Avis juridique important

|

31969L0169

Rådets direktiv 69/169/EEG av den 28 maj 1969 om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 133 , 04/06/1969 s. 0006 - 0008 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0010  Dansk specialutgåva: Serie I Område 1969(I) s. 0218  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0010  Engelsk specialutgåva: Serie I Område 1969(I) s. 0232  "Grekisk specialutgåva" Område 09 Volym 1 s. 0017  Spansk specialutgåva: Område 09 Volym 1 s. 0019  Portugisisk specialutgåva: Område 09 Volym 1 s. 0019

RÅDETS DIREKTIV av den 28 maj 1969 om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande (69/169/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 99 i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochmed beaktande av följande:Även efter förverkligandet av tullunionen, som omfattar avskaffandet av tullar och huvuddelen av de avgifter som har likvärdig effekt på handeln mellan medlemsstater, är det nödvändigt, till dess att harmoniseringen av indirekta skatter har nått ett framskridet stadium, att behålla beskattning på införsel och restitution av skatt på utförsel vid sådan handel.Det är önskvärt att invånarna i medlemsländerna redan före denna harmonisering blir mer påtagligt medvetna om den gemensamma marknadens existens. För detta ändamål bör åtgärder vidtas för en större liberalisering av systemet med skatter på införsel av varor vid resor mellan medlemsstater. Behovet av sådana åtgärder har upprepade gånger betonats av medlemmar av parlamentet.Skattelättnader av detta slag för resetrafiken utgör ett ytterligare steg i riktning mot det ömsesidiga öppnandet av medlemsstaternas marknader och skapandet av betingelser som liknar dem på en inhemsk marknad.Sådana skattelättnader måste begränsas till resandes icke-kommersiella införsel av varor. Eftersom sådana varor i allmänhet endast kan erhållas redan beskattade i det land från vilket de kommer (utreselandet), kan dubbelbeskattning undvikas om inreselandet inom givna gränser avstår från att ta ut omsättningsskatt och punktskatt på införda varor utan att detta leder till att varorna undgår beskattning.Ett för gemenskapen gemensamt system för skattelättnader på införsel av varor har även visat sig nödvändigt med hänsyn till resande mellan tredje land och gemenskapen.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 11. Vid resor mellan tredje land och gemenskapen skall befrielse från omsättningsskatt och punktskatt på införsel gälla för varor i de resandes personliga bagage, om varuinförseln inte har kommersiell karaktär och varornas samlade värde inte överstiger 25 beräkningsenheter per person.2. Medlemsstaterna får sänka denna skattebefrielse till 10 beräkningsenheter för resande under femton års ålder.3. Om det samlade värdet per person av flera artiklar överstiger 25 beräkningsenheter eller alternativt det belopp som bestämts enligt punkt 2, skall i förekommande fall skattebefrielse upp till dessa belopp beviljas för de av artiklarna som, om de hade införts separat, skulle ha fått skattebefrielse, varvid värdet av en enskild artikel dock inte kan delas upp.Artikel 21. Vid resor mellan medlemsstaterna skall befrielse från omsättningsskatt och punktskatt på införsel gälla för de varor i de resandes personliga bagage som uppfyller de villkor som fastställs i artikel 9 och 10 i fördraget, om införseln inte har kommersiell karaktär och det sammanlagda värdet av varorna inte överstiger 75 beräkningsenheter per person. Denna skattebefrielse skall även beviljas när resan innefattar transitering genom territorium som inte tillhör någon medlemsstat.2. Medlemsstaterna får sänka denna skattebefrielse till 20 beräkningsenheter för resande under femton års ålder.3. Om det samlade värdet per person av flera artiklar överstiger 75 beräkningsenheter eller alternativt det belopp som bestämts enligt punkt 2, skall skattebefrielse upp till dessa belopp beviljas för de artiklar som, om de hade införts separat, skulle ha skattebefriats, varvid värdet av en enskild artikel dock inte kan delas upp.Artikel 3Vid tillämpningen av detta direktiv gäller följande:1. Värdet av personliga tillhörigheter som införs tillfälligt eller återinförs efter tillfällig utförsel skall inte beaktas vid fastställandet av den skattebefrielse som avses i artikel 1 och 2.2. Införsel skall anses vara av icke-kommersiell karaktär om dena) äger rum tillfälligt,b) uteslutande består av varor för de resandes och deras familjers bruk, eller av varor som är avsedda som gåvor; varornas beskaffenhet eller kvantitet får inte vara sådan att det tyder på att de införs av kommersiella skäl.Artikel 41. Utan att det påverkar tillämpningen av nationella bestämmelser tillämpliga på resande bosatta utanför Europa, skall varje medlemsstat uppställa följande begränsningar för undantag från omsättningsskatt och punktskatt för nedan uppräknade varor:a) Tobaksvaror:200 cigarettereller 100 cigariller (cigarrer med en högsta vikt av 3 gram per styck)eller 50 cigarrereller 250 gram röktobak.b) Alkoholdrycker:- destillerade drycker och spritdrycker med en alkoholhalt högre än 22°, 1 standardbutelj (0,70 till 1 liter)eller- destillerade drycker och spritdrycker, aperitifer på vin- eller spritbasis med en alkoholhalt av högst 22° samt mousserande vin och starkvin, sammanlagt högst 2 literoch- icke-mousserande vin, sammanlagt högst 2 liter.c) Parfymer: 50 gramochluktvatten: ¼ liter.d) Kaffe: 500 gramellerkaffeextrakt och kaffeessenser: 200 gram.e) Te: 100 gramellerteextrakt och teessenser: 40 gram.2. Skattebefrielse för de varor som nämns i punkt 1 a, b och c skall inte medges resande under femton års ålder.3. Inom de kvantitativa gränser som fastställs i punkt 1 och med hänsyn tagen till restriktionerna i punkt 2, skall värdet av de varor som är förtecknade i punkt 1 inte beaktas vid bestämningen av den skattebefrielse som avses i artikel 1 och 2.Artikel 51. Medlemsstaterna får fastställa lägre gränser beträffande värde och kvantitet för skattebefrielse av varor som införs- vid gränstrafik,- av besättningen på transportmedel som används vid internationellt resande,- av medlemmar i en medlemsstats väpnade styrkor, inklusive civil personal, som är stationerade i en annan medlemsstat, liksom av deras makar och hemmavarande barn.2. Medlemsstaterna får undanta från skattebefrielse varor under nummer 71.07 och 71.08 i Gemensamma tulltaxan.3. Medlemsstaterna får sänka kvantiteterna av de varor som avses i artikel 4.1 a och d för resande från ett tredje land.Artikel 6Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att undvika att skatterestitution beviljas resande vilkas bosättningsort, stadigvarande vistelseort eller tjänstgöringsort är belägen i en medlemsstat och som omfattas av de regler som föreskrivs i detta direktiv.Artikel 7Medlemsstaterna får avrunda de belopp i nationell valuta som blir resultatet av omvandlingen från de belopp i beräkningsenheter som nämns i artikel 1 och 2.Artikel 81. Medlemsstaterna skall senast den 1 januari 1970 sätta i kraft de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv.2. Varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om de åtgärder som den inför för att tillämpa detta direktiv.Kommissionen skall överlämna denna information till de övriga medlemsstaterna.Artikel 9Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 28 maj 1969.På rådets vägnarG. THORNOrdförande


Avis juridique important

|

31975L0034

Rådets direktiv 75/34/EEG av den 17 december 1974 om rätten för medborgare i en medlemsstat att stanna kvar inom en annan medlemsstats territorium efter att där ha drivit egen rörelse

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 014 , 20/01/1975 s. 0010 - 0013 Finsk specialutgåva Område 6 Volym 1 s. 0172  "Grekisk specialutgåva" Område 06 Volym 1 s. 0191  Svensk specialutgåva Område 6 Volym 1 s. 0172  Spansk specialutgåva: Område 06 Volym 1 s. 0183  Portugisisk specialutgåva: Område 06 Volym 1 s. 0183

RÅDETS DIREKTIV av den 17 december 1974 om rätten för medborgare i en medlemsstat att stanna kvar inom en annan medlemsstats territorium efter att där ha drivit egen rörelse (75/34/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 235 i detta,med beaktande av Allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar av etableringsfriheten (1), och särskilt avdelning II i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), ochmed beaktande av följande:I enlighet med rådets direktiv Nr 73/148/EEG (4) av den 21 maj 1973 om avskaffande av restriktioner för rörlighet och bosättning inom gemenskapen för medborgare i medlemsstaterna i fråga om etablering och tillhandahållande av tjänster beviljar varje medlemsstat rätt till varaktig bosättning för andra medlemsstaters medborgare som etablerar sig inom dess territorium för att driva egen rörelse, när restriktioner för denna verksamhet avskaffats i enlighet med fördraget.Det är normalt att en person förlänger en period av varaktig bosättning inom en medlemsstats territorium genom att stanna kvar efter att ha bedrivit en verksamhet där; frånvaron av rätten att under sådana omständigheter stanna kvar utgör ett hinder för att etableringsfriheten skall kunna uppnås; för anställda personer har villkoren för utövandet av denna rätt redan fastställts i förordningen (EEG) Nr 1251/70 (5).Artikel 48.3 d i fördraget erkänner arbetstagarnas rätt att stanna kvar inom en medlemsstats territorium efter att ha varit anställda i denna stat; artikel 54.2 föreskriver inte uttryckligen en liknande rätt för egna företagare, likväl innebär etableringens karaktär samt de band som knyts med de länder där de varit verksamma att dessa personer har ett avgjort intresse av att komma i åtnjutande av samma rätt att stanna kvar som den rätt arbetstagare har; för att göra denna åtgärd berättigad bör hänvisas till den bestämmelse i fördraget som gör åtgärden möjlig.Etableringsfriheten inom gemenskapen kräver att medborgare i medlemsstater får driva egen rörelse i flera medlemsstater i följd utan att detta blir till deras nackdel.En medborgare i en medlemsstat som bor inom en annan medlemsstats territorium bör bli garanterad rätten att stanna kvar inom detta territorium, då han upphör med sin rörelse där, därför att han uppnått pensionsåldern eller på grund av bestående arbetsoförmåga; en sådan rätt bör även garanteras den medborgare i en medlemsstat som efter en tids verksamhet som egen företagare och bosättning inom en andra medlemsstats territorium bedriver verksamhet i en tredje medlemsstats territorium, under det att han har kvar sin bostad inom den andra statens territorium.För att bestämma enligt vilka villkor rätten att stanna kvar skall gälla bör hänsyn tas till de orsaker som lett till att verksamheten upphörde inom den berörda medlemsstatens territorium och i synnerhet till skillnaden mellan pensionering, det normala och förutsebara slutet på det yrkesverksamma livet, och bestående arbetsoförmåga som leder till ett för tidigt och oförutsebart slut på det yrkesverksamma livet; särskilda villkor måste fastställas, när maken är eller var medborgare i ifrågavarande medlemsstat, eller när verksamheten upphör till följd av olycksfall eller yrkessjukdom.Den medborgare i en medlemsstat som har nått slutet på sitt yrkesverksamma liv efter att ha verkat som egen företagare inom en annan medlemsstats territorium bör få tillräckligt god tid på sig för att besluta var han slutligen vill bosätta sig.Att en medlemsstats medborgare som driver egen rörelse begagnar sig av rätten att stanna kvar medför att denna rätt bör utvidgas till att gälla medlemmarna av hans familj; om en medlemsstats medborgare som driver egen rörelse skulle avlida under sitt yrkesverksamma liv, måste även hans familjemedlemmar tillerkännas rätten till bosättning och särskilda bestämmelser gälla om detta.Personer för vilka rätten att stanna kvar gäller måste behandlas på samma sätt som landets medborgare som har nått slutet på sitt yrkesverksamma liv.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Medlemsstaterna skall enligt villkoren i detta direktiv avskaffa restriktioner för rätten att bli kvar inom deras territorium till förmån för medborgare i en annan medlemsstat som bedriver egen verksamhet inom deras territorium samt medlemmar av deras familjer enligt definition i artikel 1 i direktiv Nr 73/148/EEG.Artikel 2 1. Varje medlemsstat skall erkänna att följande personer har rätt att varaktigt stanna kvar inom deras territorium:a) Varje person som vid den tid då han upphör med verksamheten har uppnått den ålder som enligt lag i denna stat berättigar till ålderspension och som har bedrivit egen verksamhet i denna stat under de närmast föregående tolv månaderna och utan avbrott bott där mer än tre år.När lagen i denna medlemsstat inte ger vissa kategorier av egna företagare rätt till ålderspension, skall ålderskravet anses uppfyllt, då förmånstagaren fyller 65 år.b) Varje person som utan avbrott bott i staten under mer än två år och slutar sin verksamhet där på grund av bestående arbetsoförmåga.Om denna oförmåga är följden av olycksfall i arbetet eller yrkessjukdom som ger honom rätt till en pension som helt eller delvis betalas ut av en institution i denna stat, skall inga villkor ställas för bosättningens varaktighet.c) Varje person som efter tre års oavbruten verksamhet och bosättning inom denna stats territorium bedriver sin verksamhet inom en annan medlemsstats territorium, under det att han behåller sin bostad inom den första statens territorium, dit han som regel återvänder varje dag eller åtminstone en gång i veckan.Sådana perioder av verksamhet som utförts inom den andra medlemsstatens territorium skall för att ge de rättigheter som nämns i a och b betraktas som utförda i den stat där bostaden finns.2. Villkoren för bosättningens varaktighet enligt punkt 1 a och villkoret för bosättningens varaktighet enligt punkt 1 b skall inte gälla, om den egna företagarens make är medborgare i ifrågavarande medlemsstat eller har förlorat medborgarskapet genom äktenskapet med denna person.Artikel 3 1. Varje medlemsstat skall erkänna att den egna företagarens familjemedlemmar som avses i artikel 1 och som bor hos honom inom denna stats territorium har rätt att förbli varaktigt bosatta där, om företagaren förvärvat rätten att stanna kvar inom denna stats territorium i enlighet med artikel 2. Denna bestämmelse skall fortsätta att gälla även efter företagarens död.2. Om emellertid den egna företagaren avlider under sitt yrkesverksamma liv och innan han förvärvat rätten att stanna kvar inom den berörda statens territorium, skall staten tillerkänna medlemmarna av hans familj rätten att fortsättningsvis vara varaktigt bosatta där, på villkor att- företagaren vid dagen för sin död hade bott utan avbrott inom dess territorium minst två år, eller- hans död var följden av olycksfall eller yrkessjukdom, eller- den efterlevande makan är medborgare i denna stat eller förlorat sitt medborgarskap genom äktenskapet med företagaren.Artikel 4 1. Bosättningens varaktighet enligt bestämmelserna i artiklarna 2.1 och 3.2 får intygas med i bosättningslandet gängse bevismedel. Den skall inte påverkas av tillfälliga perioder av frånvaro som inte överstiger totalt tre månader om året eller av längre perioder av frånvaro på grund av värnpliktstjänstgöring.2. Perioder då verksamheten inte har bedrivits på grund av omständigheter utanför ifrågavarande persons kontroll eller på grund av overksamhet på grund av sjukdom eller olycksfall skall betraktas som perioder av verksamhet enligt innebörden i artikel 2.1.Artikel 5 1. Medlemsstaterna skall låta den person som har rätt att stanna kvar begagna sig av denna rätt inom två år efter det han blivit berättigad till detta i enlighet med artikel 2.1 a och b samt artikel 3. Under denna period måste vederbörande kunna lämna medlemsstatens territorium utan att denna rätt påverkas.2. Medlemsstaterna skall inte kräva att personen i fråga skall iaktta några särskilda formaliteter för att begagna sig av rätten att stanna kvar.Artikel 6 1. Medlemsstaterna skall tillerkänna de personer som har rätt att stanna kvar inom deras territorium rätten att få ett uppehållstillstånd, vilket måstea) utfärdas och förnyas gratis eller mot erläggande av ett belopp som inte överstiger de avgifter och skatter som landets egna medborgare får betala för utfärdande eller förnyelse av identitetskort,b) vara giltigt inom hela den utfärdande medlemsstatens territorium,c) vara giltigt fem år och automatiskt kunna förnyas.2. Avbrott i bosättningen på högst sex månader i följd och längre frånvaro på grund av värnpliktstjänstgöring får inte inverka på ett uppehållstillstånds giltighet.Artikel 7 Medlemsstaterna skall för personer som har rätt att stanna kvar inom deras territorium tillämpa den rätt till likabehandling som fastställts genom rådets direktiv om upphävande av begränsningar av etableringsfriheten i enlighet med avdelning III i det allmänna handlingsprogram som föreskriver sådant upphävande.Artikel 8 1. Detta direktiv skall inte påverka några bestämmelser enligt någon medlemsstats lagar och andra författningar som skulle vara fördelaktigare för medborgare i andra medlemsstater.2. Medlemsstaterna skall underlätta ett återvändande till deras territorier för egna företagare som lämnat dessa territorier efter att ha varaktigt bott där en längre tid och varit verksamma där och som önskar återvända, när de uppnått pensionsåldern enligt definitionen i artikel 2.1 a eller är varaktigt arbetsoförmögna.Artikel 9 Medlemsstaterna får inte avvika från detta direktivs bestämmelser utom med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa.Artikel 10 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktivs bestämmelser inom tolv månader efter dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Efter anmälan av detta direktiv skall medlemsstaterna vidare se till att kommissionen informeras i tillräckligt god tid för att den skall kunna lämna sina kommentarer till alla föreslagna lagar eller andra författningar som de avser att anta på det område som detta direktiv omfattar.Artikel 11 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 17 december 1974.På rådets vägnarM. DURAFOUROrdförande(1) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 36/62.(2) EGT nr C 14, 27.3.1973, s. 20.(3) EGT nr C 142, 31.12.1972, s. 12.(4) EGT nr L 172, 28.6.1973, s. 14.(5) EGT nr L 142, 30.6.1970, s. 24.


Avis juridique important

|

32000L0048

Kommissionens direktiv 2000/48/EG av den 25 juli 2000 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 86/362/EEG och 90/642/EEG om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål samt vissa produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 197 , 03/08/2000 s. 0026 - 0031

Kommissionens direktiv 2000/48/EGav den 25 juli 2000om ändring av bilagorna till rådets direktiv 86/362/EEG och 90/642/EEG om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål samt vissa produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 86/362/EEG av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 2000/42/EG(2), särskilt artikel 10 i detta,med beaktande av rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker(3), senast ändrat genom direktiv 2000/42/EG, särskilt artikel 7 i detta,med beaktande av rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(4), senast ändrat genom direktiv 2000/10/EG(5), särskilt artikel 4.1 f i detta, ochav följande skäl:(1) Genom kommissionens direktiv 98/47/EG(6) fördes det nya verksamma ämnet azoxystrobin in i bilaga I till direktiv 91/414/EEG, men endast för användning som fungicid. Det fastställdes dock inga särskilda villkor beträffande sådana faktorer som kan påverka de grödor som behandlas med växtskyddsmedel innehållande azoxystrobin.(2) Genom kommissionens direktiv 1999/71/EG(7) fastställdes gränsvärden för resthalter av azoxystrobin i och på alla varor som omfattas av direktiven 86/362/EEG och 90/642/EEG.(3) Vid fastställandet av nämnda gränsvärden för resthalter av azoxystrobin påpekades det att dessa värden borde ses över med jämna mellanrum. Om det kommer fram ny information eller nya uppgifter om ämnet bör också gränsvärdena kunna ändras. I direktiv 1999/71/EG föreskrivs att medlemsstaterna bör fastställa provisoriska nationella gränsvärden för resthalter beträffande andra typer av spannmål samt för frukt och grönsaker. Denna verksamhet bör integreras i arbetet för att godkänna de växtskyddsmedel som innehåller azoxystrobin, och de fastställda gränsvärdena bör meddelas kommissionen enligt artikel 4.1 f i direktiv 91/414/EEG. För att underlätta detta arbete fastställdes en del av gränsvärdena i direktiv 1999/71/EG endast provisoriskt, något som gör det möjligt för medlemsstaterna att bevilja ytterligare godkännanden för nya användningsområden och att underrätta kommissionen om detta genom det förfarande som anges i nämnda artikel. Det framgår också av denna artikel att om ett provisoriskt gränsvärde på gemenskapsnivå har fastställts, och det nya godkända användningsområdet skulle leda till högre halter, skall den medlemsstat som beviljat godkännandet fastställa ett provisoriskt nationellt gränsvärde enligt artikel 4.1 f i direktiv 91/414/EEG innan godkännandet beviljas.(4) För att konsumenterna skall kunna skyddas från exponering för restsubstanser i eller på sådana produkter som inte har godkänts, anges i direktiv 1999/71/EG att det är lämpligt att för dessa produkter låta det provisoriska gränsvärdet för resthalter motsvara den analytiska bestämningsgränsen. Då gemenskapen fastställer provisoriska gränsvärden för resthalter påverkar detta inte medlemsstaternas möjligheter att bevilja provisoriska godkännanden för användningen av azoxystrobin på denna typ av produkter, i enlighet med artikel 4.1 f i direktiv 91/414/EEG.(5) Då medlemsstaterna vid bedömningen av ett växtskyddsmedel för ett eventuellt framtida godkännande utvärderar den dokumentation som en sökande lämnat in och som är avsedd att uppfylla kraven i bilaga III till direktiv 91/414/EEG, bör de tillämpa de enhetliga principer som anges i bilaga VI till direktiv 91/414/EEG. Enligt del A avsnitt 8 i bilaga III till direktiv 91/414/EEG skall de sökande lämna in vissa uppgifter, bland annat ett förslag till gränsvärde för resthalter samt ett fullständigt faktaunderlag, liksom uppskattningar av den potentiella och faktiska exponeringen genom födan och på andra sätt. Enligt del B avsnitt 2.4.2 och del C avsnitt 2.5 i bilaga VI till direktiv 91/414/EEG skall medlemsstaterna utvärdera de uppgifter som kommit in beträffande restsubstansernas inverkan på människors och djurs hälsa samt på miljön. De skall också sätta gränsvärdena på sådana nivåer att dessa motsvarar de minsta mängder växtskyddsmedel som enligt god jordbrukssed krävs för en effektiv bekämpning av skadegörare, förutsatt att medlen används på ett sådant sätt att restsubstanserna vid skörd, slakt eller efter lagring kan reduceras till ett minimum.(6) Nya faktauppgifter har lämnats in om användning av azoxystrobin på ris, bananer, tomater och gurkväxter med ätligt eller oätligt skal. Dessa nya uppgifter har nu utvärderats, och det anses lämpligt att se över de provisoriska gränsvärden för resthalter av produkterna i fråga som fastställs i direktiv 1999/71/EG.(7) I samband med införandet av azoxystrobin i bilaga I till direktiv 91/414/EEG sammanfattades den tekniska och vetenskapliga utvärderingen av ämnet i en granskningsrapport från kommissionen daterad den 22 april 1998. I denna rapport fastställs det acceptabla dagliga intaget (ADI) för azoxystrobin till 0,1 mg per kg kroppsvikt och dag. Konsumenternas livstidsexponering genom livsmedel som behandlats med azoxystrobin har uppskattats och utvärderats med hjälp av de metoder som används inom Europeiska gemenskapen och med beaktande av de riktlinjer som offentliggjorts av Världshälsoorganisationen(8). Enligt de beräkningar som gjorts leder de gränsvärden som fastställs i det här direktivet inte till att det acceptabla dagliga intaget överskrids.(8) Under den utvärdering och diskussion som föregick införandet av azoxystrobin i bilaga I till direktiv 91/414/EEG noterades inga sådana akut toxiska effekter som gör det nödvändigt att fastställa en akut referensdos.(9) Gemenskapens handelspartner har via Världshandelsorganisationen ombetts lämna synpunkter på de gränsvärden som fastställs i det här direktivet, och deras påpekanden i denna fråga har också beaktats. Möjligheten att för import från tredje land fastställa särskilda gränsvärden för resthalter beträffande vissa kombinationer av bekämpningsmedel och grödor kommer att undersökas av kommissionen, förutsatt att relevanta data lämnas in.(10) Detta direktiv har utarbetats med beaktande av de råd och rekommendationer som lämnats av Vetenskapliga kommittén för växter, särskilt när det gäller frågan om konsumentskydd i samband med livsmedel som behandlats med bekämpningsmedel.(11) De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för växtskydd.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Följande skall läggas till i del A i bilaga II till direktiv 86/362/EEG:">Plats för tabell>"Artikel 2De gränsvärden som anges i bilagan till det här direktivet skall ersätta de gränsvärden för azoxystrobin som fastställs i bilaga II till direktiv 90/642/EEG.Artikel 31. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.2. Medlemsstaterna skall senast den 31 mars 2001 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.3. De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 april 2001.4. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 25 juli 2000.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) EGT L 221, 7.8.1986, s. 37.(2) EGT L 158, 30.6.2000, s. 51.(3) EGT L 350, 14.12.1990, s. 71.(4) EGT L 230, 19.8.1991, s. 1.(5) EGT L 57, 2.3.2000, s. 28.(6) EGT L 191, 7.7.1998, s. 50.(7) EGT L 194, 27.7.1999, s. 36.(8) Riktlinjer för beräkning av intaget av bekämpningsmedelsrester via födan (reviderad utgåva). Dessa riktlinjer har tagits fram av GEMS/Livsmedelsprogrammet i samarbete med Codex Alimentarius-kommittén för bekämpningsmedelsrester. Utgivare: Världshälsoorganisationen, 1997 (WHO/FSF/FOS/97.7).BILAGA>Plats för tabell>