för vilka de är relevanta.3.1 Föraren skall kunna förbereda sig för trafiksäker körning genom att3.1.1 kontrollera att däck, belysning, reflexanordningar, styrning, bromsar, körriktningsvisare och ljudsignalanordning är i gott skick,3.1.2 ställa in sätet för att få en korrekt körställning,3.1.3 ställa in backspeglar och säkerhetsbälten,3.1.4 kontrollera att dörrarna är stängda.3.2 Föraren skall behärska fordonets manövreringsanordningar, dvs.- ratt,- gaspedal,- koppling,- växellåda,- parkeringsbroms och fotbroms,och kunna använda dem för att3.2.1 starta motorn och köra iväg mjukt (i uppförs- och nedförsbacke liksom på plan mark),3.2.2 accelerera till lämplig hastighet med bibehållen rak kurs, även vid växling,3.2.3 anpassa hastigheten för att utföra vänster- och högersvängar i korsningar, eventuellt på begränsat utrymme, med bibehållen kontroll över fordonet,3.2.4 backa rakt bakåt, och backa åt höger eller vänster runt ett hörn utan att byta körfält,3.2.5 vända fordonet till motsatt riktning med användning av fram- och backväxlar,3.2.6 genomföra en korrekt inbromsning till stillastående, om så behövs genom att göra en nödbromsning,3.2.7 parkera fordonet och lämna en parkeringsplats (parallellt, snett eller vinkelrätt) framåt och bakåt på plan mark samt i uppförs- och nedförsbacke.3.3 I de situationer som beskrivs i 3.2 skall föraren kunna manövrera fordonets övriga reglage, dvs. för vindrutetorkare, vindrutespolare, defroster och luftkonditionering, belysning osv.4. Beteende4.1 Föraren skall i normala trafiksituationer kunna manövrera fordonet säkert och med beaktande av nödvändiga försiktighetsmått som att4.1.1 iaktta (bland annat med användning av backspeglar) vägens sträckning, vägmarkeringar, skyltar samt tänkbara och faktiska risker,4.1.2 kommunicera med andra trafikanter på tillåtet sätt,4.1.3 reagera lämpligt i faktiska risksituationer,4.1.4 efterleva vägtrafikbestämmelserna och följa instruktioner från polis, trafikvakter osv.,4.1.5 visa vederbörlig hänsyn mot andra trafikanter.4.2 Föraren skall dessutom ha förmågan att i normal trafik, på ett säkert sätt4.2.1 köra ut från vägkanten och/eller en parkeringsplats,4.2.2 köra med fordonet rätt placerat på vägen i en hastighet som är anpassad till trafikförhållandena och vägens beskaffenhet,4.2.3 hålla rätt avstånd till andra fordon,4.2.4 byta körfält,4.2.5 passera parkerade eller stillastående fordon och hinder,4.2.6 passera mötande fordon, även i trånga passager,4.2.7 köra om i olika situationer,4.2.8 närma sig och passera plankorsningar,4.2.9 närma sig och passera vägkorsningar,4.2.10 svänga till höger och vänster i korsningar eller för att lämna körbanan,4.2.11 iaktta nödvändig försiktighet vid urstigning.5. Särskilda krav för att föra fordon i kategori A, B, C, D, B + E, C + E och D + E5.1 Kategori AFörare av fordon i kategori A skall dessutom kunna5.1.1 justera hjälmen och kontrollera andra säkerhetsanordningar på fordonet,5.1.2 fälla upp motorcykelns stöd och flytta den genom att leda den med motorn avstängd,5.1.3 parkera motorcykeln med användning av stödet,5.1.4 utföra en U-sväng,5.1.5 balansera fordonet vid olika hastigheter, inklusive låg hastighet, och i olika körsituationer, med eller utan passagerare,5.1.6 luta sig i samband med sväng.5.2 Kategori C, D, C + E och D + EFörare av fordon i dessa kategorier skall dessutom ha kunskap om och en god förståelse för följande:5.2.1 Begränsningar i sitt eget och andra trafikanters synfält som beror på fordonens egenskaper.5.2.2 Vindens inverkan på fordonets kurs.5.2.3 Bestämmelser om fordonsvikter och fordonsmått.5.2.4 Bestämmelser om arbetstider, viloperioder och användning av färdskrivare.5.2.5 Principerna för bromssystemens och gaspådragens funktion.5.2.6 Försiktighetsåtgärder som måste vidtas vid omkörning på grund av faran för nedstänkning med vatten eller smuts.5.2.7 Läsning av vägkarta.De skall dessutom kunna5.2.8 kontrollera servostyrda broms- och styrsystem,5.2.9 använda de olika bromssystemen,5.2.10 använda andra hastighetssänkande system än bromsarna,5.2.11 justera fordonets kurs vid sväng efter dess längd och överhäng.5.3 Kategori B, B + E, C, C + E, D + EFörare av fordon i dessa kategorier skall5.3.1 känna till de säkerhetsfaktorer som har samband med fordonets last.5.4 Kategori B + E, C + E, D + EFörare av fordon i dessa kategorier skall kunna5.4.1 koppla släpvagn eller påhängsvagn till och från dragfordonet.5.5 Kategori DFörare av fordon i denna kategori skall visa att de5.5.1 känner till reglerna för persontransport,5.5.2 vet hur de skall uppträda i samband med olyckor, och5.5.3 dessutom kan vidta särskilda säkerhetsåtgärder i fråga om fordonet.6. Användning av fordonetI och utanför stadsbebyggelse skall föraren kunna köra sitt fordon på olika typer av vägar under olika förhållanden (väder, ljus, trafiktäthet osv.).II. MINIMIKRAV FÖR FÖRARPROV Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att den som ansöker om körkort har de kunskaper och den förmåga samt uppvisar det beteende som krävs för att föra ett motorfordon. För detta ändamål skall det finnas ett förarprov som består av- ett kunskapsprov, och- ett körprov.Villkoren för genomförandet av detta prov fastställs nedan.7. Kunskapsprov7.1 UtformningProvet skall vara utformat för att säkerställa att den sökande har de kunskaper som krävs i de ämnen som är förtecknade i punkt 2 och 5 i denna bilaga.Om den som ansöker om körkort i en kategori redan innehar körkort i en annan kategori behöver de gemensamma bestämmelserna i punkt 7 i denna bilaga inte tillämpas.7.2 Obligatoriska punkter för samtliga fordonskategorierPunkterna nedan hänför sig till punkt 2 i denna bilaga.7.2.1 Provet skall innehålla frågor om varje punkt som finns förtecknad nedan. Varje medlemsstat skall själv fastställa frågornas innehåll.7.2.1.1 Vägtrafikbestämmelser (Punkt 2.11)7.2.1.2 Föraren (Punkt 2.1 och 2.4)7.2.1.3 Vägen (Punkt 2.3, 2.7 och 2.8)7.2.1.4 Andra vägtrafikanter (Punkt 2.5 och 2.6)7.2.1.5 Allmänna regler och förordningar samt särskilda bestämmelser (Punkt 2.12, 2.13 och 2.14)7.2.2 Det prov som föreskrivs i 7.2.1 skall dessutom kompletteras med en slumpmässig kontroll på en av följande punkter rörande fordonet: 2.2, 2.9 och 2.10.7.3 Särskilda bestämmelser för kategori C, D, C + E och D + EFör den som ansöker om körkort för kategori C, D, C + E och D + E skall det prov som föreskrivs i punkten 7.2 dessutom kompletteras med följande:7.3.1 En obligatorisk kontroll av följande punkter i enlighet med punkt 5 i denna bilaga.7.3.1.1 Kategori C, D, C + E och D + EPunkt 5.2.3 (utom för C1, C1 + E, D1 och D1 + E), 5.2.4 (utom användningen av färdskrivare, som behandlas i punkt 9.3.1) och 5.2.5 (utom för C1, C1 + E, D1 och D1 + E).7.3.1.2 Kategori DPunkt 5.5.1 och 5.5.2.7.3.2 En slumpmässig kontroll av en av punkterna 5.2.1, 5.2.2 och 5.2.6.8. Körprov8.1 Fordonet och dess utrustning8.1.1 För förande av fordon med manuell växellåda krävs ett godkänt körprov som genomförts i ett sådant fordon.Om en sökande genomför körprovet i ett fordon med automatisk växellåda skall detta anges på det körkort som utfärdas på grundval av detta prov. Körkort med en sådan angivelse ger endast behörighet att föra fordon med automatisk växellåda.Med "fordon med automatisk växellåda" avses ett fordon, i vilket utväxlingen mellan motorn och hjulen endast kan varieras med gaspedalen och bromsarna.8.1.2 De fordon som används vid körproven skall uppfylla de minimikrav som anges nedan. Medlemsstaterna får införa bestämmelser om strängare eller flera krav.Kategori A:- Erfarenhetsbaserad behörighet (första punkten i första strecksatsen av artikel 6.1 b): motorcyklar utan sidvagn med en slagvolym som överstiger 120 cm³ och en maximihastighet om minst 100 km/tim.- Direkt behörighet (andra punkten i första strecksatsen av artikel 6.1 b): motorcyklar utan sidvagn med en motoreffekt om minst 35 kW.Kategori B:Fyrhjuliga fordon i kategori B och en maximihastighet om minst 100 km/tim.Kategori B + E:Fordonskombinationer som består av ett provfordon i kategori B och en släpvagn med en totalvikt om minst 1 000 kg och som har en maximihastighet om minst 100 km/tim och inte omfattas av kategori B.Kategori C:Fordon i kategori C med en totalvikt om minst 10 000 kg, en längd om minst 7 meter och en maximihastighet om minst 80 km/tim.Kategori C + E:Antingen ledade fordon med en totalvikt om minst 18 000 kg, en längd om minst 12 meter och en maximihastighet om minst 80 km/tim eller fordonskombinationer som består av ett provfordon i kategori C och en släpvagn med en längd om minst 4 meter och med en totalvikt om minst 18 000 kg, en längd om minst 12 meter och en maximihastighet om minst 80 km/tim.Kategori D:Fordon i kategori D med en längd om minst 9 meter och en maximihastighet om minst 80 km/tim.Kategori D + E:Fordonskombinationer som består av ett provfordon i kategori D och en släpvagn med en totalvikt om minst 1 250 kg och en maximihastighet om minst 80 km/tim.Valfria underkategorierUnderkategori A1:Motorcykel utan sidvagn med en slagvolym om minst 75 cm³.Underkategori B1:Tre- eller fyrhjuliga motordrivna cyklar med en maximihastighet om minst 60 km/tim.Underkategori C1:Fordon i underkategori C1 med en totalvikt om minst 4 000 kg och en maximihastighet om minst 80 km/tim.Underkategori C1 + E:Fordonskombinationer som består av ett provfordon i kategori C1 och en släpvagn med en totalvikt om minst 2 000 kg samt har en längd om minst 8 meter och en maximihastighet om minst 80 km/tim.Underkategori D1:Fordon i underkategori D1 med en maximihastighet om minst 80 km/tim.Underkategori D1 + E:Fordonskombinationer som består av ett provfordon i underkategori D1 och en släpvagn med en totalvikt om minst 1 250 kg samt har en maximihastighet om minst 80 km/tim.8.2 Förmåga och beteende som skall provasNedanstående bestämmelser gäller endast om de är relevanta för fordonets egenskaper.8.2.1 Förberedelser som gäller fordonetDe sökande skall visa att de kan förbereda sig för säker körning i enlighet med följande krav (hänvisningarna avser punkten 3.1 i denna bilaga) i 3.1.2, 3.1.3 (bestämmelsen om säkerhetsbälten gäller endast om lagen föreskriver att ett sådant används) och 3.1.4.8.2.2 Manövrering av fordonetSökande skall kunna visa att de kan använda fordonets reglage genom att på ett tillfredsställande sätt utföra följande manövrer (hänvisningarna avser punkten 3.2 i denna bilaga):Punkt 3.2.1 (start på plan mark och om möjligt i uppförsbacke), 3.2.2, 3.2.3 och 3.2.6 (dock inte nödbromsning, vilken behandlas i punkt 10.1.1).Ett urval av de manövrer som anges i punkt 3.2.4, 3.2.5 och 3.2.7 skall prövas (minst två manövrer för de tre punkterna, varav en skall gälla backning). De manövrer som anges i 3.2.5 skall prövas för fordonskategorierna C, D, B + E, C + E och D + E. Den som ansöker om ett körkort i någon av dessa kategorier skall genomföra en backning med samtidig svängning på ett sätt som medlemsstaterna själva får fastställa.8.2.3 Beteende i trafikenSökande skall under normala trafikförhållanden, med fullständig säkerhet och med iakttagande av nödvändig försiktighet utföra samtliga följande manövrer som anges i punkt 4 i denna bilaga: 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.5, 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3, 4.2.4, 4.2.5, 4.2.9 och 4.2.10 samt om så är möjligt även de manövrer som anges i 4.2.6, 4.2.7 och 4.2.8.8.3 Särskilda bestämmelser för kategori A, C, D, C + E och D + EFörutom de manövrer som avses ovan skall den som ansöker om körkort för kategori A, D, C + E och D + E utföra följande manövrer (hänvisningar till punkt 5 i denna bilaga):8.3.1 Kategori APunkt 5.1.2 (fälla upp motorcykelns stöd och eventuellt flytta den genom att leda den med motorn avstängd), 5.1.3 och 5.1.6. Om lagen föreskriver att hjälm skall användas, skall kontroll genomföras av att den är rätt påsatt. Ett urval av de kontroller som anges i 5.1.1 skall genomföras. Förmågan att hålla balansen (punkt 5.1.5) skall kontrolleras vid olika hastigheter, inklusive låg hastighet och i olika körsituationer, dock inte med passagerare, vilket behandlas i punkten 9.1.2.1.8.3.2 Kategori C, D, C + E och D + EPunkt 5.2.8, 5.2.9 (utom för C1 och D1), 5.2.10 (utom för C1 och D1) och 5.2.11 (utom för C1 och D1).8.3.3 Kategori DPunkt 5.5.3.9. Kunskapsprov eller körprov9.1 Medlemsstaterna får själva fastställa om den sökandes förmåga och beteende inom de områden som anges nedan skall kontrolleras genom ett kunskapsprov eller ett körprov.9.1.1 Samtliga kategorier9.1.1.1 Slumpmässiga kontroller av däck, belysning, reflexanordningar, styrning, bromsar, körriktningsvisare och ljudsignalanordning med avseende på skick.9.1.1.2 Nödvändiga försiktighetsåtgärder när fordonet lämnas.9.1.2 Kategori A9.1.2.1 Förmåga att hålla balansen med passagerare.9.1.3 Kategori C, D, C + E och D + E9.1.3.1 Användning av färdskrivare.9.1.4 Kategori C + E9.1.4.1 Koppling av släpvagn eller påhängsvagn till och från dragfordonet.9.1.4.2 Säkerhetsfaktorer som har samband med fordonets last.10. Ytterligare körprovDen sökandes förmåga och beteende inom nedanstående områden får också kontrolleras under körprovet.10.1 Samtliga kategorier10.1.1 Nödbromsning.10.2 Kategori A10.2.1 U-sväng.10.3 Förmågan att läsa en vägkarta får kontrolleras antingen i kunskapsprovet eller körprovet (utom för kategori C1, C1 + E, D1 och D1 + E).11. Bedömning av förarprovetFör var och en av de körsituationer som nämns ovan skall bedömningen återspegla hur obesvärat den sökande använder fordonets reglage och vilken förmåga han visar att köra helt säkert i trafiken. Hela provet skall ge förrättningsmannen ett intryck av säkerhet. Körfel eller farligt beteende som innebär en risk för provfordonet, dess passagerare eller andra trafikanter skall, oavsett om förrättningsmannen eller ledsagare behöver ingripa eller inte, leda till att den sökande underkänns. Förrättningsmannen skall dock ha rätt att avgöra om körprovet skall fullföljas eller inte.Förrättningsmän vid förarprov skall ha den utbildning som är nödvändig för att korrekt bedöma sökandens förmåga att köra säkert. För att säkerställa en korrekt och konsekvent bedömning av fel i enlighet med de normer, som fastställs i denna bilaga, skall förrättningsmännens arbete granskas och övervakas av ett organ som godkänts av medlemsstaten.12. Provets längdKörprovets tidslängd och den tillryggalagda sträckan skall vara tillräckliga för att bedöma den förmåga och det beteende som fastställts i punkt 8 och 9. Körtiden under provet får inte i något fall vara kortare än 25 minuter för kategori A, B och B + E och inte kortare än 45 minuter för övriga kategorier.13. Platsen för provetDen del av provet som syftar till att bedöma sökandens förmåga att tekniskt behärska fordonet får utföras på en särskild testbana. Den del av provet som gäller trafikbeteendet bör om möjligt äga rum på landsvägar, motortrafikleder, motorvägar och stadsgator, vilka bör visa prov på de olika svårigheter som förare kan utsättas för. Det är också önskvärt att provet äger rum under förhållanden med varierande trafiktäthet.14. Fordon som används för körprov och registrerats före den 31 juli 1991 får, om de inte uppfyller de kriterier för sådana fordon som fastställs i punkt 8.1.2 i denna bilaga, endast användas under tre år efter detta datum.BILAGA 3 MINIMIKRAV I FRÅGA OM FYSISK OCH PSYKISK LÄMPLIGHET ATT FÖRA MOTORDRIVNA FORDON DEFINITIONER 1. I denna bilaga indelas förarna i två grupper:1.1 Grupp 1:Förare av fordon i kategori A, B och B + E samt underkategori A1 och B1.1.2 Grupp 2:Förare av fordon i kategori C, C + E, D, D + E samt underkategori C1, C1 + E, D1 och D1 + E.1.3 I nationell lagstiftning får föreskrivas att bestämmelserna i denna bilaga för förare i grupp 2 skall gälla för förare av fordon i kategori B som använder sitt körkort i yrkesmässig verksamhet (taxibilar, ambulanser osv.).2. På motsvarande sätt placeras den som ansöker om körkort för första gången eller om förnyat körkort i den grupp han kommer att tillhöra när körkortet har utfärdats eller förnyats.LÄKARUNDERSÖKNINGAR 3. Grupp 1:Sökande är skyldiga att genomgå läkarundersökning om det i samband med de obligatoriska formaliteterna eller under de prover som skall avläggas för att erhålla körkort framkommer att de har ett eller flera av de medicinska problem som nämns i denna bilaga.4. Grupp 2:Sökande skall genomgå läkarundersökning innan körkort utfärdas första gången, och därefter skall förare genomgå sådana regelbundna undersökningar som föreskrivs i nationell lagstiftning.5. Medlemsstaterna får fastställa strängare krav för utfärdande eller förnyande av körkort än de som fastställs i denna bilaga.SYN 6. Alla som ansöker om körkort skall genomgå en lämplig undersökning som syftar till att kontrollera att de har tillräckligt god syn för att föra motordrivna fordon. Om det finns anledning att tvivla på att den sökandes syn är tillräcklig god, skall han undersökas av en behörig läkare. Vid denna undersökning skall särskild uppmärksamhet ägnas synskärpan, synfältet, synförmågan i halvmörker och tilltagande ögonsjukdomar.Vid tillämpningen av denna bilaga skall intraokulära linser inte anses vara korrigerande linser.Grupp 1:6.1 Den som ansöker om körkort eller förnyande av körkort skall, om nödvändigt med korrigerande linser, ha en binokulär synskärpa av minst 0,5 för båda ögonen tillsammans. Körkort får inte utfärdas eller förnyas om det under läkarundersökningen framkommer att det horisontella synfältet är mindre än 120o, dock med undantag för särfall för vilka det får ges dispens om det finns stöd av ett gynnsamt läkarutlåtande och ett praktiskt prov med positivt resultat, eller att den sökande lider av någon annan ögonsjukdom som skulle kunna äventyra trafiksäkerheten. Om en tilltagande ögonsjukdom upptäcks eller fastställs får körkort utfärdas eller förnyas på villkor att sökanden regelbundet skall undersökas av en behörig läkare.6.2 Den som ansöker om körkort eller om förnyande av körkort och är helt blind på ett öga eller endast använder det ena ögat (t.ex. på grund av dubbelseende) skall ha en synskärpa av minst 0,6, om nödvändigt med korrigerande linser. Den behöriga läkaren skall intyga att sökanden har haft denna monokulära syn tillräckligt länge för att ha vant sig vid den och att synfältet för det öga som används är normalt.Grupp 2:6.3 Den som ansöker om körkort eller om förnyande av körkort skall ha en synskärpa, om nödvändigt med korrigerande linser, av minst 0,8 på det bästa ögat och minst 0,5 på det sämsta ögat. Om korrigerande linser används för att uppnå synskärpevärdena 0,8 och 0,5 skall den okorrigerade skärpan på varje öga vara minst 0,05. I annat fall skall minimiskärpan (0,8 och 0,5) uppnås genom korrigering med glasögon som har en styrka på högst plus eller minus fyra dioptrier eller med hjälp av kontaktlinser (okorrigerad syn = 0,05). Korrektionen skall tolereras väl. Körkort får inte utfärdas eller förnyas till den som saknar normalt binokulärt synfält eller lider av dubbelseende.HÖRSEL 7. Körkort får utfärdas eller förnyas för förare i grupp 2 efter yttrande av behöriga läkare. Vid läkarundersökningen skall särskild hänsyn tas till kompensationsmöjligheterna.RÖRELSEHINDRADE PERSONER 8. Körkort får inte utfärdas eller förnyas för sökande eller förare som lider av en motorisk sjukdom eller missbildning som gör det farligt att föra ett motordrivet fordon.Grupp 1:8.1 Till sökande och förare som är fysiskt handikappade får körkort med särskilda villkor utfärdas med stöd av ett utlåtande från en behörig läkare. Utlåtandet skall grunda sig på en medicinsk bedömning av den aktuella sjukdomen eller missbildningen och om nödvändigt på ett praktiskt prov. Det skall också ange på vilket sätt fordonet skall anpassas, samt om föraren behöver använda en ortopedisk protes. Vid körprovet skall dock den sökande kunna visa att det inte innebär någon fara att föra fordonet med en sådan anordning.8.2 Körkort får utfärdas eller förnyas för sökande med en tilltagande sjukdom på villkor att den rörelsehindrade personen regelbundet genomgår undersökning för att kontrollera att personen i fråga fortfarande kan köra fordonet helt säkert.Om handikappet är stabilt, får körkort utfärdas eller förnyas utan att den sökande måste genomgå regelbundna läkarundersökningar.Grupp 2:8.3 Den behörige läkaren skall beakta de ytterligare risker och faror som är förknippade med att föra fordon som ingår i denna grupp.HJÄRT- OCH KÄRLSJUKDOMAR 9. Varje sjukdom som kan utsätta den som ansöker om körkort för första gången eller om förnyande av körkort för plötslig svikt i hjärta och blodomlopp, vilken medför en plötslig störning av hjärnfunktionerna, innebär en fara för trafiksäkerheten.Grupp 1:9.1 Körkort får inte utfärdas eller förnyas för den som lider av allvarliga störningar i hjärtrytmen.9.2 Körkort får utfärdas eller förnyas för sökanden eller förare som använder pacemaker om det finns stöd för detta i ett läkarutlåtande och på villkor att personen genomgår regelbundna hälsokontroller.9.3 För sökanden eller förare som lider av onormalt blodtryck skall ansökan om utfärdande eller förnyande av körkort bedömas utifrån undersökningens övriga resultat, eventuella besläktade komplikationer och den fara som de kan utgöra för trafiksäkerheten.9.4 Körkort skall normalt inte utfärdas eller förnyas för sökanden eller förare som i vilotillstånd eller vid sinnesrörelse lider av angina pectoris. För den som har haft hjärtinfarkt får körkort endast utfärdas eller förnyas med stöd av ett läkarutlåtande och om nödvändigt på villkor att regelbundna hälsokontroller äger rum.Grupp 2:9.5 Den behörige läkaren skall beakta de ytterligare risker och faror som är förknippade med att föra fordon som ingår i denna grupp.DIABETES 10. För att körkort skall utfärdas eller förnyas för sökanden eller förare som lider av diabetes krävs stöd i ett läkarutlåtande och regelbundna hälsokontroller, anpassade till det enskilda fallet.Grupp 2:10.1 För sökanden eller förare i denna grupp som lider av diabetes och behöver insulinbehandling får körkort endast utfärdas eller förnyas i undantagsfall, och då endast om detta kan motiveras med stöd av ett läkarutlåtande samt på villkor att regelbundna hälsokontroller äger rum.NEUROLOGISKA SJUKDOMAR 11. Om en sökande eller förare lider av en allvarlig neurologisk sjukdom får körkort endast utfärdas eller förnyas om ansökan stöds av ett läkarutlåtande.Neurologiska störningar som har samband med sjukdomar eller kirurgiska ingrepp som påverkar det centrala eller perifera nervsystemet och tar sig uttryck i sensoriska eller motoriska brister samt påverkar balansen och koordinationen skall sålunda beaktas i förhållande till deras funktionsmässiga verkningar och risken för att de skall förvärras. I sådana fall får utfärdandet eller förnyandet av körkortet göras till föremål för regelbunden omprövning, om det finns risk för försämring.12. Epileptiska anfall eller andra plötsliga störningar av medvetandetillståndet utgör en allvarlig fara för trafiksäkerheten om de drabbar en person som för ett motordrivet fordon.Grupp 1:12.1 Körkort får utfärdas eller förnyas med stöd av en undersökning som genomförts av en behörig läkare och på villkor att regelbundna hälsokontroller genomförs. Läkaren skall bedöma hur allvarlig epilepsin eller medvetandestörningen är, dess kliniska form och sjukdomsförloppet (till exempel inget anfall de senaste två åren), behandling som getts och dess resultat.Grupp 2:12.2 Körkort skall inte utfärdas eller förnyas för sökande eller förare som har eller kan få epileptiska anfall eller andra plötsliga störningar av medvetandetillståndet.MENTALA STÖRNINGAR Grupp 1:13.1 Körkort får inte utfärdas eller förnyas för sökande eller förare som- lider av allvarliga mentala störningar som är medfödda eller beror på sjukdom, skada eller neurokirurgiska ingrepp,- har ett allvarligt förståndshandikapp,- har allvarliga beteendestörningar som beror på åldrande, eller störningar av personligheten som leder till allvarligt försämrat omdöme, beteende eller försämrad anpassningsförmåga,om inte ansökan stöds av ett läkarutlåtande och om nödvändigt på villkor att regelbundna hälsokontroller äger rum.Grupp 2:13.2 Den behörige läkaren skall beakta de ytterligare risker och faror som är förknippade med att föra fordon som ingår i denna grupp.ALKOHOL 14. Alkoholkonsumtion är en stor fara för trafiksäkerheten. Med tanke på problemets omfattning är det mycket viktigt att läkarna visar stor uppmärksamhet.Grupp 1:14.1 Körkort får inte utfärdas eller förnyas för sökande eller förare som är beroende av alkohol eller inte är i stånd att avstå från att föra fordon i alkoholpåverkat tillstånd.För sökande eller förare som tidigare har varit beroende av alkohol får körkort utfärdas eller förnyas efter en intygad avhållsamhetsperiod, om detta stöds av ett läkarutlåtande och på villkor att regelbundna hälsokontroller genomförs.Grupp 2:14.2 Den behörige läkaren skall beakta de ytterligare risker och faror som är förknippade med att föra fordon som ingår i denna grupp.NARKOTIKA OCH LÄKEMEDEL 15. MissbrukOavsett vilken behörighet ansökan gäller skall körkort inte utfärdas eller förnyas för sökande eller förare som är beroende av eller, utan att vara beroende, regelbundet missbrukar psykofarmaka.Regelbundet brukGrupp 1:15.1 Körkort skall inte utfärdas eller förnyas om sökande eller förare regelbundet och i sådana mängder som kan påverka körningen negativt använder psykofarmaka som kan försämra förmågan att köra säkert. Detta gäller för alla andra läkemedel eller kombinationer av läkemedel som påverkar körförmågan.Grupp 2:15.2 Den behörige läkaren skall beakta de ytterligare risker och faror som är förknippade med att föra fordon som ingår i denna grupp.NJURSJUKDOMAR Grupp 1:16.1 Med stöd av ett läkarutlåtande och på villkor att regelbundna hälsokontroller genomförs får körkort utfärdas eller förnyas till sökande eller förare, som lider av allvarlig njurinsufficiens.Grupp 2:16.2 Körkort får varken utfärdas eller förnyas om sökande eller förare lider av allvarlig, irreversibel njurinsufficiens, dock med undantag för särfall som har stöd i ett läkarutlåtande och då på villkor att regelbundna hälsokontroller genomförs.ÖVRIGA BESTÄMMELSER Grupp 1:17.1 Med stöd av ett läkarutlåtande och om nödvändigt på villkor att regelbundna hälsokontroller äger rum, får körkort utfärdas eller förnyas för sökande eller förare som har genomgått en organtransplantation eller en implantation av ett konstgjort organ som påverkar körförmågan.Grupp 2:17.2 Den behörige läkaren skall beakta de ytterligare risker och faror som är förknippade med att föra fordon som ingår i denna grupp.18. Om sökande eller förare lider av en sjukdom som kan nedsätta eller medföra nedsättning av förmågan att köra säkert, men som inte nämns i föregående punkt, gäller som en generell regel att körkort endast skall utfärdas med stöd av ett läkarutlåtande och på villkor att regelbundna hälsokontroller genomförs.


Avis juridique important

|

32001L0013

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/13/EG av den 26 februari 2001 om ändring av rådets direktiv 95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretag

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 075 , 15/03/2001 s. 0026 - 0028

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/13/EGav den 26 februari 2001om ändring av rådets direktiv 95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretagEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), mot bakgrund av det gemensamma utkast som godkändes av förlikningskommittén den 22 november 2000, ochav följande skäl:(1) I rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar(5) föreskrivs viss tillträdesrätt inom internationell järnvägstrafik för järnvägsföretag och internationella sammanslutningar av järnvägsföretag.(2) För att garantera pålitliga och väl avpassade tjänster behövs ett gemensamt tillståndssystem i syfte att säkerställa att alla järnvägsföretag vid varje tidpunkt uppfyller vissa krav som avser gott anseende, ekonomisk förmåga och yrkesmässig kompetens för att skydda kunder och tredje man, samt att de tillhandahåller tjänster med hög säkerhetsnivå.(3) För att säkerställa att tillträdesrätten till järnvägsinfrastrukturen tillämpas på ett enhetligt och icke-diskriminerande sätt inom hela gemenskapen infördes genom rådets direktiv 95/18/EG(6) ett tillstånd för järnvägsföretag som tillhandahåller de tjänster som avses i artikel 10 i direktiv 91/440/EEG; ett sådant tillstånd är obligatoriskt för tillhandahållande av sådana tjänster och giltigt i hela gemenskapen.(4) Eftersom vissa medlemsstater har beviljat tillträdesrätt utöver vad som föreskrivs i direktiv 91/440/EEG är det nödvändigt att garantera en rättvis, öppen och icke-diskriminerande behandling av alla järnvägsföretag som får bedriva verksamhet på denna marknad genom att utvidga de principer för tillstånd som fastställs i direktiv 95/18/EG till alla företag som är verksamma inom denna sektor.(5) För att bättre uppfylla sin informationsskyldighet, bör medlemsstaterna och kommissionen se till att samtliga medlemsstater och kommissionen får bättre information. I enlighet med gällande praxis och på grundval av en rimlig tolkning av direktiv 95/18/EG, bör medlemsstaterna och kommissionen även lämna information om de tillstånd som utfärdats.(6) Det är önskvärt att säkerställa att järnvägsföretag med tillstånd som bedriver internationella godstransporter respekterar de relevanta tull- och skattebestämmelser som är tillämpliga, särskilt i fråga om tulltransitering.(7) I enlighet med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen enligt artikel 5 i fördraget kan målen för detta direktiv, nämligen att fastställa de övergripande principerna för tillstånd för järnvägsföretag och att åstadkomma ett ömsesidigt erkännande av sådana tillstånd inom hela gemenskapen, inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna, på grund av att sådan tillståndsgivning har en uppenbar internationell aspekt, och de kan därför, till följd av de transnationella konsekvenserna, bättre uppnås på gemenskapsnivå. Detta direktiv går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.(8) Direktiv 95/18/EG bör ändras i enlighet härmed.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 95/18/EG ändras på följande sätt:1. Artikel 1 skall ersättas med följande:"Artikel 11. Detta direktiv behandlar de kriterier som skall tillämpas när en medlemsstat utfärdar, förnyar eller ändrar tillstånd som är avsedda för järnvägsföretag som är eller kommer att vara etablerade inom gemenskapen.2. Medlemsstaterna får undanta följande företag från detta direktivs tillämpningsområde:a) Företag som enbart tillhandahåller tjänster som avser persontrafik på lokal och regional fristående järnvägsinfrastruktur utan förbindelse med det allmänna nätet.b) Järnvägsföretag som enbart tillhandahåller stads- eller förortstrafik på järnväg för personer.c) Järnvägsföretag vars verksamhet är begränsad till tillhandahållande av regional godstrafik på järnväg som inte omfattas av direktiv 91/440/EEG.d) Företag som enbart utför godstransporter på privatägd järnvägsinfrastruktur som endast används av ägaren till järnvägsinfrastrukturen för egen godstransport.3. Företag vars verksamhet är begränsad till att tillhandahålla pendeltrafiktjänster för befordran av motorfordon genom tunneln under Engelska kanalen omfattas inte av detta direktiv."2. I artikel 2 skall punkt a ändras på följande sätt:"a) järnvägsföretag: varje offentligt eller privat företag vars huvudsakliga verksamhet består i att tillhandahålla tjänster för transport av gods och/eller passagerare på järnväg med kravet att företaget måste tillhandahålla dragkraft. Detta gäller även företag som endast tillhandahåller dragkraft.".3. Artikel 3 skall ersättas med följande:"Artikel 3Varje medlemsstat skall utse det organ som är ansvarigt för utfärdande av tillstånd och för att de åligganden som följer av detta direktiv uppfylls. Tillstånd skall utfärdas av ett organ som inte själv tillhandahåller järnvägstransporttjänster och som är oberoende i förhållande till organ eller företag som gör detta."4. Följande stycke skall läggas till i artikel 4:"5. Ett tillstånd skall vara giltigt inom hela gemenskapens territorium."5. I artikel 6 skall den fjärde strecksatsen ändras på följande sätt:"- inte har dömts för allvarlig eller upprepad underlåtenhet att uppfylla skyldigheter enligt social- eller arbetsrättslig lagstiftning, inklusive skyldigheter enligt lagstiftningen om arbetarskydd, eller skyldigheter enligt tullagstiftning när det gäller ett företag som önskar bedriva gränsöverskridande godstransporter som skall genomgå tullförfaranden."6. Artikel 11.8 skall ersättas med följande:"8. När en tillståndsmyndighet utfärdar, tillfälligt drar in, återkallar eller ändrar ett tillstånd skall den berörda medlemsstaten omedelbart informera kommissionen om detta. Kommissionen skall omedelbart informera de andra medlemsstaterna."7. Artiklarna 12 och 13 skall ersättas med följande:"Artikel 121. Utöver kraven i detta direktiv skall järnvägsföretagen också följa bestämmelser i nationella lagar och andra författningar som är förenliga med gemenskapens lagstiftning och som tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt, särskilt när det gällera) specifika tekniska och operationella krav för järnvägstrafik,b) säkerhetskrav som gäller för personal, rullande materiel och företagets interna organisation,c) bestämmelser om hälsa, säkerhet, sociala förhållanden och arbetstagares och konsumenters rättigheter,d) krav som gäller för alla företag i den relevanta järnvägssektorn och som är avsedda att erbjuda konsumenterna fördelar eller skydd.2. Ett järnvägsföretag kan när som helst rådfråga kommissionen om huruvida kraven i den nationella lagstiftningen är förenliga med gemenskapslagstiftningen och huruvida kraven tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt. Om kommissionen anser att bestämmelserna i detta direktiv inte följts skall den utan att det påverkar tillämpningen av artikel 226 i fördraget yttra sig om hur direktivet skall tolkas.Artikel 13Järnvägsföretagen skall respektera de tillämpliga överenskommelser om internationella järnvägstransporter som är i kraft i de medlemsstater där de bedriver verksamhet. De skall även iaktta gällande tull- och skattebestämmelser."Artikel 2Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 15 mars 2003. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 3Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 26 februari 2001.På Europaparlamentets vägnarN. FontaineOrdförandePå rådets vägnarA. LindhOrdförande(1) EGT C 321, 20.10.1998, s. 8, ochEGT C 116 E, 26.4.2000, s. 38.(2) EGT C 209, 22.7.1999, s. 22.(3) EGT C 57, 29.2.2000, s. 40.(4) Europaparlamentets yttrande av den 10 mars 1999 (EGT C 175, 21.6.1999, s. 119), bekräftat den 16 september 2000 (EGT C 54, 25.2.2000, s. 56), rådets gemensamma ståndpunkt av den 28 mars 2000 (EGT C 178, 27.6.2000, s. 23) och Europaparlamentets beslut av den 5 juli 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT). Europaparlamentets beslut av den 1 februari 2001 och rådets beslut av den 20 december 2000.(5) EGT L 237, 24.8.1991, s. 25. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/12/EG (se sidan 1 i detta nummer av EGT).(6) EGT L 143, 27.6.1995, s. 70.


Avis juridique important

|

31979L0112

Rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 033 , 08/02/1979 s. 0001 - 0014 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 2 s. 0130  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 24 s. 0033  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 2 s. 0130  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 9 s. 0162  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 9 s. 0162

RÅDETS DIREKTIV av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel (79/112/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 och 227 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Nuvarande skillnader mellan medlemsstaternas lagar och andra författningar om märkning av livsmedel hämmar den fria rörligheten av dessa varor och kan leda till ojämlika konkurrensvillkor.En tillnärmning av dessa lagstiftningar skulle därför bidra till att den gemensamma marknaden fungerar smidigare.Syftet med detta direktiv bör vara att anta allmänna gemenskapsregler som skall gälla horisontellt för alla livsmedel som släpps ut på marknaden.Specialregler som tillämpas vertikalt endast på vissa livsmedel bör fastställas inom ramen för de bestämmelser som behandlar dessa varor.Tillämpningsområdet för detta direktiv bör dessutom begränsas till livsmedel som är avsedda att saluföras till konsumenter, medan bestämmelserna för märkning av varor som skall behandlas eller tillredas ytterligare bör fastställas senare.Det huvudsakliga syftet med regler om märkning av livsmedel bör vara behovet att informera och skydda konsumenten.En förteckning bör därför göras upp över alla uppgifter som i princip bör framgå av märkningen på alla livsmedel.Med hänsyn till att detta direktiv är horisontellt är det från början inte möjligt att bland de obligatoriska märkningsanvisningarna ta med samtliga uppgifter som gäller för varje livsmedel och som måste framgå av den förteckning som i princip gäller för samtliga livsmedel; i ett andra steg bör gemenskapsbestämmelser antas som kompletterar de bestämmelser som redan finns och det är i detta sammanhang nödvändigt att i första hand anta gemenskapsbestämmelser om att vissa ingredienser skall anges, antingen i varubeteckningen eller med hjälp av en mängdangivelse.Medlemsstaterna bör vidare om det saknas specialregler inom gemenskapen behålla rätten att fastställa vissa nationella bestämmelser som komplement till de allmänna bestämmelserna i detta direktiv, dock bör dessa bestämmelser vara underkastade en gemenskapsprocedur.En sådan procedur kan helt enkelt bestå av information till kommissionen och medlemsstaterna, när det gäller att behålla sådana nationella bestämmelser som är utfärdade före detta direktiv, men måste utgöras av ett gemenskapsbeslut, när en medlemsstat önskar införa ny lagstiftning.Bestämmelser måste också skapas för gemenskapens lagstiftare att, i undantagsfall, avvika från vissa förpliktelser som har fastställts generellt.Reglerna för märkning bör också förbjuda användning av information som skulle kunna vilseleda köparen eller som tillskriver livsmedel hälsobringande egenskaper; detta förbud bör för att vara verksamt gälla också presentation av och reklam för livsmedel.Medlemsstaterna bör behålla rätten att, beroende på lokala förhållanden och omständigheter, fastställa regler för märkning av livsmedel som säljs i lös vikt; informationen bör i sådana fall likväl göras tillgänglig för konsumenten.För att förenkla och påskynda förfarandet bör kommissionen anförtros uppgiften att besluta om verkställighetsåtgärder av teknisk natur.För alla de fall då rådet ger kommissionen befogenhet att besluta om genomförande av regler om livsmedel, bör det föreskrivas ett förfarande som gör det möjligt för medlemsstaterna och kommissionen att nära samarbeta inom Ständiga livsmedelskommittén, som bildats genom beslut 69/414/EEG(4).Livsmedel på Grönland framställs och marknadsförs under förhållanden som i grunden skiljer sig från dem som råder i andra delar av gemenskapen på grund av öns allmänna situation och särskilt på grund av näringslivets struktur, öns låga befolkningstal, stora yta och speciella geografiska belägenhet.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Detta direktiv gäller märkning av livsmedel som i oförändrat tillstånd är avsedda att tillhandahållas konsumenter samt vissa aspekter på presentation av och reklam för sådana livsmedel.2. Utan att det påverkar tillämpningen av de gemenskapsbestämmelser som kan komma att antas på detta område, skall detta direktiv gälla även för livsmedel som är avsedda för restauranger, sjukhus, personalrestauranger och andra liknande storkök i den mån medlemsstaterna bestämmer det.3. I detta direktiv avses meda) märkning: varje ord, detalj, varumärke, märkesnamn, illustration eller symbol i samband med livsmedel anbringas på förpackning, dokument, meddelande, etikett, ring eller hylsa som medföljer eller avser sådant livsmedel,b) färdigförpackat livsmedel: varje enskild vara som i oförändrat skick är avsedd att tillhandahållas konsumenter och som består av ett livsmedel och den förpackning i vilket det placerades innan det erbjöds till försäljning, oavsett om förpackningen omsluter livsmedlet helt eller endast delvis, men förutsatt att förpackningen omsluter livsmedlet på sådant sätt att innehållet inte kan ändras utan att förpackningen öppnas eller ändras.Artikel 2 1. Märkningen och dess närmare utformning får intea) vara sådan att den på ett avgörande sätt skulle kunna vilseleda köparen, i synnerheti) om vad som är utmärkande för livsmedlet, särskilt dess slag, identitet, egenskaper, sammansättning, kvantitet, hållbarhet, ursprung eller härkomst, framställnings- eller produktionsmetod,ii) genom att tillskriva livsmedlet verkningar eller egenskaper som det inte har,iii) genom att antyda att livsmedlet har speciella egenskaper, då i själva verket alla liknande livsmedel har sådana egenskaper,b) såvida något annat inte följer av bestämmelser för specialdestinerade livsmedel, tillskriva livsmedel egenskaper som förebygger, behandlar eller botar någon sjukdom hos människor eller antyda sådana egenskaper; gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser får avvika från denna regel i fråga om naturliga mineralvatten.Det förfarande som fastställs i artikel 16 skall gälla för varje sådan nationell bestämmelse.2. Rådet skall på det sätt som anges i artikel 100 i fördraget, upprätta en icke uttömmande förteckning över sådana påståenden som avses i punkt 1 och vilkas användning i alla händelser måste förbjudas eller begränsas.3. De förbud och begränsningar som avses i punkt 1 och 2 skall gälla ocksåa) presentationen av livsmedel, särskilt med avseende på deras form, utseende eller förpackning, de förpackningsmaterial som används och det sätt på vilket livsmedlen arrangeras samt den miljö i vilken de exponeras,b) reklam.Artikel 3 1. Om något annat inte följer av artikel 4 14, är endast följande uppgifter obligatoriska vid märkning av livsmedel:1) Det namn under vilket varan säljs.2) Ingrediensförteckning.3) Nettokvantitet i fråga om färdigförpackade livsmedel.4) Datum för minsta hållbarhetstid.5) Speciella förvarings- eller användningsanvisningar.6) Förpackarens eller tillverkarens namn eller firma samt adress eller uppgift om säljare som är etablerad inom gemenskapen.Medlemsstaterna skall dock ha rätt att i fråga om smör som framställts inom deras territorium, kräva uppgift endast om tillverkaren, förpackaren eller säljaren.Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 22, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt detta stycke.7) Uppgift om den plats där livsmedlet är producerat eller varifrån det kommer i fall då underlåtenhet att lämna sådana uppgifter kan vilseleda konsumenten på ett avgörande sätt i fråga om livsmedlets rätta ursprung eller härkomst.8) Bruksanvisning, om det utan en sådan skulle vara omöjligt att använda livsmedlet på rätt sätt.2. Utan hinder av föregående stycke får medlemsstaterna behålla nationella bestämmelser som föreskriver att tillverkaren eller förpackaren skall anges, såvitt avser deras nationella livsmedelsproduktion.3. Bestämmelserna i denna artikel skall inte påverka tillämpningen av mer precisa eller långtgående bestämmelser om mått och vikt.Artikel 4 1. Gemenskapsbestämmelser som gäller endast för vissa livsmedel och inte livsmedel i allmänhet får i särskilda fall avvika från de krav som fastställts i artikel 3.1 punkt 2 och 4, under förutsättning att detta inte leder till att köparen blir bristfälligt informerad.2. Gemenskapsbestämmelser som gäller endast för vissa livsmedel och inte livsmedel i allmänhet får innehålla föreskrifter om att andra uppgifter än de som anges i artikel 3 skall framgå av märkningen.Om gemenskapsbestämmelser saknas, får medlemsstaterna i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 16 meddela föreskrifter om sådana märkningsuppgifter.Artikel 5 1. Det namn under vilket ett livsmedel säljs skall vara det namn som förbehållits livsmedlet i lag eller andra författningar som gäller för livsmedlet eller, om något sådant namn inte finns, det namn som är vedertaget i den medlemsstat där varan säljs till konsumenter, eller en beskrivning av livsmedlet och om det behövs av dess användning, som är tillräckligt klargörande för att informera köparen om livsmedlets verkliga art och som gör det möjligt för köparen att skilja livsmedlet från andra livsmedel som det skulle kunna förväxlas med.2. Inget varumärke, märkesnamn eller fantasinamn får användas i stället för det namn under vilket varan säljs.3. Det namn under vilket varan säljs skall omfatta eller åtföljas av uppgifter om livsmedlets fysiska tillstånd eller den särskilda behandling som livsmedlet fått (t.ex. pulvrisering, frystorkning, djupfrysning, koncentrering, rökning) i samtliga fall då avsaknaden av sådan information skulle kunna skapa förvirring hos köparen.Artikel 6 1. Ingredienser skall anges i enlighet med denna artikel och bilagorna.2. Ingredienser behöver inte anges beträffandea) - färsk frukt och färska grönsaker, inklusive potatis, som inte skalats, delats i bitar eller behandlats på liknande sätt,- kolsyrat vatten, om det framgår att vattnet har kolsyrats,- mikrobiellt framställd ättika som utvunnits ur en enda basprodukt och som inte tillsatts någon annan ingrediens,b) - ost,- smör,- kulturmjölk och syrad grädde,förutsatt att ingen ingrediens har tillsatts utom mjölkprodukter, enzymer och kulturer av mikroorganismer som är nödvändiga för framställningen, eller det salt som behövs för framställning av annan ost än färskost och smältost,c) varor som består av en enda ingrediens.3. I fråga om drycker som innehåller mer än 1,2 volymprocent alkohol skall rådet på förslag av kommis sionen inom fyra år från anmälan av detta direktiv, bestämma reglerna för hur ingredienser och eventuellt alkoholhalten skall anges.4. a) Med ingrediens menas varje ämne, inklusive tillsatser, som använts i tillverkningen eller beredningen av ett livsmedel och som finns kvar i den färdiga produkten, om än i annan form.b) Om en ingrediens i ett livsmedel består av flera ingredienser, skall dessa anses som ingredienser i det aktuella livsmedlet.c) Som ingredienser anses intei) beståndsdelarna av en ingrediens som under framställningsprocessen tillfälligt avskiljts men senare åter tillförts livsmedlet i proportioner som inte överskrider de ursprungliga,ii) - tillsatser- vilkas förekomst i ett visst livsmedel uteslutande beror på att de ingått i en eller flera ingredienser i det aktuella livsmedlet, förutsatt att tillsatserna inte har någon teknisk funktion i den färdiga varan,- som används som processhjälpmedel,- ämnen som används i de mängder som är absolut nödvändiga som lösningsmedel för tillsatser eller aromämnen.d) Enligt det förfarande som fastställs i artikel 17 kan det i vissa fall avgöras huruvida villkoren i c ii är uppfyllda.5. a) Ingrediensförteckningen skall omfatta samtliga ingredienser i livsmedlet i fallande storleksordning efter den vikt som ingrediensen hade vid framställningstidpunkten. Den skall föregås av en lämplig rubrik som innehåller ordet "ingredienser".Undantag:- Tillsatt vatten och flyktiga ämnen skall anges i storleksordning efter vikt i den färdiga varan; den mängd vatten som tillsatts som ingrediens i ett livsmedel skall beräknas genom att den färdiga varans totala mängd minskas med den totala mängden av övriga använda ingredienser. Denna mängd behöver inte beaktas om den inte överstiger 5 % av den färdiga varans vikt.- Ingredienser som använts i koncentrerad eller torkad form och som under framställningen rekonstitueras får anges i storleksordning efter den vikt som ingredienserna hade innan de koncentrerades eller torkades.- Ingredienserna i koncentrerade eller torkade livsmedel som är avsedda att rekonstitueras genom tillsats av vatten får anges efter proportion i den rekonstituerade varan, förutsatt att ingrediensförteckningen åtföljs av uttrycket "ingredienser i den rekonstituerade varan" eller "ingredienser i den konsumtionsfärdiga varan" eller liknande uttryck.- Ingredienserna i frukt eller grönsaksblandningar, i vilka ingen särskild frukt eller grönsak påtagligt dominerar med hänsyn till vikt får anges i annan ordning, förutsatt att denna ingrediensförteckning åtföljs av uttrycket "i varierande proportion" eller liknande uttryck.- Ingredienserna i krydd- eller örtblandningar, i vilka ingen krydda eller ört påtagligt dominerar med hänsyn till vikt får anges i annan ordning, förutsatt att ingrediensförteckningen följs av uttrycket "i varierande proportion" eller liknande uttryck.b) Ingredienser skall vid behov anges med sina särskilda beteckningar i enlighet med de regler som fastställts i artikel 5.Undantag:- Ingredienser som tillhör någon av de i bilaga 1 uppräknade kategorierna och är beståndsdelar i ett annat livsmedel, behöver anges endast med namnet på denna kategori.- Ingredienser som tillhör någon av de i bilaga 2 uppräknade kategorierna, skall anges med namnet på denna kategori åtföljt av deras särskilda beteckning eller E-nummer; om en ingrediens tillhör mer än en av kategorierna, skall den kategori anges som är lämpligast med hänsyn till ingrediensens huvudsakliga funktion i det aktuella livsmedlet; ändringar av denna bilaga som grundas på framsteg när det gäller vetenskapligt och ekniskt kunnande skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 17.- Aromämnen skall beskrivas enligt tillämpliga nationella bestämmelser tills gemenskapsbestämmelserna träder i kraft.- Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser som gäller vissa livsmedel, får också innehålla föreskrifter som tillåter kategorier utöver dem som anges i bilaga 1. Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 22, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna strecksats.6. Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser, får fastställa att det namn, som ett visst livsmedel säljs under, skall åtföljas av uppgift om en eller flera särskilda ingredienser.Det förfarande som fastställs i artikel 16 skall tillämpas på varje sådan nationell bestämmelse.7. I det fall som avses i punkt 4 b får en sammansatt ingrediens uttryckt i total vikt ingå i ingrediensförteckningen under sin egen beteckning, om denna fastställts enligt lag eller sedvana, förutsatt att den omedelbart följs av en uppräkning av de ingredienser som ingår i den sammansatta ingrediensen.En sådan förteckning skall dock inte vara obligatorisk i följande fall:- Om den sammansatta ingrediensen utgör mindre än 25 % av den färdiga varan. Detta undantag skall dock inte gälla i fråga om tillsatser som faller under bestämmelserna i punkt 4 c.- Om den sammansatta ingrediensen är ett livsmedel för vilket någon ingrediensförteckning inte krävs enligt gemenskapsregler.8. Utan hinder av punkt 5 a behöver innehållet av vatten inte anges särskilta) om vattnet används under framställningsprocessen enbart för att rekonstituera en ingrediens som använts i koncentrerad eller torkad form,b) om detta utgör en lag som normalt inte konsumeras.Artikel 7 1. Om ett livsmedels märkning framhäver förekomsten eller den ringa förekomsten av en eller flera ingredienser, som är av väsentlig betydelse för livsmedlets särskilda egenskaper, eller om det namn under vilket livsmedlet säljs har samma verkan, skall den minsta respektive största mängd som dessa ingredienser utgjorde vid framställningen anges i procent.Denna information skall lämnas antingen omedelbart intill det namn under vilket livsmedlet säljs eller i ingrediensförteckningen i anslutning till ingrediensen i fråga.I enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 17 kan det bestämmas att procenttalet för vissa ingredienser enligt detta stycke skall anges i absoluta tal.2. Punkt 1 gäller intea) vid märkning som är avsedd att karakterisera ett livsmedel enligt artikel 5.1 eller som krävs enligt gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, enligt nationella bestämmelser för vissa livsmedel,b) ingredienser som används i små kvantiteter enbart som aromämnen.3. Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser får för vissa livsmedel, liksom i det fall som avses i punkt 2 a, innehålla föreskrifter om att kvantiteter av vissa ingredienser måste anges antingen i absoluta tal eller i procent och att, vid behov, uppgift skall lämnas om varje ändring i dessa ingrediensers kvantitet.Det förfarande som fastställs i artikel 16 skall tillämpas på varje sådan nationell bestämmelse.Artikel 8 1. Nettoinnehållet i färdigförpackade livsmedel skall anges- i volymenheter i fråga om vätskor,- i viktenheter i fråga om andra varor,varvid liter, centiliter, milliliter, kilogram eller gram skall användas allt efter omständigheterna.Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser, som gäller för vissa livsmedel, får avvika från denna regel.Det förfarande som fastställs i artikel 16 skall tillämpas på varje sådan nationell bestämmelse.2. a) Om gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser innehåller föreskrifter om att ett innehåll skall anges på ett visst sätt (t.ex. nominell kvantitet, minimikvantitet, genomsnittskvantitet) skall denna kvantitet anses som nettoinnehåll enligt detta direktiv.Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 22, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt.b) Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser får för vissa livsmedel, som delas in i kategorier efter mängd, innehålla föreskrifter om att mängd skall anges på annat sätt.Det förfarande som fastställs i artikel 16 skall tillämpas på varje sådan nationell bestämmelse.c) Om en färdigförpackad vara består av två eller flera separata färdigförpackningar som innehåller samma mängd av samma vara, skall nettoinnehållet anges genom uppgift om nettoinnehållet för varje separat förpackning och det totala antalet sådana förpackningar. Dessa uppgifter är dock inte obligatoriska, om det totala antalet separata förpackningar är klart synligt och lätt kan räknas utifrån, och om minst en uppgift om nettoinnehållet i varje enskild förpackning är klart synlig från utsidan.d) Om en färdigförpackad vara består av två eller flera separata förpackningar, som vid försäljning inte betraktas som enheter, skall nettoinnehållet anges genom uppgift om det totala nettoinnehållet och det totala antalet separata förpackningar. När det gäller vissa livsmedel behöver gemenskapsbestämmelser, eller om sådana saknas, nationella bestämmelser inte innehålla föreskrifter om att det totala antalet separata förpackningar skall anges.Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 22 skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt.3. När det gäller livsmedel som normalt säljs styckevis behöver medlemsstaterna inte kräva uppgift om nettoinnehållet under förutsättning att antalet artiklar är klart synliga och lätt kan räknas utifrån eller, om detta inte är möjligt, framgår av märkningen.Utan att det påverkar den anmälningskyldighet som föreskrivs i artikel 22, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt detta stycke.4. Om ett livsmedel i fast form ligger i en lag, skall även livsmedlets avrunna vikt anges i märkningen.I detta stycke avses med en lag följande varor, eventuellt i blandningar, förutsatt att vätskan bara är ett komplement till den aktuella beredningens viktiga beståndsdelar och således inte en för köpet avgörande faktor: vatten, saltvatten, saltlake, ättika, sockerlag samt, i fråga om konserverad frukt eller grönsaker, frukt- eller grönsaksjuice.Metoder för att kontrollera avrunnen vikt skall bestämmas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 17.5. Det skall inte vara obligatoriskt att ange nettoinnehållet för livsmedela) som minskar avsevärt i volym eller vikt och som säljs styckevis eller vägs i köparens närvaro,b) vars nettoinnehåll är mindre än 5 g eller 5 ml; dock skall denna bestämmelse inte gälla för kryddor och örter.Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser som gäller för vissa livsmedel får i undantagsfall fastställa gränsvärden som är högre än 5 g eller 5 ml, under förutsättning att detta inte leder till att köparen får bristfällig information.Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 22, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt detta stycke.6. Till utgången av den övergångsperiod, under vilken det är tillåtet att använda måttenheter enligt brittisk standard enligt kapitel D i bilagan till direktiv 71/354/EEG av den 18 oktober 1971 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om måttenheter(5), senast ändrad genom direktiv 76/770/EEG(6), får Irland och Storbritannien tillåta att mängden uttrycks enbart i brittiska standardmått på basis av följande omräkningstal: - 1 ml = 0,0352 fluid ounces.- 1 l = 1,760 pints eller 0,220 gallons.- 1 g = 0,0353 ounces (avoirdupois).- 1 kg = 2,205 pounds.Artikel 9 1. Datum för minsta hållbarhetstid för ett livsmedel skall vara den dag fram till vilket livsmedlet vid rätt förvaring har kvar sina särskilda egenskaper.Det skall anges i enlighet med bestämmelserna i denna artikel.2. Datumet skall föregås av orden- "Bäst före ..." när datumet omfattar uppgift om dagen,- "Bäst före utgången av ..." i övriga fall.I fråga om vissa livsmedel som från bakteriologisk synpunkt är lättfördärvliga, får dock medlemsstater föreskriva att uttrycket "används före: ..." skall anges. Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 22, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt detta stycke.Före utgången av en period på sex år från dagen för anmälan av detta direktiv, skall rådet på förslag av kommissionen besluta om den gemensamma ordning som skall gälla för datummärkning av sådana lättfördärvliga livsmedel som avses i andra stycket.3. De ord som anges i punkt 2 skall följas av- antingen själva datumet, eller- en hänvisning till var på märkningen datumet finns angivet.Om det behövs, skall dessa uppgifter följas av de förvaringsanvisningar som man måste rätta sig efter för att varan skall hålla sig under den angivna perioden.4. Datumet skall bestå av dag, månad och år i okodad kronologisk form.Dock är det i fråga om livsmedel- med kortare hållbarhetstid än tre månader tillräckligt att ange dag och månad,- med längre hållbarhetstid än tre månader men kortare än 18 månader tillräckligt att ange månad och år,- med längre hållbarhetstid än 18 månader tillräckligt att ange året.Sättet för att ange datum kan regleras närmare i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 17.5. På sitt eget territorium får medlemsstaterna tillåta att perioden för minsta hållbarhetstid anges på annat sätt än som datum för minsta hållbarhetstid.Utan att det påverkar den anmälningskyldighet som föreskrivs i artikel 22, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt detta stycke.6. Om inte annat följer av de gemenskapsbestämmelser som är tillämpliga på följande varor, skall uppgift om datum för minsta hållbarhetstid inte krävas för:- Färsk frukt och färska grönsaker, inklusive potatis, som inte skalats, delats i bitar eller behandlats på liknande sätt.- Viner, starkviner, mousserande viner, kryddade starkviner, fruktviner och mousserande fruktviner.- Drycker som innehåller minst 10 volymprocent alkohol.- Bageri- eller konditorivaror som med hänsyn till sitt innehåll normalt konsumeras inom 24 timmar efter tillverkningen.- Ättika.- Koksalt.- Socker i fast form.- Konfektyrvaror som består av smaksatt och/eller färgat socker.Artikel 10 1. Bruksanvisningen till ett livsmedel skall vara utformad så att livsmedlet kan användas på ett ändamålsenligt sätt.2. Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser får i fråga om vissa livsmedel närmare ange hur bruksanvisningarna bör vara utformade.Det förfarande som fastställs i artikel 16 skall tillämpas på sådana nationella bestämmelser.Artikel 11 1. a) I fråga om färdigförpackade livsmedel skall de uppgifter som anges i artikel 3 och artikel 4.2 finnas på färdigförpackningen eller på en etikett som är fästad vid denna.b) Utan hinder av punkt a och utan att det påverkar tillämpningen av gemenskapsbestämmelser om nominella mängder, får medlemsstaterna tillåta att samtliga eller en del av de i artikel 3 och artikel 4.2 angivna uppgifterna anges endast på de relevanta handelsdokumenten i de fall livsmedlen är färdigförpackade och förs ut på marknaden i ett tidigare handelsled än i detaljhandelsledet.Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 22, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt.Rådet skall på förslag av kommissionen fastställa de bestämmelser som senare skall gälla på detta område senast nio år efter anmälan av detta direktiv.2. Dessa uppgifter skall vara lätta att förstå och markeras på väl synlig plats på sådant sätt att de är lätta att se, klart läsbara och outplånliga.De skall inte på något sätt döljas, skymmas eller avbrytas av annan text eller av någon illustration.3. a) De uppgifter som räknas upp i artikel 3.1 punkt 1, 3 och 4 skall förekomma i samma synfält.Detta krav får utvidgas till att omfatta även de uppgifter som avses i artikel 4.2.b) Detta krav skall dock inte gälla under 10 år från anmälan av detta direktiv i fråga om returglas på vilka en av de i punkt a uppräknade uppgifterna markerats på ett outplånligt sätt.4. Medlemsstater fåra) tillåta att endast de uppgifter som räknas upp i artikel 3.1, punkt 1, 3 och 4, anges på förpackningar eller kärl med en största yta mindre än 10 cm2,b) kräva att endast några av de uppgifter som räknas upp i artikel 3 anges när det gäller mjölk eller mjölkprodukter i returglas; i detta fall får de också tillåta undantag från punkt 3 a.Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 22, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt detta stycke.Artikel 12 För livsmedel som saluhålls till konsumenter utan att vara färdigförpackade, eller för livsmedel som förpackas på försäljningsstället på konsumentens begäran eller är färdigförpackade för direkt försäljning, skall medlemsstaterna anta närmare bestämmelser för hur de uppgifter som omfattas av artikel 3 och artikel 4.2 skall anges.De får besluta att samtliga eller en del av dessa uppgifter inte behöver lämnas, förutsatt att konsumenten ändå får tillfredsställande information.Artikel 13 Detta direktiv skall inte inverka på bestämmelser i nationell lagstiftning, vilka i avsaknad av gemenskapsbestämmelser innebär mindre stränga krav för märkning av livsmedel som presenteras i presentförpackningar som statyetter eller souvenirer.Artikel 14 I fråga om reglerna för hur uppgifterna i artikel 3 och 4.2 skall anges, skall medlemsstaterna inte fastställa krav som är mer detaljerade än de som framgår av artikel 3 11.Medlemsstaterna skall dock se till att försäljningen av livsmedel inom deras egna territorier förbjuds, om uppgifterna i artikel 3 och 4.2 inte är angivna på ett språk som köpare har lätt att förstå, såvida inte andra åtgärder har vidtagits för att säkerställa att köparen är informerad. Denna bestämmelse skall inte hindra att sådana uppgifter anges på flera språk.Artikel 15 1. Medlemsstater får inte förbjuda handel med livsmedel som följer reglerna i detta direktiv genom att tillämpa nationella icke harmoniserade bestämmelser för märkning och presentation av vissa livsmedel eller av livsmedel i allmänhet.2. Punkt 1 gäller inte nationella icke harmoniserade bestämmelser som motiveras av att man vill- skydda människors hälsa,- förebygga oredlighet, såvida inte sådana bestämmelser kan befaras hindra tillämpningen av de definitioner och regler som fastställts genom detta direktiv,- skydda industriella och kommersiella äganderätter, uppgifter om ursprung och registrerade ursprungsbeteckningar samt att förebygga illojal konkurrens.Artikel 16 När det hänvisas till denna artikel skall följande förfarande användas:1) Om en medlemsstat behåller nationella bestämmelser, skall den underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om detta inom två år efter anmälan av detta direktiv.2) Om en medlemsstat skulle bedöma det som nödvändigt att anta ny lagstiftning, skall den anmäla de planerade åtgärderna och skälen för dessa till kommissionen och de andra medlemsstaterna. Kommissionen skall samråda med medlemsstaterna inom Ständiga livsmedelskommittén, om den anser att sådant samråd behövs eller om någon medlemsstat begär det.Medlemsstaterna får vidta åtgärderna tidigast tre månader efter anmälan och under förutsättning att kommissionen inte motsatt sig det.Om så skulle vara fallet, skall kommissionen före utgången av denna period, inleda det förfarande som fastställs i artikel 17 för att avgöra huruvida de planerade åtgärderna kan genomföras, om det är nödvändigt med lämpliga ändringar.Artikel 17 1. När det förfarande som fastställs i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden hänskjuta ärendet till Ständiga livsmedelskommittén, nedan kallad "kommittén", antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med en majoritet av 41 röster, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. a) Kommissionen skall själv anta förslaget om det har tillstyrkts av kommittén.b) Om förslaget inte har tillstyrkts av kommittén eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.c) Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.Artikel 18 Artikel 17 skall tillämpas i 18 månader från den dag då ärendet först hänsköts till kommittén i enlighet med artikel 17.Artikel 19 Om det visar sig nödvändigt att vidta tillfälliga åtgärder för att underlätta tillämpningen av detta direktiv, skall de antas i enlighet med det förfarande som fastställts i artikel 17.Artikel 20 Detta direktiv skall inte inverka på sådana gemenskapsbestämmelser om märkning och presentation av vissa livsmedel som redan antagits när detta direktiv anmäldes.Varje ändring som är nödvändig för att harmonisera sådana bestämmelser med de regler som fastställts i detta direktiv skall beslutas i enlighet med det förfarande som är tillämpligt för varje sådan bestämmelse.Artikel 21 Detta direktiv skall inte gälla varor avsedda för export utanför gemenskapen. Artikel 22 1. Medlemsstaterna skall göra sådana ändringar i sin lagstiftning som kan vara nödvändiga för att följa detta direktiv och skall genast underrätta kommissionen om detta; den sålunda ändrade lagstiftningen skall tillämpas på sådant sätt att den- tillåter handel med de varor som följer bestämmelserna i detta direktiv senast två år efter direktivets anmälan,- förbjuder handel med de varor som inte följer bestämmelserna i detta direktiv fyra år efter direktivets anmälan.2. Medlemsstaterna får docka) förkorta den period som anges i punkt 1 andra strecksatsen i fråga om vissa livsmedel,b) förlänga den period som anges i punkt 1 andra strecksatsen i fråga om vissa livsmedel med lång hållbarhet,c) utan att det påverkar tillämpningen av artikel 23.1 b första strecksatsen förlänga den period som anges i punkt 1 andra strecksatsen ovan till sex år i fråga om livsmedel med längre hållbarhet än 12 månader, när det gäller skyldigheten att ange datum för minsta hållbarhet.3. I det fall som avsesa) i punkt 2 a skall det förfarande som fastställts i artikel 16.2 gälla varje nationell bestämmelse,b) i punkt 2 b och c skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits i enlighet med de nämnda punkterna.4. Medlemsstaterna skall också se till att kommissionen får del av texten till alla väsentliga bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 23 1. Medlemsstaterna får trots artikel 22.1 andra strecksatsen underlåta att göra de bestämmelser obligatoriska som gäller följande frågor:a) Det sätt som fastställts i artikel 6.5 b andra strecksatsen att ange de ingredienser som tillhör någon av de kategorier som räknas upp i bilaga 2 med deras särskilda namn eller E-nummer.b) Det sätt som fastställts i artikel 9 för att ange datum för minsta hållbarhetstid i fråga om- livsmedel vars minsta hållbarhetstid är längre än 18 månader,- djupfrysta livsmedel,- glass,- tuggummi och liknande produkter,- fermenterad ost avsedd att helt eller delvis mogna i färdigförpackning.c) Den information som fastställs i bilaga 1 för att komplettera beteckningen "olja" eller "fett".2. Utan att det påverkar de underrättelser som skall lämnas enligt artikel 22, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits i enlighet med punkt 1.3. Efter en period av fem år räknat från anmälan av detta direktiv, skall rådet i enlighet med det förfarande som fastställts i artikel 100 i fördraget besluta om de gemensamma regler som skall gälla i fall som avses i punkt 1.Artikel 24 Detta direktiv skall gälla också för Frankrikes utomeuropeiska departement.Artikel 25 Detta direktiv skall inte gälla livsmedel som släpps ut på marknaden på Grönland och är avsedda för lokal konsumtion.Artikel 26 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 18 december 1978.På rådets vägnarJ. ERTLOrdförande (1) EGT nr C 91, 22.4.1976, s. 3.(2) EGT nr C 178, 2.8.1976, s. 52.(3) EGT nr C 285, 2.12.1976, s. 3.(4) EGT nr L 291, 29.11.1969, s. 9.(5) EGT nr L 243, 29.10.1971, s. 29.(6) EGT nr L 262, 27.9.1976, s. 204.BILAGA 1 Kategorier av ingredienser som får anges efter kategori i stället för med det särskilda namnet>Plats för tabell>BILAGA 2 Kategorier av ingredienser som skall anges med namnet på den kategori som de tillhör, åtföljt av deras särskilda namn eller E-nummerFärgKonserveringsmedelAntioxidationsmedelEmulgeringsmedelFörtjockningsmedelGeleringsmedelStabiliseringsmedelSmakförstärkareSyraSurhetsreglerande medelKlumpförebyggande medelModifierad stärkelse(1)SötningsmedelBakpulver och ämnen med liknande funktionSkumdämpningsmedelGlaseringsmedelEmulgeringssalter(2)Mjölberikningsmedel(1) Uppgift om särskilt namn eller E-nummer krävs inte.(2) Endast för smältost och smältostprodukter.