Avis juridique important

|

31996L0026

Rådets direktiv 96/26/EG av den 29 april 1996 om rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter på väg och om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för att främja ett effektivt utnyttjande av dessa transportörers etableringsrätt på området för nationella och internationella transporter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 124 , 23/05/1996 s. 0001 - 0010

RÅDETS DIREKTIV 96/26/EG av den 29 april 1996 om rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter på väg och om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för att främja ett effektivt utnyttjande av dessa transportörers etableringsrätt på området för nationella och internationella transporterEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 75 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), i enlighet med det i artikel 189 b i fördraget angivna förfarandet (3), ochmed beaktande av följande:Rådets direktiv 74/561/EEG av den 12 november 1974 om rätt att yrkesmässigt bedriva nationella och internationella godstransporter på väg (4), rådets direktiv 74/562/EEG av den 12 november 1974 om rätt att yrkesmässigt bedriva nationella och internationella persontransporter på väg (5) och rådets direktiv 77/796/EEG av den 12 december 1977 om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis avseende yrkesmässigt bedrivande av vägtransporter och om åtgärder avsedda att främja det effektiva utövandet av etableringsfriheten på detta område (6) har ändrats ett flertal gånger och i väsentliga delar. För att förtydliga och rationalisera bör därför de nämnda direktiven sammanföras till en text.Transportmarknadens organisation är en väsentlig faktor för genomförandet av den i fördraget föreskrivna gemensamma transportpolitiken.Antagandet av åtgärder som syftar till en samordning av villkoren för rätten att yrkesmässigt bedriva godstransporter är ägnat att främja ett effektivt utnyttjande av etableringsrätten.Det är nödvändigt att föreskriva införandet av gemensamma regler för rätten att yrkesmässigt bedriva nationella och internationella vägtransporter för att höja utbildningsnivån och därigenom bidra till en sanering av marknaden och till förbättrad service i användarnas, transportföretagens och samhällsekonomins intressen samt till en ökad trafiksäkerhet.Reglerna om rätten att yrkesmässigt bedriva nationella och internationella vägtransporter bör därför innehålla krav med avseende på gott anseende, ekonomiska resurser och yrkesmässig kompetens.Dessa regler behöver dock inte omfatta vissa typer av transporter som har liten ekonomisk betydelse.Från och med den 1 januari 1993 regleras rätten att bedriva godstransporter på väg över gränserna av ett system med gemenskapstillstånd som beviljas på grundval av kvalitetskriterier.När det gäller kravet på gott anseende visar det sig för att effektivt sanera marknaden nödvändigt att på ett enhetligt sätt göra rätten att yrkesmässigt bedriva transportverksamhet beroende av att sökanden inte har dömts för allvarliga brott, inräknat ekonomiska brott, av att han inte har förklarats olämplig att utöva yrket och av att han uppfyller de föreskrifter som är tillämpliga på yrkesmässiga transporter på väg.När det gäller kravet på tillräckliga ekonomiska resurser är det nödvändigt, i synnerhet för att säkerställa lika behandling av företagen i de olika medlemsstaterna, att fastställa vissa kriterier som vägtransportörerna måste uppfylla.I fråga om gott anseende och ekonomiska resurser bör de relevanta handlingar som är utfärdade av behörig myndighet i vägtransportörens ursprungsland eller det land han kommer från godtas som tillräckliga bevis för rätten att i en annan värdmedlemsstat bedriva ifrågavarande verksamhet.När det gäller yrkesmässig kompetens förefaller det lämpligt att föreskriva att de sökande vägtransportörerna förvärvar sådan kompetens genom att avlägga ett skriftligt examensprov, men att medlemsstaterna får undanta sökanden från ett sådant prov om han kan styrka att han besitter tillräcklig praktisk erfarenhet.I fråga om yrkesmässig kompetens skall värdlandet godta de intyg som utfärdats i enlighet med gemenskapsbestämmelserna om att yrkesmässigt bedriva transporter på väg.Åtgärder bör vidtas för att skapa ett system för ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaterna för tillämpningen av detta direktiv.Detta direktiv får inte påverka medlemsstaternas förpliktelser vad gäller de tidsfrister för genomförande som anges i bilaga II del B.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.AVDELNING I Rätt att yrkesmässigt bedriva transporter på väg Artikel 11. Rätten att yrkesmässigt bedriva transporter på väg skall regleras av de föreskrifter som medlemsstaterna har antagit i enlighet med de gemensamma reglerna i detta direktiv.2. I detta direktiv avses med- yrkesmässigt bedrivande av godstransporter på väg: den verksamhet som bedrivs av ett företag som med hjälp av antingen ett enskilt motorfordon eller en motorfordonskombination bedriver transport av gods för annans räkning,- yrkesmässigt bedrivande av persontransporter på väg: den verksamhet som bedrivs av ett företag som, med hjälp av motorfordon, byggda och utrustade på sådant sätt att de är lämpliga att transportera mer än nio personer - inklusive föraren - och är avsedda för detta ändamål, bedriver persontrafik för allmänheten eller särskilda användarkategorier mot ersättning som betalas av de transporterade personerna eller av organisatören,- företag: en fysisk eller juridisk person, vare sig verksamheten drivs i vinstsyfte eller inte, en sammanslutning eller grupp av personer som inte är juridiska personer, vare sig verksamheten drivs i vinstsyfte eller inte, eller ett offentligt organ oavsett om detta självt är en juridisk person eller är beroende av en myndighet som är juridisk person.Artikel 21. Detta direktiv skall inte gälla för företag som bedriver yrkesmässiga godstransporter på väg med hjälp av fordon med en tillåten nyttolast av högst 3,5 ton eller en högsta tillåten vikt av högst 6 ton. Medlemsstaterna får dock sänka sagda trösklar för alla eller vissa typer av transportverksamhet.2. Efter samråd med kommissionen får medlemsstaterna från tillämpningen av alla eller vissa av bestämmelserna i detta direktiv undanta företag som bedriver yrkesmässiga godstransporter på väg om dessa uteslutande bedriver inrikestransporter som endast har ringa betydelse för transportmarknaden, på grund av- det transporterade godsets karaktär, eller- det korta transportavståndet.Vid oförutsedda omständigheter får medlemsstaterna bevilja ett tillfälligt undantag tills samrådet med kommissionen har avslutats.3. Efter samråd med kommissionen får medlemsstaterna från tillämpningen av samtliga eller vissa av bestämmelserna i detta direktiv undanta företag som uteslutande utför vissa persontransporter på väg i icke-kommersiella syften eller som har sin huvudsakliga förvärvsverksamhet på andra områden än persontransporter på väg, förutsatt att deras transportverksamhet endast har ringa betydelse för transportmarknaden.Artikel 31. Företag som önskar yrkesmässigt bedriva transporter på väg skalla) ha gott anseende,b) ha tillräckliga ekonomiska resurser,c) uppfylla kravet på yrkesmässig kompetens.Om sökanden är en fysisk person som inte uppfyller villkoret i c, får de behöriga myndigheterna likväl bevilja honom tillstånd att yrkesmässigt bedriva transporter på väg, förutsatt att han anvisar myndigheterna en annan person som uppfyller villkoren i a och c och som varaktigt och reellt leder företagets transportverksamhet.Om sökanden inte är en fysisk person- måste villkoret i a vara uppfyllt av den eller de personer som varaktigt och reellt leder företagets transportverksamhet. Medlemsstaterna får kräva att andra personer i företaget också uppfyller detta krav,- måste villkoret i c vara uppfyllt av den eller de personer som nämns i den första strecksatsen.2. Medlemsstaterna skall bestämma de villkor som företag som är etablerade på deras territorium måste uppfylla för att tillgodose villkoret på gott anseende.De skall föreskriva att detta villkor inte är uppfyllt eller inte längre är uppfyllt om den eller de fysiska personer som förutsätts uppfylla detta krav enligt punkt 1a) har dömts för allvarliga brott, inräknat ekonomiska brott,b) har förklarats olämpliga att bedriva transporter på väg i enlighet med gällande bestämmelser,c) har dömts för allvarliga, upprepade överträdelser av gällande bestämmelser om- löne- och anställningsförhållanden i branschen,- transporter på väg av gods eller personer, särskilt bestämmelserna om förarnas arbets- och viloperioder, nyttofordons vikt och mått, trafik- och fordonssäkerhet.I de fall som avses i a, b eller c skall kravet på gott anseende fortsätta att anses som icke uppfyllt tills återupprättande har ägt rum eller annan åtgärd med likvärdig effekt har vidtagits i enlighet med gällande nationella föreskrifter.3. a) Villkoret avseende tillräckliga ekonomiska resurser skall bestå i att förfoga över tillräckliga ekonomiska medel för att säkerställa att företaget startas och drivs på ett riktigt sätt.b) Vid utvärdering av de ekonomiska resurserna skall den behöriga myndigheten i förekommande fall beakta: företagets årsbokslut, tillgängliga medel inräknat bankmedel, möjligheter till överdrag och lån, alla tillgångar inräknat egendom som företaget kan utnyttja som säkerhet, kostnader inräknat inköpskostnader eller första betalningar för fordon, lokaler, anläggningar och utrustning, samt rörelsekapital.c) Företaget skall förfoga över kapital och reserver till ett värde som åtminstone uppgår till- 3 000 ecu för varje använt fordon,- 150 ecu per ton av totalvikten för dem av företaget använda fordonen,- 150 ecu per sittplats i dem av företaget använda fordonen för persontransport,varvid det belopp som är lägst skall tillämpas.Medlemsstaterna får avvika från första stycket i fråga om företag som bedriver sin verksamhet uteslutande på den nationella marknaden.d) Såvitt avser punkterna a c får den behöriga myndigheten som bevis godta bekräftelse eller försäkran av en bank eller någon motsvarande, vederbörligen kvalificerad inrättning. Sådan bekräftelse eller försäkran får tillhandahållas i form av en bankgaranti eller i annan liknande form.e) Punkterna b, c och d skall endast tillämpas på företag som i enlighet med nationella bestämmelser från och med den 1 januari 1990 i en medlemsstat har tillstånd att bedriva yrkesmässiga vägtransporter.4. Villkoret i fråga om yrkesmässig kompetens innebär att vederbörande skall besitta kompetens som konstaterats inom ramen för ett skriftligt examensprov, vilket kan ha formen av flervalsfrågor och skall arrangeras av den myndighet eller den instans som medlemsstaten har utsett att ansvara för detta.Medlemsstaterna får befria sådana sökande som kan styrka minst fem års praktisk erfarenhet på företagsledningsnivå i ett transportföretag, från kravet på att genomgå prov.Medlemsstaterna får befria innehavarna av vissa examensbevis avseende högre utbildningar eller tekniska utbildningar, som kan styrka att de har goda kunskaper i de i bilaga I förtecknade ämnen som i detta syfte skall särskilt anges av staterna, från kravet att avlägga prov i de ämnen som omfattas av examensbevisen.Ett intyg utfärdat av den myndighet eller den instans som avses i första stycket måste företes som bevis för yrkesmässig kompetens.Artikel 4Medlemsstaterna skall bestämma på vilka villkor ett företag som bedriver transporter på väg, trots bestämmelserna i artikel 3.1, får drivas provisoriskt i högst ett års tid, vilken tid i vederbörligen bestyrkta specialfall kan förlängas med högst sex månader, i fall då den fysiska person som utövat vägtransportverksamheten eller den fysiska person som uppfyllt föreskrifterna i artikel 3.1 a och c avlider eller förlorar sin fysiska eller rättsliga förmåga att utöva verksamheten.De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna får dock i särskilda fall undantagsvis meddela ett permanent tillstånd för en person, som inte uppfyller det i artikel 3.1 c angivna villkoret om yrkesmässig kompetens, att fortsätta att driva transportföretaget under förutsättning att personen i fråga har minst tre års praktisk erfarenhet av den dagliga driften av företaget.Artikel 51. Företag som kan styrka att de- såvitt avser Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna och Förenade kungariket före den 1 januari 1978,- såvitt avser Grekland före den 1 januari 1984,- såvitt avser Spanien och Portugal före den 1 januari 1986,- såvitt avser f.d. Tyska demokratiska republikens territorium före den 3 oktober 1989,i en medlemsstat enligt nationella bestämmelser beviljats tillstånd att på området för nationella eller internationella transporter yrkesmässigt bedriva gods- eller persontransporter på väg, befrias från skyldigheten att tillhandahålla bevis på att de uppfyller de krav som ställs i artikel 3.2. Dock måste fysiska personer som- såvitt avser Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna och Förenade kungariket efter den 31 december 1974 och före den 1 januari 1978,- såvitt avser Grekland efter den 31 december 1980 och före den 1 januari 1984,- såvitt avser Spanien och Portugal efter den 31 december 1982 och före den 1 januari 1986,- såvitt avser f.d. Tyska demokratiska republikens territorium efter den 2 oktober 1989 och före den 1 januari 1992,- antingen har beviljats tillstånd att, utan att enligt nationella bestämmelser tillhandahålla bevis för sin yrkesmässiga kompetens, bedriva yrkesmässiga gods- eller persontransporter på väg, eller- har utsetts att varaktigt och reellt leda ett företags transportverksamhet,ha uppfyllt det i artikel 3.4 angivna villkoret rörande yrkesmässig kompetens- såvitt avser Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna och Förenade kungariket före den 1 januari 1980,- såvitt avser Grekland före den 1 januari 1986,- såvitt avser Spanien och Portugal före den 1 januari 1988, och- såvitt avser f.d. Tyska demokratiska republikens territorium före den 1 juli 1992.Samma krav skall gälla i fall som avses i artikel 3.1 tredje stycket.Artikel 61. Beslut som medlemsstaternas behöriga myndigheter har fattat i enlighet med de bestämmelser som antagits på grundval av detta direktiv och som innebär att en ansökan om att yrkesmässigt få bedriva transporter på väg avslås, skall innehålla en redovisning av skälen till besluten.2. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna återkallar tillståndet att yrkesmässigt bedriva transporter på väg, om myndigheterna konstaterar att föreskrifterna i artikel 3.1 a, b eller c inte längre är uppfyllda, under förutsättning att de i förekommande fall föreskriver en tillräcklig tidsfrist för utseende av en ersättare.3. I fråga om de beslut som avses i punkterna 1 och 2 skall medlemsstaterna säkerställa att de av detta direktiv berörda företagen har möjlighet att med lämpliga medel tillvarata sina intressen.Artikel 71. Om sådana allvarliga överträdelser eller lindrigare, upprepade överträdelser som kan leda till indragning av tillstånd att bedriva transporter på väg har begåtts av reglerna för gods- eller persontransporter på väg av i landet icke bosatta transportörer, skall medlemsstaterna förse den medlemsstat där transportören är etablerad med all tillgänglig information om dessa överträdelser och de sanktioner som de har ålagt.2. I den mån en medlemsstat återkallar tillståndet att yrkesmässigt bedriva internationella transporter på väg skall den underrätta kommissionen, vilken skall vidarebefordra nödvändiga upplysningar till berörda medlemsstater.3. Medlemsstaterna skall lämna varandra ömsesidigt bistånd för tillämpningen av detta direktiv.AVDELNING II Samordnad bedömning av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis Artikel 81. I fråga om de verksamheter som avses i detta direktiv skall medlemsstaterna vidta de i detta direktiv föreskrivna åtgärderna beträffande etablering inom sina territorier av sådana fysiska personer och företag som avses i avdelning I i Allmänna handlingsprogrammet för etableringsfrihet (7).2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 3 och 4 skall ett värdland vid prövning av fråga om rätt att yrkesmässigt bedriva transporter på väg som tillräcklig bevisning om gott anseende och konkursfrihet godta utdrag ur kriminalregistret eller, i avsaknad av ett sådant, en likvärdig handling som är utställd av behörig rättslig eller administrativ myndighet i transportörens ursprungsland eller i det land varifrån han kommer, där det framgår att dessa krav är uppfyllda.3. Om värdlandet ställer vissa krav på sina egna medborgare i fråga om gott anseende och utredning om att sådana krav är uppfyllda inte kan inhämtas med hjälp av de i punkt 2 nämnda handlingarna, skall staten i fråga om medborgare i andra medlemsländer som tillräcklig bevisning godta intyg som är utfärdade av behörig rättslig eller administrativ myndighet i ursprungslandet eller i det land varifrån den utländska medborgaren kommer, där det framgår att de ifrågavarande kraven är uppfyllda. Sådana intyg skall innehålla de uppgifter som skall beaktas av värdlandet.4. Om ursprungslandet eller det land varifrån den utländska medborgaren kommer inte utfärdar en sådan handling som krävs enligt punkt 2 och 3, kan en sådan handling ersättas av en försäkran under ed eller på heder och samvete av ifrågavarande person inför rättslig eller administrativ myndighet eller, i förekommande fall, inför notarie i vederbörandes ursprungsland eller i det land varifrån vederbörande kommer, varvid myndigheten eller notarien skall utfärda ett intyg som styrker att denna försäkran avgivits. Försäkran om konkursfrihet får även avges inför ett kompetent branschorgan i samma land.5. Handlingar som utfärdats i enlighet med punkterna 2 och 3 skall inte godtas, om de ges in mer än tre månader efter utfärdandet. Detta villkor gäller även för försäkran avgiven enligt punkt 4.Artikel 91. Om det i ett värdland krävs intyg om ekonomiska resurser, skall den staten godta motsvarande intyg, som har utfärdats av banker i ursprungslandet eller i det land varifrån den utländska medborgaren kommer eller som har utfärdats av andra av det landet utsedda organ som likvärdiga med intyg utfärdade på dess eget territorium.2. Om en medlemsstat ställer vissa krav på sina egna medborgare i fråga om ekonomiska resurser och om den i punkt 1 angivna handlingen inte utgör bevisning om detta, skall staten i fråga om medborgare i andra medlemsländer som tillräcklig bevisning godta av behörig administrativ myndighet i ursprungslandet, eller i det land varifrån den utländska medborgaren kommer, utfärdade intyg av vilka framgår att ifrågavarande krav är uppfyllda. Sådana intyg skall innehålla de uppgifter som skall beaktas av värdlandet.Artikel 101. Från och med den 1 januari 1990 skall medlemsstaterna som tillräckligt bevis för yrkesmässig kompetens erkänna de intyg som avses i artikel 3.4 fjärde stycket och som har utfärdats av annan medlemsstat.2. Beträffande företag som såvitt avser Grekland före den 1 januari 1981 och såvitt avser övriga medlemsstater före den 1 januari 1975 har fått tillstånd att yrkesmässigt bedriva gods- eller persontransporter på väg i nationell och/eller internationell trafik, skall medlemsstaterna som tillräcklig utredning om yrkeskunnande, förutsatt att de berörda företagen är bolag enligt artikel 58 i fördraget, godta intyg om att den ifrågavarande verksamheten har bedrivits i en medlemsstat under tre år som tillräckligt bevis för yrkesmässig kompetens. Denna verksamhet får inte ha upphört mer än fem år innan intyget ges in.I fråga om fysiska personer skall sådant intyg som styrker att verksamhet har bedrivits utfärdas för en av de fysiska personer som reellt leder företagets transportverksamhet.3. De intyg som före den 1 januari 1990 har utfärdats till vägtransportörer som bevis på yrkesmässig kompetens, i enlighet med till och med den dagen gällande bestämmelser, skall anses vara likvärdiga med intyg som utfärdats i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv.AVDELNING III Avslutande bestämmelser Artikel 11Medlemsstaterna skall utse de myndigheter och organ som skall vara behöriga att utfärda de i artiklarna 8.2 och 9 angivna handlingarna och det i artikel 10.2 angivna intyget. De skall genast underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om detta.Artikel 12Detta direktiv skall även tillämpas på medborgare i medlemsstater som i egenskap av anställda utövar verksamhet som vägtransportör enligt i artiklarna 8 och 11 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (8).Artikel 131. Medlemsstaterna skall efter samråd med kommissionen senast vid de tidpunkter som anges i bilaga II del B vidta de åtgärder som är nödvändiga för att tillämpa bestämmelserna i detta direktiv.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 14De direktiv som anges i bilaga II del A upphävs härmed utan att detta påverkar medlemsstaternas skyldigheter såvitt avser tidsfristerna för genomförande och tillämpning som anges i bilaga II del B.Hänvisningar till de upphävda direktiven skall anses som hänvisningar till det här direktivet och skall läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga III.Artikel 15Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 29 april 1996.På rådets vägnarW. LUCHETTIOrdförande(1) EGT nr C 286, 14.11.1990, s. 4 samt en den 16 december 1993 genomförd ändring.(2) EGT nr C 339, 31.12.1991, s. 5 och EGT nr C 295, 22.10.1994, s. 30.(3) Europaparlamentets yttrande av den 13 december 1991 (EGT nr C 13, 20.1.1992, s. 433) och av den 20 april 1994 (EGT nr C 128, 9.5.1994, s. 136), rådets gemensamma ståndpunkt av den 8 december 1995 (EGT nr C 356, 30.12.1995) och den . . . (ännu inte offentliggjord i EGT) och Europaparlamentets beslut av den 8 mars 1996.(4) EGT nr L 308, 19.11.1974, s. 18. Direktivet senast ändrat genom förordning (EEG) nr 3572/90 (EGT nr L 353, 17.12.1990, s. 12).(5) EGT nr L 308, 19.11.1974, s. 23. Direktivet senast ändrat genom förordning (EEG) nr 3572/90 (EGT nr L 353, 17.12.1990, s. 12).(6) EGT nr L 334, 24.12.1977, s. 37. Direktivet senast ändrat genom förordning 89/438/EEG (EGT nr L 212, 22.7.1989, s. 101). Rättelse, se EGT nr L 298, 17.10.1989, s. 31.(7) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 36/62.(8) EGT nr L 257, 19.10.1968, s. 2. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2434/92 (EGT nr L 245, 26.8.1992, s. 1).BILAGA I FÖRTECKNING ÖVER ÄMNEN SOM AVSES I ARTIKEL 3.4 De kunskaper som skall beaktas när yrkesmässig kompetens skall konstateras måste omfatta åtminstone i denna förteckning angivna ämnen. Dessa måste anges på ett detaljerat sätt och ha utarbetats eller godkänts av behöriga nationella myndigheter. Personer som har en utbildning som motsvarar det stadium då skolplikten upphör måste kunna tillgodogöra sig ämnena.A. ÄMNEN I VILKA KUNSKAPER KRÄVS FÖR VÄGTRANSPORTÖRER SOM AVSER ATT ENBART ÄGNA SIG ÅT INRIKESTRANSPORTER JuridikSådana avsnitt av civilrätten, handelsrätten, sociallagstiftningen och skatterätten om vilka kunskaper är nödvändiga för att utöva yrket, med särskild tonvikt på- avtal i allmänhet,- fraktavtal, särskilt med avseende på transportföretagets ansvar (typ av ansvar och ansvarets omfattning),- rörelseidkande bolag,- handelsböcker,- regler om arbetsförhållanden och social trygghet,- skattesystem.1. Godstransporter på väga) Ekonomisk och kommersiell ledning- betalningssätt och finansiering,- kostnadsberäkning,- prissättning och fraktvillkor,- affärsbokföring,- försäkringar,- fakturor,- stödnäringar inom transportområdet,- ledningsteknik för vägtransportföretag,- kommersiell teknik.b) Tillträde till marknaden- föreskrifter för rätt att utöva och fortsätta att utöva yrket,- transportdokument.c) Tekniska normer och tekniska driftförhållanden- fordonens vikter och dimensioner,- val av fordon,- typgodkännande och registrering,- normer för fordonsunderhåll,- lastning och lossning av fordon,- transport av farligt gods,- transport av livsmedel,- grundreglerna för miljöskydd med avseende på motorfordons användning och underhåll.d) Trafiksäkerhet- lagar och andra författningar som gäller för trafiken,- trafiksäkerhet,- förebyggande av olycksfall och förfarande vid olycksfall.2. Persontransporter på väga) Ekonomisk och kommersiell ledning av ett företag- betalningssätt och finansiering,- kostnadsberäkning,- prissättning och transportvillkor,- affärsbokföring,- försäkringar,- fakturor,- resebyråer,- ledningsteknik för vägtransportföretag,- kommersiell teknik.b) Bestämmelser om persontransporter på väg- upprättande av trafiklinjer och transportplaner,- villkor för tillhandahållande av persontrafik,- föreskrifter rörande tillträde till och fortsatt utövning av yrket,- transportdokument.c) Tekniska normer och tekniska driftförhållanden- val av fordon,- typgodkännande och registrering,- normer för fordonsunderhåll,- grundreglerna för miljöskydd med avseende på motorfordons användning och underhåll.d) Trafiksäkerhet- lagar och andra författningar som gäller för trafiken,- trafiksäkerhet,- geografiska kunskaper om vägsträckorna,- förebyggande av olycksfall och förfarande vid olycksfall.B. ÄMNEN I VILKA KUNSKAPER KRÄVS FÖR VÄGTRANSPORTÖRER SOM AVSER ATT ÄGNA SIG ÅT INTERNATIONELLA TRANSPORTER- ämnen som räknas upp under A,- föreskrifter som tillämpas på godstransporter på väg mellan medlemsstater och mellan gemenskapen och icke-medlemsstater till följd av nationell lagstiftning, gemenskapsnormer, internationella konventioner och avtal,- tullregler och tullformaliteter,- de viktigaste trafikreglerna i medlemsstaterna.BILAGA II DEL A UPPHÄVDA DIREKTIV (som anges i artikel 14)- Direktiv 74/561/EEG- Direktiv 74/562/EEG- Direktiv 77/796/EEGoch följande ändringar till dessa:- Direktiv 80/1178/EEG- Direktiv 80/1179/EEG- Direktiv 80/1180/EEG- Direktiv 85/578/EEG- Direktiv 85/579/EEG- Direktiv 89/438/EEG- Förordning (EEG) nr 3572/90: Endast artiklarna 1 och 2.DEL B >Plats för tabell>BILAGA III >Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31985L0320

Rådets direktiv 85/320/EEG av den 12 juni 1985 om ändring av direktiv 64/432/EEG i fråga om vissa åtgärder som rör klassisk svinpest och afrikansk svinpest

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 168 , 28/06/1985 s. 0036 - 0038 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 18 s. 0197  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 35 s. 0169  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 18 s. 0197  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 35 s. 0169

RÅDETS DIREKTIV av den 12 juni 1985 om ändring av direktiv 64/432/EEG i fråga om vissa åtgärder som rör klassisk svinpest och afrikansk svinpest (85/320/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:I direktiv 64/432/EEG(), senast ändrat genom direktiv 84/644/EEG(), fastställs de hälsokrav som måste uppfyllas av levande nötkreatur och vin som är avsedda för handel inom gemenskapen.Med tanke på utvecklingen av klassisk svinpest inom vissa delar av gemenskapens territorium bör de åtgärder som rör handeln stärkas och en klarare definition ges åt de omständigheter under vilka regioners status som officiellt fria från svinpest bör ändras i händelse av ett utbrott av sjukdomen.Även om den uppträder endast sporadiskt i vissa delar av gemenskapens territorium utgör afrikansk svinpest en fara för nedsmittning av medlemsstaternas svinbesättningar. Regler bör därför utarbetas för att fastställa vilka skyddsåtgärder som bör tillämpas vid handel med levande svin inom gemenskapen.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 64/432/EEG ändras på följande sätt:1. I artikel 3.2 b ii ersätts "ett skyddsområde med en radie av 2 kilometer skall fastställas runt anläggningen under en period av 15 dagar" med "en skyddszon med en radie av 3 kilometer skall fastställas runt anläggningen under en period av 30 dagar när det är fråga om svinpest och med en radie av 2 kilometer under 15 dagar när det rör sig om andra sjukdomar".2. Artikel 4b.1 c skall ersättas med följande:"c) en del av ett territorium som utgörs av en region eller flera angränsande regioner som såvitt gäller handel inom gemenskapen genom enhälligt beslut av rådet på förslag av kommissionen förklarats officiellt fria från svinpest, inom tre månader efter det att förslaget hänsköts till rådet.Utan att möjligheten att åberopa artikel 9 påverkas skall den berörda medlemsstaten tillfälligt återkalla denna status om det uppträder något fall av svinpest och genast underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om detta. Den berörda medlemsstaten skall upphäva återkallelsen, antingen 30 dagar efter det att sjukdomen utrotats efter det senaste utbrottet om det inte företagits någon vaccination eller, om det företagits vaccination, 30 dagar efter det att sjukdomen utrotats efter det senaste utbrottet av sjukdomen och de vaccinerade svinen eliminerats. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om upphävandet av återkallelsen. När två månader har förflutit mellan den officiella bekräftelsen av första och sista utbrottet, skall den berörda medlemsstaten genast underrätta kommissionen om detta. I detta fall får statusen återkallas i enlighet med förfarandet i artikel 13.Om statusen har återkallats, skall den berörda delen av territoriet återfå sin status i enlighet med samma förfarande först efter en period av minst" P tre månader efter det att sjukdomen utrotats efter det senaste utbrottet om ingen vaccination har utförts," P sex månader efter det att sjukdomen utrotats efter det senaste utbrottet och, om vaccination har utförts, efter eliminering av de vaccinerade svinen."3. Följande punkt skall läggas till i artikel 4b:"3. Denna artikel skall gälla fram till den 31 december 1987.Senast den 1 juli 1987 skall kommissionen överlämna en rapport till rådet om hur situationen har utvecklats med särskild hänsyn till handeln, tillsammans med lämpliga förslag vad avser svinpest.Rådet skall senast den 31 december 1987 fatta beslut om dessa förslag."4. Följande stycke skall införas i artikel 9.1:"När sjukdomen är afrikansk svinpest skall dock artikel 9a gälla."5. Följande artikel skall införas:"Artikel 9a1. En medlemsstat inom vars territorium afrikansk svinpest har registrerats under de närmast föregående 12 månaderna får inte exportera levande svin till någon annan medlemsstats territorium.I enlighet med förfarandet i artikel 12, får det beslutas att bestämmelserna i första stycket inte skall tillämpas i fråga om en eller flera delar av den berörda medlemsstatens territorium. Denna avvikelse skall inte utgöra något hinder mot att åberopa artikel 9 om ett eller flera fall av afrikansk svinpest åter skulle uppträda inom den ovannämnda delen eller delarna av territoriet.2. När afrikansk svinpest bryter ut inom en medlemsstats territorium där sjukdomen inte har förekommit sedan minst 12 månader tillbaka, får det i enlighet med förfarandet i artikel 13 beslutas att bestämmelserna under punkt 1 skall tillämpas uteslutande på den berörda delen av territoriet. I avvaktan på detta beslut och utan att tillämpningen av artikel 9 påverkas skall den berörda medlemsstaten se till att ett omedelbart förbud utfärdas mot export till de andra medlemsstaterna av levande svin från den del av territoriet inom vilken den epizootiska sjukdomen har konstaterats. De kriterier som fastställs i artikel 9b.2 skall beaktas när denna del av territoriet bestäms.Ett eller flera fall av afrikansk svinpest inom en sådan del av en medlemsstats territorium som inte har geografisk förbindelse med huvuddelen av den berörda medlemsstatens territorium skall inte utgöra något hinder mot tillämpning av första stycket.Villkoren för att tillämpa första stycket skall vidare anses uppfyllda under följande betingelser:i) Det eller de konstaterade utbrott av afrikansk svinpest som avses i första stycket har utrotats på kortast möjliga tid.ii) Det nya utbrott som är föremål för ett nytt beslut i enlighet med första stycket har inget epidemiologiskt samband med det eller de utbrott som avses under i.3. Beslut om att återkalla åtgärder som har tillämpats med stöd av punkt 2 skall fattas i enlighet med förfarandet i artikel 13."6. Följande artikel skall införas:"Artikel 9b1. När de delar av territoriet som avses i artikel 9a.1 definieras skall särskilt beaktas P vilka metoder som används för att kontrollera och utrota afrikansk svinpest, P frånvaron av sjukdomen under minst 12 månader, konstaterad med hjälp av alla gängse metoder, däribland serologiska undersökningar, P ytan av territoriets delar och deras administrativa och geografiska gränser, P vilka skyddsåtgärder som har vidtagits för att förebygga nedsmittning och förnyad nedsmittning av svinbesättningar, P vilka åtgärder som har vidtagits för att kontrollera förflyttning av svin.2. När de delar av territoriet som avses i artikel 9a.2 definieras skall särskilt beaktas P vilka metoder som används för att bekämpa sjukdomen, särskilt elimineringen av svin från anläggningar som är eller misstänks vara infekterade, P ytan av de berörda delarna av territoriet och deras administrativa och geografiska gränser, P sjukdomens frekvens och tendens att spridas, P vilka åtgärder som har vidtagits för att hindra sjukdomen från att spridas, P vilka åtgärder som har vidtagits för att begränsa och kontrollera förflyttning av svin såväl inom som utom den berörda delen av territoriet."Artikel 2Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att tillämpa detta direktiv senast den 1 januari 1986.De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 12 juni 1985.På rådets vägnarC. DEGANOrdförande() EGT nr C 272, 12.10.1984, s. 6.() EGT nr C 12, 14.1.1985, s. 127.() EGT nr C 44, 15.2.1985, s. 4.() EGT nr 121, 29.7.1964, s. 1977/64.() EGT nr L 339, 27.12.1984, s. 30.


Avis juridique important

|

32001L0022

Kommissionens direktiv 2001/22/EG av den 8 mars 2001 om fastställande av provtagnings- och analysmetoder för offentlig kontroll av halterna av bly, kadmium, kvicksilver och 3-MCPD i livsmedel (Text av betydelse för EES.)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 077 , 16/03/2001 s. 0014 - 0021

Kommissionens direktiv 2001/22/EGav den 8 mars 2001om fastställande av provtagnings- och analysmetoder för offentlig kontroll av halterna av bly, kadmium, kvicksilver och 3-MCPD i livsmedel(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 85/591/EEG av den 20 december 1985 om införande av provtagnings- och analysmetoder vid kontroll av livsmedel inom gemenskapen(1), särskilt artikel 1 i detta, ochav följande skäl:(1) Enligt rådets förordning (EEG) nr 315/93 av den 8 februari 1993 om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel(2) måste man för vissa främmande ämnen i livsmedel fastställa högsta tillåtna gränsvärden för att skydda folkhälsan.(2) I kommissionens förordning (EG) nr 466/2001 av den 8 mars 2001 om fastställande av högsta tillåtna halt för vissa främmande ämnen i livsmedel(3) fastställs bland andra de högsta tillåtna halterna för bly, kadmium, kvicksilver och 3-monoklorpropan-1,2-diol (3-MCPD) i livsmedel med hänvisning till de metoder som skall användas för provtagning och analys.(3) I rådets direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel(4) fastställs de allmänna principerna för genomförandet av kontrollen av livsmedel. Genom rådets direktiv 93/99/EEG av den 29 oktober 1993 om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel(5) införs ett system för kvalitetsnormer för laboratorier som medlemsstaterna anlitar för offentlig kontroll av livsmedel.(4) Provtagningen spelar en mycket viktig roll när det gäller att uppnå representativa resultat vid bestämningen av halter av främmande ämnen, vilkas förekomst kan variera inom partierna.(5) I direktiv 85/591/EEG fastställs allmänna kriterier för provtagnings- och analysmetoder, men i vissa fall krävs det mer specifika kriterier så att de laboratorier som ansvarar för kontrollerna använder analysmetoder som ger likvärdiga resultat.(6) Bestämmelserna rörande provtagnings- och analysmetoder skall fastställas på grundval av aktuell kunskap och de skall kunna anpassas till utvecklingen när det gäller vetenskaplig och teknisk kunskap.(7) De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga livsmedelskommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att provtagningen för den offentliga kontrollen av halterna av bly, kadmium, kvicksilver och 3-MCPD i livsmedel skall kunna utföras enligt de metoder som föreskrivs i bilaga I till detta direktiv.Artikel 2Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att både beredningen av proverna och de analysmetoder som används för den offentliga kontrollen av halterna av bly, kadmium, kvicksilver och 3-MCPD i livsmedel svarar mot kriterierna i bilaga II till detta direktiv.Artikel 3Medlemsstaterna skall senast den 5 april 2003 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 4Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 8 mars 2001.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) EGT L 372, 31.12.1985, s. 50.(2) EGT L 37, 13.2.1993, s. 1.(3) Se sidan 1 i denna utgåva av EGT.(4) EGT L 186, 30.6.1989, s. 23.(5) EGT L 290, 24.11.1993, s. 14.BILAGA IPROVTAGNINGSMETODER FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV HALTERNA AV BLY, KADMIUM, KVICKSILVER OCH 3-MCPD I VISSA LIVSMEDEL1. SYFTE OCH OMFATTNINGProver avsedda för offentlig kontroll av bly-, kadmium-, kvicksilver- och 3-MCPD-halten i livsmedel skall tas enligt de metoder som anges nedan. De samlingsprover som man då får skall betraktas som representativa för de partier eller delpartier från vilka de togs. Överensstämmelse med högsta tillåtna halter enligt förordning (EG) nr 466/2001 skall fastställas på grundval av de halter som identifierats i laboratorieproverna.2. Definitioner>Plats för tabell>3. ALLMÄNNA BESTÄMMELSER3.1 PersonalProvtagningen skall utföras av en kvalificerad person som är auktoriserad och som utsetts för detta av medlemsstaten.3.2 ProvtagningsmaterialVarje parti som skall analyseras måste provtas separat.3.3 SäkerhetsåtgärderVid provtagning och beredning av laboratorieprover måste åtgärder vidtas för att undvika förändringar som kan påverka bly-, kadmium-, kvicksilver- och 3-MCPD-halterna, samt negativt påverka analyserna eller samlingsprovernas representativitet.3.4 DelprovSå långt det är möjligt skall delprov tas från olika ställen i partiet eller delpartiet. Alla avvikelser från denna regel måste anges i det protokoll som avses i punkt 3.8.3.5 Beredning av samlingsprovSamlingsprovet erhålls genom blandning av alla delproverna. Det skall väga minst 1 kg, utom när detta är praktiskt omöjligt, t.ex. när endast en förpackning har provtagits.3.6 Uppdelning av samlingsprov i laboratorieprov för tillsynsåtgärder, handel (överklagande) och referensLaboratorieprover för tillsynsåtgärder, handel (överklagande) och referens skall tas från det homogeniserade samlingsprovet på villkor att detta sker i enlighet med gällande lagstiftning i medlemsstaten. Laboratorieprover för tillsynsåtgärder skall vara så stora att de räcker till åtminstone en dubbelbestämning.3.7 Emballering och transport av samlings- och laboratorieproverVarje samlings- och laboratorieprov skall placeras i en ren behållare av inert material som ger tillräckligt skydd mot föroreningar, förlust av analyter genom adsorption till behållarens innervägg och skador under transporten. Alla nödvändiga åtgärder måste också vidtas för att undvika att samlings- och laboratorieprovets sammansättning förändras under transport eller lagring.3.8 Försegling och märkning av samlings- och laboratorieproverVarje prov som tas för offentlig kontroll skall förseglas på provtagningsstället samt identifieras enligt de föreskrifter som gäller i medlemsstaterna. För varje provtagning skall ett protokoll upprättas som gör det möjligt att entydigt identifiera partiet. Dessutom skall datum och plats för provtagningen ges tillsammans med all ytterligare information som kan vara till hjälp för den som utför analysen.4. PROVTAGNINGSMETODProvtagningen bör helst ske vid den punkt där varan kommer in i livsmedelskedjan och ett särskilt parti kan identifieras. Man skall genom den tillämpade provtagningsmetoden se till att samlingsprovet är representativt för det parti som skall kontrolleras.4.1 Antal delproverNär det gäller flytande produkter för vilka man kan anta att det främmande ämnet i fråga är jämnt fördelat i ett visst parti, räcker det att ta ett delprov per parti vilket sedan utgör samlingsprovet. Partiets nummer skall anges. Flytande produkter som innehåller hydrolyserat vegetabiliskt protein (HVP) eller flytande sojasås skall skakas väl innan delprovet tas.För andra produkter anges det minsta antalet delprover som skall tas från partiet i tabell 1. Delproverna skall ha i stort sett samma vikt. Avvikelser från detta förfarande måste redovisas i det protokoll som avses i 3.8.Tabell 1: Minsta antal delprov som skall tas från ett parti>Plats för tabell>För partier som består av enskilda förpackningar anges i tabell 2 det antal förpackningar som skall tas för att slås samman till ett samlingsprov.Tabell 2: Antal förpackningar (delprov) att tas till ett samlingsprov från partier bestående av enskilda förpackningar>Plats för tabell>5. PARTIETS ELLER DELPARTIETS ÖVERENSSTÄMMELSE MED SPECIFIKATIONENKontrollaboratoriet skall göra minst två, av varandra oberoende analyser av sådana laboratorieprover som är avsedda för tillsynsåtgärder. Därefter beräknas resultatens medelvärde. Partiet godkänns om medelvärdet ej överskrider respektive högsta tillåtna halt enligt förordning (EG) nr 466/2001. Det avvisas om medelvärdet överskrider respektive högsta tillåtna halt.BILAGA IIBEREDNING AV PROV OCH KRITERIER FÖR ANALYSMETODER FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV HALTERNA AV BLY, KADMIUM, KVICKSILVER OCH 3-MCPD I VISSA LIVSMEDEL1. INLEDNINGDet grundläggande kravet är att uppnå ett representativt och homogent laboratorieprov utan tillförande av sekundära föroreningar.2. SÄRSKILDA PROVBEREDNINGSFÖRFARANDEN FÖR BLY, KADMIUM OCH KVICKSILVERDet finns många provberedningsförfaranden som ger tillfredsställande resultat och som kan användas för produkterna i fråga. De förfaranden som beskrivs i utkastet till CEN-standarden Foodstuffs - Determination of trace elements - Performance criteria and general consideration (Bestämning av spårelement - kvalitetskrav och allmänna överväganden) har bedömts som tillräckliga(a), men andra kan vara lika lämpliga.Oberoende av förfarande måste följande punkter iakttas:- Tvåskaliga blötdjur, kräftdjur och småfisk: Om dessa normalt äts hela, skall inälvorna ingå i det material som skall analyseras.- Grönsaker: Prov skall tas endast på den ätliga delen, med beaktande av kraven i förordning (EG) nr 466/2001.3. ANALYSMETOD SOM SKALL ANVÄNDAS AV LABORATORIET SAMT KRAV PÅ LABORATORIEKONTROLL3.1 Definitioner>Plats för tabell>3.2 Allmänna kravDe analysmetoder som används för kontroll av livsmedel skall så långt som möjligt uppfylla kraven i punkterna 1 och 2 i bilagan till direktiv 85/591/EEG.När det gäller analys av blyhalten i vin, fastställs den metod som skall användas i kapitel 35 i bilagan till kommissionens förordning (EEG) nr 2676/90 om fastställande av gemensamma analysmetoder för vin(1).3.3 Särskilda krav3.3.1 Bly-, kadmium- och kvicksilveranalyserDet föreskrivs inga särskilda metoder för bestämningen av bly-, kadmium- och kvicksilverhalterna. Laboratorierna skall använda en validerad metod som uppfyller kvalitetskraven i tabell 3. Om möjligt skall man vid valideringen inkludera ett certifierat referensmaterial bland avprövningsmaterialen.Tabell 3: Kvalitetskrav på metoder för bly-, kadmium- och kvicksilveranalyser>Plats för tabell>3.3.2 3-MCPD-analysDet föreskrivs inga särskilda metoder för bestämningen av 3-MCPD-halterna. Laboratorierna skall använda en validerad metod som uppfyller kraven i tabell 4. Om möjligt skall man vid valideringen inkludera ett certifierat referensmaterial bland avprövningsmaterialen. En särskild metod har validerats i en kollaborativ avprövning och har visat sig uppfylla kraven i tabell 4(c).Tabell 4: Kvalitetskrav på metoder för 3-MCPD-analys>Plats för tabell>3.4 Uppskattning av analysens tillförlitlighet och beräkning av utbyteDär det är möjligt skall analysernas riktighet uppskattas genom att man inkluderar lämpliga certifierade referensmaterial i analysserien.Vederbörlig hänsyn skall också tas till Harmonised Guidelines for the Use of Recovery Information in Analytical Measurement (Harmoniserade riktlinjer för användningen av uppgifter om utbyte i analytiska mätningar)(d), som utarbetats under IUPAC/ISO/AOAC:s överinseende.Analysresultatet skall rapporteras korrigerat eller icke korrigerat. Rapporteringssätt samt utbytesnivå skall anges.3.5 Kvalitetskrav på laboratoriernaLaboratorierna måste uppfylla kraven i direktiv 93/99/EEG.3.6 Angivande av resultatenResultaten skall uttryckas i samma enheter som de högsta tillåtna halterna fastställda i förordning (EG) nr 466/2001.REFERENSER(a) Utkast till standard prEN 13804, Foodstuffs - Determination of Trace Elements - Performance Criteria and General Considerations, CEN, Rue de Stassart 36, BE-1050 Bryssel.(b) W Horwitz, Evaluation of Analytical Methods for Regulation of Foods and Drugs, Anal. Chem., 1982, nr 54, 67A-76A(c) Analysmetod för bestämning av halten av 3-monoklorpropan-1,2-diol i livsmedel och livsmedelsingredienser med hjälp av masspektroskopi, framlagd inför CEN TC 275 och AOAC International (finns även som Report of the Scientific Cooperation task 3.2.6: Provision of validated methods to support the Scientific Committee on Food's recommendations regarding 3-MCPD in hydrolysed protein and other foods).(d) ISO/AOAC/IUPAC:s Harmonised Guidelines for the Use of Recovery Information in Analytical Measurement. Redaktion: Michael Thompson, Steven L. R. Ellison, Ales Fajgelj, Paul Willetts och Roger Wood, Pure Appl. Chem., 1999, nr 71, 337-348.(1) EGT L 272, 3.10.1990, s. 1.


Avis juridique important

|

31985L0348

Rådets direktiv 85/348/EEG av den 8 juli 1985 med ändring av direktiv 69/169/EEG om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 183 , 16/07/1985 s. 0024 - 0026 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0126  Spansk specialutgåva: Område 09 Volym 2 s. 0004  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0126  Portugisisk specialutgåva: Område 09 Volym 2 s. 0004

RÅDETS DIREKTIV av den 8 juli 1985 med ändring av direktiv 69/169/EEG om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande (85/348/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 99 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:Det är viktigt att underlätta resande och turism inom gemenskapen och att för detta ändamål minska personkontrollen vid gränserna så att medborgarna tydligare kan uppfatta de gynnsamma effekterna av gemenskapens existens.Med detta i åtanke bör en höjning ske av nivån på den befrielse från omsättningsskatter och punktskatter som fastställts genom direktiv 69/169/EEG(), senast ändrat genom direktiv 84/231/EEG(). Även den skattebefrielse som får tillämpas för personer under 15 års ålder bör ökas.De kvantitativa begränsningar som fastställts genom artiklarna 4.1 d och e i direktiv 69/169/EEG med avseende på kaffe och te är ägnade att leda till ytterligare formaliteter vid gränserna. De skatter som tas ut kan endast ge små skatteintäkter. Regler bör därför utformas för att öka de tillåtna kvantiteterna vid resor mellan medlemsstater.Avsättningen av vin som producerats i gemenskapen bör främjas. En ökning av den mängd vin som får införas tull- och skattefritt är ägnad att bidra till detta syfte.Tafia, saké och andra liknande drycker kan behandlas som drycker med en alkoholhalt om högst 22 volymprocent för vilka det redan finns en fastställd gräns för skattefri införsel. Förteckningen över de drycker som omfattas av denna gräns bör därför utvidgas.Det bör uttryckligen nämnas att begränsningen för den mängd alkoholdrycker som får införas fritt med desto större skäl gäller för ren alkohol.Vartannat år bör beloppen för och tillåtna undantag anpassas för att bibehålla sina realvärden.Om justeringen av det fria beloppet enligt gemenskapsreglerna skulle leda till en minskning av det fria beloppet i någon medlemsstats nationella valuta, bör medlemsstaten i fråga tillåtas att bibehålla det belopp i nationell valuta som gällde före justeringen.Det beskattningssystem som för närvarande är i kraft i Danmark, Grekland och Irland medger ännu inte att reglerna om skattebefrielse för resande från övriga medlemsstater tillämpas i full utsträckning, med tanke på de ekonomiska verkningar som detta skulle kunna ha.Dessa stater måste därför tillåtas att göra undantag från direktiv 69/169/EEG med hänsyn till enhetsvärdet för varor som införs skattefritt. Dessutom bör Danmark tillåtas att tillämpa en nedsatt kvantitativ gräns för icke-mousserande viner.Direktiv 84/231/EEG tillät Danmark att göra undantag från direktiv 69/169/EEG vad gäller införsel av vissa varor av resande som har sitt hemvist i Danmark och som vistats i ett annat land kortare tid än 48 timmar.Det beskattningssystem som för närvarande tillämpas i Danmark är fortfarande sådant att det inte är möjligt att utan risk för ekonomiska verkningar begränsa tillämpningen av denna undantagsbestämmelse efter utgången av år 1985. Tillämpningen härav bör därför förlängas till utgången av år 1987.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 69/169/EEG ändras på följande sätt:1. Artikel 2:a) I punkt 1 skall "från och med den 1 juli 1984 inte överstiger 280 ecu" ersättas med "inte överstiger 350 ecu".b) I punkt 2 skall "60 ecu" ersättas med "90 ecu".c) Följande punkt tillfogas:"6. Vartannat år med början och första gången senast den 31 oktober 1987, skall rådet i överensstämmelse med de förfaranden som fördraget föreskriver på denna punkt justera beloppen för de skattebefrielser som avses i punkterna 1 och 2 för att bibehålla realvärdet."2. I artikel 4.1 skall tabellen ersättas med följande:>Plats för tabell>3. I artikel 6.4 kompletteras b med följande:"som visar att omsättningsskatt har påförts eller kommer att påföras."4. I slutet av artikel 7.4 tillfogas följande:"eller till en sänkning av skattebefrielsen."5. Följande stycke tillfogas till artikel 7a:"Det skall stå medlemsstaterna fritt att inte ta ut omsättningsskatt eller punktskatt på resandes införsel av varor när beloppet av den skatt som skulle läggas på är lika med eller mindre än 5 ecu."6. Följande artiklar skall tillfogas:"Artikel 7b1. Med avsteg från artikel 2.1 gäller följande:a) Danmark och Grekland bemyndigas att från befrielse undanta varor vilkas enhetsvärde överstiger 280 ecu.b) Irland bemyndigas att från befrielse undanta varor vilkas enhetsvärde överstiger 77 ecu.2. Med avsteg från artikel 2.2 bemyndigas Irland att från befrielse undanta varor vilkas enhetsvärde överstiger 77 ecu.3. Under den period då undantagen enligt punkt 1 tillämpas, skall de övriga medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att möjliggöra skatterestitution enligt de förfaranden som avses i artikel 6 för varor som införs till Danmark, Grekland och Irland och som undantas från befrielse i dessa länder.4. Vartannat år med början senast den 31 oktober 1987, skall rådet i överensstämmelse med de förfaranden som fördraget föreskriver på denna punkt justera beloppen för de befrielser som avses i punkterna 1 och 2 för att bibehålla realvärdet.Artikel 7c1. Med avsteg från artikel 4.1 skall Danmark tillåtas:a) tillämpa en gräns om fyra liter för icke-mousserande viner vid resor mellan medlemsstaterb) tillämpa följande kvantitativa begränsningar för skattebefrielse vid införsel av nedanstående varor då dessa införs av resande som är bosatta i Danmark efter vistelse i ett annat land:- till och med den 31 december 1987 efter en vistelse kortare än 48 timmar- från och med den 1 januari 1988 till och med den 31 december 1989 efter en vistelse kortare än 24 timmar:>Plats för tabell>2. Direktiv 84/231/EEG skall upphöra att gälla från den 30 september 1985."Artikel 21. Medlemsstaterna skall genomföra de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv från och med den 1 oktober 1985.2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de bestämmelser som de antar för att genomföra detta direktiv.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 8 juli 1985.På rådets vägnarJ. SANTEROrdförande() EGT nr C 114, 28.4.1983, s. 4 och EGT nr C 81, 22.3.1984, s. 6.() EGT nr C 10, 16.1.1984, s. 44.() EGT nr C 57, 29.2.1984, s. 12.() EGT nr L 133, 4.6.1969, s. 6.() EGT nr L 117, 3.5.1984, s. 42.


Avis juridique important

|

31972L0230

Rådets andra direktiv 72/230/EEG av den 12 juni 1972 om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 139 , 17/06/1972 s. 0028 - 0031 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0017  Dansk specialutgåva: Serie I Område 1972(II) s. 0544  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0017  Engelsk specialutgåva: Serie I Område 1972(II) s. 0565  "Grekisk specialutgåva" Område 09 Volym 1 s. 0030  Spansk specialutgåva: Område 09 Volym 1 s. 0033  Portugisisk specialutgåva: Område 09 Volym 1 s. 0033

RÅDETS ANDRA DIREKTIV av den 12 juni 1972 om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande (72/230/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, och särskilt artikel 99 i detta,med beaktande av rådets direktiv av den 28 maj 1969() om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resandemed beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande,med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, ochmed beaktande av följande:Rådets och företrädarnas för medlemsstaternas regeringar beslut av den 22 mars 1971() att åstadkomma en ekonomisk och monetär union inom gemenskapen i etapper föreskriver särskilt en successiv utvidgning av den skattebefrielse som beviljas enskilda personer vid gränspassage inom gemenskapen.Det är lämpligt att underlätta passagerartrafik mellan medlemsstaterna genom att öka den befrielse från omsättningsskatt och punktskatt som föreskrivs i rådsdirektivet av den 28 maj 1969. För detta ändamål och i syfte att minska kontrollerna bör de deklarationer som resande måste lämna vid passage av gränser inom gemenskapen i fortsättningen förenklas då värdet av eller mängden varor de har med sig inte överskrider vad de har rätt att införa tull- och skattefritt.För personer som bor nära gränser inom gemenskapen och för besättningen på de transportmedel som används vid internationella resor bör i fortsättningen vissa skattelättnader kunna komma i fråga.Med tanke på de tekniska svårigheter som har uppstått vid tillämpningen av artikel 6 i ovannämnda direktiv bör man ta itu med vissa problem i samband med skatterestitution i detaljhandelsledet.Med beaktande av det successiva inrättandet av en ekonomisk sfär vars egenskaper liknar dem hos en inhemsk marknad som omfattar hela gemenskapen, kommer medlemsstaterna att i fråga om handeln mellan medlemsstater tvingas avskaffa de system som nu är i kraft som rör restitution av skatt på utförsel och beskattning på införsel och därför även restitution av omsättningsskatt och punktskatt i detaljhandelsledet.Det fullständiga avskaffandet av sådan skatterestitution kan dock endast uppnås successivt. Som ett första steg bör vissa gemensamma regler, tillämpliga på personer bosatta inom gemenskapen, fastställas med hänsyn till standardfallen av skatterestitution i detaljhandelsledet.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 2 i rådsdirektivet av den 28 maj 1969 ändras på följande sätt:a) I punkt 1 skall orden "75 beräkningsenheter" ersättas med "125 beräkningsenheter".b) I punkt 2 skall orden "20 beräkningsenheter"ersättas med "30 beräkningsenheter".c) I punkt 3 skall orden "75 beräkningsenheter" ersättas med "125 beräkningsenheter".Artikel 2Följande skall ersätta artikel 4.1 i rådsdirektivet av den 28 maj 1969:"1. Utan att det påverkar tillämpningen av nationella bestämmelser tillämpliga på resande bosatta utanför Europa, skall varje medlemsstat uppställa följande begränsningar för befrielse från omsättningsskatt och punktskatt för nedan uppräknade varor:>Plats för tabell>"Artikel 3Följande punkter skall ersätta artikel 5.1 i rådsdirektivet av den 28 maj 1969, och de tidigare punkterna 2 och 3 i den artikeln omnumreras till punkterna 6 och 7:"1. Medlemsstaterna får sänka värdet och mängden av de varor som får införas skattefritt, ned till en tiondel av de värden eller kvantiteter som föreskrivs i artiklarna 2 och 4.1, kolumn II, när dessa varor införs från en annan medlemsstat av personer som är bosatta i gränszonen i den införande medlemsstaten eller den angränsande medlemsstaten, av arbetande i gränszon eller av besättningen på transportmedel som används vid internationellt resande.Befrielsen får dock beträffande nedan uppräknade varor avse följande kvantiteter:>Plats för tabell>2. Medlemsstaterna får sänka värdet och den kvantitet varor som undantas när de införs från ett tredje land av personer som är bosatta i gränszonen, av arbetande i gränszon eller av besättningen på transportmedel som används vid resor mellan tredje land och gemenskapen.3. Medlemsstaterna får fastställa lägre gränser för det värde eller den kvantitet varor som undantas när de införs från en annan medlemsstat av medlemmar i en medlemsstats väpnade styrkor, inklusive civil personal, som är stationerade i en annan medlemsstat, liksom av deras makar och hemmavarande barn.4. Restriktionerna i punkterna 1 och 2 tillämpas inte då de personer som där avses kan visa att de är på väg bortom gränszonen eller att de inte återvänder från gränszonen i en angränsande medlemsstat eller tredje land.Dessa restriktioner skall dock ändå gälla för arbetande i gränszon och för besättningen på transportmedel som används vid internationellt resande då de inför varor när de reser i tjänsten.5. I punkterna 1, 2 och 4 används följande beteckningar med de betydelser som här anges:- gränszon: en zon som sträcker sig högst 15 kilometer fågelvägen från en medlemsstats gräns. Varje medlemsstat skall dock till gränszonen räkna de lokala administrativa distrikt som delvis sträcker sig in i zonen.- arbetande i gränszon: person vars normala sysslor kräver att han korsar gränsen på arbetsdagar."Artikel 4Artikel 6 i rådsdirektivet av den 28 maj 1969 ändras på följande sätt:a) Den nuvarande lydelsen av artikeln blir punkt 1 i denna.b) Följande punkter tillfogas:"2. Utan att det påverkar tillämpningen av de regler som avser försäljningen i flygplatsbutiker under tullövervakning och ombord på flygplan får medlemsstaterna vad beträffar försäljning i detaljhandelsledet i de fall och på de villkor som föreskrivs i punkterna 3 och 4 tillåta restitution av omsättningsskatt på varor som medförs i det personliga bagaget hos resande som lämnar en medlemsstat. Ingen restitution får medges vad beträffar punktskatt.3. Vad beträffar resande vars bosättningsort eller stadigvarande vistelseort är belägen utanför gemenskapen får varje medlemsstat fastställa de begränsningar som skall gälla och bestämma villkoren för ansökan om skatterestitution.Vad beträffar resande vars bosättningsort, stadigvarande vistelseort eller tjänstgöringsort är belägen i en medlemsstat, kan skatterestitution förekomma endast när det gäller artiklar vilkas värde var för sig, inklusive skatt, överstiger det belopp som anges i artikel 2.1.Medlemsstaterna får höja detta belopp. Vidare får de undanta dem som är bosatta i medlemsstaten från förmånen av denna skatterestitution.4. För skatterestitution skall krävas följande:a) I de fall som avses i första stycket i punkt 3: Företeende av en kopia av faktura eller annan handling, bekräftad av tullmyndigheten i utförselmedlemsstaten för att intyga varornas utförsel.b) I de fall som avses i andra stycket i punkt 3: Företeende av en kopia av faktura eller annan handling, bekräftad av tullmyndigheten i den medlemsstat där slutlig införsel sker eller av en annan myndighet i den medlemsstaten som är behörig i frågor rörande omsättningsskatt.5. I denna artikel används följande beteckningar med den betydelse som här anges- bosättningsort eller stadigvarande vistelseort: den plats som uppgivits som sådan i pass, identitetskort eller, i brist på detta, andra identitetshandlingar som den exporterande medlemsstaten erkänner som giltiga.- artikel: ett föremål eller en grupp av föremål som vanligen utgör ett helt."Artikel 5Följande artikel skall införas efter artikel 7 i rådsdirektivet av den 28 maj 1969:"Artikel 7aMedlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att det vid resor inom gemenskapen skall bli möjligt för de resande att tyst eller genom en enkel muntlig förklaring bekräfta att de iakttar de gällande begränsningarna och villkoren för vad de får införa skattefritt."Artikel 61. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de åtgärder som behövs för att följa- artiklarna 1, 2, 3 och 5 i detta direktiv senast den 1 juli 1972- artikel 4 i detta direktiv senast den 1 januari 1973.2. Varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om de åtgärder som den vidtar för att genomföra detta direktiv.Kommissionen skall överlämna dessa uppgifter till de övriga medlemsstaterna.Artikel 7Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 12 juni 1972.På rådets vägnarJ. DUPONGOrdförande() EGT nr L 133, 4.6.1969, s. 6.() EGT nr C 28, 27.3.1971, s. 1.


title: Kommissionens direktiv 2006/14/EG av den  6 februari 2006  om ändring av bilaga IV till rådets direktiv 2000/29/EG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen

text:
               7.2.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 34/24

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2006/14/EG
   av den 6 februari 2006
   om ändring av bilaga IV till rådets direktiv 2000/29/EG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 2000/29/EG av den 8 maj 2000 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen (1), särskilt artikel 14 andra stycket d, och
   av följande skäl:

               (1)

               FAO:s internationella standard för fytosanitära åtgärder nr 15 om riktlinjer för reglering av träförpackningsmaterial i internationell handel (”ISPM 15. Guidelines for regulating wood packaging material in international trade”) antogs i mars 2002 av den fjärde tillfälliga kommissionen för växtskyddsåtgärder (ICPM). De tillämpliga bestämmelserna i direktiv 2000/29/EG har anpassats till dessa riktlinjer genom kommissionens direktiv 2004/102/EG av den 5 oktober 2004 om ändring av bilagorna II, III, IV och V till rådets direktiv 2000/29/EG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen (2).

               (2)

               Förutom de åtgärder som godkänts enligt ISPM nr 15 omfattar direktiv 2004/102/EG även ett krav på att importerat träförpackningsmaterial skall vara tillverkat av barkat rundat trä. Enligt ISPM nr 15 skall denna möjlighet vara motiverad av tekniska skäl. Tillämpningen av detta krav har skjutits upp till och med den 1 mars 2006 genom rådets direktiv 2005/15/EG av den 28 februari 2005 om ändring av bilaga IV till direktiv 2000/29/EG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen (3).

               (3)

               Gemenskapen har begärt att ISPM nr 15 skall ses över på internationell nivå för att ta med ett krav som tar hänsyn till gemenskapens oro över att bark förekommer i träförpackningsmaterial inom den internationella handeln.

               (4)

               I avvaktan på resultatet av den pågående översynen av ISPM nr 15 bör tillämpningen av gemenskapens krav på att träförpackningsmaterial importerat från tredjeländer skall vara tillverkat av barkat rundat trä skjutas upp tills vidare.

               (5)

               Direktiv 2000/29/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (6)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växtskydd.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Direktiv 2000/29/EG skall ändras på följande sätt:

               1.

               I del A avsnitt I punkt 2 i bilaga IV skall det sista stycket sist i den högra spalten ersättas med följande:
               ”Första strecksatsen, enligt vilken träförpackningsmaterialet skall vara gjort av barkat rundat trä, skall tillämpas först från och med den 1 januari 2009. Denna punkt skall ses över senast den 1 september 2007.”

               2.

               I del A avsnitt I punkt 8 i bilaga IV skall det sista stycket sist i den högra spalten ersättas med följande:
               ”Första raden i led a, enligt vilken träförpackningsmaterialet skall vara tillverkat av barkat rundat trä, skall tillämpas först från och med den 1 januari 2009. Denna punkt skall ses över senast den 1 september 2007.”

         Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 28 februari 2006.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tredje dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 6 februari 2006.

            På kommissionens vägnar

         Markos KYPRIANOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 169, 10.7.2000, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2005/77/EG (EUT L 296, 12.11.2005, s. 17).

      (2)  EUT L 309, 6.10.2004, s. 9.

      (3)  EUT L 56, 2.3.2005, s. 12.


Avis juridique important

|

31989L0344

Rådets direktiv 89/344/EEG av den 3 maj 1989 om ändring för nionde gången av direktiv nr 73/241/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kakao- och chokladvaror avsedda som livsmedel

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 142 , 25/05/1989 s. 0019 - 0019 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 19 s. 0017  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 19 s. 0017

RÅDETS DIREKTIV av den 3 maj 1989 om ändring för nionde gången av direktiv nr 73/241/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kakao- och chokladvaror avsedda som livsmedel (89/344/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag,i samarbete med Europaparlamentet(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), ochmed beaktande av följande:Anslutningsakten för Spanien och Portugal ger Spanien rätt att på sin inhemska marknad till och med den 31 december 1987 fortsätta att marknadsföra varusorterna "familiar a la taza" och "a la taza" under namnet choklad.I direktiv 73/241/EEG(3), i dess lydelse enligt anslutningsfördraget, har i bilaga 1 inte definierats choklad av detta slag som innehåller mjöl och/eller stärkelse och är avsedd att förtäras efter kokning.Detta förhållande skulle kunna leda till att varan blev förbjuden att sälja och det är inte önskvärt. Direktiv 73/241/EEG bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 I artikel 14.2 i direktiv 73/241/EEG skall införas följande nya punkt:"g) Som godkänner att sådan choklad, som innehåller mjöl och/eller stärkelse och är avsedd att förtäras med mjölk efter kokning och inte har definierats i bilaga 1, får marknadsföras som "chocolate familiar a la taza" och "chocolate a la taza`."Artikel 2 Medlemsstaterna skall vid behov ändra sin nationella lagstiftning så att den från och med den 1 januari 1988 stämmer överens med detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 3 maj 1989.På rådets vägnarP. SOLBESOrdförande(1) EGT nr C 290, 14.11.1988, s. 137; EGT nr C 96, 17.4.1989.(2) EGT nr C 80, 28.3.1988, s. 4.(3) EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 23.


Avis juridique important

|

31981L0962

Rådets direktiv 81/962/EEG av den 24 november 1981 med tredje ändringen av direktiv 70/357/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om antioxidationsmedel som får användas i livsmedel

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 354 , 09/12/1981 s. 0022 - 0022 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 11 s. 0219  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 12 s. 0080  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 11 s. 0219  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 12 s. 0080

RÅDETS DIREKTIV av den 24 november 1981 med tredje ändringen av direktiv 70/357/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om antioxidationsmedel som får användas i livsmedel (81/962/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Enligt artikel 2 i direktiv 70/357/EEG(4) senast ändrat genom direktiv 78/143/EEG(5) får medlemsstaterna fram till och med den 31 december behålla sådana nationella bestämmelser som tillåter att kalciumdinatriumetylendiamintetraacetat används i livsmedel och etoxikin används för behandling av äpplen och päron.Kalciumdinatriumetylendiamintetraacetat kan inte godtas på gemenskapsnivå med hänsyn till nuvarande kunskaper om ämnets användning.Dock får ämnet tillfälligt godkännas på nationell nivå inom gemenskapen.Det är ännu inte möjligt att fatta något definitivt beslut om huruvida etoxikin bör godkännas eller inte på gemenskapsnivå för behandling av äpplen och päron, men sådan behandling kan i varje fall inte anses ha någon verkan som antioxidationsmedel och ämnet berörs därför inte av direktiv 70/357/EEG.E 303 används inte längre i livsmedel.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 70/357/EEG skall ändras på följande sätt:1. Artikel 2 skall ersättas med följande:"Artikel 21. Trots bestämmelserna i artikel 1 får medlemsstaterna inom sitt eget territorium godkänna att kalciumdinatriumetylendiamintetraacetat används i livsmedel till och med den 31 december 1986.2. Före den dagen skall kommissionen ompröva bestämmelserna i punkt 1 och föreslå rådet de ändringar som behövs."2. I del I i bilagan skall E 303 "5,6-diacetyl-L-askorbinsyra (askorbyldiacetat)" utgå.Artikel 2Artikel 1.1 skall gälla från och med den 1 januari 1981.Artikel 3Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 december 1982. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 24 november 1981.På rådets vägnarN. RIDLEYOrdförande(1) EGT nr C 208, 13.8.1980, s. 5.(2) EGT nr C 327, 15.12.1980, s. 8.(3) EGT nr C 348, 31.12.1980, s. 4.(4) EGT nr L 157, 18.7.1970, s. 31.(5) EGT nr L 44, 5.2.1978, s. 18.


Avis juridique important

|

31980L0392

Rådets direktiv 80/392/EEG av den 18 mars 1980 om ändring av direktiv 77/93/EEG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till medlemsstaterna

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 100 , 17/04/1980 s. 0032 - 0034 "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 28 s. 0117  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 17 s. 0224  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 17 s. 0224  Finsk specialutgåva Område 3 Volym 65 s. 0018  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 65 s. 0018

RÅDETS DIREKTIV av den 18 mars 1980 om ändring av direktiv 77/93/EEG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till medlemsstaterna (80/392/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1), ochmed beaktande av följande:Genom direktiv 77/93/EEG(2) har rådet fastställt skyddsåtgärder mot införandet av skadegörare på växter och växtprodukter i medlemsstaterna.Med hänsyn till utvecklingen efter antagandet av ovan nämnda direktiv bör det ändras av de skäl som anges nedan.Internationella växtskyddskonventionen av den 6 december 1951 har trots rekommendationer från Förenta nationernas livsmedels- och jordbruksorganisations (FAO) samråd 1976 och 1979 inte ändrats på ett sådant sätt att den följer införandet av de certifikatmallar som föreskrivs i ovan nämnda direktiv. De certifikatmallar som återfinns i den nuvarande versionen av konventionen bör tillåtas under en övergångstid.I fråga om utsäde skall åtgärderna för att säkerställa uppfyllandet av de krav som föreskrivs i direktivet fastställas på gemenskapsnivå. Den tidsfrist som anges för detta ändamål har inte varit tillräcklig och bör därför förlängas.I fråga om import av växter och växtprodukter från icke-medlemsländer bör de myndigheter som i sådana länder utfärdar certifikat i princip vara de som bemyndigats enligt Internationella växtskyddskonventionen. Det skulle vara önskvärt att upprätta en förteckning över dessa myndigheter.De bestämmelser som fastställs i direktivet i fråga om ekstockar för att skydda gemenskapen mot införandet av vissnesjuka hos ek (Ceratocystis fagacearum) till gemenskapen har å ena sidan visat sig vara otillräckliga och å andra sidan onödigt stränga. På grund av intresset av ett verksamt skydd bör en grund läggas för utvidgning av sådana bestämmelser till sågat ektimmer. Medlemsstaterna bör också ges befogenhet att under vissa förhållanden, som skall fastställas på förhand på gemenskapsnivå medge undantag från de allmänna kraven i fråga om vissnesjuka hos ek och liknande fall.Det är dessutom lämpligt att klargöra vissa av direktivets bestämmelser.Dagen för medlemsstaternas genomförande av ovan nämnda direktiv bör justeras för att ta hänsyn till gällande svårigheter.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 77/93/EEG ändras i enlighet med följande:1. Artikel 2.2 skall ersättas med följande:"2. Detta direktiv skall, utom när det uttryckligen föreskrivs annorlunda, avse trä endast i den mån det behåller hela eller en del av sin naturliga runda yta, med eller utan bark."2. Följande mening skall läggas till i artikel 5.1:"De växtprodukter som anges i bilaga IV, del A 1 5 får inte införas på deras territorium om de inte åtföljs av ett officiellt certifikat som anger dessa produkters ursprungsland."3. I artikel 5.2 skall c utgå.4. I artikel 6.3 i den danska texten skall ordet "indføres" ersättas med "føres ind".5. I artikel 7.1 första meningen skall "1 och 2" läggas till efter orden "i artikel 6".6. Följande stycke skall läggas till i artikel 7.1:"Genom undantag från första stycket skall sundhetscertifikatet för en övergångstid överensstämma med den mall som återfinns i bilagan till Internationella växtskyddskonventionen av den 6 december 1951 i dess ursprungliga lydelse. Dagen för upphörandet av angiven tidsfrist skall fastställas enligt det förfarande som föreskrivs i artikel 16."7. I artikel 7.3 skall orden "före utgången av den period som anges i artikel 20.1 b" ersättas med orden "senast den 31 december 1980".8. Följande stycke skall läggas till i artikel 8.2:"Återstående certifikatlager i enlighet med den mall som tidigare använts för återsändning får användas till och med den 31 december 1980".9. Artikel 9.1 skall ersättas med följande:"1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 7 och 8 skall medlemsstaterna föreskriva att växter, växtprodukter och andra föremål med ursprung i en medlemsstat eller i ett icke-medlemsland och som anges i bilaga IV, del A, utom de under 1, 3 b, 4 b, 5 och 6 inte får införas i ett annat medlemsland om de inte åtföljs av ett officiellt sundhetscertifikat enligt den mall som anges i bilaga VIII, del A, som utfärdats i ursprungslandet, eller av en vidimerad kopia av det certifikatet."10. I artikel 10.1 skall i den danska texten orden "indføres" ersättas med "føres ind".11. I artikel 11.1 a i den danska texten skall orden "certifikater forelaegges" ersättas med "certifikater ikke forelaegges".12. I artikel 11.3 i den danska texten skall ordet "indførslerne" ersättas med "sendingerne".13. De ord som föregår strecksatserna i artikel 12.1 a skall ersättas med följande:"a) att dessa växter, växtprodukter och andra föremål och deras förpackning skall undergå en noggrann officiell kontroll, antingen i sin helhet eller genom representativa stickprov och att vid behov också de fordon som transporterar dem skall undergå en noggrann officiell kontroll för att följande skall kunna säkerställas:"14. Följande mening skall läggas till i artikel 12.1 b:"Certifikaten skall utfärdas av myndigheter som bemyndigats för detta ändamål enligt Internationella växtskyddskonventionen, eller i fråga om icke-avtalsländer, på grundval av landets lagar eller andra författningar. I enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 16 får förteckningar över myndigheter som bemyndigats av de olika icke-medlemsländerna att utfärda certifikat upprättas."15. I artikel 12.4 i den danska texten skall ordet "indførsler" ersättas med "sendinger".16. I artikel 14.1 a iv skall "från artiklarna 5, 10 och 12 i fråga om" ersättas med orden "från artiklarna 5 10 och 12 i fråga om".17. Artikel 14.1 c ii i den nederländska texten skall ersättas med följande text:"ii) van artikel 5, lid 1, en van artikel 12, lid 1, sub a), derde streepje, voor wat de in bijlage IV, deel A, punkten 1 en 5, bedoelde eis betreft."18. Artikel 14.3 skall ersättas med följande:"3. Enligt det förfarande som föreskrivs i artikel 16 får medlemsstaterna på begäran få tillstånd att föreskriva undantag i den mån sådana undantag inte tillåts enligt punkt 1:- från artikel 4.1 i fråga om bilaga III, del A 9 och från artiklarna 5.1 och 12.1 a tredje strecksatsen i fråga om bilaga IV del A 24 a, för försök eller vetenskapliga ändamål och för arbete med sorturval,- från artikel 4.1 i fråga om bilaga III del A1 8 och 10 och från artiklarna 5.1 och 12.1 a tredje strecksatsen i fråga om de krav som anges i bilaga IV del A2 4,under förutsättning att det är fastställt att risken för att skadegörare sprids är undanröjd genom en eller flera av följande faktorer:- Växternas och växtprodukternas ursprung.- Lämplig behandling.- Särskilda säkerhetsåtgärder för användningen av växter och växtprodukter."19. I artikel 14.4 i den danska texten bör orden "tillfaelde, dersom" ersättas med "tilfaelde af, at".20. I artikel 19 a i den danska texten skall orden "på friske partier frugt" ersättas med "på partier af frisk frugt".21. Artikel 20.1 skall ersättas med följande:"1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följaa) de begränsningar som föreskrivs i artikel 11.3 inom en tidsfrist på fyra år från anmälan av detta direktiv,b) andra bestämmelser i detta direktiv senast den 1 maj 1980."22. Artikel 20.2 skall bli artikel 20.3 och följande punkt skall införas:"2. Enligt det förfarande som föreskrivs i artikel 16 får medlemsstaterna på begäran få tillstånd att följa vissa av bestämmelserna i detta direktiv från en senare dag än den som anges i b i punkt 1 ovan, men inte senare än den 1 januari 1981."Artikel 2 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 maj 1980.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 18 mars 1980.På rådets vägnarA. RUFFINIOrdförande(1) EGT nr C 289, 19.11.1979, s. 42.(2) EGT nr L 26, 31.1.1977, s. 20.


Avis juridique important

|

31988L0436

Rådets direktiv 88/436/EEG av den 16 juni 1988 om ändring i direktiv 70/220/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftföroreningar genom avgaser från motorfordon (Begränsning av partikelutsläpp från dieselmotorer)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 214 , 06/08/1988 s. 0001 - 0017 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0111  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0111

RÅDETS DIREKTIV av den 16 juni 1988 om ändring i direktiv 70/220/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftföroreningar genom avgaser från motorfordon (Begränsning av partikelutsläpp från dieselmotorer) (88/436/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Det är viktigt att vidta åtgärder i syfte att successivt upprätta den inre marknaden under tiden fram till den 31 december 1992. Den inre marknaden skall utgöra ett område utan inre gränser inom vilket ett fritt utbyte av varor, personer, tjänster och kapital är säkerställt.Enligt de Europeiska gemenskapernas första aktionsprogram för miljön, som antogs av rådet den 22 november 1973, skall de senaste vetenskapliga framstegen beaktas när det gäller att bekämpa luftförorening genom avgaser som släpps ut från motordrivna fordon och tidigare antagna direktiv ändras i enlighet med detta. Enligt det tredje åtgärdsprogrammet skall ytterligare ansträngningar göras för att avsevärt minska utsläppen av föroreningar från motordrivna fordon.Skillnader kan uppkomma mellan nationella föreskrifter om gränsvärden för partikelutsläpp från förbränningsmotorer med kompressionständning ("dieselmotorer") vilka värden tillämpas vid typgodkännande av fordon utrustade med sådana motorer. Skillnaderna kan utgöra ett hinder för den fria handeln medsådana varor inom gemenskapen. Det framstår därför som nödvändigt att fastställa gemensamma normer inom detta område.I direktiv 70/220/EEG(4) fastställs gränsvärden för utsläpp av kolmonoxid och oförbrända kolväten från sådana motorer. Dessa gränsvärden sänktes först genom direktiv 74/290/EEG(5) och kompletterades genom direktiv 77/102/EEG(6) med gränsvärden för utsläpp av kväveoxider. Gränsvärdena för dessa tre föroreningstyper sänktes därefter genom direktiven 78/665/EEG(7), 83/351/EEG(8) och 88/76/EEG(9).Tillämpningsområdet för direktiv 70/220/EEG utvidgades genom direktiv 83/351/EEG till att omfatta vissa typer av fordon utrustade med förbränningsmotorer med kompressionständning ("dieselmotorer"), dock utan att några särskilda utsläppskrav fastställdes för dessa motorer. Direktiv 72/306/EEG(10) omfattar endast utsläpp av sot. I syfte att förbättra hälsoskyddet är det nödvändigt att begränsa de totala partikelutsläppen från motorer av denna typ. Det är lämpligt att fastställa gränsvärden för partikelutsläpp som motsvarar bästa tillgängliga teknik inom gemenskapen i fråga om dieselmotorer och att utvidga det provförfarande som anges i direktiv 70/220/EEG genom att lägga till bestämmelser för provtagning och analys av partikelutsläpp. Dessa bestämmelser kan i til lämpliga delar hämtas från de föreskrifter som gäller i Amerikas Förenta Stater.Gränsvärdena 1,1 g och 1,4 g per prov för partikelutsläpp från fordon utrustade med dieselmotorer utgör endast ett första steg för att begränsa dessa utsläpp.Med beaktande även av Europaparlamentets uppfattning krävs ett andra steg så snart som möjligt för att minska partikelutsläppen. Utsläppsnivåer på 0,8 g och 1,0 g per prov bör kunna uppnås. Nivåerna måste bestämmas med hänsyn till de tekniska och ekonomiska förutsättningar som föreligger vid den aktuella tidpunkten.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 70/220/EEG ändras på följande sätt:1. Titeln ersätts med följande:"Rådets direktiv av den 20 mars 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftförorening genom utsläpp från motorfordon".2. Bilaga 1, 3 och 3 A skall ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv.Artikel 2 1. Från och med den 1 oktober 1988 får ingen medlemsstat av skäl som hänför sig till luftförorening genom partikelutsläpp från motorer:- vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller att utfärda det dokument som avses i sista strecksatsen i artikel 10.1 i direktiv 70/156/EEG(11) eller att bevilja nationellt typgodkännande för en motorfordonstyp utrustad med förbränningsmotor med kompressionständning,- förbjuda att fordon utrustade med förbränningsmotorer med kompressionständning tas i bruk,om partikelutsläppen från motorfordonstypen eller från fordonen är sådana att kraven i bilagorna till direktiv 70/220/EEG i deras lydelse enligt detta direktiv är uppfyllda.2. Från och med den 1 oktober 1989 gäller följande.- Medlemsstaterna får inte längre utfärda det dokument som avses i sista strecksatsen i artikel 10.1 i direktiv 70/156/EEG för en motorfordonstyp utrustad med förbränningsmotor med kompressionständning.- Medlemsstaterna får vägra nationellt typgodkännande för en motorfordonstyp, om utsläppen från fordonen är sådana att kraven i bilagorna till direktiv 70/220/EEG i deras lydelse enligt detta direktiv inte är uppfyllda.För fordon utrustade med dieselmotorer med direktinsprutning uppskjuts dock ikraftträdandet till den 1 oktober 1994.3. Från och med den 1 oktober 1990 får medlemsstaterna förbjuda att fordon utrustade med förbränningsmotorer med kompressionständning tas i bruk, om partikelutsläppen från fordonen är sådana att kraven i bilagorna till direktiv 70/220/EEG i deras lydelse enligt detta direktiv inte är uppfyllda.För fordon utrustade med dieselmotorer med direktinsprutning uppskjuts dock ikraftträdandet till den 1 oktober 1996.Artikel 3 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 oktober 1988. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 4 Före utgången av år 1989 skall rådet efter förslag från kommissionen besluta om genomförandet av ett andra steg, för att ytterligare sänka gränsvärdena för partikelutsläpp.Artikel 5 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 16 juni 1988.På rådets vägnarK. TÖPFEROrdförande(1) EGT nr C 174, 12.7.1986, s. 3.(2) EGT nr C 190, 20.7.1987, s. 178och EGT nr C 167, 27.6.1988.(3) EGT nr C 333, 29.12.1986, s. 17.(4) EGT nr L 76, 6.4.1970, s. 1.(5) EGT nr L 159, 15.6.1974, s. 61.(6) EGT nr L 32, 3.2.1977, s. 32.(7) EGT nr L 223, 14.8.1978, s. 48.(8) EGT nr L 197, 20.7.1983, s. 1.(9) EGT nr L 36, 9.2.1988, s. 1.(10) EGT nr L 190, 20.8.1972, s. 1.(11) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.BILAGA Ändringar i bilagorna till direktiv 70/220/EEG BILAGA 1 OMFATTNING, DEFINITIONER, ANSÖKAN OM EEG-TYPGODKÄNNANDE, EEG-TYPGODKÄNNANDE, PROVFÖRESKRIFTER, UTVIDGAT EEG-TYPGODKÄNNANDE, PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE, ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>BILAGA 3 TYP-1-PROV(Kontroll av genomsnittliga utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar i tätort efter kallstart)>Plats för tabell>TILLÄGG 5Titeln på tillägget lyder nu:"BESKRIVNING AV PROVTAGNINGSSYSTEM FÖR GASER">Plats för tabell>Figur 1 ersätts av följande:Figur 1Provtagningsutrustning av konstantvolymtyp med kolvpump (PDP-CVS)>Start Grafik>>Slut Grafik>>Plats för tabell>Figur 2 ersätts av följande:Figur 2Konstantvolymmätare för kritiskt flöde med venturirör (CFV-CVS)>Start Grafik>>Slut Grafik>>Plats för tabell>TILLÄGG 8Detta tillägg lyder nu som följer:"TILLÄGG 8BERÄKNING AV UTSLÄPPTA FÖRORENINGAR>Plats för tabell>"TILLÄGG 9FÖRBEREDELSECYKELCEC CF-11/3>Start Grafik>>Slut Grafik>>Plats för tabell>BILAGA 3 A Prov motsvarande typ 1-prov för att kontrollera utsläppen efter kallstart>Plats för tabell>8 och 8.2 ändras på samma sätt som motsvarande avsnitt i bilaga 3.TILLÄGG 5: Titeln är densamma som för tillägg 5 till bilaga 3.>Plats för tabell>TILLÄGG 8: Detta tillägg lyder nu som följer:"TILLÄGG 8BERÄKNING AV UTSLÄPPTA FÖRORENINGAR>Plats för tabell>"


title: Rådets direktiv (EU) 2015/121 av den 27 januari 2015 om ändring av direktiv 2011/96/EU om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater

text:
               28.1.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 21/1

         RÅDETS DIREKTIV (EU) 2015/121
   av den 27 januari 2015
   om ändring av direktiv 2011/96/EU om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 115,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
   efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
   med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
   i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och
   av följande skäl:

               (1)

               Genom rådets direktiv 2011/96/EU (3) undantas olika former av vinstutdelning från dotterbolag till moderbolag från källskatt och undanröjs dubbelbeskattning av sådana inkomster på moderbolagsnivå.

               (2)

               Det är nödvändigt att se till att direktiv 2011/96/EU inte missbrukas av skattskyldiga som omfattas av dess tillämpningsområde.

               (3)

               Vissa medlemsstater tillämpar nationella eller avtalsgrundade bestämmelser som syftar till att ta itu med skatteflykt, skattebedrägeri eller missbruksförfaranden på ett allmänt eller på ett specifikt sätt.

               (4)

               Dessa bestämmelser kan dock vara mer eller mindre stränga och är under alla förhållanden utformade för att ta hänsyn till särdragen i varje medlemsstats nationella skattesystem. Vissa medlemsstater har dessutom inte några nationella eller avtalsgrundade bestämmelser för förebyggande av missbruk.

               (5)

               Införandet av en gemensam minimibestämmelse mot missbruk i direktiv 2011/96/EU skulle därför i hög grad bidra till att förebygga missbruk av det direktivet och säkerställa en enhetligare tillämpning av det i de olika medlemsstaterna.

               (6)

               Anti-missbruksbestämmelser bör tillämpas på ett proportionellt sätt och i det specifika syftet att ta itu med ett arrangemang eller en uppsättning arrangemang som inte är genuina, dvs. som inte återspeglar den ekonomiska verkligheten.

               (7)

               I det syftet bör medlemsstaternas skatteförvaltningar, när de bedömer om ett arrangemang eller en uppsättning arrangemang utgör ett missbruk, göra en objektiv analys av alla relevanta fakta och omständigheter.

               (8)

               Medlemsstaterna bör visserligen använda anti- missbruksklausulen till att ta itu med arrangemang som i sin helhet inte är genuina, men det kan även finnas fall där enstaka steg eller delar av ett arrangemang, när de betraktas enskilt, inte är genuina. Medlemsstaterna bör också kunna använda anti-missbruksklausulen till att hantera dessa särskilda steg eller delar utan att det påverkar arrangemangets återstående genuina steg eller delar. Detta skulle maximera effektiviteten av anti-missbruksklausulen samtidigt som dess proportionalitet garanteras. ”I den utsträckning-metoden” kan vara effektiv i de fall då de berörda enheterna som sådana är genuina, men när till exempel aktier varifrån vinstutdelningen härrör inte på ett genuint sätt tillskrivs en skattskyldig som är etablerad i en medlemsstat, dvs. om arrangemanget på grundval av sin rättsliga form innebär en överlåtelse av äganderätten till aktierna, men detta inte återspeglar den ekonomiska verkligheten.

               (9)

               Detta direktiv bör inte på något sätt påverka medlemsstaternas möjlighet att tillämpa de egna nationella eller avtalsgrundade bestämmelserna som syftar till att förebygga skatteflykt, skattebedrägeri eller missbruk.

               (10)

               Direktiv 2011/96/EU bör därför ändras i enlighet med detta.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Artikel 1.2 i direktiv 2011/96/EU ska ersättas med följande punkter:

      ”2.   Medlemsstaterna ska inte bevilja förmånerna enligt detta direktiv till ett arrangemang eller en uppsättning arrangemang som har införts med det huvudsakliga syftet eller ett av de huvudsakliga syftena att få en skattefördel som motverkar målet eller syftet med detta direktiv och som inte är genuina med beaktande av alla relevanta fakta och omständigheter.
      Ett arrangemang kan bestå av mer än ett steg eller en del.
      3.   Vid tillämpningen av punkt 2 ska ett arrangemang eller en uppsättning arrangemang betraktas som inte genuina i den utsträckning som de inte har införts av giltiga kommersiella skäl som återspeglar den ekonomiska verkligheten.
      4.   Detta direktiv ska inte hindra tillämpningen av sådana nationella eller avtalsgrundade bestämmelser som behövs för förebyggande av skatteflykt, skattebedrägeri eller missbruk.”

   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 2015. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 27 januari 2015.

            På rådets vägnar

         J. REIRS

            Ordförande

      (1)  Yttrande av den 2 april 2014 (ännu ej offentliggjort i EUT).

      (2)  Yttrande av den 25 mars 2014 (EUT C 226, 16.7.2014, s. 40).

      (3)  Rådets direktiv 2011/96/EU av den 30 november 2011 om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater (EUT L 345, 29.12.2011, s. 8).