title: Kommissionens direktiv 2005/7/EG av den 27 januari 2005 om ändring av direktiv 2002/70/EG om fastställande av krav för bestämning av gränsvärden för dioxiner och dioxinlika PCB i foder - Text av betydelse för EES

text:
               29.1.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 27/41

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2005/7/EG
   av den 27 januari 2005
   om ändring av direktiv 2002/70/EG om fastställande av krav för bestämning av gränsvärden för dioxiner och dioxinlika PCB i foder
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 70/373/EEG av den 20 juli 1970 om införande av gemenskapsmetoder för provtagning och analys vid den officiella foderkontrollen (1), särskilt artikel 2 i detta, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens direktiv 2002/70/EG av den 26 juli 2002 om fastställande av krav för bestämning av gränsvärden för dioxiner och dioxinlika PCB i foder (2) föreskrivs specifika bestämmelser om de analysmetoder som skall tillämpas vid de officiella kontroller som föreskrivs i direktiv 70/373/EEG.

               (2)

               Det provtagningsförfarande som föreskrivs i kommissionens direktiv 76/371/EEG av den 1 mars 1976 om införande av gemenskapsmetoder för provtagning och analys vid den officiella foderkontrollen (3) måste tillämpas vid officiell kontroll av dioxiner och dioxinlika PCB i vissa foder. Det är lämpligt att fastställa att de kvantitativa kraven ifråga om kontroll av ämnen och produkter som är jämnt fördelade i fodren bör tillämpas.

               (3)

               Det är mycket viktigt att analysresultaten rapporteras och tolkas på ett enhetligt sätt så att ett harmoniserat genomförande garanteras i samtliga medlemsstater.

               (4)

               Direktiv 2002/70/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (5)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilagorna till direktiv 2002/70/EG skall ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast tolv månader efter det att direktivet trätt i kraft. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 27 januari 2005.

            På kommissionens vägnar

         Markos KYPRIANOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 170, 3.8.1970, s. 2. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 807/2003 (EUT L 122, 16.5.2003, s. 36).

      (2)  EGT L 209, 6.8.2002, s. 15.

      (3)  EGT L 102, 15.4.1976, s. 1.

      BILAGA
      Bilagorna till direktiv 2002/70/EEG skall ändras på följande sätt:

                  (1)

                  Bilaga I skall ersättas med följande:
                  ”1.   Syfte och räckvidd
                  Proven för officiell kontroll av dioxinhalter (PCDD/PCDF) och för bestämning av dioxinlika PCB (1) i livsmedel skall tas enligt bestämmelserna i direktiv 76/371/EEG. De kvantitativa krav som föreskrivs i punkt 5.A i bilagan till direktiv 76/371/EEG, för kontroll av ämnen eller produkter som är jämnt fördelade i fodren, måste tillämpas. De samlingsprov som erhålls på detta sätt skall betraktas som representativa för de partier eller delpartier från vilka de tas. De nivåer som konstaterats i laboratorieproverna skall användas för att fastställa överensstämmelsen med de gränsvärden som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG (2).
                  2.   Partiets eller delpartiets överensstämmelse med specifikationen
                  Partiet godkänns om resultatet av en enda analys inte överskrider tillämpligt gränsvärde enligt förordning (EG) nr 2002/32, med hänsyn tagen till mätosäkerheten.
                  Partiet överensstämmer inte med högsta tillåtna halt enligt förordning (EG) nr 2002/32, om det är ställt utom rimligt tvivel att analysresultatet, vilket bekräftats genom två analyser och beräknats som medelvärdet av minst två separata bestämningar, med hänsyn tagen till mätosäkerheten, överskrider den högsta tillåtna halten.
                  Hänsyn till mätosäkerheten får tas enligt någon av följande metoder:

                              —

                              Genom beräkning av den utvidgade osäkerheten, varvid en täckningsfaktor 2 används, vilket ger en konfidensgrad av omkring 95 %.

                              —

                              Genom fastställande av beslutsgränsen (CCα) i enlighet med kommissionens beslut 2002/657/EG (3) (punkt 3.1.2.5 i bilagan – det fall som gäller ämnen med en fastställd gräns).

                        Dessa tolkningsregler skall tillämpas på de analysresultat som erhålls vid provtagning för officiell kontroll. De påverkar inte medlemsstaternas rättighet att tillämpa nationella regler på analyser som görs för överklagande eller referensändamål, i enlighet med artikel 18 i direktiv 95/53 (4).”
                  (1)  Tabell över dioxinlika PCB

                              Kongener

                              TEF-värde

                              Dibenzo-p-dioxiner (’PCDD’)

                              2,3,7,8-TCDD

                              1

                              1,2,3,7,8-PeCDD

                              1

                              1,2,3,4,7,8-HxCDD

                              0,1

                              1,2,3,6,7,8-HxCDD

                              0,1

                              1,2,3,7,8,9-HxCDD

                              0,1

                              1,2,3,4,6,7,8-HpCDD

                              0,01

                              OCDD

                              0,0001

                              Dibenzofuraner (’PCDF’)

                              2,3,7,8-TCDF

                              0,1

                              1,2,3,7,8-PeCDF

                              0,05

                              2,3,4,7,8-PeCDF

                              0,5

                              1,2,3,4,7,8-HxCDF

                              0,1

                              1,2,3,6,7,8-HxCDF

                              0,1

                              1,2,3,7,8,9-HxCDF

                              0,1

                              2,3,4,6,7,8-HxCDF

                              0,1

                              1,2,3,4,6,7,8-HpCDF

                              0,01

                              1,2,3,4,7,8,9-HpCDF

                              0,01

                              OCDF

                              0,0001

                              ’Dioxinlika’ PCB (Non-orto PCB + Mono-orto PCB)

                              Non-orto PCB

                              PCB 77

                              0,0001

                              PCB 81

                              0,0001

                              PCB 126

                              0,1

                              PCB 169

                              0,01

                              Mono-orto PCB

                              PCB 105

                              0,0001

                              PCB 114

                              0,0005

                              PCB 118

                              0,0001

                              PCB 123

                              0,0001

                              PCB 156

                              0,0005

                              PCB 157

                              0,0005

                              PCB 167

                              0,00001

                              PCB 189

                              0,0001

                              Använda förkortningar: ’T’ = tetra, ’Pe’ = penta, ’Hx’ = hexa, ’Hp’ = hepta, ’O’ = okta, ’CDD’ = klordibenzo-p-dioxin, ’CDF’ = klordibenzofuran, ’CB’ = klorbifenyl.

                        "
                     (2)  EGT L 140, 30.5.2002, s. 10."

                     (3)  EGT L 221, 17.8.2002, s. 8."

                     (4)  EGT L 265, 8.11.1995, s. 17."

                  (2)

                  I bilaga II skall följande stycke läggas till i slutet av punkt 2, Bakgrund:
                  ”I detta direktiv skall den godtagna särskilda kvantifikationsgränsen av en enskild kongen vara den koncentration av en analyt i ett extrakt av ett prov som ger ett instrumentutslag vid de två skilda joner som kontrolleras med ett S/N-förhållande (signal-brusförhållande) på 3:1 för den mindre känsliga signalen och uppfyller grundkraven, såsom retentionstid och isotopkvot enligt det bestämningsförfarande som beskrivs i det amerikanska miljöskyddsorganets (Environment Protection Agency) metod 1613, revidering B.”


Avis juridique important

|

31990L0642

Rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 350 , 14/12/1990 s. 0071 - 0079 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 35 s. 0258  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 35 s. 0258

RÅDETS DIREKTIV av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker (90/642/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Odling av olika grödor spelar en mycket viktig roll i gemenskapen.Avkastningen av denna odling påverkas ständigt av skadliga organismer och ogräs.Det är nödvändigt att skydda såväl växter som varor som framställs av växter mot dessa organismer, inte bara för att hindra att avkastningen sjunker eller skördarna skadas, utan också för att öka produktiviteten inom jordbruket.Kemisk bekämpning är en av de viktigaste metoderna när man vill skydda såväl växter som varor som framställs av växter från verkningarna av dessa skadliga organismer. Tvingande gränsvärden bör dock sättas så lågt som möjligt med hänsyn till vedertagna odlingsmetoder.Dessa bekämpningsmedel är inte enbart gynnsamma för växtproduktionen, eftersom de i allmänhet är giftiga substanser eller preparat med farliga biverkningar.Ett stort antal av dessa bekämpningsmedel och deras omvandlings- och nedbrytningsprodukter kan vara skadliga för konsumenter av vegetabiliska produkter. Dessa bekämpningsmedel bör inte användas när de kan utgöra en risk för människors och djurs hälsa och för miljön.Gemenskapen bör uppmuntra användningen av alternativa, ekologiska odlingsmetoder.Rådets direktiv 76/895/EEG av den 23 november 1976 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på frukt och grönsaker(4) senast ändrat genom direktiv 89/186/EEG(5) fastställer gränsvärden för sådana bekämpningsmedelsrester och säkerställer den fria rörligheten inom hela gemenskapen för varor med värden för bekämpningsmedelsrester som motsvarar eller underskrider dessa gränsvärden. Dock tillåter direktivet att medlemsstaterna, om de anser det befogat, får låta varor som överskrider gränsvärdena börja omsättas inom deras territorium.Den senare bestämmelsen leder i vissa fall till fortsatt skillnad mellan medlemsstaterna i fråga om gränsvärden för dessa bekämpningsmedelsrester, vilket kan bidra till att skapa handelshinder och på så sätt försvåra den fria rörligheten för varor inom gemenskapen. Dessa hinder bör undanröjas för att den inre marknaden skall kunna upprättas år 1992.Av dessa skäl bör medlemsstaternas möjligheter att godkänna högre värden upphävas och tvingande gränsvärden fastställas i alla medlemsstaterna för vissa aktiva ämnen i och på frukt och grönsaker som gäller när dessa varor börjar omsättas.För att säkerställa den fria rörligheten för varor inom gemenskapen bör tvingande gränsvärden också fastställas för vissa bekämpningsmedel i och på vissa andra produkter från växtriket.Att gränsvärdena följs kommer dessutom att säkerställa varornas fria rörlighet och att hälsan hos människor och djur skyddas på bästa sätt.Att fastställa tvingande gränsvärden för bekämpningsmedelsrester kräver dock långvariga tekniska undersökningar, och sådana värden kan därför inte börja gälla omedelbart för de bekämpningsmedelsrester som regleras i direktiv 76/895/EEG.Det är därför nödvändigt att anta särskilda regler för dessa tvingande gränsvärden så att bekämpningsmedelsrester fortlöpande kan överflyttas från direktiv 76/895/EEG till dessa särskilda regler efter hand som tvingande gränsvärden fastställs för dem.Därför påverkar detta direktiv inte direktiv 76/895/EEG som skall fortsätta att gälla för sådana bekämpningsmedelsrester som inte omfattas av det här direktivet.Frågan om att fastställa en lista över bekämpningsmedelsrester och deras gränsvärden måste behandlas av rådet. Denna lista bör emellertid inte omfatta sådana bekämpningsmedelsrester, för vilka direktiv 76/895/EEG fortfarande gäller.Det är lämpligt att tillämpa detta direktiv på varor som är avsedda för export till tredje land, utom i vissa fall då det kan konstateras att det importerande landet kräver särskild behandling som skulle kräva högre gränsvärden än dem som fastställts för gemenskapen enligt detta direktiv. Det är dock inte lämpligt att tillämpa detta direktiv på varor som är avsedda för tillverkning av varor av annat slag än livsmedel och foder eller för sådd eller plantering.För att säkerställa att detta direktiv följs när varor börjar omsättas, måste medlemsstaterna vidta lämpliga kontrollåtgärder. De inspektioner som är nödvändiga bör utföras enligt ett program och resultaten rapporteras i enlighet med rådets direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel(6).Metoder för provtagning och analys inom gemenskapen bör fastställas och, i fråga om analysmetoder, användas åtminstone som referens. Att fastställa dessa metoder är en teknisk och vetenskaplig genomförandeåtgärd som bör vidtas genom ett förfarande som innefattar ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga kommittén för växtskydd. Analysmetoderna bör stämma överens med de kriterier som anges i bilagan till rådets direktiv 85/591/EEG av den 20 december 1985 om införande av provtagnings- och analysmetoder vid kontroll av livsmedel inom gemenskapen(7).Framtida ändringar i listan över varor från växtriket i eller på vilka det kan finnas rester av bekämpningsmedel måste antas av rådet.Medlemsstaterna bör tillåtas att tillfälligt sänka de fastställda värdena, om dessa senare skulle visa sig farliga för människors och djurs hälsa. Det är lämpligt att även i sådana fall upprätta ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga kommittén för växtskydd.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Detta direktiv skall gälla för varor inom de grupper som anges i kolumn 1 i bilagan och som exemplifieras i kolumn 2, i den mån varorna i dessa grupper, eller de delar av varorna som anges i kolumn 3, kan innehålla vissa rester av bekämpningsmedel.Listan över bekämpningsmedelsresterna och deras gränsvärden skall på kommissionens förslag fastställas av rådet med kvalificerad majoritet. Bekämpningsmedelsrester skall inte vara med på listan så länge ett gränsvärde för dem fastställs i direktiv 76/895/EEG.2. Detta direktiv skall gälla utan att påverka tilllämpningen ava) bestämmelserna i rådets direktiv 64/54/EEG av den 5 november 1963 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om konserveringsmedel som är godkända för användning i livsmedel(8), senast ändrat genom direktiv 85/585/EEG(9), vilket avser bifenyl (difenyl), ortofenylfenol, natriumortofenylfenat och 2(4-tiazolyl)bensimidazol (tiabendazol), och direktivet skall fortsätta att gälla för dessa ämnen tills de och deras gränsvärden ingår i den lista som anges i punkt 1,b) bestämmelserna i rådets direktiv 74/63/EEG av den 17 december 1973 om främmande ämnen och produkter i djurfoder(10) senast ändrat genom direktiv 87/519/EEG(11),c) bestämmelserna i direktiv 76/895/EEG,d) bestämmelserna i rådets direktiv 86/362/EEG av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål(12) senast ändrat genom direktiv 88/298/EEG(13).3. Detta direktiv skall också gälla sådana varor som avses i punkt 1 och som är avsedda för export till tredje land. De gränsvärden som fastställs för bekämpningsmedelsrester i enlighet med detta direktiv skall dock inte gälla för sådana varor som behandlats före exporten, om det på betryggande sätt kan bevisas atta) det mottagande tredje landet kräver denna särskilda behandling för att hindra att skadliga organismer kommer in på dess territorium, ellerb) behandlingen är nödvändig för att skydda varorna mot skadliga organismer under transporten till och förvaringen i det mottagande tredje landet.4. Detta direktiv skall inte gälla för de varor som avses i punkt 1 om det på ett betryggande sätt kan bevisas att de är avseddaa) för tillverkning av andra varor än livsmedel och djurfoder, ellerb) för sådd eller plantering.Artikel 2 I detta direktiv avses meda) bekämpningsmedelsrester: rester av de bekämpningsmedel jämte omvandlings- eller nedbrytningsprodukter som ingår i den lista som avses i artikel 1 och som förekommer i eller på de varor som avses i den artikeln,b) börja omsätta: att efter skörden överlämna de varor som avses i artikel 1, oavsett om det sker mot betalning eller inte.Artikel 3 1. Från det tillfälle då de börjar omsättas, får de varor eller delar av varor som avses i artikel 1 inte innehålla några rester av bekämpningsmedel som överskrider gränsvärdena i den lista som avses i artikel 1.I fråga om torkade varor, för vilka inga gränsvärden har fastställts, skall det tillämpliga gränsvärdet vara lika med det som fastställs i den lista som avses i artikel 1 med hänsyn tagen till den koncentration av rester som orsakas av torkningen.2. Genom åtminstone kontrollprov skall medlemsstaterna se till att gränsvärdena enligt artikel 1 inte överskrids. De nödvändiga inspektionerna skall utföras i enlighet med direktiv 89/397/EEG, särskilt artikel 4 i detta.Artikel 4 1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall utarbeta framåtsyftande program om utformning och tider för de inspektioner som under en viss period skall utföras i enlighet med artikel 3.2.2. Årligen före den 1 augusti skall medlemsstaterna sända all nödvändig information till kommissionen om hur de program som avses i punkt 1 har genomförts under föregående år, med uppgift om- vilka kriterier som tillämpats när programmen utarbetats,- de utförda inspektionernas antal och typ,- de konstaterade överträdelsernas antal och typ.3. Inom ramen för Ständiga kommittén för växtskydd skall kommissionen årligen före den 1 november och första gången under 1993 till medlemsstaterna överlämna en rekommendation för ett samordnat inspektionsprogram för det följande året. Denna rekommendation får efteråt anpassas som genomförandet av det samordnade programmet kräver.Det samordnade programmet skall i synnerhet innehålla de kriterier för prioritering som skall tillämpas vid genomförandet.Den information som anges i punkt 2 skall innehålla en speciell och särskild avdelning om genomförande av det samordnade programmet.4. Fem år efter antagandet av detta direktiv skall kommissionen till rådet överlämna en rapport om hur denna artikel har tillämpats, om så behövs åtföljd av lämpliga förslag.Artikel 5 Medlemsstaterna får inte förbjuda eller hindra att de varor som avses i artikel 1 börjar omsättas inom deras territorium på grund av att de innehåller rester av bekämpningsmedel, om mängden sådana rester i och på sådana varor eller någon del av sådana varor inte överskrider gränsvärdena i den lista som avses i artikel 1.Artikel 6 1. I kommissionens direktiv 79/700/EEG(14) har de provtagningsmetoder fastställts som behövs för att utföra kontrollerna på frukt och grönsaker enligt artikel 3. De provtagningsmetoder som behövs för att utföra sådana kontroller på andra varor än frukt och grönsaker, liksom analysmetoderna för samtliga varor, skall bestämmas enligt artikel 9.Förekomsten av gemenskapsmetoder för analys får inte hindra medlemsstaterna från att använda andra beprövade och vetenskapligt vedertagna metoder, under förutsättning att dessa inte hindrar den fria rörligheten för sådana varor som enligt gemenskapens metoder följer reglerna i detta direktiv. Om metoderna ger skiljaktiga resultat skall de som erhållits med gemenskapsmetoder gälla.2. De analysmetoder som bestämts enligt punkt 1 skall stämma överens med de kriterier som anges i bilagan till direktiv 85/591/EEG.3. Varje medlemsstat skall underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om de andra metoder som används enligt punkt 1.Artikel 7 Ändringar i bilagan som en följd av vetenskapliga eller tekniska framsteg skall på kommissionens förslag antas av rådet med kvalificerad majoritet.Artikel 8 1. Om en medlemsstat genom ny information eller genom omvärdering av tidigare information anser att ett gränsvärde i listan som avses i artikel 1 utgör en fara för människors eller djurs hälsa och därför kräver snabba åtgärder, får medlemsstaten på sitt eget territorium tillfälligt sänka gränsvärdet. Medlemsstaten skall i så fall genast underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om dessa åtgärder och ange orsaken till dem.2. Kommissionen skall skyndsamt undersöka de skäl som anförts av medlemsstaten enligt punkt 1 och rådgöra med medlemsstaterna inom Ständiga kommittén för växtskydd, i det följande kallad "kommittén", och därefter omedelbart avge sitt yttrande och vidta lämpliga åtgärder. Kommissionen skall omedelbart underrätta rådet och medlemsstaterna om varje vidtagen åtgärd. Vilken som helst av medlemsstaterna får lämna kommissionens åtgärder vidare till rådet inom 15 dagar från en sådan underrättelse.Rådet får med kvalificerad majoritet fatta ett avvikande beslut inom 15 dagar från den dag det fått hand om ärendet.3. Om kommissionen anser att gränsvärdena enligt den lista som avses i artikel 1 bör ändras för att komma till rätta med de svårigheter som anges i punkt 1 och för att skydda människors hälsa, skall den inleda det förfarande som fastställts i artikel 10 för att besluta om dessa ändringar. I ett sådant fall får den medlemsstat som har vidtagit säkerhetsåtgärderna enligt punkt 1 upprätthålla dessa tills rådet eller kommissionen har fattat beslut.Artikel 9 1. När det förfarande som fastställs i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden utan dröjsmål hänskjuta ärendet till kommittén, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Rösterna från medlemsstaternas företrädare inom kommittén skall vägas enligt samma artikel. Ordföranden får inte rösta.3. Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.4. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.5. Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.Artikel 10 1. När det förfarande som fastställs i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden utan dröjsmål hänskjuta ärendet till kommittén, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Rösterna från medlemsstaternas företrädare inom kommittén skall vägas enligt samma artikel. Ordföranden får inte rösta.3. Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.4. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.5. Om rådet inte har fattat något beslut inom 15 dagar från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.Artikel 11 1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1992.2. När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i punkt 1 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiveller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 12 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 27 november 1990.På rådets vägnarV. SACCOMANDIOrdförande(1) EGT nr C 46, 25.2.1989, s. 5.(2) EGT nr C 260, 15.10.1990, s. 56.(3) EGT nr C 329, 30.12.1989, s. 11.(4) EGT nr L 340, 9.12.1976, s. 26.(5) EGT nr L 66, 10.3.1989, s. 36.(6) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 23.(7) EGT nr L 372, 31.12.1985, s. 50.(8) EGT nr 12, 27.1.1964, s. 161/64.(9) EGT nr L 372, 31.12.1985, s. 43.(10) EGT nr L 38, 11.2.1974, s. 31.(11) EGT nr L 304, 27.10.1987, s. 38.(12) EGT nr L 221, 7.8.1986, s. 37.(13) EGT nr L 126, 20.5.1988, s. 53.(14) EGT nr L 207, 15.8.1979, s. 26.BILAGA Lista över de varor som avses i artikel 1 och den del av varorna som gränsvärdena gäller för Obs: Ordet "färsk" avser även kylda eller frysta varor.>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31992L0012

Rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 076 , 23/03/1992 s. 0001 - 0013 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 2 s. 0057  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 2 s. 0057

RÅDETS DIREKTIV av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor (92/12/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 99 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(),och med beaktande av följande:Den inre marknadens inrättande och funktion kräver fria varurörelser, även för punktskattebelagda varor.Det bör definieras inom vilket territorium detta direktiv, liksom direktiven om skattesatser och skattestrukturer för punktskattebelagda varor, skall tillämpas.Begreppet punktskattebelagda varor bör definieras. Endast varor som betraktas som sådana i alla medlemsstater får vara föremål för gemenskapens bestämmelser. Sådana varor får underkastas andra indirekta skatter för särskilda ändamål. Bibehållandet eller införandet av andra indirekta skatter får inte leda till gränsformaliteter.För att garantera den inre marknadens upprättande och funktion bör reglerna för punktskattepliktens inträde vara identiska i alla medlemsstater.Varje leverans, innehav med syfte på leverans eller användning för en näringsidkares räkning som driver självständig verksamhet eller arbetar åt ett offentligrättsligt reglerat organ och som äger rum i en annan medlemsstat än den där varan släpps för konsumtion utlöser punktskatteplikten i den förstnämnda medlemsstaten.Då punktskattebelagda varor förvärvats av enskilda personer för deras eget bruk och transporterats av dem, måste skatten påföras i det land där de förvärvats.För att fastställa att punktskattebelagda varor inte innehas för privata utan för kommersiella ändamål, måste medlemsstaterna ta hänsyn till ett antal kriterier.Punktskattebelagda varor som inköps av personer som varken är godkända lagerhavare eller näringsidkare med eller utan punktskatteregistrering och som avsänds eller transporteras direkt eller indirekt av säljaren eller för dennes räkning måste beläggas med punktskatt i destinationsmedlemsstaten.För att se till att förfallna skattebelopp betalas bör det vara möjligt att genomföra kontroller i produktions- och lagringsanläggningar. Ett system av upplag med auktorisation av behöriga myndigheter bör göra det möjligt att genomföra sådana kontroller.Flyttningar från en medlemsstats territorium till en annans får inte leda till kontroller som är ägnade att hindra den fria rörligheten inom gemenskapen. För att kunna bestämma när skattskyldighet inträder är det icke desto mindre nödvändigt att känna till punktskattebelagda varors flyttningar. Bestämmelser bör därför införas om en medföljande handling, ett ledsagardokument, för sådana varor.De krav som godkända upplagshavare och näringsidkare utan ställning som godkända upplagshavare har att följa bör fastställas.För att tillförsäkra skatteuppbörd enligt de skattesatser som fastställts av medlemsstaterna bör ett förfarande inrättas för flyttning av sådana varor under punktskatteuppskov.I detta hänseende bör åtgärder först vidtas för att göra varje försändelse lätt att identifiera. Åtgärder bör vidare vidtas för att göra det möjligt att omedelbart identifiera försändelsens skattestatus. Det är därför nödvändigt att införa ett ledsagardokument som kan fylla dessa behov. Detta kan vara antingen en officiell handling eller ett handelsdokument. Det handelsdokument som används måste innehålla samma väsentliga beståndsdelar som den officiella handlingen.Det förfarande genom vilket medlemsstaternas skattemyndigheter av näringsidkare underrättas om avsända eller mottagna leveranser med hjälp av ett ledsagardokument bör förklaras.Det finns inget behov att använda ledsagardokumentet när de punktskattebelagda varorna flyttas i enlighet med en annan gemenskapens tullprocedur än övergång till fri omsättning eller placering i en frizon eller i ett frilager.I fråga om nationella bestämmelser bör punktskatter i händelse av överträdelser eller oegentligheter i princip uppbäras av den medlemsstat på vars territorium överträdelserna eller oegentligheterna begåtts eller av den medlemsstat där överträdelserna eller oegentligheterna konstaterades eller, då varan i fråga inte kan företes i destinationsmedlemsstaten, av avsändarmedlemsstaten.Medlemsstaterna får föreskriva att varor som släpps för konsumtion skall vara försedda med fiskala eller nationella identifieringsmärken. Användandet av dessa märken får inte ställa några hinder i vägen för handeln mellan medlemsstater.Erläggande av punktskatter i den medlemsstat där varorna släppts för konsumtion måste leda till återbetalning av dessa skatter när varorna inte är avsedda för förbrukning i denna medlemsstat.Som en följd av upphävandet av principen om införselskatter i relationerna mellan medlemsstaterna, upphör bestämmelserna om skattebefrielse och skattefria ransoner vid införsel att gälla med avseende på relationerna mellan medlemsstaterna. Dessa bestämmelser bör därför upphävas och direktiven i fråga i motsvarande mån anpassas.En kommitté för punktskatter bör inrättas för att granska de gemenskapsåtgärder som är nödvändiga för att genomföra bestämmelserna om punktskatter.Artikel 1.2 i förordningen om undanröjande av kontroller och formaliteter som är tillämpliga på handbagage och medföljande lastrumsbagage för personer som reser med flyg eller båt inom gemenskapen fastslår att dess tillämpning inte påverkar kontrollåtgärder som avser förbud eller restriktioner som fastställts av medlemsstaterna, förutsatt att de är förenliga med de tre fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I detta sammanhang måste de kontroller som är nödvändiga för verkställigheten av de kvantitativa restriktioner som avses i artikel 26 betraktas som sådana kontrollåtgärder och därmed som förenliga med gemenskapslagstiftningen.En viss tid kommer att krävas för att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att mildra både de sociala återverkningarna på områdena i fråga och de regionala svårigheter, särskilt i gränsregioner, som skulle kunna uppstå som en följd av upphävandet av införselskatter och skattebefrielser för export i handeln medlemsstaterna emellan. För den skull bör medlemsstaterna tillåtas att under en period som slutar den 30 juni 1999 undanta varor som, inom givna begränsningar, tillhandahålls av skattefria butiker i samband med passagerartrafik med flyg eller till sjöss medlemsstaterna emellan.Små vinproducenter får undantas från vissa krav enligt de allmänna reglerna för punktskatt.Slutligen bör rådsdirektiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om ömsesidigt bistånd av medlemsstatens behöriga myndigheter på direktbeskattnings- och mervärdesskatteområdet() ändras för att utvidga dess bestämmelser till att omfatta punktskatter.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.AVDELNING I Allmänna bestämmelser Artikel 11. Detta direktiv fastställer regler för varor som är belagda med punktskatt och andra indirekta skatter, utom mervärdesskatt och skatter som fastställs av gemenskapen, och som direkt eller indirekt påförs konsumtionen av sådana varor.2. De särskilda bestämmelser som hänför sig till skattestrukturerna och skattesatserna för punktskattebelagda varor skall anges i särskilda direktiv.Artikel 21. Detta direktiv och de direktiv som avses i artikel 1.2 skall tillämpas på gemenskapens territorium, såsom detta för varje medlemsstat definieras av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, och särskilt artikel 227 i detta, utom följande nationella territorier:- Tyskland:ön Helgolandterritoriet Büsingen,- Italien:Livigno, Campione d'Italiade italienska delarna av Luganosjön,- Spanien:CeutaMelilla.2. Trots vad som sägs i punkt 1 skall detta direktiv och de direktiv som avses i artikel 1.2 inte tillämpas på Kanarieöarna. Spanien får dock tillkännage att direktiven gäller för dessa territorier med avseende på en del av eller alla de varor som avses i artikel 3.1 nedan, från och med första dagen i andra månaden efter tillkännagivandet.3. Trots vad som sägs i punkt 1 skall varken detta direktiv eller de direktiv som avses i artikel 1.2 tillämpas på Frankrikes utomeuropeiska departement. Frankrike får dock tillkännage att direktiven gäller för dessa territorier   med förbehåll för åtgärder för att kompensera dessas extremt avlägsna läge   från och med första dagen i andra månaden efter tillkännagivandet.4. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att se till att transaktioner som utgår från eller är avsedda för- Monaco behandlas som transaktioner som har sitt ursprung i eller är avsedda för Frankrike,- Jungholz och Mittelberg (Kleines Walsertal) behandlas som transaktioner som har sitt ursprung i eller är avsedda för Tyskland,- ön Man behandlas som transaktioner som har sitt ursprung i eller är avsedda för Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland,- San Marino behandlas som transaktioner som har sitt ursprung i eller är avsedda för Italien.5. Bestämmelserna i denna artikel skall inte hindra Grekland från att upprätthålla den särskilda status som garanteras berget Athos genom artikel 105 i den grekiska författningen.6. Om kommissionen anser att undantagen i punkt 1 4 inte längre är berättigade, i synnerhet med hänsyn till sund konkurrens, skall den lägga fram lämpliga förslag för rådet.Artikel 31. Detta direktiv skall på gemenskapsnivå tillämpas på följande varor, såsom de definieras i relevanta direktiv:- mineraloljor,- alkohol och alkoholdrycker,- tobaksvaror.2. De varor som är förtecknade i punkt 1 kan vara föremål för andra indirekta skatter för särskilda ändamål, förutsatt att dessa skatter är förenliga med de regler som är tillämpliga på punktskatt och mervärdesskatt vad gäller bestämning av skattebas, skatteberäkning, skattskyldighet och övervakning.3. Medlemsstaterna skall behålla rätten att införa eller bibehålla skatter som påförs andra varor än de som är förtecknade i punkt 1, dock endast under förutsättning att dessa skatter inte leder till gränsformaliteter i handeln mellan medlemsstater.Under samma förbehåll skall medlemsstaterna även behålla rätten att ta ut sådana skatter som inte kan betecknas som omsättningsskatter på tillhandahållande av tjänster, däribland sådana som har samband med punktskattebelagda varor.Artikel 4I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:a) godkänd lagerhavare: fysisk eller juridisk person som av en medlemsstats behöriga myndigheter fått tillstånd att tillverka, bearbeta, förvara, ta emot och avsända punktskattebelagda varor inom ramen för sin affärsverksamhet, varvid punktskatten är vilande enligt uppskovsreglerna för skatteupplag.b) skatteupplag: en plats där varor som är belagda med punktskatt tillverkas, bearbetas, förvaras, mottas eller avsänds enligt uppskovsreglerna av en godkänd lagerhavare inom ramen för hans affärsverksamhet, under de särskilda villkor som fastställts av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där skatteupplaget är beläget.c) uppskovsregler: en skatteordning som tillämpas på tillverkning, bearbetning, förvaring och flyttning av varor, varvid punktskatten är vilande.d) näringsidkare med punktskatteregistrering: fysisk eller juridisk person utan ställning som godkänd lagerhavare, som av behöriga myndigheter i en medlemsstat fått tillstånd att, inom ramen för sin affärsverksamhet, ta emot punktskattebelagda varor från en annan medlemsstat enligt uppskovsreglerna. Denna typ av näringsidkare får varken inneha eller avsända sådana varor enligt uppskovsreglerna.e) näringsidkare utan punktskatteregistrering: fysisk eller juridisk person utan ställning som godkänd lagerhavare, som har rätt att inom ramen för sin affärsverksamhet tillfälligtvis ta emot punktskattebelagda varor från en annan medlemsstat enligt uppskovsreglerna. Denna typ av näringsidkare får varken förvara eller avsända sådana varor enligt uppskovsreglerna. En näringsidkare utan punktskatteregistrering måste garantera betalningen av punktskatt till skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaterna innan varorna avsänds.Artikel 51. De varor som avses i artikel 3.1 skall beläggas med punktskatt vid den tidpunkt då de tillverkas inom gemenskapens territorium enligt definitionen i artikel 2 eller när de importeras dit.Import av en punktskattebelagd vara skall avse införandet av denna vara till gemenskapens territorium, inklusive införandet av en sådan vara från ett territorium som omfattas av artikel 2.1, 2.2 och 2.3 eller från Kanalöarna.Då varan omfattas av något gemenskapens tullförfarande vid införandet till gemenskapens territorium, skall importen dock anses äga rum när varan lämnar gemenskapens tullförfarande.2. Utan att det påverkar tillämpningen av nationella eller gemenskapens bestämmelser om tullangelägenheter, skall punktskatten anses vilande för punktskattebelagda varor som kommer från eller är på väg till tredje land när de omfattas av gemenskapens tullförfarande på annat sätt än övergång till fri omsättning eller när de placeras i en frizon eller frilager.Artikel 61. Skattskyldighet för punktskatt inträder när varan släpps för konsumtion eller när sådana lagerbrister har registrerats som i enlighet med artikel 14.3 måste beläggas med punktskatt.Frisläppande av punktskattebelagda varor för konsumtion skall utgöras ava) varje avvikelse, inklusive otillåten avvikelse, från uppskovsreglerna,b) all tillverkning, inklusive otillåten tillverkning, av sådana varor utom ramen för uppskovsreglerna,c) all införsel, inklusive otillåten införsel, av sådana varor om de inte omfattas av uppskovsregler.2. De villkor för skatteuttag och punktskattesats som skall tillämpas skall vara de som är i kraft den dag då skatten skall tas ut i den medlemsstat där varan släpps för konsumtion eller lagerbrister registreras. Punktskatt skall påföras och uppbäras enligt det förfarande som har fastställts av varje medlemsstat, varvid medlemsstaterna skall tillämpa samma förfaranden för skatteuttag och uppbörd på inhemska varor som på sådana som kommer från andra medlemsstater.Artikel 71. Då punktskattebelagda varor som redan släppts för konsumtion i en medlemsstat förvaras för kommersiella ändamål i en annan medlemsstat, skall punktskatten tas ut i den medlemsstat där varorna förvaras.2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6 skall därför, då varor som redan släppts för konsumtion enligt definitionen i artikel 6 i en medlemsstat antingen levereras till, är avsedda att levereras till eller används i en annan medlemsstat av en näringsidkare som bedriver självständig verksamhet eller ett offentligrättsligt reglerat organ, punktskatten tas ut i denna andra medlemsstat.3. Beroende på omständigheterna skall skatten betalas av den som utför leveransen eller innehar de varor som är avsedda för leverans, av den som tar emot varorna för användning i en annan medlemsstat än den där de redan har blivit släppta för konsumtion eller av näringsidkaren eller det offentligrättsliga organet.4. De varor som avses i punkt 1 som flyttas mellan olika medlemsstaters territorier skall åtföljas av ett ledsagardokument som upptar de väsentliga uppgifterna från den handling som avses i artikel 18.1. Ledsagardokumentets form och innehåll skall fastställas i överensstämmelse med det förfarande som fastställs i artikel 24 i detta direktiv.5. För den person, den näringsidkare eller det organ som avses i punkt 3 gäller följande:a) Han skall innan varorna avsänds göra en deklaration till skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaten och garantera betalningen av punktskatten.b) Han skall betala punktskatten i destinationsmedlemsstaten i enlighet med det förfarande som fastställts av denna medlemsstat.c) Han skall samtycka till varje kontroll som gör det möjligt för destinationsmedlemsstatens myndigheter att förvissa sig om att varorna faktiskt har mottagits och att utgående punktskatt har erlagts.6. Den punktskatt som erlagts i den första medlemsstat som avses i punkt 1 skall återbetalas i enlighet med artikel 22.3.Artikel 8Vad beträffar varor som förvärvats av enskilda individer för deras eget bruk och transporterats av dem själva följer av principen för den inre marknaden att punktskatt skall tas ut i den medlemsstat där de har förvärvats.Artikel 91. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6 8, inträder skattskyldighet för punktskatt då varor för konsumtion i en medlemsstat förvaras i en annan medlemsstat för kommersiella ändamål.I detta fall skall skatten förfalla till betalning i den medlemsstat där varorna finns och påföras innehavaren.2. För att fastställa att de varor som avses i artikel 8 är avsedda för kommersiella ändamål måste medlemsstaterna bl.a. ta hänsyn till följande:- innehavarens kommersiella status och dennes skäl för att inneha dem,- den plats där varorna finns eller, i förekommande fall, det använda transportsättet,- alla handlingar som hänför sig till varorna,- varornas beskaffenhet,- varornas kvantitet.För att kunna tillämpa innehållet i första stycket femte strecksatsen får medlemsstaterna fastställa referensnivåer, uteslutande till ledning för bevisningen. Dessa får inte understiga följande:a) Tobaksvaror>Plats för tabell>b) Alkoholdrycker>Plats för tabell>Till och med den 30 juni 1977 tillåts Irland att tillämpa referensnivåer som inte får understiga 45 liter för vin (varav högst 30 liter mousserande vin) och 55 liter för öl.3. Medlemsstaterna får också föreskriva att punktskatt skall tas ut i den medlemsstat där förbrukningen sker vid förvärv av mineraloljor som redan släppts för förbrukning i en annan medlemsstat, om dessa produkter transporteras med ovanliga transportsätt av enskilda individer eller för deras räkning. Med "ovanliga transportsätt" avses transport av bränslen på annat sätt än i fordons tankar eller lämpliga reservdunkar liksom transport av flytande eldningsbränsle på annat sätt än med tankrar som används vid yrkesmässig handel.Artikel 101. Punktskattebelagda varor inköpta av personer som varken är godkända lagerhavare eller näringsidkare med eller utan punktskatteregistrering och som avsänds eller transporteras direkt eller indirekt av säljaren eller för dennes räkning skall beskattas i destinationsmedlemsstaten. I denna artikel avses med "destinationsmedlemsstat" den medlemsstat dit försändelsen eller transporten anländer.2. Punktskatt skall därför tas ut i destinationsmedlemsstaten när punktskattebelagda varor som redan släppts för konsumtion i en medlemsstat levereras till en sådan person som avses i punkt 1, som är etablerad i en annan medlemsstat, och varorna avsänds eller transporteras direkt eller indirekt av säljaren eller för dennes räkning.3. Skatten i destinationsmedlemsstaten skall påföras säljaren vid leveranstidpunkten. Medlemsstaterna får dock införa bestämmelser som stipulerar att punktskatten skall betalas av en annan skatterepresentant än mottagaren av varorna. Skatterepresentanten måste vara etablerad i destinationsmedlemsstaten och godkänd av skattemyndigheterna där.Den medlemsstat där säljaren är etablerad skall se till att denne uppfyller följande krav:- Han skall garantera betalning av punktskatt på de villkor som ställs av destinationsmedlemsstaten innan varorna avsänds och se till att punktskatten betalas efter det att varorna anlänt.- Han skall föra bok över varuleveranser.4. I det fall som åsyftas i punkt 2 skall den punktskatt som erlagts i den första medlemsstaten återbetalas i enlighet med artikel 22.4.5. Med förbehåll för vad som föreskrivs i gemenskapsrätten får medlemsstater fastställa särskilda regler för tillämpningen av denna bestämmelse på punktskattebelagda varor som omfattas av speciella nationella distributionsregler som är förenliga med fördraget.AVDELNING II Tillverkning, bearbetning och förvaring Artikel 111. Varje medlemsstat skall bestämma sina regler om tillverkning, bearbetning och innehav av punktskattebelagda varor, med förbehåll för vad som anges i detta direktiv.2. Tillverkning, bearbetning och innehav av punktskattebelagda varor för vilka punktskatt inte har erlagts skall äga rum i ett skatteupplag.Artikel 12Öppnande och drift av skatteupplag skall vara underkastade auktorisation från medlemsstaternas behöriga myndigheter.Artikel 13En godkänd lagerhavare skalla) om så är nödvändigt lämna en garantiförbindelse som täcker tillverkning, bearbetning och förvaring samt en obligatorisk garantiförbindelse som täcker flyttning, med villkor som skall bestämmas av skattemyndigheterna i de medlemsstater där skatteupplaget är godkänt,b) rätta sig efter de krav som fastställts av den medlemsstat inom vars territorium skatteupplaget är beläget,c) för varje upplag föra räkenskaper över varulager och varuflyttningar,d) förete varorna närhelst det begärs,e) samtycka till all övervakning och alla varulagerinventeringar.Dessa krav måste respektera principen om likabehandling av transaktioner inom en medlemsstat och transaktioner inom gemenskapen.Artikel 141. Godkända lagerhavare skall befrias från skatt som avser förluster som uppkommer under punktskatteuppskov och är hänförliga till oförutsebara händelser eller force majeure och konstaterats av dem som bemyndigats av medlemsstaten i fråga. Under punktskatteuppskov skall de likaså befrias från skatt på förluster som sker under tillverkning och bearbetning, lagring och transport och är ofrånkomliga med hänsyn till varornas beskaffenhet. Varje medlemsstat skall fastställa de betingelser under vilka dessa skattebefrielser beviljas. Dessa skattebefrielser skall i samma mån tillämpas för de näringsidkare som avses i artikel 16 under transporten av varor under punktskatteuppskov.2. Sådana förluster under transport inom gemenskapen av varor under punktskatteuppskov som avses i punkt 1 måste fastställas enligt reglerna i destinationsmedlemsstaten.3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20 skall punktskatten på andra lagerbrister än sådana förluster som avses i punkt 1 och förluster för vilka skattebefrielse enligt punkt 1 inte beviljas påföras efter de skattesatser som är tillämpliga i medlemsstaterna i fråga vid den tidpunkt då förlusterna uppkom, om de behöriga myndigheterna kan fastställa denna, och eljest då bristen registrerats.AVDELNING III Varuflyttningar Artikel 151. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 5.2, 16 och 19.4, skall flyttning av punktskattebelagda varor med punktskatteuppskov ske från ett skatteupplag till ett annat.2. Upplagshavare som auktoriserats av en medlemsstats behöriga myndigheter i enlighet med artikel 13 skall anses bemyndigade för både inrikes transporter inom en medlemsstat och transporter inom gemenskapen.3. De risker som är förknippade med transporter inom gemenskapen skall täckas av den säkerhet den avsändande godkända lagerhavarens garantiförbindelse enligt artikel 13 skall ställa eller, om så behövs, av en garantiförbindelse som avsändaren och transportören är solidariskt ansvariga för. Om så är lämpligt, får medlemsstaterna kräva att mottagaren skaffar en garanti.Detaljregler för garantiförbindelsen skall fastställas av medlemsstaterna. Garantin måste vara giltig i hela gemenskapen.4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20, får den avsändande godkända lagerhavaren och, i förekommande fall, transportören befrias från ansvar endast om han företer bevis på att mottagaren har tagit emot varorna, t.ex. genom det ledsagardokument som avses i artikel 18 på de villkor som fastställs i artikel 19.Artikel 161. Utan hinder av artikel 15.1 får mottagaren vara näringsidkare utan ställning som godkänd lagerhavare. Denne får inom ramen för sin affärsverksamhet ta emot punktskattebelagda varor från andra medlemsstater enligt reglerna om uppskov. Han får däremot varken förvara eller avsända sådana varor.Med förbehåll för vad som föreskrivs i gemenskapsrätten får medlemsstater fastställa särskilda regler för tillämpningen av denna bestämmelse på punktskattebelagda varor som omfattas av särskilda nationella distributionsregler som är förenliga med fördraget.2. Nyssnämnda näringsidkare får innan han har mottagit varorna ansöka om att bli registrerad för punktskatt hos skattemyndigheterna i sin medlemsstat.En näringsidkare med punktskatteregistrering skalla) garantera betalning av punktskatt på de villkor som fastställts av skattemyndigheterna i hans medlemsstat, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 15.4,b) föra bok över varuleveranser,c) förete varorna närhelst det begärs,d) samtycka till all övervakning och alla varulagerinventeringar.För denna typ av näringsidkare skall punktskatt tas ut när varorna mottagits och skall betalas i enlighet med det förfarande som fastställs av varje medlemsstat.3. Om den näringsidkare som avses i punkt 1 ovan inte är registrerad för punktskatt hos skattemyndigheterna i sin medlemsstat, skall hana) innan varorna avsänds lämna en deklaration till skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaterna och garantera betalning av punktskatt, utan att tillämpningen av artikel 15.4 påverkas.b) betala destinationsmedlemsstatens punktskatt när varorna har mottagits i enlighet med det förfarande som fastställs av denna medlemsstat,c) samtycka till alla kontroller som gör det möjligt för destinationsmedlemsstatens myndigheter att förvissa sig om att varorna verkligen har mottagits och att den punktskatt som belastar dem har erlagts.4. Under förutsättning att de krav som anges i punkterna 2 och 3 är uppfyllda skall de bestämmelser i denna artikel som avser flyttning av punktskattebelagda varor under uppskovsregler tillämpas.Artikel 17En skatterepresentant får utses av den avsändande godkända lagerhavaren. Denna skatterepresentant måste vara etablerad i destinationsmedlemsstaten och godkänd av skattemyndigheterna där. Han skall, i stället för en mottagare utan ställning som godkänd lagerhavare och i dennes ställe,a) garantera betalningen av punktskatt på de villkor som bestäms av skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaten, utan att tillämpningen av artikel 15.4 påverkas,b) betala punktskatten i destinationsmedlemsstaten när varorna mottagits i enlighet med det förfarande som fastställs av destinationsmedlemsstaterna,c) föra bok över varuleveranser och meddela skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaterna vart varorna levererats.Artikel 181. Oavsett eventuell användning av datoriserade förfaranden, skall alla punktskattebelagda varor som flyttas mellan medlemsstater under skatteuppskov åtföljas av ett dokument som upprättas av avsändaren. Detta dokument kan vara antingen en officiell handling eller ett handelsdokument. Dess form och innehåll skall fastställas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 24 i detta direktiv.2. För att göra det möjligt att identifiera varorna och utföra kontroller, bör kollina numreras och varorna beskrivas med hjälp av det dokument som avses i punkt 1. Vid behov skall varje behållare förseglas av avsändaren när transportmedlet av avsändarmedlemsstaterna är erkänt som lämpat för försegling. Alternativt skall kollina förseglas av avsändaren.3. I de fall då mottagaren inte är godkänd lagerhavare eller näringsidkare med punktskatteregistrering måste trots vad som sägs i artikel 17 det dokument som avses i punkt 1 åtföljas av ett dokument som intygar att punktskatt har erlagts i destinationsmedlemsstaten eller att något annat förfarande för uppbörd av punktskatt har följts i överensstämmelse med de villkor som fastställs av destinationsmedlemsstatens behöriga myndigheter.Detta dokument skall ange följande:- adressen till ifrågavarande kontor vid destinationsmedlemsstatens skattemyndigheter,- datum för och uppgifter om betalningen eller skattekontorets godkännande av betalningsgarantin.4. Punkt 1 skall inte tillämpas när punktskattebelagda varor flyttas i enlighet med artikel 5.2.5. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3.1, får medlemsstater bibehålla sina regler om flyttning och lagring av råmaterial som används vid tillverkning eller bearbetning av punktskattebelagda varor.Artikel 191. Medlemsstaternas skattemyndigheter skall av näringsidkarna underrättas om avsända eller mottagna leveranser genom det dokument som anges i artikel 18 eller en hänvisning till detta. Detta dokument skall upprättas i fyra exemplar:- ett som avsändaren behåller,- ett till mottagaren,- ett att återsändas till avsändaren för slutavräkning,- ett till destinationsmedlemsstatens behöriga myndigheter.De behöriga myndigheterna i varje avsändarmedlemsstat får föreskriva att ytterligare ett exemplar av dokumentet skall framställas och tillställas avsändarmedlemsstatens behöriga myndigheter.Destinationsmedlemsstaterna får föreskriva att det exemplar som skall återsändas till avsändaren skall förses med intyg av eller bekräftas av deras nationella myndigheter. De medlemsstater som tillämpar denna bestämmelse måste underrätta kommissionen om detta, och denna skall i sin tur underrätta de övriga medlemsstaterna.Det förfarande som skall följas beträffande det exemplar som skall gå till destinationsmedlemsstatens behöriga myndigheter skall införas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 24.2. När punktskattebelagda varor under uppskovsregler flyttas till en godkänd lagerhavare eller till en näringsidkare med eller utan punktskatteregistrering skall ett exemplar av det administrativa ledsagardokumentet eller handelsdokumentet, vederbörligen påtecknat, återsändas av mottagaren till avsändaren att användas för friskrivning från betalningsansvaret, senast inom 15 dygn efter den månad då mottagaren mottog försändelsen.Returexemplaret skall innehålla följande uppgifter, som krävs för slutavräkningen:a) Adressen till mottagarens skattemyndighet.b) Dag och plats för varornas mottagande.c) En beskrivning av de mottagna varorna för att möjliggöra kontroll av huruvida försändelsen stämmer med de uppgifter som finns i dokumentet; om så är fallet skall anteckningen "försändelsen kontrollerad" tillfogas.d) I förekommande fall det referensnummer eller det registreringsnummer som utfärdats av de behöriga myndigheterna i destinationsmedlemsstater som använder sådan numrering eller bekräftelse från de behöriga myndigheterna i destinationsmedlemsstaten, om denna medlemsstat föreskriver att returexemplaret måste bestyrkas eller bekräftas av dess myndigheter.e) Mottagarens behöriga underskrift.3. Det uppskovsförfarande som definieras i artikel 4 c avslutas genom att man låter de punktskattebelagda varorna omfattas av något av de förfaranden som avses i artikel 5.2 och underkastas de villkor som där anges, efter det att avsändaren har mottagit returexemplaret av ledsagardokumentet, vederbörligen påtecknat, där det skall antecknas att varorna har omfattats av sådant förfarande.4. När punktskattebelagda varor som flyttas enligt de uppskovsregler som definieras i artikel 4 c exporteras, skall uppskovsförfarandet avslutas genom ett intyg som upprättas av tullkontoret på den plats där varan lämnar gemenskapen och som bekräftar att varan verkligen har lämnat gemenskapen. Detta kontor måste till avsändaren återsända den bestyrkta kopia av medföljande dokument avsett för honom.5. Om uppskovsförfarandet inte avslutats, skall avsändaren underrätta skattemyndigheterna i sin medlemsstat inom en tidsfrist som dessa bestämmer. Tidsfristen får dock inte överstiga tre månader från det att varorna avsänts.6. Medlemsstaterna skall samarbeta för att införa stickprovskontroller vilka, om det behövs, får genomföras genom datoriserade förfaranden.Artikel 201. Då en oegentlighet eller överträdelse har begåtts i samband med en varuflyttning som berör punktskattepliktens inträde, skall punktskatten betalas i den medlemsstat där överträdelsen eller oegentligheten begicks och erläggas av den fysiska eller juridiska person som garanterade betalningen av punktskatterna i överensstämmelse med artikel 15.3, utan att det påverkar frågan om brottsutredning.När punktskatten uppbärs i någon annan medlemsstat än avsändarmedlemsstaten, skall den medlemsstaten underrätta behöriga myndigheter i avsändarlandet.2. Då en överträdelse eller en oegentlighet har begåtts i samband med en varuflyttning utan att det går att avgöra var detta skedde, skall det anses ha skett i den medlemsstat där upptäckten gjordes.3. När punktskattebelagda varor inte når sin destination och det inte går att fastställa var överträdelsen eller oegentligheten har begåtts, skall överträdelsen eller oegentligheten utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelsen i artikel 6.2 anses ha begåtts i avsändarmedlemsstaten, som skall uppbära punktskatterna enligt de skattesatser som gällde den dag då varorna avsändes, om inte de behöriga myndigheterna inom fyra månader funnit styrkt att transaktionen gått rätt till eller underrättats om var överträdelsen eller oegentligheten i själva verket begicks.4. Om det före utgången av en treårsperiod från den dag då ledsagardokumentet upprättades kan fastställas i vilken medlemsstat överträdelsen eller oegentligheten i själva verket begicks, skall denna medlemsstat uppbära punktskatten enligt den skattesats som gällde den dag då varorna avsändes. I detta fall skall, så snart som utredning om betalning har tillhandahållits, den punktskatt som ursprungligen påförts återbetalas.Artikel 211. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6.1, får medlemsstaterna kräva att varor som släpps för konsumtion på deras territorium bär skattemärken eller nationella identifieringsmärken för fiskala ändamål.2. Varje medlemsstat som kräver användning av sådana skattemärken eller nationella identifieringsmärken som avses i punkt 1 skall göra dem tillgängliga för godkända lagerhavare från de andra medlemsstaterna. Varje medlemsstat får dock kräva att fiskala märken görs tillgängliga för en skatterepresentant som auktoriserats av skattemyndigheten i denna medlemsstat.Medlemsstaterna skall se till att proceduren med dessa märken inte skapar hinder för den fria rörligheten för punktskattebelagda varor.3. Skattemärken eller identifieringsmärken i den mening som anges i punkt 1 skall vara giltiga i den medlemsstat som har utfärdat dem.Medlemsstater får dock komma överens om att erkänna varandras märken.4. Mineraloljor får på Irland inte förvaras, transporteras eller användas annat än då de uppfyller Irlands övervaknings- och märkningskrav, utom i bränsletankarna på fordon som tillåts använda rabatterat bränsle.5. Flyttning inom gemenskapen av varor som bär skattemärke eller nationell identifieringsmärkning från en medlemsstat i den mening som anges i punkt 1 och är avsedda för försäljning i den medlemsstaten men finns inom en annan medlemsstats territorium, skall ske tillsammans med ett ledsagardokument såsom föreskrivs i artikel 18.1 och 18.3 eller i förekommande fall i överensstämmelse med artikel 5.2.AVDELNING IV Återbetalning Artikel 221. På begäran av en näringsidkare inom ramen för dennes affärsverksamhet kan i tillämpliga fall punktskattebelagda varor som har släppts för konsumtion komma i fråga för återbetalning av punktskatt från skattemyndigheterna i den medlemsstat där de släpptes för konsumtion, då de inte är avsedda att förbrukas i den medlemsstaten.Medlemsstater får dock avslå en begäran om återbetalning om den inte uppfyller de krav på korrekthet som de lägger fast.2. Vid tillämpningen av punkt 1 skall följande bestämmelser tillämpas:a) Innan varorna avsänds måste avsändaren anhålla om återbetalning från de behöriga myndigheterna i sin medlemsstat och förete bevis på att punktskatten har erlagts. De behöriga myndigheterna får dock inte vägra återbetalning enbart på den grunden att det dokument som har utfärdats av samma myndigheter och som intygar att den ursprungliga betalningen blivit gjord inte företetts.b) Sådana varuflyttningar som avses i punkt a skall ske tillsammans med det dokument som anges i artikel 18.1.c) Avsändaren skall till de behöriga myndigheterna i sin medlemsstat lämna returexemplaret av det dokument som avses i punkt b, vederbörligen påtecknat av mottagaren. Detta måste antingen åtföljas av en handling som intygar att punktskatten kommer att betalas i konsumtionsmedlemsstaten eller förses med följande uppgifter:- adressen till det berörda skattekontoret hos skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaten,- datum för detta skattekontors godkännande av deklarationen tillsammans med hänvisnings- eller registreringsnumret på denna deklaration.d) Punktskattebelagda varor som släppts för konsumtion i en medlemsstat och således bär den statens skattemärke eller identifieringsmärke kan komma i fråga för återbetalning av punktskatt från de skattemyndigheter som utfärdat skattemärkena eller identifieringsmärkena, förutsatt att dessa skattemyndigheter har konstaterat att märkena har makulerats.3. I de fall som avses i artikel 7 är avsändarmedlemsstaten skyldig att återbetala den erlagda punktskatten endast om punktskatten tidigare har erlagts i destinationsmedlemsstaten i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 7.5.Medlemsstaterna får dock avslå denna begäran om återbetalning då den inte uppfyller de krav på korrekthet som de lägger fast.4. I de fall som avses i artikel 10 måste avsändarmedlemsstaten på säljarens begäran återbetala den punktskatt som erlagts om säljaren har följt de förfaranden som fastställs i artikel 10.3.Medlemsstaterna får dock avslå denna begäran om återbetalning om den inte uppfyller de krav på korrekthet som de lägger fast.Då säljaren är godkänd upplagshavare får medlemsstaterna föreskriva ett förenklat återbetalningsförfarande.5. Skattemyndigheterna i varje medlemsstat skall bestämma de metoder och övervakningsförfaranden som gäller återbetalningar på deras territorium. Medlemsstaterna skall se till att återbetalningen av punktskatt inte överstiger det belopp som verkligen har erlagts.AVDELNING V Skattebefrielser Artikel 231. Punktskattebelagda varor skall befrias från betalning av punktskatt om de är avsedda för- leverans i samband med diplomatiska eller konsulära förbindelser,- internationella organisationer som är erkända som sådana av de offentliga myndigheterna i värdmedlemsstaten, samt för medlemmar i sådana organisationer, inom de gränser och på de villkor som fastställts genom de internationella konventionerna om upprättandet av dessa organisationer eller genom avtal med organisationernas ledning,- de väpnade styrkorna i varje stat som är medlem i Atlantpakten, utom den medlemsstat där punktskatten kan tas ut, samt de väpnade styrkor som avses i artikel 1 i beslut 90/640/EEG(), för eget bruk, för civilpersonal som medföljer dem eller för mässar och marketenterier,- konsumtion enligt avtal som ingåtts med icke-medlemsländer eller internationella organisationer, förutsatt att avtalet är tillåtet eller godkänt med hänsyn till befrielse från mervärdesskatt.Dessa skattebefrielser skall gälla med förbehåll för de villkor och begränsningar som fastställts av värdmedlemsstaten till dess att enhetliga skatteregler har införts. Befrielse får beviljas i överensstämmelse med ett förfarandet för återbetalning av punktskatter.2. Rådet kan enhälligt på kommissionens förslag ge en medlemsstat tillåtelse att med ett icke-medlemsland eller en internationell organisation sluta ett avtal som innehåller befrielser från punktskatt.En stat som önskar träffa ett sådant avtal skall hänskjuta saken till kommissionen och förse denna med all nödvändig bakgrundsinformation. Kommissionen skall inom en månad underrätta de övriga medlemsstaterna. Rådet skall anses ha fattat beslut om saken inte har tagits upp inför rådet inom två månader efter det att övriga medlemsstater informerades.3. De bestämmelser om punktskatt som fastställts i följande direktiv skall upphöra att gälla den 31 december 1992:- direktiv 74/651/EEG()- direktiv 83/183/EEG()- direktiv 68/297/EEG()4. De bestämmelser om punktskatt som fastställts i direktiv 69/169/EEG() skall upphöra att gälla den 31 december 1992 med avseende på relationerna mellan medlemsstaterna.5. Till dess att rådet enhälligt på kommissionens förslag har infört gemenskapsbestämmelser om furnering för fartyg och luftfartyg får medlemsstaterna bibehålla sina nationella bestämmelser i detta ämne.AVDELNING VI Kommitté för punktskatter Artikel 241. Kommissionen skall biträdas av en kommitté för punktskatter, nedan betecknad som "kommittén". Kommittén skall vara sammansatt av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande. Kommittén skall själv fastställa sin arbetsordning.2. De åtgärder som är nödvändiga för tillämpningen av artiklarna 7, 18 och 19 skall införas i enlighet med de förfaranden som fastställs i punkterna 3 och 4.3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut beslut med den majoritet som anges i artikel 148.2 i fördraget. Ordföranden får inte rösta.4. a) Kommissionen skall besluta om de föreslagna åtgärderna om de är förenliga med kommitténs yttrande.b) Om de föreslagna åtgärderna inte är förenliga med kommitténs yttrande eller i avsaknad av dennas yttrande, skall kommissionen genast lämna rådet ett förslag till åtgärder. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att saken hänsköts till rådet, skall kommissionen införa de föreslagna åtgärderna, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.5. Förutom de åtgärder som avses i punkt 2 skall rådet granska de frågor som dess ordförande tar upp, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat, som rör tillämpningen av gemenskapens bestämmelser om punktskatter, med undantag för frågor som behandlas i artikel 30 i detta direktiv.Artikel 25Medlemsstaterna och kommissionen skall granska och bedöma tillämpningen av gemenskapens bestämmelser om punktskatter.AVDELNING VII Slutbestämmelser Artikel 261. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8 skall Danmark, till utgången av år 1996 och underkastat översyn liknande den som fastställs i artikel 28.2 i direktiv 77/388/EEG() ha rätt att tillämpa de särskilda regler som fastställs i punkterna 2 och 3 på spritdrycker och tobaksvaror inom den allmänna ramen för tillnärmning av punktskattesatser.2. Danmark skall ha rätt att tillämpa följande kvantitativa restriktioner:- Enskilda inresande till Danmark skall ha rätt till de ransoner som är i kraft den 31 december 1992 för cigaretter, cigariller eller röktobak och för spritdrycker.- Resande bosatta i Danmark som varit utanför Danmark under en kortare period än den som gällde den 31 december 1992 skall åtnjuta de ransoner som gällde i Danmark den 31 december 1992 för cigaretter och spritdrycker.3. Danmark får uppbära punktskatter och genomföra nödvändiga kontroller beträffande spritdrycker, cigaretter, cigariller och röktobak.4. Rådet skall enhälligt på kommissionens förslag i samband med tillnärmningen av punktskattesatser och med tanke på risken för snedvridande effekter på konkurrensen besluta att modifiera bestämmelserna i denna artikel eller, om så anses lämpligt, att begränsa giltighetstiden för dessa bestämmelser.Artikel 27Före den 1 januari 1997 skall rådet enhälligt på grundval av en rapport från kommissionen på nytt granska bestämmelserna i artikel 7 10 samt på grundval av kommissionens förslag och efter samråd med Europaparlamentet införa alla nödvändiga ändringar.Artikel 28Följande bestämmelser gäller för den period som slutar den 30 juni 1999:1. Medlemsstaterna får skattebefria varor som tillhandahålls av skattefria butiker och som medtas i det personliga bagaget av resande vid flyg- eller sjöresa från en medlemsstat till en annan.I denna bestämmelse används följande beteckningar i den betydelse som här anges:a) skattefri butik: inrättning belägen inom en flygplats eller hamn som uppfyller de villkor som fastställts av de behöriga myndigheterna bl.a. i punkt 3 i denna artikel.b) resande till en annan medlemsstat: passagerare som innehar en färdhandling för flyg- eller sjöresa som anger att den omedelbara destinationen är en flygplats eller hamn i en annan medlemsstat.c) flyg- eller sjöresa inom gemenskapen: resa med flyg eller till sjöss som börjar inom en medlemsstat och har den faktiska ankomstorten i en annan medlemsstat.Varor som tillhandahålls ombord på ett flygplan eller fartyg i passagerartrafik inom gemenskapen skall behandlas på samma sätt som varor som tillhandahålls av skattefria butiker.Denna befrielse skall också tillämpas på varor som tillhandahålls av skattefria butiker som är belägna inom någon av de två terminalerna för Kanaltunneln till passagerare med färdhandlingar som är giltiga för resan mellan de båda terminalerna.2. Den befrielse som avses i punkt 1 skall endast gälla kvantiteter som inte överskrider begränsningarna, per person och per resa, i gällande gemenskapsbestämmelser vid resa mellan icke-medlemsländer och gemenskapen.3. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att de undantag som föreskrivs i denna artikel tillämpas korrekt och utan krångel och för att förebygga skatteundandragande, skatteflykt eller missbruk.Artikel 291. Medlemsstaterna får undanta små vinproducenter från kraven i avdelningarna II och III och från de övriga krav som avser rörlighet och övervakning. Då dessa producenter själva genomför transaktioner inom gemenskapen, skall de underrätta berörda myndigheter och rätta sig efter de krav som fastställts genom kommissionens förordning nr 986/89(), särskilt vad beträffar registret över utförda varor och ledsagardokumentet.Med "små vinproducenter" avses personer som producerar i genomsnitt mindre än 1 000 hektoliter vin per år.2. Skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaten skall underrättas av mottagaren om mottagna vinleveranser genom den handling som avses i punkt 1 eller genom en hänvisning till denna.3. Medlemsstaterna skall på bilateral basis vidta nödvändiga åtgärder för att införa punktkontroller, vilka om så behövs får genomföras med datoriserade förfaranden.Artikel 30Direktiv 77/799/EEG ändras på följande sätt:1. Titeln skall ersättas med följande:"Rådets direktiv av den 19 december 1977 om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter på området direkt och indirekt beskattning".2. I artikel 1:a) Punkt 1 skall ersättas med följande:"1. I överensstämmelse med detta direktiv skall medlemsstatens behöriga myndigheter utbyta alla uppgifter som kan göra det möjligt för dem att genomföra en korrekt bestämning av skatter på inkomst och kapital och alla uppgifter som avser bestämning av följande indirekta skatter:- mervärdesskatt,- punktskatt på mineraloljor,- punktskatt på alkohol och alkoholdrycker,- punktskatt på tobaksvaror."b) Punkt 5 skall ersättas med följande vad gäller Danmark, Grekland, Storbritannien och Portugal:"I Danmark:Skatteministeren eller ett ombud.I Grekland:Õðïõñãüò Ïéêïíïìéêþí eller ett ombud.I Storbritannien:- The Commissioners of Customs and Excise eller ett ombud vad beträffar nödvändiga uppgifter om mervärdesskatt och punktskatt,- The Commissioners of Inland Revenue eller ett ombud för alla andra uppgifter.I Portugal:O Ministro das Finanças eller ett ombud."Artikel 311. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv den 1 januari 1993.Med hänsyn till artikel 9.3 får dock Danmark rätt att införa de bestämmelser som är nödvändiga för att följa dessa bestämmelser senast den 1 januari 1993.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning vid publiceringen. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de bestämmelser i nationell lagstiftning som de inför för att följa detta direktiv.Artikel 32Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 25 februari 1992.På rådets vägnarVITOR MARTINSOrdförande() EGT nr C 322, 21.12.1990, s. 1; och EGT nr C 45, 20.2.1992, s. 10.() EGT nr C 183, 15.7.1991, s. 131.() EGT nr C 169, 18.3.1991, s. 25.() EGT nr L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktivet senast ändrat genom direktiv 79/1070/EEG (EGT nr L 331, 27.12.1979, s. 8).() EGT nr L 349, 31.12.1990, s. 19.() EGT nr L 354, 30.12.1974, s. 6. Direktivet senast ändrat genom direktiv 88/663/EEG (EGT nr 382, 31.12.1988, s. 40).() EGT nr L 105, 23.4.1983, s. 64. Direktivet ändrat genom direktiv 89/604/EEG (EGT nr L 348, 29.11.1989, s. 28).() EGT nr L 175, 25.7.1968, s. 15. Direktivet senast ändrat genom direktiv 85/347/EEG (EGT nr L 183, 16.7.1985, s. 22).() EGT nr L 135, 4.6.1969, s. 6. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/191/EEG (EGT nr L 94, 16.4.1991, s. 24).() EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/640/EEG (EGT nr L 349, 13.12.1990, s. 19).() EGT nr L 106, 18.4.1989, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning nr (EEG) 592/91 (EGT nr L 66, 13.3.1991, s. 13).


Avis juridique important

|

31984L0156

Rådets direktiv 84/156/EEG av den 8 mars 1984 om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilverutsläpp från andra källor än klor-alkaliindustrink

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 074 , 17/03/1984 s. 0049 - 0054 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 4 s. 0183  Spansk specialutgåva: Område 15 Volym 5 s. 0020  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 4 s. 0183  Portugisisk specialutgåva: Område 15 Volym 5 s. 0020

RÅDETS DIREKTIV av den 8 mars 1984 om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilverutsläpp från andra källor än klor-alkaliindustrin (84/156/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 och 235 i detta,med beaktande av rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö(1), särskilt artikel 6 och 12 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(2),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(3),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(4), ochmed beaktande av följande:För att skydda gemenskapens vattenmiljö mot förorening av vissa farliga ämnen införs genom artikel 3 i direktiv 76/464/EEG ett system med förhandstillstånd för fastställande av utsläppsnormer för de ämnen som anges i förteckning 1 i bilagan till det direktivet. I artikel 6 i samma direktiv föreskrivs om gränsvärden för sådana utsläppsnormer och om kvalitetsmål för den vattenmiljö som påverkas av utsläpp av ämnena.Kvicksilver och kvicksilverföreningar ingår i förteckning I.Medlemsstaterna är skyldiga att tillämpa gränsvärdena, utom i de fall då de får använda kvalitetsmål.Eftersom förorening genom kvicksilverutsläpp till vatten orsakas av ett stort antal industrier, är det nödvändigt att fastställa dels särskilda gränsvärden beroende på vilken sorts industri det gäller, dels kvalitetsmål för den vattenmiljö i vilken kvicksilver släpps ut från sådana industrier.Syftet med kvalitetsmålen bör vara att eliminera kvicksilverförorening i de delar av vattenmiljön som kan påverkas av kvicksilverhaltiga utsläpp.Sådana kvalitetsmål bör uttryckligen ha detta syfte och inte fastställas i avsikt att tillskapa bestämmelser om konsumentskydd eller om saluförande av varor som härrör från vattenmiljön.Ett särskilt övervakningsförfarande bör införas för att möjliggöra för medlemsstaterna att visa att kvalitetsmålen uppfylls.För att genomföra detta direktiv på ett effektivt sätt bör medlemsstaterna kunna övervaka den vattenmiljö som påverkas av kvicksilverutsläppen. I artikel 6 i direktiv 76/464/EEG föreskrivs inte om befogenheter att besluta om en sådan övervakning. Eftersom särskilda regler om sådana befogenheter inte heller finns i fördraget, bör artikel 235 i fördraget tillämpas.För vissa slag av anläggningar är det på grund av spridningen av källorna till utsläpp inte möjligt att fastställa eller regelbundet övervaka utsläppsnormer. För utsläpp från sådana anläggningar bör särskilda program utarbetas, som skall ha till syfte att undvika eller eliminera kvicksilverförorening. Eftersom de befogenheter som krävs varken tillhandahålls av artikel 6 i direktiv 76/464/EEG eller av särskilda bestämmelser i fördraget, bör artikel 235 i fördraget tillämpas.I direktiv 82/176/EEG(5) fastställs gränsvärden för kvicksilverutsläpp till vattenmiljön som härstammar från kloralkaliindustrin, liksom kvalitetsmål för den vattenmiljö i vilken kvicksilvret släpps ut.Det är viktigt att kommissionen vart fjärde år lämnar en rapport till rådet om genomförandet av detta direktiv i medlemsstaterna.Grundvatten behandlas i direktiv 80/68/EEG(6) och omfattas därför inte av tillämpningsområdet för detta direktiv.Grönland har industrialiserats i en mycket begränsad omfattning beroende på omständigheter som allmänt gäller för ön, särskilt den låga befolkningstätheten, storleken och det speciella geografiska läget. Grönland bör därför inte omfattas av detta direktiv.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Genom detta direktiv- fastställs i enlighet med artikel 6.1 i direktiv 76/464/EEG gränsvärden för utsläppsnormer gällande kvicksilver i utsläpp från sådana industrianläggningar som avses i artikel 2 e,- fastställs i enlighet med artikel 6.2 i direktiv 76/464/EEG kvalitetsmål för kvicksilver i vattenmiljön,- fastställs i enlighet med artikel 6.4 i direktiv 76/464/EEG tidsfrister för uppfyllande av villkoren i de tillstånd som har lämnats av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna och som avser redan förekommande utsläpp,- fastställs i enlighet med artikel 12.1 i direktiv 76/464/EEG referensmätmetoder, som gör det möjligt att bestämma kvicksilverhalten i utsläpp och i vattenmiljön,- inrättas ett övervakningsförfarande i enlighet med artikel 6.3 i direktiv 76/464/EEG.- åläggs medlemsstaterna att samarbeta när utsläpp påverkar vattnen i mer än en medlemsstat,- åläggs medlemsstaterna att i enlighet med artikel 4 utarbeta program för att undvika eller eliminera förorening på grund av utsläpp.2. Detta direktiv gäller för de vatten som avses i artikel 1 i direktiv 76/464/EEG, dock med undantag för grundvatten.Artikel 2 I detta direktiv avses med:a) kvicksilver:- grundämnet kvicksilver,- det kvicksilver som ingår i en av dess föreningar,b) gränsvärden:de värden som anges i bilaga 1 till detta direktiv,c) kvalitetsmål:de krav som anges i bilaga 2 till detta direktiv,d) hantering av kvicksilver:varje industriprocess som innefattar tillverkning eller användning av kvicksilver samt andra processer i vilka kvicksilver ingår,e) industrianläggning:anläggning i vilken kvicksilver eller ett kvicksilverhaltigt ämne hanteras, utom industrianläggningar som avses i artikel 2 d i direktiv 82/176/EEG,f) befintlig anläggning:en industrianläggning som är i drift den dag då detta direktiv anmäls,g) ny anläggning:- en industrianläggning som tas i drift efter den dag då detta direktiv anmäls,- en befintlig industrianläggning vars kapacitet för hantering av kvicksilver har ökats betydligt efter den dag då detta direktiv anmäls.Artikel 3 1. Gränsvärdena, tidsfristerna för tillämpningen av dessa värden samt förfarandet för övervakning av utsläppen fastställs i bilaga 1.2. Gränsvärdena skall i normalfallet gälla den punkt där kvicksilverhaltigt avloppsvatten lämnar industrianläggningen.Om kvicksilverhaltigt avloppsvatten behandlas utanför industrianläggningen i en behandlingsanläggning för borttagande av kvicksilver, får medlemsstaten medge att gränsvärdena skall gälla den punkt där avloppsvattnet lämnar behandlingsanläggningen.3. De tillstånd som avses i artikel 3 i direktiv ö76/464/EEG skall innehålla villkor som är minst lika stränga som de som anges i bilaga 1 till detta direktiv, om inte en medlemsstat följer artikel 6.3 i direktiv 76/464/EEG i enlighet med bilaga 2 till detta direktiv och bilaga 4 till direktiv 82/176/EEG.Tillstånden skall omprövas minst vart fjärde år.4. Utan att det inverkar på tillämpningen av direktiv 76/464/EEG eller på de skyldigheter som följer av punkt 1-3 får medlemsstaterna meddela tillstånd för nya anläggningar endast om bästa tillgängliga teknik tillämpas och det är nödvändigt för att eliminera förorening i enlighet med artikel 2 i det nämnda direktivet eller för att förhindra snedvriden konkurrens.Oavsett vilken metod som används skall medlemsstaten, om de planerade åtgärderna av tekniska skäl inte motsvarar bästa tillgängliga teknik, lämna uppgifter till kommissionen som visar på de tekniska svårigheterna innan tillstånd meddelas.Kommissionen skall genast vidarebefordra dessa uppgifter till de andra medlemsstaterna och så snart det är möjligt tillställa samtliga medlemsstater en rapport med ett yttrande över avvikelsen enligt andra stycket. Vid behov skall kommissionen samtidigt till rådet lämna förslag till lämpliga åtgärder.5. Referensanalysmetoden för att fastställa kvicksilverförekomst beskrivs i bilaga 3 punkt 1 till direktiv 82/176/EEG. Andra metoder får användas, om metoderna i fråga om detektionsgränser, precision och noggrannhet minst motsvarar vad som föreskrivs i bilaga 3 punkt 1 till direktiv 82/176/EEG. Kravet på noggrannhet vid mätning av utsläppt mängd anges i bilaga 3 punkt 2 till det direktivet.Artikel 4 1. Medlemsstaterna skall utarbeta särskilda program som avser kvicksilverutsläpp från källor som förekommer i stort antal, vilka inte är industrianläggningar och för vilka utsläppsnormerna enligt artikel 3 inte kan tillämpas i praktiken.2. Syftet med programmen skall vara att undvika eller eliminera förorening. De skall innefatta de åtgärder och metoder som är mest lämpliga för ersättning, avskiljning och återvinning av kvicksilver. Slutligt omhändertagande av kvicksilverhaltigt avfall skall utföras i enlighet med rådets direktiv 78/319/EEG av den 20 mars 1978 om giftigt och farligt avfall(7), ändrat genom 1979 års anslutningsakt.3. De särskilda programmen skall börja tillämpas den 1 juli 1989 och skall tillställas kommissionen.Artikel 5 Berörda medlemsstater skall ansvara för övervakningen av den vattenmiljö som påverkas av industriutsläpp.I fråga om utsläpp som påverkar vattnen i mer än en medlemsstat skall de berörda medlemsstaterna samarbeta i syfte att harmonisera sina övervakningsförfaranden.Artikel 6 1. Kommissionen skall vart fjärde år utarbeta en rapport om medlemsstaternas tillämpning av detta direktiv, med utgångspunkt från de uppgifter som på begäran i varje enskilt fall tillhandahållits av medlemsstaterna enligt artikel 13 i direktiv 76/464/EEG. Uppgifterna skall särskilt innefatta- detaljuppgifter om tillstånd genom vilka utsläppsnormer för kvicksilverutsläpp har fastställts,- resultatet av inventeringen av kvicksilverutsläpp till de vatten som avses i artikel 1.2,- resultat från mätningar utförda av det nationella stationsnät som inrättats för att fastställa koncentrationer av kvicksilver.2. Om den vetenskapliga kunskapen ändras i fråga om främst kvicksilvers giftighet, svårnedbrytbarhet och ackumulerbarhet i levande organismer och sediment, eller om den bästa tillgängliga tekniken förbättras, skall kommissionen vid behov tillställa rådet lämpliga förslag om att skärpa gränsvärdena och kvalitetsmålen eller att fastställa nya gränsvärden och nya kvalitetsmål.Artikel 7 1. Medlemsstaterna skall inom två år efter anmälan av detta direktiv sätta i kraft de åtgärder som är nödvändiga för att följa direktivet. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 8 Detta direktiv skall inte tillämpas på Grönland.Artikel 9 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 8 mars 1984.På rådets vägnarC. LALUMIÈREOrdförande(1) EGT nr L 129, 18.5.1976, s. 23.(2) EGT nr C 20, 25.1.1983, s. 5.(3) EGT nr C 10, 16.1.1984, s. 300.(4) EGT nr C 286, 24.10.1983, s. 1.(5) EGT nr L 81, 27.3.1982, s. 29.(6) EGT nr L 20, 26.1.1980, s. 43.(7) EGT nr L 84, 31.3.1978, s. 43.BILAGA 1 Gränsvärden, tidsfrister för tillämpningen av dessa värden och förfarandet för övervakning av utsläpp 1. Gränsvärden och tidsfrister för berörda industrisektorer anges i tabellen nedan.>Plats för tabell> De gränsvärden som anges i tabellen motsvarar antingen en månatlig genomsnittshalt eller en maximal månatlig belastning.Mängden kvicksilver som släpps ut uttrycks som en funktion av den mängd kvicksilver som används eller hanteras vid industrianläggningen under samma period eller som en funktion av den installerade produktionskapaciteten för vinylklorid.2. Gränsvärden uttryckta som koncentrationer vilka i princip inte får överskridas anges i tabellen ovan för industrisektorerna 1-4. Gränsvärden uttryckta som maximala koncentrationer får inte i något fall överskrida de värden som uttrycks som maximala kvantiteter dividerade med vattenförbrukningen per kg hanterat kvicksilver eller per ton installerad produktionskapacitet för vinylklorid.Eftersom kvicksilverhalten i utsläpp är beroende av mängden vatten som används, vilken varierar för olika processer och anläggningar, skall emellertid de gränsvärden som i tabellen ovan uttrycks som utsläppt kvicksilvermängd i förhållande till den hanterade kvicksilvermängden eller i förhållande till den installerade produktionskapaciteten för vinylklorid följas i samtliga fall.3. De genomsnittliga dygnsgränsvärdena är två gånger de motsvarande månatliga genomsnittsgränsvärdena i tabellen.4. Ett övervakningsförfarande måste införas för att kontrollera att utsläppen överensstämmer med de utsläppsnormer som fastställts i enlighet med de gränsvärden som skall gälla enligt denna bilaga.Förfarandet skall omfatta provtagning och provanalys samt mätning av utsläppt mängd och, i tillämpliga fall, mängden kvicksilver som hanteras.Om det skulle visa sig vara omöjligt att fastställa mängden hanterat kvicksilver, får övervakningsförfarandet baseras på den mängd kvicksilver som får användas för den produktionskapacitet på vilken tillståndet baserats.5. Ett prov skall tas som är representativt för utsläppet under en period av 24 timmar. Mängden kvicksilver som släpps ut under en månad skall beräknas genom att addera de dagliga mängderna utsläppt kvicksilver.Ett förenklat övervakningsförfarande får emellertid tillämpas för industrianläggningar som inte släpper ut mer än 7,5 kg kvicksilver per år.BILAGA 2 KvalitetsmålFör de medlemsstater som utnyttjar möjligheten till undantag enligt artikel 6.3 i direktiv 76/464/EEG, skall de utsläppsnormer som medlemsstaterna enligt artikel 5 i det direktivet är skyldiga att uppställa och tillämpa fastställas på ett sådant sätt, att det eller de kvalitetsmål som är tillämpliga enligt avsnitt 1, 2 och 3 i bilaga 2 till direktiv 82/176/EEG kan upprätthållas inom de områden som påverkas av kvicksilverutsläpp.Den behöriga myndigheten skall fastställa det område som påverkas i varje enskilt fall och bland kvalitetsmålen i avsnitt 1 i bilaga 2 till direktiv 82/176/EEG välja det eller de som den finner lämpliga med hänsyn till den avsedda användningen av det påverkade området och med hänsyn till att syftet med detta direktiv är att undvika och eliminera all förorening.Siffervärdena för de kvalitetsmål som anges i punkt 1.2, 1.3 och 1.4 i bilaga 2 till direktiv 82/176/EEG får, i undantagsfall och om det är nödvändigt av tekniska skäl, multipliceras med 1,5 fram till den första juli 1989, förutsatt att kommissionen i förväg underrättas.