Avis juridique important

|

31976L0756

Rådets direktiv 76/756/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om montering av belysning och ljussignalanordningar på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 262 , 27/09/1976 s. 0001 - 0031 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 5 s. 0030  "Grekisk specialutgåva" Område 13 Volym 3 s. 0229  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 5 s. 0030  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 5 s. 0040  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 5 s. 0040

RÅDETS DIREKTIV av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om montering av belysning och ljussignalanordningar på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (76/756/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), ochmed beaktande av följande:De tekniska krav som motorfordon måste uppfylla enligt nationell lagstiftning avser bl.a. installationen av belysnings- och ljussignalanordningar.Dessa krav skiljer sig åt i de olika medlemsstaterna. Det är därför nödvändigt att alla medlemsstater antar samma krav, antingen som tillägg till eller i stället för sina nuvarande bestämmelser, särskilt för att därmed för alla fordonstyper medge det förfarande för EEG-typgodkännande som beskrivs i rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(3).Gemensamma krav på konstruktionen av belysnings- och ljussignalanordningar kommer att behandlas i andra särskilda direktiv.Tillnärmningen av nationell lagstiftning om motorfordon innefattar medlemsstaternas ömsesidiga erkännande av de kontroller som utförs av var och en av dem på grundval av de gemensamma kraven. För att ett sådant system skall kunna fungera effektivt måste dessa krav tillämpas från samma dag av alla medlemsstaterna.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1I detta direktiv avses med fordon dels varje motorfordon som är avsett att användas på väg, med eller utan karosseri, som har minst fyra hjul och som är konstruerat för en högsta hastighet som överstiger 25 km/tim, dels släpvagnar till dessa fordon, med undantag för spårbundna fordon, jordbruks- eller skogsbrukstraktorer, lantbruksmaskiner och andra motorredskap.Artikel 2Ingen medlemsstat får vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande för ett fordon av skäl som hänför sig till installationen av belysnings- och ljussignalanordningar enligt förteckningen i 1.5.7 till 1.5.20 i bilaga 1, oavsett om dessa är obligatoriska eller frivilliga, om de är installerade enligt kraven i bilaga 1.Artikel 3Ingen medlemsstat får vägra att registrera ett fordon eller förbjuda att det saluförs, tas i bruk eller används av skäl som hänför sig till installationen av belysnings- och ljussignalanordningar enligt förteckningen i 1.5.7 till 1.5.20 i bilaga 1, oavsett om dessa är obligatoriska eller frivilliga, om de är installerade enligt kraven i bilaga 1.Artikel 4En medlemsstat som har beviljat ett EEG-typgodkännande skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den får kännedom om varje ändring av de delar eller egenskaper som nämns i 1.1 i bilaga 1. Medlemsstatens behöriga myndigheter skall besluta om nya kontroller skall utföras på den ändrade fordonstypen och om en ny rapport skall utarbetas. Om sådana kontroller visar att kraven i detta direktiv inte uppfylls, skall ändringen inte godkännas.Artikel 5Alla ändringar som är nödvändiga för att anpassa kraven i bilagorna till den tekniska utvecklingen skall antas enligt det förfarande som fastställs i artikel 13 i direktiv 70/156/EEG.Artikel 61. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 juli 1977 och skall genast underrätta kommissionen om detta.De skall tillämpa dessa bestämmelser senast från den 1 oktober 1977. Före den 1 oktober 1979 får dock medlemsstaterna inte vägra EEG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande av skäl som hänför sig till installationen av belysnings- och ljussignalanordningarna om endast kraven i 4.2.6 i bilaga 1 inte är uppfyllda. Där anordningar som nämns i 4.2.6 är monterade skall de dock uppfylla kraven i nämnda avsnitt.2. När detta direktiv har anmälts, skall medlemsstaterna även se till att kommissionen underrättas om alla förslag till lagar och andra författningar som de avser att anta inom det område som omfattas av detta direktiv; underrättelsen skall lämnas i så god tid att kommissionen hinner lämna synpunkter på förslaget.Artikel 7Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 27 juli 1976.På rådets vägnarM. van der STOELOrdförande(1) EGT nr C 55, 13.5.1974, s. 14.(2) EGT nr C 109, 19.9.1974, s. 22.(3) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.BILAGA 1INSTALLATIONEN AV BELYSNINGS- OCH LJUSSIGNALANORDNINGAR1. DEFINITIONER I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:1.1 Fordonstyp med avseende på installationen av belysnings- och ljussignalanordningar:Med fordonstyp med avseende på installationen av belysnings- och ljussignalanordningar avses fordon som inte skiljer sig åt i sådana väsentliga avseenden som1.1.1 fordonets yttre mått och form,1.1.2 anordningarnas antal och placering.Följande är inte heller att anse som "fordon av annan typ": fordon som avviker enligt 1.1.1 och 1.1.2 men inte på sådant sätt att det medför en ändring av typen, antalet, placeringen och den geometriska synbarheten hos de lyktor som föreskrivs för fordonstypen i fråga, och fordon på vilka frivilliga lyktor är monterade eller saknas.1.2 Tvärplan:ett vertikalplan vinkelrätt mot fordonets symmetrilängdplan.1.3 Olastat fordon:fordonet i körklart skick, enligt definitionen i 2.6 i bilaga 1 (Mall för informationsdokument) till direktiv 70/156/EEG.1.4 Lastat fordon:fordonet lastat till den tekniskt tillåtna högsta vikt som angetts av tillverkaren, som också skall fastställa fördelningen av denna vikt mellan axlarna enligt den metod som beskrivs i tillägg 1.1.5 Lykta:en anordning som konstruerats för att belysa vägen (strålkastare) eller avge en ljussignal. Skyltlyktor och reflexanordningar skall även de anses vara lyktor.1.5.1 Likvärdiga lyktor:lyktor som har samma funktion och är godkända i det land där fordonet är registrerat. Sådana lyktor får ha andra egenskaper än de lyktor som är installerade på fordonet då detta godkänns under förutsättning att de uppfyller kraven i denna bilaga.1.5.2 Separata lyktor:lyktor som har skilda linser, skilda ljuskällor och skilda lamphus.1.5.3 Grupperade lyktor:anordningar som har skilda linser och skilda ljuskällor men gemensamt lamphus.1.5.4 Kombinerade lyktor:anordningar som har skilda linser, men gemensam ljuskälla och gemensamt lamphus.1.5.5 Flerfunktionslyktor:anordningar som har skilda ljuskällor (eller en enda ljuskälla som fungerar under olika förhållanden), helt eller delvis skilda linser och gemensamt lamphus.1.5.6 Nedfällbar strålkastare:en strålkastare som kan döljas helt eller delvis då den inte används. Detta kan åstadkommas med hjälp av ett rörligt skydd, genom förflyttning av strålkastaren eller på något annat lämpligt sätt. Termen "infällbar" används särskilt för att beskriva en nedfällbar strålkastare som kan fällas in i karosseriet.1.5.7 Helljusstrålkastare:den strålkastare som används för att belysa vägen över en lång sträcka framför fordonet.1.5.8 Halvljusstrålkastare:den strålkastare som används för att belysa vägen framför fordonet utan att orsaka onödig bländning eller onödigt obehag för mötande förare och andra trafikanter.1.5.9 Dimstrålkastare:den strålkastare som används för att förbättra belysningen av vägen då dimma, snöfall, kraftigt regn eller dammoln förekommer.1.5.10 Backningsstrålkastare:den strålkastare som används för att belysa vägen bakom fordonet och för att varna andra trafikanter om att fordonet backas eller är i färd med att backa.1.5.11 Körriktningsvisare:den lykta som används för att visa för andra trafikanter att föraren har för avsikt att ändra färdriktning åt höger eller vänster.1.5.12 Varningsljus:den samtidiga användningen av fordonets samtliga körriktningsvisare för att fästa uppmärksamheten på att fordonet tillfälligt utgör en särskild fara för andra trafikanter.1.5.13 Stopplykta:den lykta som används för att för andra trafikanter bakom fordonet visa att fordonets förare ansätter färdbromsen.1.5.14 Skyltlykta:den anordning som används för att belysa den plats som är avsedd för den bakre registreringsskylten. Den kan bestå av olika optiska element.1.5.15 Främre sidopositionslykta:den lykta som används för att visa på fordonets närvaro och bredd då det betraktas framifrån.1.5.16 Bakre sidopositionslykta:den lykta som används för att visa på fordonets närvaro och bredd då det betraktas bakifrån.1.5.17 Dimbaklykta:den lykta som används för att göra fordonet mer synbart bakifrån vid tät dimma.1.5.18 Parkeringslykta:den lykta som används för att fästa uppmärksamheten på närvaron av ett stillastående fordon inom ett tättbebyggt område. Under dessa omständigheter ersätter denna lykta de främre och bakre sidopositionslyktorna.1.5.19 Breddmarkeringslykta:de lyktor som är monterade på fordonets yttersta kant så nära fordonets topp som möjligt och som är avsedda att klart visa fordonets totala bredd. Denna lykta är avsedd att för vissa fordon och släpvagnar komplettera fordonets främre och bakre sidopositionslyktor, för att särskilt fästa uppmärksamheten på fordonets omfång.1.5.20 Reflexanordning:en anordning som används för att visa på närvaron av ett fordon genom att återkasta ljus som härstammar från en ljuskälla som inte är ansluten till fordonet, varvid iakttagaren befinner sig intill ljuskällan.I detta direktiv anses inte följande som reflexanordningar:- Reflekterande registreringsskyltar.- De reflekterande signaler som nämns i ADR.- Andra skyltar och reflekterande signaler som måste användas för att uppfylla medlemsstatens föreskrifter för användning avseende vissa fordonskategorier eller vissa driftmetoder.1.6 Lysande yta i en lykta:1.6.1 (1.5.7-1.5.10) den rätvinkliga projektionen av hela reflektoröppningen på ett tvärplan. Om lyktglaset (eller glasen) sträcker sig endast delvis över reflektoröppningen skall endast projektionen av denna del beaktas. För halvljusstrålkastare begränsas den lysande ytan på den avbländade sidan av den synliga projektionen av ljus/mörker-gränsens linje på linsen. Om reflektorn och glaset är inställbara skall medelinställningen användas.1.6.2 Lysande yta i en annan signallykta än en reflexanordning:(1.5.11-1.5.19) den rätvinkliga projektionen av lyktan på ett plan som ligger vinkelrätt mot lyktans referensaxel och tangerar lyktans yttre ljusavgivande yta, varvid denna projektion avgränsas av kanterna på skärmar placerade i detta plan och som vardera endast tillåter 98 % av den totala ljusstyrkan att kvarstå i referensaxelns riktning. För att bestämma den lysande ytans nedre gräns, övre gräns och sidogränser skall endast skärmar med horisontella eller vertikala kanter användas.1.6.3 Lysande yta i en reflexanordning:(1.5.20) den lysande ytan i en reflexanordning på ett plan vinkelrätt mot referensaxeln och avgränsat av plan som tangerar ytterkanterna på reflexanordningens ljusprojektionsyta och är parallella med referensaxeln. För att bestämma den lysande ytans nedre gräns, övre gräns och sidogränser skall endast horisontella och vertikala plan användas.1.6.4 Yttre ljusavgivande yta:för en bestämd observationsriktning, den rätvinkliga projektionen av den ljusavgivande ytan på ett plan vinkelrätt mot observationsriktningen (se ritning i tillägg 2).1.7 Referensaxel:ljussignalens karakteristiska axel, bestämd av tillverkaren för användning som referensriktning (H = 0°, V = 0°) för fotometriska mätningar och vid montering av lyktan på fordonet.1.8 Referenscentrum:skärningspunkten mellan referensaxeln och den yttre ljusavgivande ytan, angiven av lykttillverkaren.1.9 Vinklar för geometrisk synbarhet:de vinklar som bestämmer området för den minsta sammanhängande vinkel inom vilken lyktans yttre ljusavgivande yta skall vara synlig. Detta område för den sammanhängande vinkeln bestäms av de sfäriska segment vars centrum sammanfaller med lyktans referenscentrum och har ekvatorn parallell med marken. Dessa segment bestäms i förhållande till referensaxeln. De horisontella vinklarna â motsvarar längden och de vertikala vinklarna â motsvarar bredden. Inom vinklarna för geometrisk synbarhet får det inte finnas något hinder för ljusets fortplantning från någon del av lyktans yttre ljusavgivande yta. Detta gäller inte hinder som finns vid den tidpunkt när lyktan blir godkänd om godkännande krävs.1.10 Yttersta kant:det plan på vardera fordonssidan som är parallellt med fordonets symmetrilängdplan och sammanfaller med fordonets sidoytterkant, bortsett från projektionen1.10.1 av däcken nära marken och anslutningar för däcktrycksmätare,1.10.2 av eventuella halkskyddsanordningar som kan vara monterade på hjulen,1.10.3 av backspeglar,1.10.4 av körriktningsvisare, breddmarkeringslyktor, främre och bakre sidopositionslyktor och parkeringslyktor,1.10.5 av tullplomberingar som anbringats på fordonet, och anordningar för fasthållning och skydd av sådana plomberingar.1.11 Total bredd:avståndet mellan de två vertikala plan som definierats i 1.10.1.12 Lyktenhet:varje kombination av två eller flera enheter, identiska eller inte, som har samma funktion och avger ljus av samma färg, om den består av anordningar vars projektion av de samlade ljusavgivande ytorna i ett visst tvärplan upptar 60 % eller mer av ytan av den minsta rektangel som omskriver projektionerna av dessa ljusavgivande ytor, under förutsättning att en sådan kombination är godkänd som en lyktenhet då godkännande krävs. Denna möjliga kombination gäller inte helljusstrålkastare, halvljusstrålkastare och dimstrålkastare.1.13 Två lyktor eller ett jämnt antal lyktor:en enda ljusavgivande yta i form av ett band som sitter symmetriskt i förhållande till fordonets symmetrilängdplan och på båda sidorna sträcker sig till inom minst 400 mm från fordonets yttersta kant, och är minst 800 mm långt. Belysningen av en sådan yta skall erhållas från minst två ljuskällor som sitter så nära ytans ändar som möjligt. Den ljusavgivande ytan kan utgöras av ett antal element intill varandra om projektionerna av de många enskilda ljusavgivande ytorna på samma tvärplan upptar minst 60 % av ytan av den minsta rektangel som omskriver projektionerna av dessa enskilda ljusavgivande ytor.1.14 Avstånd mellan två lyktor:för anordningar som är riktade åt samma håll, avståndet mellan de rätvinkliga projektionerna på ett plan vinkelrätt mot referensaxlarna för konturerna hos de två lysande ytorna definierade enligt 1.6.1.15 Frivillig lykta:en belysningsanordning vars förekomst får bestämmas av tillverkaren.1.16 Funktionskontrollanordning:en ljus- eller ljudanordning som visar om en anordning som satts igång fungerar rätt eller inte.1.17 Kontrollampa:en lampa som visar att en anordning slagits på, men inte om denna anordning fungerar eller inte.2. ANSÖKAN OM EEG-TYPGODKÄNNANDE 2.1 Ansökan om EEG-godkännande för en fordonstyp med avseende på installationen av dess belysnings- och ljussignalanordningar skall göras av fordonstillverkaren eller dennes representant.2.2 Ansökan skall åtföljas av följande handlingar i tre exemplar och av följande uppgifter:2.2.1 En beskrivning av fordonstypen enligt de punkter som anges i 1.1, tillsammans med begränsningar i fråga om lastning, särskilt högsta tillåtna last i bagageutrymmet.2.2.2 En förteckning över anordningar som föreskrivs av tillverkaren för belysnings- och ljussignalutrustningen. Förteckningen kan innehålla flera typer av anordningar för varje funktion. Varje typ skall vara vederbörligen identifierad (till exempel genom komponenttypgodkännandemärkning, tillverkarens namn osv.). Förteckningen kan också innehålla följande tilläggsuppgifter med avseende på varje funktion: "eller likvärdiga anordningar".2.2.3 Monteringsritning för belysnings- och ljussignalutrustningen som helhet utvisande de olika lyktornas läge på fordonet.2.2.4 Monteringsritning (ar) för varje enskild lykta utvisande de lysande ytorna enligt definitionen i 1.6.2.3 Ett olastat fordon försett med belysnings- och ljussignalutrustning enligt 2.2.2 och representativt för den fordonstyp som skall godkännas, skall tillhandahållas det provningsorgan som utför godkännandeprovningarna.2.4 Den handling som anges i bilaga 2 skall biläggas typgodkännandehandlingen.3. ALLMÄNNA KRAV 3.1 Belysnings- och ljussignalanordningarna skall vara monterade så att de under normala användningsförhållanden och oavsett vibrationer som de kan utsättas för behåller de egenskaper som föreskrivs i denna bilaga och som möjliggör för fordonet att uppfylla kraven i denna bilaga. Framförallt får det inte vara möjligt att oavsiktligt rubba lyktornas inställning.3.2 De strålkastare som beskrivs i 1.5.7, 1.5.8 och 1.5.9 skall vara monterade så att en riktig inställning av deras inriktning enkelt kan utföras.3.3 För alla ljussignalanordningar, inräknat de som är monterade på fordonets sida, skall lyktans referensaxel då lyktan är monterad på fordonet vara parallell med fordonets bärplan på vägen. Dessutom skall axeln vara vinkelrät mot fordonets symmetrilängsplan i fråga om sidoreflexanordningar och parallell med detta plan i fråga om alla andra signalanordningar. I varje riktning skall en avvikelse på ± 3° tillåtas. Dessutom skall varje särskild monteringsanvisning som fastställts av tillverkaren uppfyllas.3.4 Vid avsaknad av särskilda krav skall lyktornas höjd och inställning kontrolleras med det olastade fordonet placerat på en plan, horisontell yta.3.5 Vid avsaknad av särskilda krav skall lyktor som bildar ett par3.5.1 vara monterade symmetriskt på fordonet i förhållande till symmetrilängsplanet,3.5.2 vara inbördes symmetriska i förhållande till symmetrilängsplanet,3.5.3 ha samma färgegenskaper,3.5.4 ha i huvudsak likadana fotometriska egenskaper.3.6 På fordon vars yttre form är asymmetrisk skall ovanstående krav uppfyllas så långt som möjligt.3.7 Lyktor med olika funktioner får vara separata lyktor, grupperade lyktor, kombinerade lyktor eller flerfunktionsanordningar under förutsättning att varje sådan lykta uppfyller de krav som gäller för den.3.8 Den största höjden över marken skall mätas från den högsta punkten och den minsta höjden från den lägsta punkten på den lysande ytan.3.9 Vid avsaknad av särskilda krav får inga andra lyktor än körriktningsvisarna och varningsljuset avge blinkande ljus.3.10 Inget rött ljus skall vara synligt framåt och inget annat vitt ljus än ljuset från backningsstrålkastaren skall vara synligt bakåt.Detta krav anses uppfyllt om följande uppfylls:3.10.1 För synbarheten för rött ljus framifrån: det får inte finnas något direkt synligt rött ljus som betraktas av en person som rör sig inom zon 1 längs ett tvärplan 25 m framför fordonet (se tillägg 3, figur 1).3.10.2 För synbarheten för vitt ljus bakifrån: det får inte finnas något direkt synligt vitt ljus som betraktas av en person som rör sig inom zon 2 längs ett tvärplan 25 m bakom fordonet (se tillägg 3, figur 2).3.10.3 Zonerna 1 och 2, sedda av observatören, begränsas i sina respektive plan enligt följande:3.10.3.1 Med avseende på höjden, av två horisontella plan som befinner sig 1 respektive 2,2 m över marken.3.10.3.2 Med avseende på bredden, av två vertikala plan som bildar en vinkel på 15° framåt respektive bakåt och utanför fordonet i förhållande till fordonets symmetriplan passerar genom kontaktpunkterna för de vertikala plan som är parallella med fordonets symmetrilängsplan och begränsar fordonets totala bredd.Om det finns flera kontaktpunkter skall den som befinner sig längst fram motsvara det främre planet och den som befinner sig längst bak motsvara det bakre planet.3.11 De elektriska kopplingarna skall vara sådana att de främre och bakre sidopositionslyktorna, breddmarkeringslyktorna om sådana finns, och skyltlyktan endast kan tändas och släckas samtidigt.3.12 De elektriska kopplingarna skall vara sådana att helljus- och halvljusstrålkastarna, och dimstrålkastarna och dimbaklyktorna inte kan tändas med mindre än att lyktorna som nämns i 3.11 också tänds. Detta krav skall dock inte gälla för helljus- och halvljusstrålkastare när fordonets ljusvarningssignal består i att helljusstrålkastaren tänds upprepat med korta mellanrum eller i att halvljusstrålkastaren tänds upprepat med korta mellanrum eller i att helljus- och halvljusstrålkastarna tänds växelvis med korta mellanrum.3.13 Färgerna på det ljus som avges av lyktorna eller reflexanordningarna är för>Plats för tabell>Så länge alla krav som är nödvändiga för att få EEG-fordonstypgodkännande inte gäller skall dock valet av färg på det ljus som avges av helljus- och halvljusstrålkastarna och dimstrålkastarna överlåtas till medlemsstaterna.3.14 Kontrollampans funktion får fullgöras av funktionskontrollanordningen.3.15 Nedfällbara lyktor3.15.1 Nedfällning av lyktor skall förbjudas, med undantag för helljusstålkastarna, halvljusstrålkastarna och dimstrålkastarna, som får fällas ner då de inte används.3.15.2 En belysningsanordning skall kvarstå i bruksläget om det fel som anges i 3.15.2.1 inträffar eller om detta fel inträffat tillsammans med ett av de fel som beskrivs i 3.15.2.2.3.15.2.1 Avsaknad av ström för manövrering av lyktan.3.15.2.2 Ett avbrott, impedans eller kortslutning till jord i den elektriska kretsen, fel i de hydrauliska eller pneumatiska ledningarna, Bowden-kablarna, spolarna eller andra delar som styr eller överför den energi som är avsedd att sätta igång döljningsanordningen.3.15.3 I händelse av ett fel i manöverorganet för döljningsanordningen skall en dold belysningsanordning kunna föras till bruksläget utan hjälp av verktyg.3.15.4 Det skall vara möjligt att föra belysningsanordningar till bruksläget och att tända dem med hjälp av ett enda manöverorgan, utan att utesluta möjligheten att föra dem till bruksläget utan att tända dem. I fråga om grupperade helljus- och halvljusstrålkastare krävs dock det manöverorgan som nämns ovan endast för att tända halvljusstrålkastarna.3.15.5 Det får inte vara möjligt att från förarplatsen avsiktligt stoppa rörelsen hos tända strålkastare innan dessa nått bruksläget. Om det finns risk för att andra trafikanter bländas då strålkastarna rörs får de endast tändas då de nått sitt slutliga läge.3.15.6 Vid temperaturer på - 30 °C till + 50 °C skall en belysningsanordning kunna nå det helt öppna läget inom tre sekunder från det att manövreringen av manöverorganet påbörjats.4. SÄRSKILDA KRAV 4.1 Helljusstrålkastare4.1.1 BefintlighetObligatorisk på motorfordon.Förbjuden på släpvagnar.4.1.2 AntalTvå eller fyra.4.1.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.1.4 Placering4.1.4.1 I sidled:Den lysande ytans ytterkanter får inte i något fall befinna sig närmare fordonets yttersta kant än ytterkanterna på den lysande ytan i halvljusstrålkastarna.4.1.4.2 I höjdled:Inga särskilda föreskrifter.4.1.4.3 I längsled:Framför fordonets framaxel och monterad på sådant sätt att det avgivna ljuset inte orsakar föraren obehag, varken direkt eller indirekt genom backspeglarna och/eller andra reflekterande ytor på fordonet.4.1.5 Geometrisk synbarhetDen lysande ytans synbarhet, inräknat dess synbarhet inom områden som inte verkar belysta i den ifrågavarande observationsriktningen, skall säkerställas inom ett divergerande utrymme som bestäms av linjer som utgår från omkretsen på den lysande ytan och bildar en vinkel på minst 5° med strålkastarens referensaxel.4.1.6 InställningFramåt.Bortsett från de anordningar som behövs för att upprätthålla rätt inställning och när det finns två par strålkastare får ett par bestående av strålkastare som endast fungerar som helljusstrålkastare vridas med hänsyn till styrinrättningens vridningsvinkel omkring en axel som är i det närmaste vertikal.4.1.7 Får "grupperas"med halvljusstrålkastaren och de andra framlyktorna.4.1.8 Får inte "kombineras"med någon annan lykta.4.1.9 Får bilda "flerfunktionslykta"4.1.9.1 med halvljusstrålkastaren, om inte helljusstrålkastaren vrider sig med hänsyn till styrinrättningens vridningsvinkel,4.1.9.2 med främre sidopositionslyktan,4.1.9.3 med dimstrålkastaren,4.1.9.4 med parkeringslyktan.4.1.10 Elektriska kopplingar4.1.10.1 Helljusstrålkastarna får tändas antingen samtidigt eller parvis. För omkoppling från halvljus till helljus måste minst ett par helljus tändas. För omkoppling från helljus till halvljus måste alla helljusstrålkastare släckas samtidigt.4.1.10.2 Halvljusen får förbli tända samtidigt med helljusen.4.1.11 KontrollampaObligatorisk.4.1.12 Övriga krav4.1.12.1 Den högsta samlade ljusstyrkan från strålkastare som kan tändas samtidigt får inte överstiga 225 000 cd.4.1.12.2 Denna högsta ljusstyrka skall erhållas genom sammanräkning av de högsta enskilda ljusstyrkor som uppmätts vid komponenttypgodkännandet och som framgår av ifrågavarande godkännandeintyg.4.2 Halvljusstrålkastare4.2.1 BefintlighetObligatorisk på motorfordon.Förbjuden på släpvagnar.4.2.2 AntalTvå.4.2.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.2.4 Placering4.2.4.1 I sidled:Kanten på den lysande yta som befinner sig längst bort från fordonets symmetrilängsplan får inte befinna sig mer än 400 mm från fordonets yttersta kant.De lysande ytornas innerkanter får inte befinna sig mindre än 600 mm från varandra.4.2.4.2 I höjdled:Över marken: Inte mindre än 500 mm och inte mer än 1 200 mm.4.2.4.3 I längsled:Framtill på fordonet. Detta krav skall anses uppfyllt om det avgivna ljuset inte orsakar föraren obehag, varken direkt eller indirekt genom backspeglarna och/eller andra reflekterande ytor på fordonet.4.2.5 Geometrisk synbarhetDefinieras av vinklarna á och â enligt 1.9:á = 15° uppåt och 10° nedåt,â = 45° utåt och 10° inåt.Inom detta område skall nästan hela lyktans ljusavgivande yta synas.Förekomsten av sarger eller annan utrustning intill lyktan får inte orsaka sekundäreffekter som medför obehag för andra trafikanter.4.2.6 Inställning4.2.6.1 Halvljusets vertikala lutning skall mätas under statiska förhållanden och alla de lastförhållanden som anges i tillägg 1.För "olastat fordon" med en person i förarsätet skall den första vertikala nedåtlutningen vara mellan 1 till 1,5 %. Den skall förbli mellan 0,5 och 2,5 % utan manuell inställning.Grundinställningen för varje fordonstyp skall vara uttryckligen fastställd av tillverkaren och vara angiven på en skylt i varje fordon.4.2.6.2 Det föregående villkoret får uppfyllas med hjälp av en anordning som verkar med hänsyn till strålkastarens läge i förhållande till fordonet. Om denna anordning slutar fungera får inte ljuskäglan återgå till ett läge med mindre nedåtlutning än det läge som rådde då anordningen slutade fungera.4.2.6.2.1 Anordningen som nämns i 4.2.6.2 skall vara automatisk.4.2.6.2.2 Anordningar som ställs in manuellt, antingen steglöst eller i flera steg, skall ändå tillåtas, under förutsättning att de har ett stoppläge där strålkastarna kan ställas tillbaka till grundinställningen enligt 4.2.6.1 med hjälp av de vanliga inställningsskruvarna. Dessa manuellt inställbara anordningar skall kunna manövreras från förarplatsen. Steglöst inställbara anordningar skall ha referensmärkningar som anger de huvudsakliga lastförhållandena.Antalet lägen på inställbara anordningar som har flera lägen skall vara sådant att det, med början från en första nedåtlutning på mellan - 1 och - 1,5 %, säkerställer överensstämmelse med värdena mellan - 0,5 och -2,5 % för de lastförhållanden som anges i tillägg 1. För dessa anordningar skall lastförhållandena vara klart utmärkta intill anordningens manöverorgan.4.2.7 Får "grupperas"med helljusstrålkastaren och de andra framlyktorna.4.2.8 Får inte "kombineras"med någon annan lykta.4.2.9 Får bilda "flerfunktionslykta"4.2.9.1 med helljusstrålkastaren, om inte den senare vrider sig med hänsyn till styrinrättningens vridningsvinkel,4.2.9.2 med de andra framlyktorna.4.2.10 Elektriska kopplingarManöverorganet för omkoppling till halvljus skall släcka alla helljusstrålkastare samtidigt.Halvljusen får förbli tända samtidigt med helljusen.4.2.11 KontrollampaFrivillig.4.2.12 Övriga kravKraven i 3.5.2 skall inte gälla för halvljusstrålkastare.4.3 Dimstrålkastare4.3.1 BefintlighetFrivillig på motorfordon.Förbjuden på släpvagnar.4.3.2 AntalTvå.4.3.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.3.4 Placering4.3.4.1 I sidled:Den punkt på den lysande ytan som befinner sig längst bort från fordonets symmetrilängsplan får inte befinna sig mer än 400 mm från fordonets yttersta kant.4.3.4.2 I höjdled:Inte mer än 250 mm över marken.Ingen punkt på den lysande ytan får befinna sig högre än den högsta punkten på halvljusstrålkastarens lysande yta.4.3.4.3 I längsled:Framtill på fordonet. Detta krav skall anses uppfyllt om det avgivna ljuset inte orsakar föraren obehag, varken direkt eller indirekt genom backspeglarna och/eller andra reflekterande ytor på fordonet.4.3.5 Geometrisk synbarhetDefinieras av vinklarna á och â enligt 1.9:á = 5° uppåt och nedåt,â = 45° utåt och 10° inåt.4.3.6 InställningDimstrålkastarnas inställning får inte variera med hänsyn till styrinrättningens vridningsvinkel.De skall vara riktade framåt utan att orsaka onödig bländning eller onödigt obehag för mötande förare och andra trafikanter.4.3.7 Får "grupperas"med andra framlyktor.4.3.8 Får inte "kombineras"med andra framlyktor.4.3.9 Får bilda "flerfunktionslykta"4.3.9.1 med helljusstrålkastare som inte vrider sig med hänsyn till styrinrättningens vridningsvinkel när det finns fyra strålkastare,4.3.9.2 med främre sidopositionslyktorna,4.3.9.3 med parkeringslyktan.4.3.10 Elektriska kopplingarDet skall vara möjligt att tända och släcka dimstrålkastarna oberoende av helljus- eller halvljusstrålkastarna och tvärtom.4.3.11 KontrollampaFrivillig.4.4 Backningsstrålkastare4.4.1 BefintlighetObligatorisk på motorfordon.4.4.2 AntalEn eller två.4.4.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.4.4 Placering4.4.4.1 I sidled:Inga särskilda föreskrifter.4.4.4.2 I höjdled:Inte mindre än 250 mm och inte mer än 1 200 mm över marken.4.4.4.3 I längsled:Baktill på fordonet.4.4.5 Geometrisk synbarhetDefinieras av vinklarna á och â enligt 1.9:á = 15° uppåt och 5° nedåt,â = 45° åt höger och vänster om det bara finns en strålkastare,â = 45° utåt och 30° inåt om det finns två.4.4.6 InställningBakåt.4.4.7 Får "grupperas"med varje annan baklykta.4.4.8 Får inte "kombineras"med andra lyktor.4.4.9 Får inte bilda "flerfunktionslykta"med andra lyktor.4.4.10 Elektriska kopplingarDen kan endast tändas om backväxeln är ilagd och om den anordning som styr start och stopp av motorn står i ett sådant läge att det är möjligt att starta motorn.Den får inte tändas eller förbli tänd om något av ovanstående villkor inte uppfylls.4.4.11 KontrollanordningFrivillig.4.5 Körriktningsvisare4.5.1 Befintlighet (se tillägg 4)Obligatorisk. Körriktningsvisarna är indelade i kategorier (1, 2 och 5) vars montering på fordonet utgör ett arrangemang ("A" och "B").Arrangemang "A" skall gälla för alla motorfordon.Arrangemang "B" skall endast gälla för släpvagnar.4.5.2 AntalAntalet anordningar skall vara sådant att de kan avge signaler som motsvarar ett av de arrangemang som anges i 4.5.3.4.5.3 Arrangemang>Plats för tabell>4.5.4 Placering4.5.4.1 I sidled:Kanten på den lysande ytan längst bort från fordonets symmetrilängsplan får inte befinna sig mer än 400 mm från fordonets yttersta kant.Avståndet mellan innerkanterna på de två lysande ytorna får inte vara mindre än 600 mm.När det vertikala avståndet mellan den bakre körriktningsvisaren och motsvarande bakre sidopositionslykta inte är mer än 300 mm, får inte avståndet mellan fordonets yttersta kant och den bakre körriktningsvisarens ytterkant vara mer än 50 mm större än avståndet mellan fordonets yttersta kant och ytterkanten på motsvarande bakre sidopositionslykta.För främre körriktningsvisare får inte den lysande ytan befinna sig mindre än 40 mm från den lysande ytan i halvljusstrålkastarna eller dimstrålkastarna om sådana finns. Ett kortare avstånd tillåts om ljusstyrkan i körriktningsvisarens referensaxel är minst 400 cd.4.5.4.2 I höjdled:>Plats för tabell>Om fordonets konstruktion inte medger att dessa största värden kan hållas, får den högsta punkten på den lysande ytan befinna sig 2 300 mm över marken i fråga om körriktningsvisare i kategori 5 och 2 100 mm i fråga om körriktningsvisare i kategorierna 1 och 2.4.5.4.3 I längsled:Avståndet mellan referenscentrum för den lysande ytan i sidokörriktningsvisaren (arrangemang "A") och tvärplanet som utmärker den främre gränsen för fordonets totala längd får inte överstiga 1 800 mm. Om fordonets konstruktion inte medger att de minsta synbarhetsvinklarna uppfylls, får detta avstånd ökas till 2 500 mm om fordonet är utrustat i överensstämmelse med arrangemang "A".4.5.5 Geometrisk synbarhetHorisontella vinklar: Se tillägg 4.Vertikala vinklar: 15° över och under horisontalplanet. Den vertikala vinkeln under horisontalplanet får minskas till 5° i fråga om sidokörriktningsvisare i arrangemang "A" om dessa sitter mindre än 750 mm över marken.4.5.6 InställningOm särskilda föreskrifter för installation är fastställda av tillverkaren måste de beaktas.4.5.7 Får "grupperas"med en eller flera lyktor.4.5.8 Får inte "kombineras"med en annan lykta.4.5.9 Får bilda "flerfunktionslykta"endast med en parkeringslykta.4.5.10 Elektriska kopplingarKörriktningsvisarna skall tändas oberoende av de andra lyktorna. Alla körriktningsvisare på en sida av fordonet skall tändas och släckas med hjälp av ett manöverorgan och skall blinka i takt.4.5.11 FunktionskontrollanordningObligatorisk för alla körriktningsvisare som inte är direkt synliga för föraren. Den kan utgöras av en ljussignal eller en ljudsignal eller bägge.Om den utgörs av en ljussignal skall den vara blinkande och i händelse av fel på någon annan körriktningsvisare än de repeterande sidokörriktningsvisarna skall den antingen släckas eller förbli tänd utan att blinka eller uppvisa en märkbart ändrad blinkfrekvens. Om den enbart utgörs av en ljudsignal skall denna vara klart hörbar och uppvisa en märkbart ändrad frekvens i händelse av fel.Om ett motorfordon är utrustat för att dra en släpvagn skall det vara försett med en särskild funktionskontrollanordning i form av en ljussignal för körriktningsvisarna på släpvagnen, om inte kontrollanordningen för dragfordonet medger att ett fel på vilken körriktningsvisare som helst på den bildade fordonskombinationen avkänns.4.5.12 Övriga kravLjuset skall vara ett blinkande ljus som blinkar 90 ± 30 gånger per minut. Manövrering av ljussignalens manöverorgan skall inom högst en sekund följas av den första tändningen och inom högst en och en halv sekund av den första släckningen.Om ett motorfordon är godkänt för att dra en släpvagn skall manöverorganet för körriktningsvisarna på dragfordonet även manövrera körriktningsvisarna på släpvagnen.I händelse av annat fel än kortslutning på en körriktningsvisare skall de andra fortsätta att blinka men blinkfrekvensen får under detta förhållande vara annorlunda än den angivna.4.6 Varningsljus4.6.1 BefintlighetObligatorisk.>Plats för tabell>4.6.10 Elektriska kopplingarVarningsljuset skall manövreras med hjälp av ett särskilt manöverorgan som får alla körriktningsvisare att blinka i takt.4.6.11 KontrollampaObligatorisk. Blinkande varningslampa som kan fungera med kontrollanordningen enligt 4.5.11.4.6.12 Övriga kravDesamma som anges i 4.5.12. Om ett motorfordon är utrustat att dra en släpvagn skall manöverorganet för varningsljuset också sätta igång körriktningsvisarna på släpvagnen. Varningsljuset skall kunna fungera även om anordningen som startar och stoppar motorn står i ett läge som gör det omöjligt att starta motorn.4.7 Stopplyktor4.7.1 BefintlighetObligatorisk.4.7.2 AntalTvå.4.7.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.7.4 Placering4.7.4.1 I sidled:Inte mindre än 600 mm från varandra. Detta avstånd får minskas till 400 mm om fordonets totala bredd är mindre än 1 300 mm.4.7.4.2 I höjdled:Över marken: Inte mindre än 350 mm, inte mer än 1 500 mm eller inte mer än 2 100 mm om karosseriets form inte medger att 1 500 mm kan hållas.4.7.4.3 I längsled:Baktill på fordonet.4.7.5 Geometrisk synbarhetHorisontell vinkel:45° utåt och inåt.Vertikal vinkel: 15° över och under horisontalplanet. Den vertikala vinkeln under horisontalplanet får minskas till 5° i fråga om lyktor som sitter mindre än 750 mm över marken.4.7.6 InställningBakåt.4.7.7 Får "grupperas"med en eller flera andra baklyktor.4.7.8 Får inte "kombineras"med en annan lykta.4.7.9 Får bilda "flerfunktionslykta"med bakre sidopositionslyktan eller parkeringslyktan.4.7.10 Elektriska kopplingarSkall tändas då färdbromsen ansätts.4.7.11 FunktionskontrollanordningFrivillig. Om den finns bör den vara en inte blinkande varningslampa som tänds i händelse av fel på stopplyktorna.4.7.12 Övriga kravStopplyktornas ljusstyrka skall vara märkbart högre än de bakre sidopositionslyktornas.4.8 Skyltlykta4.8.1 BefintlighetObligatorisk.>Plats för tabell>4.8.7 Får "grupperas"med en eller flera baklyktor.4.8.8 Får "kombineras"med bakre sidopositionslyktorna.4.8.9 Får inte bilda "flerfunktionslykta"med någon annan lykta.4.8.10 Elektriska kopplingarAnordningen skall endast tändas samtidigt med bakre sidopositionslyktorna.4.8.11 KontrollampaFrivillig. Om den finns bör den utgöras av den kontrollanordning som krävs för främre och bakre sidopositionslyktorna.4.9 Främre sidopositionslyktor4.9.1 BefintlighetObligatorisk på alla motorfordon.Obligatorisk på släpvagnar som är bredare än 1 600 mm.Frivillig på släpvagnar som inte är bredare än 1 600 mm.4.9.2 AntalTvå.4.9.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.9.4 Placering4.9.4.1 I sidled:Den punkt på den lysande ytan som befinner sig längst bort från fordonets symmetrilängdplan får inte befinna sig mer än 400 mm från fordonets yttersta kant.I fråga om släpvagnar får den punkt på den lysande ytan som befinner sig längst bort från symmetrilängsplanet inte befinna sig mer än 150 mm från fordonets yttersta kant.Mellanrummet mellan innerkanterna på de två lysande ytorna får inte vara mindre än 600 mm.4.9.4.2 I höjdled:Över marken: Inte mindre än 350 mm, inte mer än 1 500 mm eller inte mer än 2 100 mm om karosseriets form inte medger att 1 500 mm kan hållas.4.9.4.3 I längsled:Framtill på fordonet.4.9.5 Geometrisk synbarhetHorisontell vinkel för de två främre sidopositionslyktorna:Antingen 45° inåt och 80° utåt,eller 80° inåt och 45° utåt.Vertikal vinkel:15° över och under horisontalplanet. Den vertikala vinkeln under horisontalplanet får minskas till 5° i fråga om lyktor som sitter mindre än 750 mm över marken.4.9.6 InställningFramåt.4.9.7 Får "grupperas"med varje annan framlykta.4.9.8 Får inte "kombineras"med några andra lyktor.4.9.9 Får bilda "flerfunktionslykta"med varje annan framlykta.4.9.10 Elektriska kopplingarInga särskilda föreskrifter.4.9.11 KontrollanordningObligatorisk. Denna kontrollanordning skall vara inte blinkande och skall inte krävas om instrumentpanelsbelysningen endast kan tändas samtidigt med främre sidopositionslyktorna.4.10 Bakre sidopositionslyktor4.10.1 BefintlighetObligatorisk.4.10.2 AntalTvå.4.10.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.10.4 Placering4.10.4.1 I sidled:Den punkt på den lysande ytan som befinner sig längst bort från fordonets symmetrilängsplan får inte befinna sig mer än 400 mm från fordonets yttersta kant.Avståndet mellan innerkanterna på de två lysande ytorna får inte vara mindre än 600 mm.Detta avstånd får minskas till 400 mm när fordonets totala bredd är mindre än 1 300 mm.4.10.4.2 I höjdled:Över marken: Inte mindre än 350 mm, inte mer än 1 500 mm eller inte mer än 2 100 mm om karosseriets form inte medger att 1 500 mm kan hållas.4.10.4.3 I längsled:Baktill på fordonet.4.10.5 Geometrisk synbarhetHorisontell vinkel för de två bakre sidopositionslyktorna:Antingen 45° inåt och 80° utåt,eller 80° inåt och 45° utåt.Vertikal vinkel:15° över och under horisontalplanet. Den vertikala vinkeln under horisontalplanet får minskas till 5° i fråga om lyktor som sitter mindre än 750 mm över marken.4.10.6 InställningBakåt.4.10.7 Får "grupperas"med varje annan baklykta.4.10.8 Får "kombineras"med skyltlyktan.4.10.9 Får bilda "flerfunktionslykta"med stopplyktan eller dimbaklyktan eller parkeringslyktan.4.10.10 Elektriska kopplingarInga särskilda föreskrifter.4.10.11 KontrollampaObligatorisk.Den skall kombineras med motsvarande för främre sidopositionslyktorna.4.11 Dimbaklykta4.11.1 BefintlighetObligatorisk.4.11.2 AntalEn, med ytterligare en frivillig.4.11.3 ArrangemangInga särskilda förskrifter.4.11.4 Placering4.11.4.1 I sidled:Om det endast finns en dimbaklykta skall denna sitta på motsatt sida om fordonets symmetrilängsplan i förhållande till den trafikriktning som föreskrivs i registreringslandet.I samtliga fall skall avståndet mellan dimbaklyktan och stopplyktan vara större än 100 mm.4.11.4.2 I höjdled:Mellan 250 och 1 000 mm över marken.4.11.4.3 I längsled:Baktill på fordonet.4.11.5 Geometrisk synbarhetHorisontell vinkel: 25° inåt och utåt.Vertikal vinkel: 5° över och under horisontalplanet.4.11.6 InställningBakåt.4.11.7 Får "grupperas"med varje annan baklykta.4.11.8 Får inte "kombineras"med andra lyktor.4.11.9 Får bilda "flerfunktionslykta"med bakre sidopositionslyktan eller parkeringslyktan.4.11.10 Elektriska kopplingarSkall vara sådana att dimbaklyktan endast kan tändas när halvljusstrålkastarna eller dimstrålkastarna används.Om det finns dimstrålkastare skall det vara möjligt att släcka dimbaklyktan oberoende av dimstrålkastarna.4.11.11 KontrollampaObligatorisk. En särskild varningslampa med fast sken.4.12 Parkeringslykta4.12.1 BefintlighetPå motorfordon med längd som inte överstiger 6 m och bredd som inte överstiger 2 m: frivillig.På alla andra fordon: förbjuden.4.12.2 AntalBeroende av arrangemanget.4.12.3 Arrangemang- Antingen två framlyktor och två baklyktor,- eller en lykta på varje sida.4.12.4 Placering4.12.4.1 I sidled:Den punkt på den lysande ytan som befinner sig längst bort från fordonets symmetrilängsplan får inte befinna sig mer än 400 mm från fordonets yttersta kant.I fråga om ett lyktpar skall dessutom lyktorna sitta på fordonets sidor.4.12.4.2 I höjdled:Över marken: Inte mindre än 350 mm, inte mer än 1 500 mm eller 2 100 mm om karosseriets form inte medger att 1 500 mm kan hållas.4.12.4.3 I längsled:Inga särskilda föreskrifter.4.12.5 Geometrisk synbarhetHorisontell vinkel:45° utåt, framåt och bakåt.Vertikal vinkel: 15° över och under horisontalplanet. Den vertikala vinkeln under horisontalplanet får minskas till 5° i fråga om lyktor som sitter mindre än 750 mm över marken.4.12.6 InställningSådan att lyktorna uppfyller angivna villkor om synbarheten framåt och bakåt.4.12.7 Får "grupperas"med varje annan lykta.4.12.8 Får inte "kombineras"med andra lyktor.4.12.9 Får bilda "flerfunktionslykta"- framtill: med främre sidopositionslyktan, halvljusstrålkastaren, helljusstrålkastaren och dimstrålkastaren,- baktill: med bakre sidopositionslyktan, stopplyktan och dimbaklyktan,- med körriktningsvisaren i kategori 5.4.12.10 Elektriska kopplingarKopplingarna skall medge tändning av parkeringslyktorna på samma fordonssida oberoende av andra lyktor.4.12.11 KontrollanordningFrivillig. Om en kontrollanordning finns får det inte vara möjligt att förväxla den med kontrollanordningen för främre och bakre sidopositionslyktorna.4.12.12 Övriga kravFunktionen hos denna lykta kan också åstadkommas genom samtidig tändning av främre och bakre sidopositionslyktorna på samma fordonssida.4.13 Breddmarkeringslykta4.13.1 BefintlighetObligatorisk på fordon med en bredd som överstiger 2,10 m.4.13.2 AntalTvå synliga framifrån och två synliga bakifrån.4.13.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.13.4 Placering4.13.4.1 I sidled:Så nära fordonets yttersta kant som möjligt.4.13.4.2 I höjdled:På den högsta höjd som är förenlig med kraven för sidledsplacering och symmetri.4.13.4.3 I längsled:Inga särskilda föreskrifter.4.13.5 Geometrisk synbarhetHorisontell vinkel: 80° utåt.Vertikal vinkel: 5° över och 20° under horisontalplanet.4.13.6 InställningSådan att lyktorna uppfyller synbarhetskraven framåt och bakåt.>Plats för tabell>4.13.10 Elektriska kopplingarInga särskilda föreskrifter.4.13.11 KontrollanordningFrivillig.4.13.12 Övriga kravUnder förutsättning att alla andra villkor uppfylls får lyktan som är synlig framifrån och lyktan som är synlig bakifrån på samma fordonssida kombineras i en anordning.Placeringen av en breddmarkeringslykta i förhållande till motsvarande sidopositionslykta skall vara sådan att avståndet mellan projektionerna på ett tvärvertikalplan av punkterna närmast de lysande ytorna i de två ifrågavarande lyktorna inte är mindre än 200 mm.4.14 Bakre reflexanordning, icke triangelformad4.14.1 BefintlighetObligatorisk på motorfordon.Förbjuden på släpvagnar.4.14.2 AntalTvå.4.14.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.14.4 Placering4.14.4.1 I sidled:Den punkt på den lysande ytan som befinner sig längst bort från fordonets symmetrilängsplan får inte befinna sig mer än 400 mm från fordonets yttersta kant.Avståndet mellan reflexanordningarnas innerkanter får inte vara mindre än 600 mm. Detta avstånd får minskas till 400 mm om fordonets totala bredd är mindre än 1 300 mm.4.14.4.2 I höjdled:Över marken: Inte mindre än 350 mm och inte mer än 900 mm.4.14.4.3 I längsled:Inga särskilda föreskrifter.4.14.5 Geometrisk synbarhetHorisontell vinkel:30° inåt och utåt.Vertikal vinkel: 15° över och under horisontalplanet. Den vertikala vinkeln under horisontalplanet får minskas till 5° i fråga om reflexanordningar som sitter mindre än 750 mm över marken.4.14.6 InställningBakåt.4.14.7 Får "grupperas"med varje annan lykta.4.14.8 Övriga kravReflexanordningens lysande yta får ha delar gemensamma med den lysande ytan i varje annan baklykta.4.15 Bakre reflexanordning, triangelformad4.15.1 BefintlighetObligatorisk på släpvagnar.Förbjuden på motorfordon.4.15.2 AntalTvå.4.15.3 ArrangemangTriangelns spets skall peka uppåt.4.15.4 Placering4.15.4.1 I sidled:Den punkt på den lysande ytan som befinner sig längst bort från fordonets symmetrilängsplan får inte befinna sig mer än 400 mm från fordonets yttersta kant.Avståndet mellan reflexanordningarnas innerkanter får inte vara mindre än 600 mm. Detta avstånd får minskas till 400 mm om fordonets totala bredd är mindre än 1 300 mm.4.15.4.2 I höjdled:Över marken: Inte mindre än 350 mm och inte mer än 900 mm.4.15.4.3 I längsled:Inga särskilda föreskrifter.4.15.5 Geometrisk synbarhetHorisontell vinkel: 30° inåt och utåt.Vertikal vinkel: 15° över och under horisontalplanet. Den vertikala vinkeln under horisontalplanet får minskas till 5° i fråga om reflexanordningar som sitter mindre än 750 mm över marken.4.15.6 InställningBakåt.4.15.7 Får inte "grupperas"med någon annan lykta.4.15.8 Övriga kravIngen lykta får placeras inom triangeln.4.16 Främre reflexanordning, icke triangelformad4.16.1 BefintlighetObligatorisk på släpvagnar.4.16.2 AntalTvå.4.16.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.16.4 Placering4.16.4.1 I sidled:Den punkt på den lysande ytan som befinner sig längst bort från fordonets symmetrilängsplan får inte befinna sig mer än 400 mm från fordonets yttersta kant.I fråga om en släpvagn får inte den punkt på den lysande ytan som befinner sig längst bort från fordonets symmetrilängsplan befinna sig mer än 150 mm från fordonets yttersta kant.Avståndet mellan reflexanordningarnas innerkanter får inte vara mindre än 600 mm. Detta avstånd får minskas till 400 mm om fordonets totala bredd är mindre än 1 300 mm.4.16.4.2 I höjdled:Över marken: Inte mindre än 350 mm och inte mer än 900 mm, eller 1 500 mm om fordonets konstruktion inte medger att 900 mm kan hållas.4.16.4.3 I längsled:Inga särskilda föreskrifter.4.16.5 Geometrisk synbarhetHorisontell vinkel: 30° inåt och utåt.Vertikal vinkel: 15° över och under horisontalplanet. Den vertikala vinkeln under horisontalplanet får minskas till 5° i fråga om reflexanordningar som sitter mindre än 750 mm över marken.4.16.6 InställningFramåt.4.16.7 Får "grupperas"med främre sidopositionslyktan.4.16.8 Övriga kravReflexanordningens lysande yta får ha delar gemensamma med den lysande ytan i främre sidopositionslyktan.4.17 Sidoreflexanordning, icke triangelformad4.17.1 BefintlighetObligatorisk:- på alla motorfordon med längd som överstiger 6 m, utom de som tillhör kategori M1,- på alla släpvagnar.Frivillig:- på motorfordon i kategori M1,- på motorfordon som inte tillhör kategori M1 och har en längd som inte överstiger 6 m.4.17.2 Minsta antal per sidaSådant att reglerna för placering i längsled uppfylls.4.17.3 ArrangemangInga särskilda föreskrifter.4.17.4 Placering4.17.4.1 I sidled:Inga särskilda föreskrifter.4.17.4.2 I höjdled:Över marken: Inte mindre än 350 mm och inte mer än 900 mm. Om fordonets konstruktion inte medger att denna högsta höjd på 900 mm uppfylls, får detta gränsvärde ökas till 1 500 mm.4.17.4.3 I längsled:Minst en reflexanordning skall vara monterad på mittersta tredjedelen av fordonet och reflexanordningen längst fram skall sitta högst 3 m från framänden, i fråga om släpvagnar med dragstången inräknad.Avståndet mellan två reflexanordningar intill varandra får inte överstiga 3 m.Avståndet mellan reflexanordningen längst bak och fordonets bakände får inte överstiga 1 m.4.17.5 Geometrisk synbarhetHorisontell vinkel: 45° framåt och bakåt.Vertikal vinkel: 15° över och under horisontalplanet. Den vertikala vinkeln under horisontalplanet får minskas till 5° i fråga om reflexanordningar som sitter mindre än 750 mm över marken.4.17.6 InställningReflexanordningens referensaxel skall vara horisontell och vinkelrät mot fordonets symmetrilängsplan och riktad utåt.4.17.7 Får "grupperas"med andra lyktor.5. ÖVERENSSTÄMMELSE MED GODKÄND TYP 5.1 Varje serietillverkat fordon skall överensstämma med fordonstypen som erhållit typgodkännande med avseende på installationen av belysnings- och ljussignalanordningar och deras egenskaper enligt detta direktiv.Tillägg 1Lastförhållanden för axlar enligt 4.2.6.11. För följande provningar skall massan av passagerarna beräknas med 75 kg per person.2. Lastförhållanden för olika typer av fordon:2.1 Fordon i kategori M1.2.1.1 Vinkeln för halvljusstrålkastarens ljuskägla skall bestämmas under följande lastförhållanden:2.1.1.1 En person i förarsätet.2.1.1.2 Föraren, jämte en passagerare i framsätet längst bort från föraren.2.1.1.3 Föraren, en passagerare i framsätet längst bort från föraren och alla säten längst bak upptagna.2.1.1.4 Alla säten upptagna.2.1.1.5 Alla säten upptagna, jämte en jämnt fördelad last i bagageutrymmet för att åstadkomma tillåten belastning på bakaxeln, eller på framaxeln om bagageutrymmet finns framtill i fordonet. Om fordonet har både ett främre och ett bakre bagageutrymme skall ytterligare last fördelas på lämpligt sätt för att åstadkomma tillåtna axelbelastningar. Om den högsta tillåtna lastvikten uppnås innan den tillåtna belastningen på en av axlarna uppnåtts skall dock lasten i bagageutrymmet (eller bagageutrymmena) begränsas till det värde som medger att denna vikt uppnås.2.1.1.6 Föraren, jämte en jämnt fördelad last i bagageutrymmet för att åstadkomma den tillåtna belastningen på motsvarande axel.Om den högsta tillåtna lastvikten uppnås innan den tillåtna belastningen på axeln uppnåtts skall dock lasten i bagageutrymmet (eller bagageutrymmena) begränsas till det värde som medger att denna vikt uppnås.2.1.2 Vid bestämning av ovanstående lastförhållanden skall hänsyn tas till alla lastningsbegränsningar som fastställts av tillverkaren.2.2 Fordon i kategorierna M2 och M3.Vinkeln för halvljusstrålkastarens ljuskägla skall bestämmas under följande lastförhållanden:2.2.1 Fordonet olastat.2.2.2 Fordonet lastat på ett sådant sätt att varje axel bär den tekniskt tillåtna belastningen.2.3 Fordon i kategori N med lastplan.2.3.1 Vinkeln för halvljusstrålkastarens ljuskägla skall bestämmas under följande lastförhållanden:2.3.1.1 Fordonet olastat.2.3.1.2 En person i förarsätet, och med lasten fördelad för att åstadkomma den tekniskt tillåtna belastningen på bakaxeln och den olastade vikten på framaxeln. Förfarandet är detsamma om lastplanet är beläget framtill.2.4 Fordon i kategori N utan lastplan.2.4.1 Dragfordon för påhängsvagnar:2.4.1.1 Olastat fordon utan belastning på kopplingsanordningen.2.4.1.2 En person i förarsätet. Tekniskt tillåten belastning på kopplingsanordningen då anordningen har det läge som motsvarar högsta belastningen på bakaxeln.2.4.2 Dragfordon för släpvagnar:2.4.2.1 Fordonet olastat.2.4.2.2 En person i förarsätet och alla andra platser i förarhytten upptagna.Tillägg 2 >Hänvisning till >Tillägg 3 >Hänvisning till >Tillägg 4 KÖRRIKTNINGSVISARE VINKLAR FÖR GEOMETRISK SYNBARHET >Hänvisning till >>Hänvisning till >>Hänvisning till >>Hänvisning till >BILAGA 2>Hänvisning till >>Hänvisning till >>Hänvisning till >>Hänvisning till >


Avis juridique important

|

31994L0062

Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 365 , 31/12/1994 s. 0010 - 0023 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 13 s. 0266  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 13 s. 0266

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfallEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 189b i fördraget(3), ochmed beaktande av följande:De olika nationella åtgärderna som rör hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall bör harmoniseras för att å ena sidan förebygga och minska inverkan på miljön och därmed säkerställa en hög miljöskyddsnivå, och å andra sidan säkerställa en fungerande inre marknad och undvika handelshinder och snedvridning och begränsning av konkurrensen inom gemenskapen.Det bästa sättet att undgå förpackningsavfall är att minska den totala förpackningsvolymen.Med hänsyn till de mål som anges i detta direktiv är det viktigt att respektera den allmänna principen att miljöskyddsåtgärder som vidtas i en medlemsstat inte får inverka negativt på andra medlemsstaters möjlighet att uppnå de mål som anges i detta direktiv.Minskningen av avfallsvolymen är en nödvändig förutsättning för den hållbara tillväxt som uttryckligen anges i Fördraget om Europeiska unionen.Detta direktiv bör omfatta alla typer av förpackningar som släpps ut på marknaden samt allt förpackningsavfall. Därför bör rådets direktiv 85/339/EEG av den 27 juni 1985 om förpackningar för drycker och flytande livsmedel(4) upphävas.Förpackningar har viktiga sociala och ekonomiska funktioner och därför bör de bestämmelser som föreskrivs i detta direktiv inte påverka andra relevanta krav i lagstiftningen som rör kvaliteten på och transport av förpackningar eller förpackade produkter.I överensstämmelse med den gemenskapsstrategi för avfallshantering som anges i rådets resolution av den 7 maj 1990 om avfallspolitik(5) och rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(6), bör hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall i första hand syfta till förebyggandet av förpackningsavfall och därutöver tillämpningen av grundläggande principer som återanvändning av förpackningar, materialutnyttjande och andra metoder för återvinning av förpackningsavfall i syfte att minska omfattningen av det slutliga omhändertagandet av sådant avfall.Till dess att vetenskapliga och tekniska framsteg har gjorts med avseende på återvinningsprocesser bör återanvändning och materialutnyttjande vara de processer som används i första hand med hänsyn till inverkan på miljön. Detta kräver att medlemsstaterna inför system som säkerställer att använda förpackningar eller förpackningsavfall returneras. Livscykelanalyser bör snarast möjligt utföras i syfte att motivera en klar rangordning mellan återanvändbara, materialutnyttjandebara och återvinningsbara förpackningar.Lämpliga åtgärder bör vidtas för att förebygga att förpackningsavfall uppkommer, bl. a. initiativ som medlemsstaterna tar i enlighet med målen i detta direktiv.I enlighet med fördraget får medlemsstaterna främja återanvändningssystem för förpackningar som kan återanvändas på ett miljövänligt sätt, eftersom sådana system kan bidra till att skydda miljön.Ur miljösynpunkt bör materialutnyttjande betraktas som ett viktigt led i återvinning, särskilt för att minska förbrukningen av energi och basråvaror och för att begränsa det slutliga omhändertagandet av avfall.Energiutvinning är ett effektivt sätt att återvinna förpackningsavfall.De mål som medlemsstater fastställer för återvinning och materialutnyttjande av förpackningsavfall bör ligga inom vissa intervall för att det skall vara möjligt att beakta de olika förhållandena i medlemsstaterna och undvika att handelshinder skapas och konkurrensen snedvrids.För att det skall vara möjligt att uppnå resultat på medellång sikt och att ge de ekonomiska aktörerna, konsumenterna och myndigheterna det nödvändiga långsiktiga perspektivet, bör en medellång tidsfrist fastställas för nämnda mål samt en tidsfrist på lång sikt beslutas för de mål som kommer att fastställas i ett senare skede och som i betydande grad kommer att utöka dessa mål.Europaparlamentet och rådet bör på grundval av rapporter från kommissionen studera praktiska erfarenheter som medlemsstaterna har förvärvat i samband med realiserandet av dessa mål och resultaten från forskning och utvärderingsmetoder, t. ex. ekobalanser.De medlemsstater som har infört eller kommer att införa program som är mer långtgående än vad som ryms inom dessa mål, bör av hänsyn till miljöskyddet ges tillåtelse att tillämpa sådana målsättnigar, under förutsättning att åtgärderna inte inverkar störande på den inre marknaden och inte hindrar andra medlemsstater att följa detta direktiv. Kommissionen bör godkänna sådana åtgärder efter en lämplig verifiering.Å andra sidan kan vissa medlemsstater ges tillåtelse att fastställa lägre mål på grund av de särskilda förhållandena i dessa medlemsstater, förutsatt att de uppnår en lägsta nivå för återvinning inom den normala tidsfristen, och de generella målen inom en längre tidsfrist.Hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall kräver att medlemsstaterna inför retur-, insamlings- och återvinningssystem. Sådana system bör vara öppna för alla intressenter och bör i enlighet med fördraget utformas på ett sådant sätt att diskriminering av importerade produkter samt handelshinder och snedvridningar av konkurrensen undviks och så att förpackningar och förpackningsmaterial återlämnas i största möjliga utsträckning.Frågan om gemenskapens märkning av förpackningar kräver ytterligare arbete, men gemenskapen bör fatta beslut inom en snar framtid.För att kunna minimera den inverkan som förpackningar och förpackningsavfall har på miljön, och för att kunna undvika handelshinder och snedvridning av konkurrensen, är det även nödvändigt att definiera huvudkraven för sammansättningen av och egenskaperna hos förpackningar som kan återanvändas och återvinnas (även genom materialutnyttjande).Förekomsten av skadliga metaller och andra ämnen i förpackningsmaterial bör begränsas med tanke på inverkan på miljön (särskilt mot bakgrund av dessa ämnens förmodade förekomst i utsläpp eller aska vid förbränning av förpackningsmaterial, eller i lakvattnet vid deponering av förpackningsmaterial). Som ett första steg för att minska förpackningsmaterials toxicitet är det nödvändigt att förhindra tillsatser av skadliga tungmetaller i förpackningsmaterial och att säkerställa att sådana ämnen inte frigörs i miljön. För särskilda fall bör kommissionen emellertid inom ramen för ett kommittéförfarande fastställa lämpliga undantag.Källsortering av avfall är avgörande för att uppnå en hög materialåtervinningsnivå och för att förhindra hälso- och säkerhetsproblem för de personer som skall samla in och behandla förpackningsavfallet.Kraven som avser produktion av förpackningar bör inte gälla för förpackningar som före dagen för ikraftträdandet av detta direktiv används till en viss produkt. Dessutom är det nödvändigt med en övergångsperiod för saluföringen av förpackningar.Vid fastställande av tidpunkten för tillämpning av bestämmelsen om att förpackningar som släpps ut på marknaden skall uppfylla alla väsentliga krav, bör hänsyn tas till det faktum att europeiska standarder är under utarbetande av det behöriga standardiseringsorganet. Dock bör bestämmelserna om bevis om överensstämmelse med nationella standarder tillämpas utan dröjsmål.Utarbetandet av europeiska standarder för de väsentliga kraven och andra relaterade frågor bör främjas.En förutsättning för de åtgärder som avses i detta direktiv är att det utvecklas kapacitet för återvinning och materialutnyttjande samt avsättningsmöjligheter för återutvunnet förpackningsmaterial.Användning av återutvunnet material i förpackningar får inte strida mot tillämpliga bestämmelser om hygien, hälsa och konsumentskydd.För att det skall vara möjligt att övervaka att målen i detta direktiv genomförs behövs det uppgifter om förpackningar och förpackningsavfall på gemenskapsnivå.Det är nödvändigt att alla som deltar i produktionen, användningen, importen och distributionen av förpackningar och förpackade produkter blir mer medvetna om i vilken utsträckning förpackningar blir avfall, och att de i enlighet med principen "förorenaren betalar" tar på sig ansvaret för sådant avfall. Utformningen och genomförandet av de åtgärder som avses i detta direktiv bör i tillämpliga fall innebära och kräva ett nära samarbete mellan alla parter i en anda av gemensamt ansvarstagande.Konsumenterna spelar en nyckelroll för hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall och följaktligen måste tillräcklig information lämnas, så att de kan anpassa sitt beteende och sina attityder.Införlivandet av ett särskilt kapitel om hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall i de avfallsplaner som krävs enligt direktiv 75/442/EEG kommer att bidra till att detta direktiv kan genomföras på ett effektivt sätt.För att underlätta uppnåendet av målen i detta direktiv kan det vara lämpligt att gemenskapen och medlemsstaterna använder ekonomiska styrmedel i enlighet med bestämmelserna i fördraget för att undvika nya former av protektionism.Utan att det påverkar tillämpningen av rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(7), bör medlemsstaterna, innan de antar förslag till bestämmelser, underrätta kommissionen om dessa förslag till bestämmelser så att det kan fastställas om de överensstämmer med direktivet eller inte.Anpassningen till vetenskapliga och tekniska framsteg av identifieringssystemet för förpackningar och utformningen av ett databassystem bör utföras av kommissionen inom ramen för ett kommittéförfarande.Det är nödvändigt att fastställa särskilda åtgärder som skall vidtas för att hantera de problem som kan uppstå i samband med genomförandet av detta direktiv, i förekommande fall inom ramen för kommittéförfarandet.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Mål1. Syftet med detta direktiv är att harmonisera nationella bestämmelser om hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall för att å ena sidan förebygga och minska inverkan på miljön i samtliga medlemsstater och i tredje land och därmed säkerställa en hög miljöskyddsnivå, och å andra sidan säkerställa en fungerande inre marknad och undvika handelshinder samt snedvridning och begränsning av konkurrensen inom gemenskapen.2. I detta syfte fastställs i detta direktiv åtgärder som i första hand skall motverka uppkomsten av förpackningsavfall och som i enlighet med andra grundläggande principer avser återanvändning av förpackningar samt materialutnyttjande och andra former av återvinning av förpackningsavfall, för att begränsa det avfall som måste bortskaffas slutligt.Artikel 2 Räckvidd1. Detta direktiv omfattar alla förpackningar som släpps ut på marknaden inom gemenskapen och allt förpackningsavfall, oavsett om det används inom eller härrör från industri-, handels-, kontors-, affärs-, service- eller hushållssektorer eller andra sektorer, och oavsett vilka material som har använts.2. Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av befintliga kvalitetskrav för förpackningar, t. ex. kraven rörande säkerhet, hälsoskydd och hygien i samband med de förpackade produkterna, eller de befintliga kraven för transporter eller bestämmelserna i rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall(8).Artikel 3 DefinitionerI detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:1. förpackningar: alla produkter som framställs av material av något slag och som används för att innehålla, skydda, hantera, leverera och presentera varor, från råmaterial till slutlig produkt och från producent till användare och konsument. Även engångsartiklar som används i samma syfte skall betraktas som förpackningar.Förpackningar omfattar endasta) konsumentförpackningar eller primära förpackningar, dvs. förpackningar som är utformade på ett sådant sätt att de på försäljningsstället utgör en säljenhet för den slutliga användaren eller konsumenten,b) gruppförpackningar eller sekundära förpackningar, dvs. förpackningar som är utformade på ett sådant sätt att de på försäljningsstället omfattar en grupp av ett visst antal säljenheter, oavsett om dessa säljs som en sådan grupp till den slutliga användaren eller konsumenten eller om de endast används som komplement till hyllorna på försäljningsstället; de kan tas bort från produkten utan att detta påverkar produktens egenskaper,c) transportförpackningar eller tertiära förpackningar, dvs. förpackningar som är utformade på ett sådant sätt att de underlättar hantering och transport av ett antal säljenheter eller gruppförpackningar för att förhindra skador vid fysisk hantering eller transportskador. Transportförpackningar omfattar inte väg-, järnvägs-, fartygs- och flygfraktcontainrar.2. förpackningsavfall: varje förpackning och allt förpackningsmaterial som omfattas av definitionen av avfall i direktiv 75/442/EEG, utom restprodukter från produktionen.3. hantering av förpackningsavfall: avfallshantering enligt definitionen i direktiv 75/442/EEG.4. förebyggande: begränsning av mängden och skadligheten för miljön av- material och ämnen i förpackningar och förpackningsavfall,- förpackningar och förpackningsavfall i produktions-, saluförings-, distributions-, användnings- och omhändertagandeledet,särskilt genom utveckling av renare produkter och tekniker.5. återanvändning: varje förfarande varigenom förpackningar som är utformade för att under sin livscykel återanvändas minst ett visst antal gånger återfylls eller återanvänds i samma syfte som de är utformade för, med eller utan stöd av hjälpprodukter som finns på marknaden och som möjliggör återfyllning av förpackningen. Sådana återanvända förpackningar blir förpackningsavfall när de inte längre kan återanvändas.6. återvinning: varje tillämpligt förfarande som avses i bilaga 2 B till direktiv 75/442/EEG.7. materialutnyttjande: upparbetning i en produktionsprocess av avfallsmaterialet till dess ursprungliga ändamål eller till andra ändamål, inbegripet biologisk behandling, men undantaget energiutvinning.8. energiutvinning: användningen av brännbart förpackningsavfall som ett sätt att generera energi genom direkt förbränning, med eller utan annat avfall men med utnyttjande av värmen.9. biologisk behandling: aerob (kompostering) eller anaerob (biogasutvinning) behandling av de biologiskt nedbrytbara delarna av förpackningsavfall, under kontrollerade förhållanden och med användning av mikroorganismer, varvid stabiliserade organiska restprodukter eller metan produceras. Deponering av avfallet skall inte betraktas som en form av organisk materialåtervinning.10. bortskaffande: vart och ett av de tillämpliga förfaranden som avses i bilaga 2 A till direktiv 75/442/EEG.11. ekonomiska aktörer, i fråga om förpackningar: leverantörer av förpackningsmaterial, förpackningsproducenter och omvandlingsanläggningar för förpackningar, påfyllningsanläggningar och användare, importörer, handlare och distributörer, myndigheter och lagstadgade organisationer.12. frivilligt avtal: ett formellt avtal som ingås mellan de behöriga offentliga myndigheterna i medlemsstaten och de berörda ekonomiska sektorerna. Ett sådant avtal skall vara öppet för alla parter som vill uppfylla villkoren i avtalet i syfte att arbeta för målen i detta direktiv.Artikel 4 Förebyggande1. Utöver de åtgärder för att begränsa uppkomsten av förpackningsavfall som vidtas i enlighet med artikel 9 skall medlemsstaterna säkerställa att andra förebyggande åtgärder vidtas. Sådana andra åtgärder kan utgöras av nationella program eller liknande åtgärder som i förekommande fall antas i samråd med ekonomiska aktörer och utformas i syfte att samla och utnyttja de olika förebyggande initiativ som har vidtagits i medlemsstaterna. De skall överensstämma med de mål som definieras i artikel 1.1 i detta direktiv.2. Kommissionen skall bidra till förebyggande åtgärder genom att främja utvecklingen av lämpliga europeiska standarder i enlighet med artikel 10.Artikel 5Medlemsstaterna får i enlighet med fördraget främja återanvändningssystem för förpackningar som kan återvändas på ett miljövänligt sätt.Artikel 6 Återvinning och materialutnyttjande1. För att kunna uppfylla målen i detta direktiv skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att inom hela sitt territorium uppnå följande mål:a) Senast fem år från den dag då detta direktiv skall vara genomfört i den nationella lagstiftningen skall minst 50 viktprocent och högst 65 viktprocent av förpackningsavfallet återvinnas.b) Inom detta generella mål och inom samma tidsfrist skall minst 25 viktprocent och högst 45 viktprocent av samtliga förpackningsmaterial som ingår i förpackningsavfallet materialutnyttjas med minst 15 viktprocent för varje slag av förpackningsmaterial.c) Senast 10 år från den dag då detta direktiv skall vara införlivat i den nationella lagstiftningen skall en viss procentandel av förpackningsavfallet vara föremål för återvinning och materialutnyttjande. Procentandelen skall fastställas av rådet i enlighet med punkt 3 b för att avsevärt utöka de mål som avses i a och b.2. Medlemsstaterna skall i förekommande fall främja att material från förpackningsavfall som varit föremål för materialutnyttjande används till produktion av förpackningar och andra produkter.3. a) Europaparlamentet och rådet skall på grundval av en interimsrapport från kommissionen och på grundval av en slutlig rapport fyra år från den dag som avses i punkt 1 a studera de praktiska erfarenheter som har förvärvats i medlemsstaterna vid realiserandet av de mål som fastställs i punkterna 1 a, 1 b och 2 och resultaten i fråga om forskning och utvärderingsmetoder, t. ex. ekobalanser.b) Senast sex månader före utgången av den första femårsperioden enligt punkt 1 a skall rådet, på förslag av kommissionen, med kvalificerad majoritet fastställa målen för den andra femårsperioden enligt punkt 1 c. Denna process skall upprepas vart femte år.4. De åtgärder och mål som avses i punkt 1 a och 1 b skall offentliggöras av medlemsstaterna och skall vara föremål för en informationskampanj riktad mot allmänheten och de ekonomiska aktörerna.5. Grekland, Irland och Portugal får på grund av de särskilda förhållandena i respektive land, dvs. ett stort antal små öar, förekomsten av landsbygds- och bergsområden respektive liten förbrukning av förpackningar, besluta atta) uppnå, senast fem år från dagen för genomförandet av detta direktiv, lägre mål än de som fastställs i punkt 1 a och punkt 1 b, dock minst 25 % återvinning,b) samtidigt förlänga tidsfristen för uppnåendet av målen i punkt 1 a och 1 b, dock längst till den 31 december 2005.6. Medlemsstater som redan har antagit eller kommer att anta program med mer långtgående mål än de som anges i punkt 1 a och 1 b och som har tillräcklig kapacitet för materialutnyttjande och återvinning, får sträva efter att uppnå dessa mål med hänsyn till intresset av en hög miljöskyddsnivå, förutsatt att dessa åtgärder inte ger upphov till störningar på den inre marknaden och inte hindrar andra medlemsstater att följa detta direktiv. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen härom. Kommissionen skall bekräfta dessa åtgärder efter att i samarbete med medlemsstaterna ha konstaterat att de överensstämmer med ovanstående beaktanden och inte utgör ett godtyckligt sätt att diskriminera eller en dold begränsning av handeln mellan medlemsstater.Artikel 7 Retur-, insamlings- och återvinningssystem1. Medlemsstaterna skall för att uppfylla de mål som fastställs i detta direktiv vidta de åtgärder som är nödvändiga för att införa system som säkerställer atta) använt förpackningsmaterial eller förpackningsavfall returneras eller samlas in från konsumenten, andra slutliga användare eller från avfallsflödet och kanaliseras till det lämpligaste alternativet för avfallshantering,b) insamlade förpackningar eller förpackningsavfall återanvänds eller återvinns, inbegripet materialutnyttjande,Dessa system skall vara öppna för de ekonomiska aktörerna i de berörda sektorerna och för de behöriga myndigheterna. De skall även gälla för importerade produkter på icke-diskriminerande villkor, inklusive de närmare bestämmelserna om tillgång till systemen och eventuella avgifter i samband härmed. Systemen skall vara så utformade att handelshinder eller snedvridning av konkurrensen undviks i enlighet med fördraget.2. De åtgärder som avses i punkt 1 skall ingå i en strategi för alla förpackningar och allt förpackningsavfall, som fastställs med särskilt beaktande av kraven gällande skydd av miljön och konsumenternas hälsa, säkerhet och hygien, skyddet av de förpackade varornas och de använda materialens kvalitet, äkthet och tekniska egenskaper samt skyddet av industriell och kommersiell äganderätt.Artikel 8 Märknings- och identifieringssystem1. Rådet skall i enlighet med bestämmelserna i fördraget, senast två år efter ikraftträdandet av detta direktiv besluta om märkning av förpackningar.2. För att underlätta insamling, återanvändning och återvinning, även materialutnyttjande, skall förpackningar vara försedda med uppgift om vilka förpackningsmaterial som har använts, så att den berörda industrin kan identifiera och klassificera dem.I detta syfte skall kommissionen, senast 12 månader efter ikraftträdandet av detta direktiv, på grundval av bilaga 1 och i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 21 fastställa den numrering och de förkortningar på vilka identifieringssystemet baseras, och den skall ange vilka material som skall omfattas av identifieringssystemet i enlighet med samma förfarande.3. Förpackningar skall vara försedda med lämplig märkning, antingen på själva förpackningen eller på etiketten. Märkningen skall vara tydlig och lätt att läsa. Märkningen skall ha en lämplig varaktighet och hållbarhet, även efter det att förpackningen har öppnats.Artikel 9 Väsentliga krav1. Tre år från dagen för ikraftträdandet av detta direktiv skall medlemsstaterna ha säkerställt att förpackningar endast släpps ut på marknaden om de uppfyller alla väsentliga krav som anges i detta direktiv och i bilaga 2 till direktivet.2. Medlemsstaterna skall från och med den dag som anges i artikel 22.1 utgå från att alla väsentliga krav som anges i detta direktiv, inbegripet bilaga 2, är uppfyllda för förpackningar som överensstämmer meda) de relevanta harmoniserade standarder vilkas referensnummer har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, varvid medlemsstaterna skall offentliggöra referensnumren för de nationella standarder som motsvarar dessa harmoniserade standarder,b) de relevanta nationella standarder som avses i punkt 3 om det inte finns några harmoniserade standarder på de områden som omfattas av dessa nationella standarder.3. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om texten till de nationella standarder enligt punkt 2 b som de anser uppfyller de krav som avses i denna artikel. Kommissionen skall utan dröjsmål överlämna sådana texter till övriga medlemsstater.Medlemsstaterna skall offentliggöra referenserna för dessa standarder. Kommissionen skall säkerställa att de offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.4. Om en medlemsstat eller kommissionen anser att de standarder som avses i punkt 2 inte till fullo uppfyller de väsentliga krav som avses i punkt 1, skall kommissionen eller den berörda medlemsstaten hänskjuta ärendet till den kommitté som inrättats genom direktiv 83/189/EEG med angivande av skälen härtill. Denna kommitté skall yttra sig utan dröjsmål.Mot bakgrund av kommitténs yttrande skall kommissionen underrätta medlemsstaterna om huruvida det är nödvändigt att dessa standarder utgår från de publikationer som avses i punkterna 2 och 3.Artikel 10 StandardiseringKommissionen skall vid behov främja utarbetandet av europeiska standarder för de väsentliga krav som avses i bilaga 2.Kommissionen skall särskilt främja utarbetandet av europeiska standarder som rör- kriterier och metoder för livscykelanalyser avseende förpackningar,- metoder för mätning och kontroll av förekomsten av tungmetaller och andra skadliga ämnen i förpackningarna och utsläpp till miljön från förpackningar och förpackningsavfall,- kriterier för ett minimiinnehåll av återutvunnet material i förpackningar för lämpliga typer av förpackningar,- kriterier för materialåtervinningsmetoder,- kriterier för komposteringsmetoder och färdig kompost,- kriterier för märkning av förpackningar.Artikel 11 Koncentrationer av tungmetaller i förpackningar1. Medlemsstaterna skall säkerställa att summan av koncentrationerna av bly, kadmium, kvicksilver och sexvärdigt krom i förpackningar och förpackningskomponenter inte överstiger följande värden:- 600 ppm (vikt) två år efter den dag som avses i artikel 22 i.- 250 ppm (vikt) tre år efter den dag som avses i artikel 22 i.- 100 ppm (vikt) fem år efter den dag som avses i artikel 22 i.2. De koncentrationer som avses i punkt 1 skall inte gälla för förpackningar som är framställda uteslutande av blykristallglas enligt definitionen i direktiv 69/493/EEG(9).3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 21 fastställa- under vilka förhållanden nämnda koncentrationer inte gäller för återvunnet material och för produktcykler inom en sluten och kontrollerad kedja,- vilka typer av förpackningar som är undantagna från de krav som avses i punkt 1 tredje strecksatsen.Artikel 12 Informationssystem1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att harmoniserade databaser om förpackningar och förpackningsavfall upprättas, om sådana inte finns, för att göra det möjligt för medlemsstaterna och kommissionen att övervaka genomförandet av de mål som anges i detta direktiv.2. I detta syfte skall databaserna bl. a. innehålla uppgifter om omfattningen, egenskaperna och utvecklingen av flödet av förpackningar och förpackningsavfall i de enskilda medlemsstaterna (inbegripet information om toxiska eller farliga egenskaper hos förpackningsmaterialet eller komponenter som används vid tillverkningen).3. För att harmonisera uppgifternas utformning och presentation och för att göra medlemsstaternas uppgifter inbördes kompatibla, skall medlemsstaterna tillhandahålla kommissionen tillgängliga uppgifter i format som skall fastställas av kommissionen med utgångspunkt från bilaga 3 ett år efter detta direktivs ikraftträdande i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 21.4. Medlemsstaterna skall ta hänsyn till särskilda problem för små och medelstora företag att tillhandahålla detaljerade uppgifter.5. De uppgifter som har inhämtats skall offentliggöras i samband med de nationella rapporter som avses i artikel 17 och skall uppdateras i efterföljande rapporter.6. Medlemsstaterna skall kräva att alla berörda ekonomiska aktörer tillhandahåller de behöriga myndigheterna tillförlitliga uppgifter om deras sektor i enlighet med kravet i denna artikel.Artikel 13 Information till användare av förpackningarMedlemsstaterna skall inom två år från den dag som avses i artikel 22.1 vidta alla åtgärder för att säkerställa att användare av förpackningar, särskilt konsumenter, får tillgång till nödvändig information om- de retur-, insamlings- och återvinningssystem som finns att tillgå,- den roll som de själva kan spela för återanvändning, återvinning och materialutnyttjande av förpackningar och förpackningsavfall,- innebörden av de förpackningsmärkningar som finns på marknaden,- de relevanta delarna i de hanteringsplaner för förpackningar och förpackningsavfall som avses i artikel 14.Artikel 14 HanteringsplanerI enlighet med de mål och åtgärder som avses i detta direktiv skall medlemsstaterna i de avfallsplaner som krävs enligt artikel 17 i direktiv 75/442/EEG lägga till ett särskilt kapitel om hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall, inbegripet de åtgärder som har vidtagits i enlighet med artiklarna 4 och 5.Artikel 15 Ekonomiska styrmedelRådet skall i enlighet med de tillämpliga bestämmelserna i fördraget besluta om ekonomiska styrmedel för att främja realiserandet av de mål som fastställs i detta direktiv. I avsaknad av sådana åtgärder får medlemsstaterna i enlighet med de principer som gäller för gemenskapens miljöpolitik, bl. a. principen "förorenaren betalar", och de förpliktelser som följer av fördraget vidta åtgärder för att realisera dessa mål.Artikel 16 Anmälan1. Utan att detta påverkar bestämmelserna i direktiv 83/189/EEG skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om förslagen till de åtgärder som de tänker vidta inom ramen för detta direktiv innan de genomför dem, undantaget åtgärder av fiskal art men inbegripet tekniska specifikationer som hänger samman med fiskala åtgärder för att främja efterlevnaden av sådana tekniska specifikationer, så att kommissionen kan granska dem mot bakgrund av gällande bestämmelser. Kommissionen skall i sådana fall följa det förfarande som föreskrivs i det direktivet.2. Om den föreslagna åtgärden även rör en teknisk fråga som avses i direktiv 83/189/EEG, kan medlemsstaten i samband med det anmälningsförfarande som föreskrivs i det här direktivet ange att anmälan även gäller för direktiv 83/189/EEG.Artikel 17 RapporteringsskyldighetMedlemsstaterna skall rapportera till kommissionen om tillämpningen av detta direktiv i enlighet med artikel 5 i rådets direktiv 91/692/EEG av den 23 december 1991 om standardisering och rationalisering av rapporter om tillämpningen av vissa direktiv om miljön(10). Den första rapporten skall avse perioden 1995-1997.Artikel 18 Rätten att släppa ut på marknadenMedlemsstaterna skall inte hindra att förpackningar som uppfyller bestämmelserna i detta direktiv släpps ut på marknaden inom deras respektive territorier.Artikel 19 Anpassning till vetenskapliga och tekniska framstegDe ändringar som är nödvändiga för att anpassa identifieringssystemet - enligt artikel 8.2, bilaga 1 och artikel 10 sista strecksatsen - och formaten i samband med databassystemet - enligt artikel 12.3 och bilaga 3 - till vetenskapliga och tekniska framsteg skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 21.Artikel 20 Särskilda åtgärder1. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 21 fatta beslut om de tekniska åtgärder som är nödvändiga för att hantera sådana problem som kan uppstå i samband med tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv, särskilt bestämmelserna om primära förpackningar för medicinska utrustningar och farmaceutiska produkter, små förpackningar och lyxförpackningar.2. Kommissionen skall även lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om eventuella andra åtgärder som bör vidtas, vid behov med bifogande av ett förslag.Artikel 21 Kommittéförfarande 1. Kommissionen skall bistås av en kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna och med en företrädare för kommissionen som ordförande.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt den artikeln. Ordföranden får inte rösta.3. a) Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.b) Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål förelägga rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.Artikel 22 Genomförande i nationell lagstiftning1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 30 juni 1996. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.3. Vidare skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om alla lagar och andra författningar som har antagits inom området för detta direktiv.4. Kraven som rör tillverkning av förpackningar skall inte i något fall gälla för förpackningar som används till en viss produkt före dagen för ikraftträdandet av detta direktiv.5. Medlemsstaterna skall under en period om högst fem år från dagen för ikraftträdandet av detta direktiv tillåta att förpackningar släpps ut på marknaden som är framställda före denna dag och som överensstämmer med bestämmelserna i den nationella lagstiftningen.Artikel 23Direktiv 85/339/EEG skall upphöra att gälla den dag som anges i artikel 22.1Artikel 24Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 25Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 20 december 1994.På Europaparlamentets vägnarK. HÄNSCHOrdförandePå rådets vägnarK. KINKELOrdförande(1) EGT nr C 263, 12.10.1992, s. 1 och EGT nr C 285, 21.10.1993, s. 1.(2) EGT nr C 129, 10.5.1993, s. 18.(3) Europaparlamentets yttrande av den 23 juni 1993 (EGT nr C 194, 19.7.1993, s. 177), rådets gemensamma ståndpunkt av den 4 mars 1994 (EGT nr C 137, 19.5.1994, s. 65), och Europaparlamentets beslut av den 4 maj 1994 (EGT nr C 205, 25.7.1994, s. 163). Bekräftat den 2 december 1993 (EGT nr C 342, 20.12.1993, s. 15). Förlikningskommitténs gemensamma text av den 8 november 1994.(4) EGT nr L 176, 6.7.1985, s. 18. Direktivet ändrat genom direktiv 91/629/EEG (EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48).(5) EGT nr C 122, 18.5.1990, s. 2.(6) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/156/EEG (EGT nr L 78, 26.3.1991, s. 32).(7) EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/400/EEG (EGT nr L 221, 6.8.1992, s. 55).(8) EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 20.(9) EGT nr L 326, 29.12.1969, s. 36.(10) EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48.BILAGA 1IDENTIFIERINGSSYSTEMFör plast används numreringen 1-19, för papper och papp 20-39, för metall 40-49, för trä 50-59, för textilier 60-69 och för glas 70-79.Identifieringssystemet kan även baseras på förkortningar av de aktuella materialen (t. ex. HDPE, högdensitetspolyeten). Material kan identifieras genom ett numreringssystem eller förkortningar. Identifieringsmärkena skall anbringas i mitten av eller under den grafiska märkning som visar att förpackningen kan återanvändas eller återvinnas.BILAGA 2VÄSENTLIGA KRAV PÅ FÖRPACKNINGARS SAMMANSÄTTNING OCH MÖJLIGHETERNA TILL ÅTERANVÄNDNING OCH ÅTERVINNING, ÄVEN MATERIALUTNYTTJANDE, AV FÖRPACKNINGAR1. Särskilda krav på framställning av förpackningar och förpackningars sammansättning- Förpackningar skall framställas på ett sådant sätt att deras volym och vikt begränsas till det minimum som krävs för att upprätthålla den säkerhets- och hygiennivå som är nödvändig för produkten och godtagbar för konsumenten.- Förpackningar skall utformas, framställas och saluföras på ett sådant sätt de kan återanvändas eller återvinnas, även materialutnyttjas, och så att inverkan på miljön minskas så mycket som möjligt i samband med bortskaffandet av förpackningsavfall eller restprodukter från hantering av förpackningsavfall.- Förpackningar skall framställas på ett sådant sätt att innehållet av skadliga ämnen och andra farliga ämnen och material som beståndsdelar i förpackningsmaterialet eller förpackningsmaterialets komponenter minimeras med avseende på deras förekomst i utsläpp, aska eller lakvatten när förpackningar eller restprodukter från hantering eller förpackningsavfall förbränns eller deponeras.2. Särskilda krav på förpackningarnas återanvändbarhetFöljande krav skall vara uppfyllda samtidigt:- Förpackningarnas fysiska egenskaper och utformning skall vara av en sådan art att förpackningarna kan återanvändas ett antal gånger under normalt förutsebara användningsförhållanden.- Det skall vara möjligt att behandla de använda förpackningarna i enlighet med hygien- och säkerhetskraven för arbetstagarna.- Förpackningarna skall uppfylla de särskilda kraven på återvinningsbara förpackningar när förpackningarna inte längre återanvänds och därmed blir avfall.3. Särskilda krav på förpackningarnasåtervinningsbarheta) Förpackningar som kan återvinnas genom materialutnyttjandeFörpackningar skall framställas på ett sådant sätt att det är möjligt att utnyttja en viss viktprocent av de material som används vid framställningen av säljbara produkter i enlighet med gällande standarder inom gemenskapen. Fastställandet av denna procentsats kan variera beroende på vilken typ av material förpackningen består av.b) Förpackningar som kan återvinnas genom energiutvinningFörpackningsavfall som bearbetas för energiutvinning skall ha ett lägsta nedre värmevärde för att ge optimal energiåtervinning.c) Förpackningar som kan återvinnas genom komposteringFörpackningsavfall som bearbetas för kompostering skall vara biologiskt nedbrytbart i sådan grad att det inte hindrar separat insamling och den komposteringsprocess eller -aktivitet som avfallet underkastas.d) Biologiskt nedbrytbara förpackningarBiologiskt nedbrytbart förpackningsavfall skall vara av sådan art att det kan underkastas fysisk, kemisk, termisk eller biologisk nedbrytning på ett sådant sätt att det mesta av den färdiga komposten slutligen bryts ned till koldioxid, biomassa och vatten.BILAGA 3MEDLEMSSTATERNAS DATABASER OM FÖRPACKNINGAR OCH FÖRPACKNINGSAVFALL SKALL INNEHÅLLA FÖLJANDE UPPGIFTER (I ENLIGHET MED TABELLERNA 1-4)1. För primära, sekundära och tertiära förpackningar angesa) de kvantiteter förpackningar, fördelade på de stora materialkategorierna, som förbrukas inom landet (produktion + import - export) (tabell 1),b) de kvantiteter som återanvänds (tabell 2).2. För förpackningsavfall från hushåll och andra källor angesa) de kvantiteter förpackningsavfall, fördelat på de stora materialkategorierna, som återvinns och slutligt omhändertas inom landet (produktion + import - export) (tabell 3),b) de kvantiteter som underkastas materialutnyttjande och de kvantiteter som återvinns, fördelat på de stora materialkategorierna (tabell 4).TABELL 1>Start Grafik>Förbrukningen av förpackningar (primära, sekundära och tertiära) inom landets territoriumProducerad kvantitet(ton) -Exporteradkvantitet (ton) + Importeradkvantitet (ton) = Total kvantitetGlasPlastPapper/papp(även komposit)MetallTräAnnatTotal kvantitet >Slut Grafik>TABELL 2>Start Grafik>Kvantitet förpackningar (primära, sekundära och tertiära) som återanvänds inom landets territoriumFörbrukade förpackningar (ton) Återanvända förpackningarTon ProcentGlasPlastPapper/papp(även komposit)MetallTräAnnatTotal kvantitet >Slut Grafik>TABELL 3>Start Grafik>Kvantitet förpackningsavfall som återvinns och bortskaffas inom landets territoriumProduceradkvantitet avfall(ton) -Exporteradkvantitet avfall(ton) + Importeradkvantitet avfall(ton) Total kvantitet =HushållsavfallGlasförpackningarPlastförpackningarPappers- eller pappförpackningarKompositpappförpackningarMetallförpackningarTräförpackningarTotal kvantitet förpackningsavfall från hushållAvfall från andra källorGlasförpackningarPlastförpackningarPappers- eller pappförpackningarKompositpappförpackningarMetallförpackningarTräförpackningarTotal kvantitet förpackningsavfall från andra källor >Slut Grafik>TABELL 4>Start Grafik>Kvantitet förpackningsavfall som underkastas materialutnyttjande eller återvinns inom landets territoriumTotal kvantitetåtervunnetoch bortskaffatförpackningsavfall(ton) Kvantitet somhar underkastatsmaterialutnyttjande Återvunnen kvantitetTon Procent Ton ProcentHushållsavfallGlasförpackningarPlastförpackningarPappers- eller pappförpackningarKompositpappförpackningarMetallförpackningarTräförpackningarTotal kvantitet förpackningsavfall från hushållenAvfall från andra källorGlasförpackningarPlastförpackningarPappers- eller pappförpackningarKompositpappförpackningarMetallförpackningarTräförpackningarTotal kvantitet förpackningsavfall från andra källor >Slut Grafik>