Avis juridique important

|

31998L0081

Rådets direktiv 98/81/EG av den 26 oktober 1998 om ändring av direktiv 90/219/EEG om innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 330 , 05/12/1998 s. 0013 - 0031

RÅDETS DIREKTIV 98/81/EG av den 26 oktober 1998 om ändring av direktiv 90/219/EEG om innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismerEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 130s.1 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget (3), ochav följande skäl:1. Enligt fördraget skall gemenskapens åtgärder i miljöfrågor grundas på principen om förebyggande verksamhet och ha som mål att bevara, skydda och förbättra miljön och att skydda människors hälsa.2. Innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer (GMM) bör klassificeras efter de risker den innebär för människors hälsa och miljön. Klassificeringen skall ske i enlighet med internationell praxis och grundas på en riskbedömning.3. För att säkerställa hög skyddsnivå måste inneslutning och andra skyddsåtgärder som tillämpas på innesluten användning stämma överens med klassificeringen för den inneslutna användningen. I fall av osäkerhet bör den lämpliga inneslutningen och andra skyddsåtgärder som gäller för den högre klassificeringen tillämpas till dess att det enligt grundval av tillämpliga uppgifter är berättigat att vidta mindre stränga åtgärder.4. Lämpliga åtgärder bör beslutas och vidtas för att kontrollera kvittblivning av material från innesluten användning av GMM.5. Kvittblivning av GMM utan lämpliga specifika inneslutningsåtgärder för att begränsa deras kontakt med allmänheten och miljön omfattas inte av räckvidden för detta direktiv. Annan gemenskapslagstiftning, såsom rådets direktiv 90/220/EEG av den 23 april 1990 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade mekanismer i miljön (4) kan vara tillämplig.6. Undantag enligt detta direktiv innebär inte undantag från någon annan tillämplig gemenskapslagstiftning, såsom till exempel direktiv 90/220/EEG.7. I all verksamhet där GMM ingår bör principerna för god mikrobiologisk praxis, gott arbetarskydd och god hygien gälla i enlighet med relevant gemenskapslagstiftning.8. En periodisk översyn bör göras av inneslutningen och andra skyddsåtgärder som tillämpas på innesluten användning.9. Samråd bör ske med personer som arbetar med innesluten användning i enlighet med kraven i relevant gemenskapslagstiftning, särskilt rådets direktiv 90/679/EEG av den 26 november 1990 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agenser i arbetet (sjunde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) (5).10. Bristfälligheter har konstaterats i direktiv 90/219/EEG (6). De administrativa förfarandena och anmälningskraven bör kopplas till riskerna med den inneslutna användningen.11. I direktiv 90/219/EEG gavs inte tillräckliga möjligheter till anpassning till tekniska framsteg. Det direktivets tekniska delar behöver anpassas till tekniska framsteg.12. Det skulle kunna vara fördelaktigt för genomförandet av direktiv 90/219/EEG om en förteckning över GMM som är säkra för människors hälsa och miljön lades till. Dessa GMM bör uppfylla vissa kriterier för att deras säkerhet skall kunna konstateras.13. För att takten hos framstegen inom bioteknikens område, arten av de kriterier som skall utarbetas och den begränsade räckvidden för denna förteckning skall kunna beaktas bör rådet bestämma och se över dessa kriterier.14. Det finns nu ansenlig erfarenhet och kunskap när det gäller riskerna i samband med innesluten användning av GMM.15. Direktiv 90/219/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 90/219/EEG ändras på följande sätt:1. Artiklarna 2 16 skall ersättas med följande:"Artikel 2I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:a) mikroorganism: varje mikrobiologisk enhet, cellulär eller icke-cellulär, som kan föröka sig eller överföra genetiskt material, inbegripet virus, viroider samt cellkulturer av djur och växter.b) genetiskt modifierad mikroorganism: en mikroorganism vars genetiska material har ändrats på ett sätt som inte inträffar naturligt vid parning och/eller naturlig rekombination.Inom ramen för denna definitioni) anses genetisk modifiering inträffa åtminstone vid tillämpning av de metoder som anges i bilaga I del A,ii) anses de metoder som anges i bilaga I del B inte leda till genetisk modifiering.c) innesluten användning: varje verksamhet där mikroorganismer modifieras genetiskt eller där man odlar, förvarar, transporterar, destruerar, blir kvitt eller på annat sätt använder sådana GMM och där specifika inneslutningsåtgärder används för att begränsa dessa mikroorganismers kontakt med allmänheten och miljön.d) olycka: varje händelse som innebär ett betydande och oavsiktligt utsläpp av GMM vid innesluten användning och som kan innebära omedelbar eller fördröjd fara för människors hälsa eller för miljön.e) användare: varje fysisk eller juridisk person som är ansvarig för innesluten användning av GMM.f) anmälan: överlämnandet av handlingar med erforderliga uppgifter till de behöriga myndigheterna i en medlemsstat.Artikel 3Utan att det påverkar artikel 5.1 skall detta direktiv inte omfatta fall- där genetisk modifiering åstadkommes med användning av de tekniker/metoder som förtecknas i bilaga II del A, eller- där de inneslutna användningarna omfattar endast sådana typer av GMM som uppfyller kriterierna i bilaga II del B, där det slås fast att de är säkra för människors hälsa och miljön. Dessa typer av GMM skall förtecknas i bilaga II del C.Artikel 4Artikel 5.3 och 5.6 och artiklarna 6 12 skall inte gälla transport av GMM på landväg, järnväg eller inre vattenväg, till havs eller med flyg.Detta direktiv skall inte gälla förvaring, odling, transport, destruktion, kvittblivning eller användning av GMM som har släppts ut på marknaden i enlighet med direktiv 90/220/EEG av den 23 april 1990) (*) eller enligt annan gemenskapslagstiftning som innehåller föreskrifter om en särskild miljöriskbedömning som liknar den som föreskrivs i det nämnda direktivet, förutsatt att den inneslutna användningen sker i enlighet med de eventuella villkoren för tillstånd till att mikroorganismerna släpps ut på marknaden.(*) EGT L 117, 8.5.1990, s. 15. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 97/35/EG (EGT L 169, 27.6.1997, s. 72).Artikel 51. Medlemsstaterna skall se till att alla lämpliga åtgärder vidtas för att undvika sådana negativa effekter på människors hälsa och miljön som kan uppstå vid innesluten användning av GMM.2. I detta syfte skall användaren utföra en bedömning av de inneslutna användningarna med avseende på de risker för människors hälsa och för miljön som de kan ge upphov till, och därvid åtminstone använda sig av de faktorer för bedömning och det förfarande som anges i bilaga III del A och III del B.3. En sådan bedömning, som skall ske med tillämpning av det förfarande som anges i bilaga III, skall leda till att de inneslutna användningarna slutligt indelas i fyra klasser och detta skall resultera i några av följande inneslutningsnivåer enligt artikel 6:>Plats för tabell>4. Om det föreligger tveksamhet om vilken klass som är lämplig för den planerade inneslutna användningen skall de strängare skyddsåtgärderna tillämpas, om det inte tillräckligt klart och med den behöriga myndighetens samtycke kan visas att en tillämpning av mindre stränga åtgärder är motiverad.5. Vid den bedömning som avses i punkt 2 skall hänsyn särskilt tas till frågan om kvittblivning. Vid behov skall nödvändiga säkerhetsåtgärder vidtas för att skydda människors hälsa och miljön.6. En dokumentation över den bedömning som avses i punkt 2 skall förvaras av användaren och i lämplig form tillhandahållas den behöriga myndigheten som en del av anmälan enligt artiklarna 7, 9 och 10 eller på begäran.Artikel 61. Användaren skall, utom i den utsträckning som punkt 2 i bilaga IV medger tillämpning av andra åtgärder, tillämpa allmänna principer och sådana lämpliga inneslutningsåtgärder och andra skyddsåtgärder som anges i bilaga IV och som motsvarar inneslutningsklassen så att exponeringen för GMM på arbetsplatsen och i miljön hålls på lägsta möjliga nivå och så att hög säkerhetsnivå säkerställs.2. Bedömningen enligt artikel 5.2 och tillämpade inneslutningsåtgärder och andra skyddsåtgärder skall ses över regelbundet, och omedelbarta) om de tillämpade inneslutningsåtgärderna inte längre är adekvata eller klassen för de inneslutna användningarna inte längre är den riktiga, ellerb) om det finns anledning att misstänka att bedömningen inte längre är adekvat mot bakgrund av ny vetenskaplig och teknisk kunskap.Artikel 7När en anläggning för första gången skall tas i bruk för innesluten användning skall användaren vara skyldig att, innan denna användning påbörjas, till de behöriga myndigheterna lämna in en anmälan som innehåller åtminstone de uppgifter som förtecknas i bilaga V del A.Artikel 8Efter den anmälan som avses i artikel 7 får senare innesluten användning enligt klass 1 påbörjas utan vidare anmälan. Användare av GMM i inneslutna användningar enligt klass 1 skall vara skyldiga att förvara dokumentation över varje bedömning som avses i artikel 5.6, och dokumentationen skall på begäran tillhandahållas den behöriga myndigheten.Artikel 91. För den första inneslutna användningen och för senare inneslutna användningar enligt klass 2 i en anläggning som anmälts i enlighet med artikel 7 skall en anmälan som innehåller de uppgifter som förtecknas i bilaga V del B lämnas in.2. Om anläggningen tidigare har anmälts för innesluten användning enligt klass 2 eller högre klass och eventuella därmed sammanhängande villkor för tillstånd har uppfyllts, får den inneslutna användningen enligt klass 2 påbörjas omedelbart efter den nya anmälan.3. Om anläggningen inte tidigare har anmälts för innesluten användning enligt klass 2 eller högre klass, får, om den behöriga myndigheten inte anger annat, innesluten användning enligt klass 2 påbörjas 45 dagar efter det att anmälan enligt punkt 1 har lämnats in, eller tidigare efter samtycke av den behörige myndigheten.Artikel 101. För den första inneslutna användningen och för senare inneslutna användningar enligt klass 3 eller klass 4 i en anläggning som anmälts enligt artikel 7 skall en anmälan som innehåller de uppgifter som förtecknas i bilaga V del C lämnas in.2. En innesluten användning enligt klass 3 eller högre klass får inte påbörjas utan skriftligt tillstånd på förhand från den behöriga myndighetena) senast 45 dagar efter det att den nya anmälan lämnades in, om fråga är om en anläggning som tidigare har anmälts för innesluten användning enligt klass 3 eller högre klass och eventuella därmed sammanhängande villkor för tillstånd har uppfyllts för samma klass eller en högre klass än den inneslutna användning, som avses att påbörjas,b) i andra fall senast 90 dagar efter det att anmälan lämnades in.Artikel 111. Medlemsstaterna skall utse den eller de myndigheter skall som vara behöriga att genomföra de åtgärder som medlemsstaterna beslutar om med tillämpning av detta direktiv och att behandla de anmälningar som avses i artiklarna 7, 9 och 10.2. De behöriga myndigheterna skall undersöka om anmälningarna överensstämmer med kraven i detta direktiv, om de lämnade uppgifterna är riktiga och fullständiga, om bedömningen enligt artikel 5.2 och klassificeringen av den inneslutna användningen är riktiga och, när det är lämpligt, om inneslutningsåtgärderna och de andra skyddsåtgärderna, avfallshanteringen och skydds- och beredskapsåtgärderna är adekvata.3. Vid behov får den behöriga myndighetena) uppmana användaren att tillhandahålla ytterligare uppgifter eller att ändra villkoren för den planerade inneslutna användningen eller att ändra klassificieringen för den eller de inneslutna användningarna. I detta fall får den behöriga myndigheten kräva att den planerade inneslutna användningen inte påbörjas, eller att den, om den har påbörjats, avbryts eller avslutas, tills den behöriga myndigheten har lämnat sitt godkännande på grundval av de ytterligare uppgifter som den erhållit eller de ändrade villkoren för den inneslutna användningen,b) begränsa den tid för vilken den inneslutna användningen tillåts eller låta den omfattas av särskilda villkor.4. Vid beräkning av de tidsperioder som anges i artiklarna 9 och 10 skall inte den tid beaktas under vilken den behöriga myndigheten- väntar på sådana ytterligare uppgifter som den kan ha begärt av anmälaren i enlighet med punkt 3 a, eller- genomför förfrågningar hos eller samråd med allmänheten enligt artikel 13.Artikel 12Om användaren får kännedom om nya relevanta uppgifter eller ändrar den inneslutna användningen på ett sätt som påtagligt kan påverka riskerna med denna användning, skall den behöriga myndigheten underrättas om detta snarast möjligt och den anmälan som lämnats in enligt artiklarna 7, 9 och 10 ändras.Om den behöriga myndigheten senare erhåller information som kan få påtagliga konsekvenser för riskerna med den inneslutna användningen, får den behöriga myndigheten begära att användaren ändrar villkoren för eller avbryter eller avslutar den inneslutna användningen.Artikel 13Om en medlemsstat anser det lämpligt kan den föreskriva att samråd skall ske med allmänheten i frågor som rör den planerade inneslutna användningen, utan att detta påverkar artikel 19.Artikel 14De behöriga myndigheterna skall innan en innesluten användning påbörjas se till atta) en beredskapsplan upprättas för inneslutna användningar som - om inneslutningsåtgärderna inte fungerar - kan medföra omedelbar eller fördröjd allvarlig fara för människor utanför anläggningen och/eller för miljön, om inte en sådan beredskapsplan har upprättats enligt annan gemenskapslagstiftning,b) de organ och myndigheter som kan påverkas av en olycka, på lämpligt sätt och utan att själva behöva begära detta, får information om sådana skyddsåtgärder. Informationen skall uppdateras med lämpliga mellanrum. Den skall också vara allmänt tillgänglig.De berörda medlemsstaterna skall samtidigt göra samma information som sprids bland deras egna medborgare tillgänglig för andra berörda medlemsstater, så att detta kan tjäna som grundval för allt nödvändigt samråd inom ramen för deras bilaterala relationer.Artikel 151. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att se till att användaren, i händelse av olycka, är skyldig att omedelbart underrätta den behöriga myndighet som anges i artikel 11 och lämna följande uppgifter:- Omständigheterna kring olyckan.- Identitet och mängd av de berörda GMM.- Alla uppgifter som är nödvändiga för att bedöma olyckans effekter på människors hälsa och på miljön.- Vilka åtgärder som vidtagits.2. När uppgifter lämnas enligt punkt 1, skall medlemsstaterna vara skyldiga att- se till att alla nödvändiga åtgärder vidtas och omedelbart varna alla medlemsstater som kan påverkas av olyckan,- om möjligt samla in de uppgifter som är nödvändiga för en fullständig analys av olyckan och, om så är lämpligt, utfärda rekommendationer för att liknande olyckor skall kunna undvikas i framtiden och deras effekter begränsas.Artikel 161. Medlemsstaterna skall vara skyldiga atta) samråda med andra medlemsstater som kan påverkas i händelse av en olycka om det genomförande av beredskapsplaner som planeras,b) snarast möjligt underrätta kommissionen om varje olycka inom detta direktivs räckvidd och härvid tillhandahålla detaljerade uppgifter om omständigheterna vid olyckan, identiteten och mängden berörda GMM, de motåtgärder som vidtagits och den verkan de haft samt en analys av olyckan med rekommendationer för att begränsa dess effekter och undvika liknande olyckor i framtiden.2. Kommissionen skall i samråd med medlemsstaterna lägga fast ett förfarande för utbyte av information enligt punkt 1. Kommissionen skall också upprätta och för medlemsstaterna hålla tillgängligt ett register över olyckor som har inträffat inom detta direktivs räckvidd, inklusive en analys av orsakerna till olyckorna, vunnen erfarenhet och vilka åtgärder som har vidtagits för att undvika liknande olyckor i framtiden."2. Artiklarna 18, 19 och 20 skall ersättas med följande:"Artikel 181. Medlemsstaterna skall vid slutet av varje år till kommissionen sända en sammanfattande rapport om de inneslutna användningar enligt klasserna 3 och 4 som under det året anmälts enligt artikel 10, med beskrivning av den eller de inneslutna användningarna samt syftet och riskerna med dem.2. Med början den 5 juni 2003 skall medlemsstaterna vart tredje år till kommissionen sända en sammanfattande rapport om sina erfarenheter av tillämpningen av detta direktiv.3. Med början den 5 juni 2004 skall kommissionen vart tredje år offentliggöra en sammanfattning av de rapporter som avses i punkt 2.4. Kommissionen får offentliggöra allmän statistisk information om genomförandet av detta direktiv och tillhörande frågor, förutsatt att inga uppgifter ingår som kan skada användarens situation från konkurrenssynpunkt.Artikel 191. Om utlämnandet av uppgifterna i en anmälan enligt detta direktiv rör någon eller några av punkterna i artikel 3.2 i rådets direktiv 90/313/EEG av den 7 juni 1990 om rätt att ta del av miljöinformation (*) får anmälaren ange vilka av dem som bör behandlas konfidentiellt. I sådana fall måste kontrollerbara skäl ges.2. Efter samråd med anmälaren skall den behöriga myndigheten besluta vilka uppgifter som skall vara konfidentiella och den skall underrätta anmälaren om sitt beslut.3. Följande uppgifter får inte i något fall hållas konfidentiella, om de lämnats in enligt artiklarna 7, 9 eller 10:- De allmänna egenskaperna hos de genetiskt modifierade mikroorganismerna, anmälarens namn och adress och platsen för användningen.- Klass för innesluten användning och åtgärder för inneslutning.- Utvärderingen av de effekter som kan förutses, särskilt skadliga effekter för människors hälsa och för miljön.4. Kommissionen och de behöriga myndigheterna får inte till tredje part lämna ut uppgifter som enligt punkt 2 skall vara konfidentiella och som anmälts eller på annat sätt tillhandahållits enligt detta direktiv och skall skydda de immateriella rättigheter som är knutna till de uppgifter som mottas.5. Om anmälaren återkallar sin anmälan, oavsett skäl, skall den behöriga myndigheten respektera de lämnade uppgifternas konfidentiella karaktär.(*) EGT L 158, 23.6.1990, s. 56.Artikel 20Beslut om ändringar som är nödvändiga för att anpassa bilaga II del A och bilagorna III-V till den tekniska utvecklingen samt för att anpassa bilaga II del C skall fattas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 21."3. Följande artikel skall införas:"Artikel 20aFöre den 5 december 2000 skall bilaga II del B som innehåller en förteckning över kriterierna för att införa typer av GMM i bilaga II del C antas av rådet med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen. Ändringar i bilaga II del B skall antas av rådet med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen."4. Bilagorna skall ersättas med de bilagor som återfinns i bilagan till denna text.Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast 18 månader efter dess ikraftträdande. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3 Detta direktiv träder i kraft på dagen för dess offentliggörande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 28 oktober 1998.På rådets vägnarW. SCHÜSSELOrdförande(1) EGT C 356, 22.11.1997, s. 14, samt EGT C 369, 6.12.1997, s. 12.(2) EGT C 295, 7.10.1996, s. 52.(3) Europaparlamentets yttrande av den 12 mars 1997 (EGT C 115, 14.4.1997, s. 59), rådets gemensamma ståndpunkt av den 16 december 1997 (EGT C 62, 26.2.1998, s. 1) och Europaparlamentets beslut av den 16 juni 1998 (EGT C 210, 6.7.1998).(4) EGT L 117, 8.5.1990, s. 15. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 97/35/EG (EGT L 169, 27.6.1997, s. 72).(5) EGT L 374, 31.12.1990, s.1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 97/59/EG (EGT L 282, 15.10.1997, s. 33).(6) EGT L 117, 8.5.1990, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 94/51/EG (EGT L 297, 18.11.1994, s. 29).BILAGA "BILAGA IDEL ADe metoder för genetisk modifiering som avses i artikel 2 b i är bland annat1) rekombinanta nukleinsyra-tekniker som innefattar bildande av nya kombinationer av ärftligt material genom att nukleinsyramolekyler framställda utanför en organism förs in i något virus, någon bakterieplasmid eller något annat vektorsystem och inkorporeras i en värdorganism i vilken de inte förekommer naturligt men där de kan fortsätta att förökas,2) metoder som innebär direkt införande i en mikroorganism av ärftligt material som beretts utanför mikroorganismen, bland annat mikroinjektion, makroinjektion och mikroinkapsling,3) cellfusion och hybridiseringstekniker som innebär att levande celler med nya kombinationer av ärftligt genetiskt material bildas genom fusion av två eller flera celler på ett sätt som inte förekommer naturligt.DEL BMetoder som avses i artikel 2 b ii och som inte anses medföra genetisk modifiering, förutsatt att de inte omfattar användning av rekombinanta nukleinsyramolekyler eller GMM framställda med andra tekniker/metoder än de som inte skall omfattas av del A i bilaga II, är följande:1) Befruktning in vitro.2) Naturliga processer, såsom konjugation, transduktion, transformering.3) Polyploid induktion.BILAGA IIDEL ATekniker eller metoder för genetisk modifiering som producerar mikroorganismer som inte skall omfattas av direktivet, förutsatt att de inte inbegriper användning av rekombinanta nukleinsyramolekyler eller andra GMM än de som framställs genom en eller flera av de nedan förtecknade teknikerna/metoderna:1. Mutagenes.2. Cellfusion (inklusive protoplastfusion) av prokaryota arter som utväxlar genetiskt material genom kända fysiologiska processer.3. Cellfusion (inklusive protoplastfusion) av celler av eukaryota arter, inklusive framställning av hybridomceller och fusioner av växtceller.4. Självkloning, som består i att nukleinsyrasekvenser avlägsnas från en cell i en organism som kan, men inte behöver följas av återinföring av hela eller del av nukleinsyran (eller en syntetisk motsvarighet) med eller utan föregående enzymatiska eller mekaniska steg i celler av samma arter eller i celler av fylogenetiskt nära besläktade arter, som kan utväxla genetiskt material genom naturliga fysiologiska processer, där det är osannolikt att den mikroorganism som produceras framkallar sjukdomar på människor, djur eller växter.Självkloning kan inkludera användning av rekombinanta vektorer som under längre tid visat sig innebära säker användning i de enskilda mikroorganismerna.DEL BKriterier för att fastslå att genetiskt modifierade mikroorganismer är säkra för människors hälsa och miljön:. . . (skall kompletteras i enlighet med förfarandet i artikel 20a)DEL CTyper av GMM som uppfyller de kriterier som förtecknas i del B:. . . (skall kompletteras i enlighet med förfarandet i artikel 21)BILAGA IIIPRINCIPER SOM SKALL IAKTTAS VID DEN BEDÖMNING SOM AVSES I ARTIKEL 5.2I denna bilaga beskrivs allmänt de faktorer som skall övervägas och det förfarande som skall följas då den bedömning som avses i artikel 5.2 skall utföras. Framför allt när det gäller del B nedan kommer den att utökas med riktlinjer som skall utarbetas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 21.Dessa riktlinjer skall kompletteras senast den 5 juni 2000.A. FAKTORER FÖR BEDÖMNING1. Följande bör betraktas som potentiellt skadliga effekter:- Sjukdom hos människa, däribland allergiframkallande eller toxiska effekter.- Sjukdom hos djur eller växter.- Skadliga effekter som en följd av oförmåga att behandla sjukdom eller erbjuda effektiv profylax.- Skadliga effekter som en följd av etablering i eller spridning till miljön.- Skadliga effekter som en följd av naturlig överföring av infört genetiskt material till andra organismer.2. Den bedömning som avses i artikel 5.2 bör grundas på följande:a) Identifiering av potentiellt skadliga effekter, särskilt de som hänger samman medi) mottagarmikroorganismen,ii) det införda (donerade) genetiska materialet,iii) vektorn,iv) givarmikroorganismen (så länge som givarmikroorganismen används under verksamheten),v) den GMM som blir resultatet.b) Karakteristik av verksamheten.c) Hur allvarliga de potentiellt skadliga verkningarna är.d) Sannolikheten för att de potentiellt skadliga effekterna verkligen uppstår.B. FÖRFARANDE3. Det första skedet i bedömningsförfarandet bör vara att identifiera mottagarens och - vid behov - givarmikroorganismens skadliga egenskaper, eventuella skadliga egenskaper som hänger samman med vektorn eller infört material, däribland varje ändring av mottagarens befintliga egenskaper.4. I allmänhet torde endast GMM som uppvisar följande kännetecken betraktas som lämpliga att placeras i klass 1 i enlighet med artikel 5:i) Det är inte sannolikt att mottagar- eller modermikroorganismen förorsakar sjukdom hos människor, djur eller växter (1).(1) Detta antas endast gälla djur växter i den miljö som kan utsättas för detta.ii) Vektorn och det införda materialet är av sådan karaktär att de inte förser den genetiskt modifierade mikroorganismen med en fenotyp som kan antas kunna förorsaka sjukdom hos människor, djur eller växter (1) eller som kan antas kunna medföra negativa effekter för miljön.iii) Det är inte sannolikt att den genetiskt modifierade mikroorganismen förorsakar sjukdom hos människor, djur eller växter (1) eller att den medför negativa effekter för miljön.5. Som grundval för detta förfarande kan användaren börja med att ta hänsyn till relevant gemenskapslagstiftning (till exempel rådets direktiv 90/679/EEG (2) samt klassificeringssystem som avser växt- och djurpatogener) och andra internationella och nationella klassificeringssystem. Dessa system berör naturliga mikroorganismer och är i egenskap av sådana vanligtvis grundade på mikroorganismers förmåga att förorsaka sjukdomar hos människor, djur eller växter och på hur allvarlig och överförbar den sjukdom är som sannolikt kan förorsakas.6. Faroidentifieringsförfarandet, som skall genomföras i enlighet med punkterna 3 5 ovan, skall leda till att den risknivå som hör ihop med den genetiskt modifierade mikroorganismen kan identifieras.7. Valet av inneslutningsåtgärder och andra skyddsåtgärder skall sedan göras på grundval av den risknivå som hör ihop med de genetiskt modifierade mikroorganismerna, varvid hänsyn skall tas till följande:i) Karakteristik av den miljö som sannolikt kan komma att exponeras (t.ex. om det i den miljö som sannolikt kan komma att exponeras för de genetiskt modifierade mikroorganismerna finns några kända biota som kan påverkas negativt av de mikroorganismer som används i verksamheten med innesluten användning).ii) Karakteristik av verksamheten (t.ex. dess omfattning och art).iii) Alla icke standardmässiga metoder (t.ex. inympning av djur med GMM och utrustning som sannolikt alstrar aerosoler).Om hänsyn tas till punkterna i-iii ovan när det gäller den särskilda verksamheten, kan detta innebära att den risknivå som hör ihop med den genmodifierade organismen höjs, sänks eller förblir oförändrad.8. Den analys som genomförs enligt ovan skall slutligen leda till att verksamheten kan föras till en av de klasser som anges i artikel 5.3.9. Den slutliga klassificeringen av den inneslutna användningen skall bekräftas genom att den avslutade bedömning som avses i artikel 5.2 ses över.(1) Detta antas endast gälla djur växter i den miljö som kan utsättas för detta.(2) EGT L 374, 31.12.1990, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 97/59/EG (EGT L 282, 15.10.1997, s. 33).BILAGA IVINNESLUTNING OCH ANDRA SKYDDSÅTGÄRDERAllmänna principer1. Dessa tabeller visar de normala minimikrav och åtgärder som är nödvändiga för varje inneslutningsnivå.Inneslutning sker också genom användning av goda arbetsmetoder, utbildning, utrustning för inneslutning och speciell utformning av anläggningarna. För all verksamhet med GMM skall principerna för god mikrobiologisk praxis och följande principer för gott arbetarskydd och god hygien tillämpas:i) På arbetsplatsen och i miljön skall exponering för GMM ligga på lägsta praktiskt möjliga nivå.ii) Tekniska kontrollåtgärder skall utföras vid källan och vid behov kompletteras med lämpliga skyddskläder och utrustning för personalen.iii) Lämplig testning skall utföras och kontrollåtgärder skall upprätthållas och utrustning skall underhållas.iv) Vid behov skall förekomsten av livskraftiga processorganismer utanför den primära fysiska inneslutningen kontrolleras.v) Det skall säkerställas att personalen ges lämplig utbildning.vi) Om det krävs, skall kommittéer eller underkommittéer för biologisk säkerhet inrättas.vii) Lokalt anpassade hanterings- och skyddsinstruktioner skall utarbetas och tillämpas i nödvändig omfattning.viii) Där det är lämpligt skall varningsskyltar för biologisk fara sättas upp.ix) Tvätt- och dekontamineringsmöjligheter för personalen skall anordnas.x) Lämplig journalföring skall ske.xi) Det skall vara förbjudet att äta, dricka, röka, applicera kosmetika eller förvara livsmedel på arbetsområdet.xii) Munpipettering skall vara förbjuden.xiii) Standardiserade arbetsförfaranden i skriftlig form skall förekomma där så krävs för att garantera säkerheten.xiv) Verksamma desinfektionsmedel och specificerade desinfektionsförfaranden skall finnas tillgängliga vid spill av GMM.xv) Vid behov skall säker förvaring för kontaminerad laboratorieutrustning och kontaminerat laboratoriematerial tillhandahållas.2. Tabellernas rubriker är vägledande.Tabell I a visar minimikraven för laboratorieverksamhet.Tabell I b visar tillägg till och ändringar i tabell I a för sådan växt- eller drivhusverksamhet som omfattar GMM.Tabell I c visar tillägg till och ändringar i tabell I a för sådan verksamhet med djur som omfattar GMM.Tabell II visar minimikraven för andra verksamheter än laboratorieverksamhet.I några enskilda fall kan det bli nödvändigt att tillämpa en kombination av åtgärder, från tabellerna I a och II, som tillhör samma nivå.I några fall behöver användaren - efter den behöriga myndighetens godkännande - inte tillämpa en specifikation för en speciell inneslutningsnivå eller får kombinera specifikationer från två olika nivåer.I dessa tabeller betyder `valfritt` att användaren från fall till fall, beroende på den bedömning som avses i artikel 5.2, kan tillämpa dessa åtgärder.>Plats för tabell>Tabell I bInneslutning och andra skyddsåtgärder för växthus och växtkammareTermerna växthus och växtkammare avser en byggnad med väggar, tak och golv som är konstruerad för och huvudsakligen används för odling av växter i en kontrollerad och skyddad miljö.Samtliga bestämmelser i tabell I a skall gälla med följande tillägg eller ändringar:>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>BILAGA VDEL AUppgifter som skall lämnas vid den anmälan som avses i artikel 7:- Namn på användare, inbegripet personer som ansvarar för arbetsledning och säkerhet.- Uppgifter om utbildning och kvalifikationer för de personer som är ansvariga för arbetsledning och säkerhet.- Uppgifter om biologiska kommittéer och underkommittéer.- Anläggningens adress och allmän beskrivning av anläggningen.- Beskrivning av arten av det arbete som skall företas.- De klasser för innesluten användning som förekommer.- Vid innesluten användning enligt klass 1 en sammanfattning av den bedömning som avses i artikel 5.2 och information om avfallshanteringen.DEL BUppgifter som skall lämnas vid den anmälan som avses i artikel 9:- Datum för inlämnande av den anmälan som avses i artikel 7.- Namn på de personer som ansvarar för arbetsledning och säkerhet samt uppgifter om deras utbildning och kvalifikationer.- Den eller de mottagar-, givar- och/eller modermikroorganismer som används och, i förekommande fall, det eller de värdvektorsystem som används.- Den eller de källor och den eller de avsedda funktioner hos det eller de genetiska material som ingår i modifieringen eller modifieringarna.- Den eller de genetiskt modifierade mikroorganismernas identitet och egenskaper.- Syftet med den inneslutna användningen, däribland de förväntade resultaten.- Ungefärliga kulturvolymer som skall användas.- Beskrivning av de inneslutningsåtgärder och andra skyddsåtgärder som skall tillämpas, däribland information om avfallshanteringen, inklusive det avfall som kommer att genereras, dess behandling, slutliga form och bestämmelse.- En sammanfattning av den bedömning som avses i artikel 5.2.- De upplysningar som är nödvändiga för att den behöriga myndigheten skall kunna utvärdera eventuella beredskapsplaner, om dessa krävs enligt artikel 14.DEL CUppgifter som skall lämnas vid den anmälan som avses i artikel 10:a) - Insändningsdatum för den anmälan som anges i artikel 7.- Namn på de personer som är ansvariga för arbetsledning och säkerhet samt uppgifter om deras utbildning och kvalifikationer.b) - Den eller de mottagar- eller modermikroorganismer som skall användas.- Det eller de värdvektorsystem som skall användas (i förekommande fall).- Den eller de källor och den eller de avsedda funktioner för det eller de genetiska material som ingår i modifieringen eller modifieringarna.- Den eller de genetiskt modifierade mikroorganismernas identitet och egenskaper.- De kulturvolymer som skall användas.c) - Beskrivning av de inneslutningsåtgärder och andra skyddsåtgärder som skall tillämpas, däribland upplysningar om avfallshanteringen, inklusive det avfall som kommer att genereras, dess behandling, slutliga form och destination.- Syftet med den inneslutna användningen, däribland de förväntade resultaten.- Beskrivning av anläggningens olika avdelningar.d) I förekommande fall följande uppgifter om olycksförebyggande åtgärder och beredskapsplaner:- Alla specifika faror som anläggningens läge medför.- Förebyggande åtgärder som tillämpas, till exempel säkerhetsutrustning, larmsystem och inneslutningsmetoder.- Förfaranden och planer för kontroll av inneslutningsåtgärdernas fortsatta effektivitet.- Beskrivning av den information som lämnas till arbetstagarna.- De upplysningar som är nödvändiga för att den behöriga myndigheten skall kunna utvärdera eventuella beredskapsplaner, om dessa krävs enligt artikel 14.e) En kopia av den bedömning som avses i artikel 5.2."


Avis juridique important

|

32000L0045

Kommissionens direktiv 2000/45/EG av den 6 juli 2000 om fastställande av gemenskapsmetoder för bestämning av A-vitamin, E-vitamin och tryptofan i djurfoder (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 174 , 13/07/2000 s. 0032 - 0050

Kommissionens direktiv 2000/45/EGav den 6 juli 2000om fastställande av gemenskapsmetoder för bestämning av A-vitamin, E-vitamin och tryptofan i djurfoder(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 70/373/EEG av den 20 juli 1970 om införande av gemenskapsmetoder för provtagning och analys vid den officiella foderkontrollen(1), senast ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige(2), särskilt artikel 2 i detta, ochav följande skäl:(1) I direktiv 70/373/EEG föreskrivs att gemenskapsmetoder för provtagning och analys skall användas vid den offentliga kontrollen av att lagar och andra författningar om djurfoders kvalitet och sammansättning efterlevs.(2) I rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om fodertillsatser(3), senast ändrat genom kommissionens förordning (EG) nr 2439/1999(4), föreskrivs att halten av A- och E-vitamin skall framgå av märkningen om man tillsätter dessa ämnen i förblandningar och foder.(3) I rådets direktiv 79/373/EEG av den 2 april 1979 om saluföring av foderblandningar(5), senast ändrat genom kommissionens direktiv 2000/16/EG(6), och i rådets direktiv 93/74/EEG av den 13 september 1993 om foder för särskilda näringsbehov(7), senast ändrat genom direktiv 96/25/EG(8), föreskrivs att det skall framgå av produktmärkningen om ett foder innehåller aminosyror.(4) Det måste fastställas gemenskapsmetoder för bestämning av dessa ämnen.(5) De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga foderkommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstaterna skall föreskriva att man vid den offentliga kontrollen skall bestämma halterna av A- och E-vitamin samt tryptofan i foder och förblandningar med de metoder som anges i bilagan till detta direktiv.Artikel 2Medlemsstaterna skall senast den 31 augusti 2000 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.De skall tillämpa bestämmelserna från och med den 1 september 2000.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 3Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 6 juli 2000.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) EGT L 170, 3.8.1970, s. 2.(2) EGT C 241, 29.8.1994, s. 1.(3) EGT L 270, 14.12.1970, s. 1.(4) EGT L 297, 18.11.1999, s. 8.(5) EGT L 86, 6.4.1979, s. 30.(6) EGT L 105, 3.5.2000, s. 36.(7) EGT L 237, 22.9.1993, s. 23.(8) EGT L 125, 23.5.1996, s. 35.BILAGADEL ABESTÄMNING AV VITAMIN A1. Syfte och omfattningMetoden avser bestämning av vitamin A (retinol) i foder och förblandningar. Vitamin A inbegriper all-trans-retinylalkohol och de av dess cis-isomerer som bestäms med denna metod. Halten av vitamin A uttrycks i IU (International Units) per kg. 1 IU motsvarar aktiviteten hos 0,300 μg all-trans-vitamin A-alkohol eller 0,344 μg all-trans-vitamin A-acetat eller 0,550 μg all-trans-vitamin A-palmitat.Den nedre bestämningsgränsen för vitamin A är 2000 IU/kg.2. PrincipProvet hydrolyseras med kaliumhydroxid som lösts i etanol, och vitamin A extraheras sedan över till petroleumeter. Lösningsmedlet tillåts därefter avdunsta, och återstoden av provet löses i metanol och späds vid behov till lämplig koncentration. Halten A-vitamin bestäms genom reversed phasevätskekromatografi (RP-HPLC) med UV- eller fluorescensdetektor. De kromatografiska parametrarna väljs så att all-trans-vitamin A-alkohol inte separeras från sina cis-isomerer.3. Reagens3.1 Etanol, σ = 96 %3.2 Petroleumeter, kokpunktsintervall 40-60 °C3.3 Metanol3.4 Kaliumhydroxidlösning, β = 50 g/100 ml3.5 Natriumaskorbatlösning, β = 10 g/100 ml (jfr 7.7)3.6 Natriumsulfid, NA2S · x H2O där x =7-93.6.1 Natriumsulfid som lösts i glycerol, c = 0,5 mol/l, β = 120 g/l där x = 9 (jfr 7.8)3.7 Fenolftalein som lösts i etanol, β = 2 g/100 ml (3.1)3.8 2-propanol3.9 Rörlig fas för HPLC: blandning av metanol (3.3) och vatten, t.ex. 980 + 20 (v + v). Det exakta förhållandet mellan volymerna beror på kolonnens egenskaper.3.10 Syrefri kvävgas3.11 All-trans-vitamin A-acetat, av extra hög renhetsgrad, med certifierad aktivitet, t.ex. 2,80 x 106 IU/g.3.11.1 Stamlösning av all-trans-vitamin A-acetat: väg med en noggrannhet av 0,1 mg upp 50 mg vitamin A-acetat (3.11) i en 100 ml mätkolv. Lös det uppvägda provet i 2-propanol (3.8) och späd till märket med samma lösningsmedel. Den nominella halten av vitamin A denna l lösning är 1400 IU per ml. Den exakta halten bestäms enligt 5.6.3.1.3.12 All-trans-vitamin A-palmitat, av extra hög renhetsgrad, med certifierad aktivitet, t.ex. 1,80 x 106 IU/g.3.12.1 Stamlösning av all-trans-vitamin A-palmitat: väg med en noggrannhet av 0,1 mg upp 80 mg vitamin A-palmitat (3.12) i en 100 ml mätkolv. Lös det uppvägda palmitatet i 2-propanol (3.8) och späd till märket med samma lösningsmedel. Den nominella halten av vitamin A i denna lösning är 1400 IU per ml. Den exakta halten bestäms enligt 5.6.3.2.3.13 2,6-di-tert-butyl-4-metylfenol (BHT) (jfr 7.5).4. Utrustning4.1 Vakuumrotationsindunstare4.2 Färgade glaskärl4.2.1 Flaskor eller e-kolvar, 500 ml, med halsar av slipat glas4.2.2 Smalhalsade mätkolvar, 10, 25, 100 och 500 ml, med proppar av slipat glas4.2.3 Koniska separertrattar, 1000 ml, med proppar av slipat glas4.2.4 Rundkolvar, 250 ml, med halsar av slipat glas4.3 Allihn-kylare, mantellängd 300 mm, med fog av slipat glas och adapter för gasinledningsrör4.4 Veckat filterpapper för frasseparation, diameter 185 mm (t.ex. Schleicher &  Schuell 597 HY 1/2)4.5 HPLC-utrustning med injektionssystem4.5.1 Kolonn för vätskekromatografi, 250 mm x 4 mm, C18, 5 eller 10 μm packning eller motsvarande (prestandakriterium: en topp för alla retinol-isomerer under HPLC-betingelser)4.5.2 UV- eller fluorescensdetektor, med variabel inställning av våglängd4.6 Spektrofotometer med 10 mm kvartsceller4.7 Vattenbad med magnetomrörare4.8 Extraktionsapparat (se figur 1) bestående av:4.8.1 Glascylinder, 1 liter, med hals och propp i slipat glas4.8.2 Adapter av slipat glas med en sidoarm och ett justerbart rör genom mitten. Det justerbara röret skall ha U-formad nederdel och en pip i övre änden så att det övre vätskeskiktet i cylindern kan hällas över till en separertratt.5. UtförandeObs:Vitamin A är känsligt för (UV) ljus och oxidation. Alla arbetsmoment skall utföras i skydd från ljus (färgade glaskärl eller glaskärl insvepta i aluminiumfolie) och från syre (spola med kvävgas). Vid extraktionen skall luften ovanför vätskan ersättas med kvävgas (undvik övertryck genom att lätta på proppen då och då).5.1 Beredning av provMal provet så att det kan passera genom en 1 mm nätsikt, men undvik friktionsvärme. För att undvika förlust av vitamin A skall provet malas omedelbart innan det vägs och förtvålas.5.2 FörtvålningVäg med en noggrannhet av 0,01 g upp 2-25 g av provet, beroende på A-vitaminhalten, i en 500 ml flaska eller e-kolv (4.2.1). Tillsätt - samtidigt som flaskan eller kolven roteras - 130 ml etanol (3.1), ungefär 100 mg BHT (3.13), 2 ml natriumaskorbatlösning (3.5) och 2 ml natriumsulfidlösning (3.6). Anslut kylaren (4.3) till flaskan eller kolven och placera den i ett vattenbad med magnetomrörare (4.7). Värm till kokpunkten och låt koka under återloppskylning i 5 minuter. Tillsätt 25 ml kaliumhydroxidlösning (3.4) genom kylaren (4.3) och återloppskoka i ytterligare 25 minuter under omrörning och ett långsamt flöde av kvävgas. Skölj sedan kylaren med ungefär 20 ml vatten och kyl innehållet i flaskan eller kolven till rumstemperatur.5.3 ExtraktionÖverför genom dekantering den förtvålade lösningen kvantitativt till en 1000 ml separertratt (4.2.3) eller till en extraktionsapparat (4.8) genom att skölja med sammanlagt 250 ml vatten. Skölj ur förtvålningskärlet först med 25 ml etanol (3.1) och sedan med 100 ml petroleumeter (3.2) och för över det ursköljda provet till separertratten eller extraktionsapparaten. Förhållandet mellan totalmängden vatten och etanol i de sammanslagna lösningarna skall vara ungefär 2:1. Skaka kraftigt i 2 minuter och låt sedan stå i 2 minuter.5.3.1 Extraktion med separertratt (4.2.3)När vätskeskikten har separerat (jfr 7.3) överförs petroleumeterskiktet till en annan separertratt (4.2.3). Upprepa extraktionen två gånger med 100 ml petroleumeter (3.2) och två gånger med 50 ml petroleumeter (3.2).Tvätta de sammanslagna extrakten i separertratten två gånger genom att tillsätta portioner på 100 ml vatten och sedan försiktigt rotera tratten (för att undvika att emulsioner bildas). Skaka sedan tratten upprepade gånger (fyra gånger brukar räcka) med portioner på 100 ml vatten, tills vattnet inte längre färgas vid tillsats av fenolftaleinlösning (3.7). Avlägsna vatten i suspension genom att filtrera det tvättade extraktet genom ett torrt veckat filterpapper för fasseparation (4.4) till en 500 ml mätkolv (4.2.2). Skölj ur separertratten och filtret med 50 ml petroleumeter (3.2), fyll till märket med petroleumeter (3.2) och blanda omsorgsfullt.5.3.2 Extraktion med extraktionsapparat (4.8)När skikten har separerat (jfr 7.3) ersätts glascylinderns (4.8.1) propp med adaptern av slipat glas (4.8.2). Den U-formade nederdelen av det justerbara röret skall vara precis ovanför gränsytan mellan skikten. Överför det övre skiktet av petroleumeter till en 1000 ml separertratt (4.2.3) genom att föra in kvävgas via sidoröret. Tillsätt 100 ml petroleumeter (3.2) till glascylindern, sätt i proppen och skaka kraftigt. Låt skikten separera och överför det övre skiktet till separertratten som ovan. Upprepa extraktionen med ytterligare 100 ml petroleumeter (3.2) och sedan två gånger med 50 ml-portioner av petroleumeter (3.2). Överför petroleumeterskikten till separertratten.Tvätta de sammanslagna petroleumeterextrakten enligt 5.3.1 och gå vidare enligt instruktionen i den punkten.5.4 Beredning av provlösning för HPLCPipettera över en volym petroleumeterlösning (från 5.3.1 eller 5.3.2) till en 250 ml rundkolv (4.2.4). Låt lösningsmedlet avdunsta i en rotationsindunstare (4.1) med undertryck och en vattenbadstemperatur på högst 40 °C tills provet är nästan torrt. Återställ normalt lufttryck genom att släppa in kvävgas (3.10) och ta ut kolven ur rotationsindunstaren. Avlägsna återstående lösningsmedel med en kvävgasström (3.10) och lös omedelbart upp återstoden av provet i en känd volym (10-100 ml) metanol (3.3) (A-vitaminhalten skall ligga i intervallet 5-30 IU/ml).5.5 HPLC-bestämningVitamin A separeras i en C18, g reversed phase-kolonn (4.5.1) och halten bestäms med hjälp av en UV-detektor (325 nm) eller en fluorescensdetektor (excitation: 325 nm, emission: 475 nm) (4.5.2).Injicera en provvolym (t.ex. 20 μl) av den metanollösning som erhölls i 5.4 och eluera med den rörliga fasen (3.9). Beräkna medeltopphöjden (arean) för flera injektioner av samma provlösning och medeltopphöjden (arean) för flera injektioner av kalibreringslösningen (5.6.2).HPLC-betingelserDe värden som anges nedan är ungefärliga. Andra värden kan väljas om de ger motsvarande resultat.>Plats för tabell>5.6 Kalibrering5.6.1 Beredning av arbetsstandardlösningarPipettera över 20 ml av stamlösningen av vitamin A-acetat (3.11.1) eller 20 ml av stamlösningen av vitamin A-palmitat (3.12.1) till en 500 ml flaska eller e-kolv (4.2.1) och hydrolysera enligt 5.2 men utan tillsats av BHT. Extrahera sedan med petroleumeter (3.2) enligt 5.3 och späd till 500 ml med petroleumeter (3.2). Låt 100 ml av extraktet indunsta i en rotationsindunstare (se 5.4) tills provet är nästan torrt. Avlägsna resterande lösningsmedel med en kvävgasström (3.10) och lös provet på nytt i 10,0 ml metanol (3.3). Den nominella halten av vitamin A i denna lösning är 560 IU per ml. Den exakta halten bestäms enligt 5.6.3.3. Arbetsstandardlösningen skall beredas på nytt inför varje bestämning.Pipettera över 2,0 ml arbetsstandardlösning till en 20 ml mätkolv, späd till märket med metanol (3.3) och blanda. Den nominella halten av vitamin A i denna utspädda arbetsstandardlösning är 56 IU per ml.5.6.2 Beredning av kalibreringslösningar och konstruktion av kalibreringskurvaFör över 1,0, 2,0, 5,0 och 10,0 ml av den utspädda arbetsstandardlösning till ett antal 20 ml mätkolvar, späd till märket med metanol (3.3) och blanda. Den nominella halten av vitamin A i dessa lösningar är 2,8, 5,6, 14,0 respektive 28,0 IU per ml.Injicera upprepade gånger 20 μl av varje kalibreringslösning och bestäm medeltopphöjderna (areorna). Använd medeltopphöjderna för att konstruera en kalibreringskurva med beaktande av resultatet av UV-kontrollen (5.6.3.3).5.6.3 UV-standardisering av standardlösningar5.6.3.1 Stamlösning av vitamin A-acetatPipettera över 2,0 ml av stamlösningen av vitamin A-acetat (3.11.1) till en 50 ml mätkolv (4.2.2) och späd till märket med 2-propanol (3.8). Den nominella halten av vitamin A i denna lösning är 56 IU per ml. Pipettera över 3,0 ml av denna utspädda vitamin A-acetatlösning till en 25 ml mätkolv och späd till märket med 2-propanol (3.8). Den nominella halten av vitamin A i denna lösning är 6,72 IU per ml. Mät UV-spektrumet för lösningen mot 2-propanol (3.8) i spektrofotometern (4.6) mellan 300 och 400 nm. Utsläckningsmaximum skall ligga mellan 325 och 327 nm.Beräkning av A-vitaminhalten:>PIC FILE= "L_2000174SV.003601.EPS">5.6.3.2 Stamlösning av vitamin A-palmitatPipettera över 2,0 ml av stamlösningen av vitamin A-palmitat (3.12.1) till en 50 ml mätkolv (4.2.2) och späd till märket med 2-propanol (3.8). Den nominella halten av vitamin A i denna lösning är 56 IU per ml. Pipettera över 3,0 ml av denna utspädda vitamin A-palmitatlösning till en 25 ml mätkolv och späd till märket med 2-propanol (3.8). Den nominella halten av vitamin A i denna lösning är 6,72 IU per ml. Mät UV-spektrumet för lösningen mot 2-propanol (3.8) i spektrofotometern (4.6) mellan 300 och 400 nm. Utsläckningsmaximum skall ligga mellan 325 och 327 nm.Beräkning av A-vitaminhalten:>PIC FILE= "L_2000174SV.003602.EPS">5.6.3.3 Arbetsstandardlösning av vitamin APipettera över 3,0 ml av den outspädda arbetsstandardlösning av vitamin A som beretts enligt 5.6.1 till en 50 ml mätkolv (4.2.2) och späd till märket med 2-propanol (3.8). Pipettera över 5,0 ml av denna lösning till en 25 ml mätkolv och späd till märket med 2-propanol (3.8). Den nominella halten av vitamin A i denna lösning är 6,72 IU per ml. Mät UV-spektrumet för lösningen mot 2-propanol (3.8) i spektrofotometern (4.6) mellan 300 och 400 nm. Utsläckningsmaximum skall ligga mellan 325 och 327 nm.Beräkning av A-vitaminhalten:>PIC FILE= "L_2000174SV.003603.EPS">6. ResultatberäkningAnvänd medeltopphöjden (arean) för de toppar från provlösningen som motsvarar vitamin A, och bestäm provlösningens halt av vitamin A i IU/ml med hjälp av kalibreringskurvan (5.6.2).A-vitaminhalten (IU/kg) i provet beräknas med hjälp av formeln:>PIC FILE= "L_2000174SV.003701.EPS">där:β= A-vitaminhalten i provlösningen (5.4) i IU/mlV1= provlösningens volym (5.4) i mlV2= uttagen provvolym (5.4) i mlm= provets vikt i gram7. Anmärkningar7.1 För prov med låg halt av vitamin A kan det vara lämpligt att slå ihop petroleumeterextrakten från två förtvålningsomgångar (uppvägd mängd: 25 g) till en provlösning för HPLC-bestämning.7.2 Det prov som skall bestämmas bör inte innehålla mer än 2 g fett.7.3 Om ingen friseparation äger rum tillsätts ungefär 10 ml etanol (3.1) för att sönderdela emulsionen.7.4 För torskleverolja och andra rena fetter skall förtvålningstiden förlängas till 45-60 minuter.7.5 Hydrokinon kan användas i stället för BHT.7.6 Med en normal phase-kolonn går det att separera retinol-isomerer.7.7 I stället för natriumaskorbatlösning kan man använda ca 150 mg askorbinsyra.7.8 I stället för natriumsulfidlösning kan man använda ca 50 mg EDTA.8. RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två parallella bestämningar som utförs på samma prov får inte överstiga 15 % av det högre värdet.9. Resultat av en provningsjämförelse mellan laboratorier(1)>Plats för tabell>Figur 1: Extraktionsapparat (4.8)>PIC FILE= "L_2000174SV.003801.EPS">DEL BBESTÄMNING AV VITAMIN E1. Syfte och omfattningMetoden avser bestämning av vitamin E i foder och förblandningar. Halten av vitamin E uttrycks som mg DL-α-tokoferolacetat per kg. 1 mg DL-α-tokoferolacetat motsvarar 0,91 mg DL-α-tokoferol (vitamin E).Den nedre bestämningsgränsen för E-vitamin är 2 mg/kg.2. PrincipProvet hydrolyseras med kaliumhydroxid som lösts i etanol, och vitamin E extraheras över till petroleumeter. Lösningsmedlet tillåts därefter avdunsta, och återstoden av provet löses i metanol och späds vid behov till lämplig koncentration. E-vitaminhalten bestäms genom en reversed phasevätskekromatografi (RP-HPLC) med fluorescens- eller UV-detektor.3. Reagens3.1 Etanol, σ = 96 %3.2 Petroleumeter, kokpunktsintervall 40-60 °C3.3 Metanol3.4 Kaliumhydroxidlösning, β = 50 g/100 ml3.5 Natriumaskorbatlösning, β = 10 g/100 ml (jfr 7.7)3.6 Natriumsulfid, Na2S · x H20 där x = 7-93.6.1 Natriumsulfid som lösts i glycerol, c = 0,5 mol/l, β = 120 g/l för x = 9 (jfr 7.8)3.7 Fenolftalein som lösts i etanol β = 2 g/100 ml (3.1)3.8 Rörlig fas för HPLC: blandning av metanol (3.3) och vatten, t.ex. 980 + 20 (v + v). Det exakta förhållandet mellan volymerna beror på kolonnens egenskaper.3.9 Syrefri kvävgas3.10 DL-α-tokoferolacetat, av extra hög renhetsgrad, med certifierad aktivitet3.10.1 Stamlösning av DL-α-tokoferolacetat: väg med en noggrannhet av 0,1 mg upp 100 mg DL-α-tokoferolacetat (3.10) i en 100 ml mätkolv. Lös det uppvägda provet i etanol (3.1) och späd till märket med samma lösningsmedel. 1 ml av denna lösning innehåller 1 mg DL-α-tokoferolacetat. (Beträffande UV-kontroll, se 5.6.1.3; beträffande stabilisering, se 7.4).3.11 DL-α-tokoferol, av extra hög renhetsgrad, med certifierad aktivitet3.11.1 Väg med en noggrannhet av 0,1 mg upp 100 mg DL-α-tokoferol (3.10) i en 100 ml mätkolv. Lös det uppvägda provet i etanol (3.1) och späd till märket med samma lösningsmedel. 1 ml av denna lösning innehåller 1 mg DL-α-tokoferol. (Beträffande UV-kontroll, se 5.6.2.3; beträffande stabilisering, se 7.4).3.12 2,6-di-tert-butyl-4-metylfenol (BHT) (jfr 7.5)4. Utrustning4.1 Vakuumrotationsindustare4.2 Färgade glaskärl4.2.1 Flaskor eller e-kolvar, 500 ml, med halsar av slipat glas4.2.2. Smalhalsade mätkolvar, 10, 25, 100 och 500 ml, med proppar av slipat glas4.2.3 Koniska separertrattar, 1000 ml, med proppar av slipat glas4.2.4 Rundkolvar, 250 ml, med halsar av slipat glas4.3 Allihn-kylare, mantellängd 300 mm, med fog av slipat glas och adapter för gasinledningsrör4.4 Veckat filterpapper för fasseparation, diameter 185 mm (t.ex. Schleicher &  Schuell 597 HY 1/2)4.5 HPLC-utrustning med injektionssystem4.5.1 HPLC-kolonn, 250 mm x 4 mm, C18, 5 eller 10 μm packning eller motsvarande.4.5.2 UV- eller fluorescensdetektor, med variabel inställning av våglängd4.6 Spektrofotometer med 10 mm kvartsceller4.7 Vattenbad med magnetomrörare4.8 Extraktionsapparat (se figur 1) bestående av:4.8.1 Glascylinder, 1 liter, med hals och propp av slipat glas4.8.2 Adapter av slipat glas med en sidoarm och ett justerbart rör genom mitten. Det justerbara röret skall ha U-formad nederdel och en pip i övre änden så att det övre vätskeskiktet i cylindern kan hällas över till en separertratt.5. UtförandeObs:Vitamin E är känsligt för (UV) ljus och oxidation. Alla arbetsmoment skall utföras i skydd från ljus (färgade glaskärl eller glaskärl insvepta i aluminiumfolie) och från syre (spola med kvävgas). Vid extraktionen skall luften ovanför vätskan ersättas med kvävgas (undvik övertryck genom att hätta på proppen då och då).5.1 Beredning av provMal provet så att det kan passera genom en 1 mm nätsikt, men undvik friktionsvärme. För att undvika förlust av vitamin E skall provet malas omedelbart innan det vägs och förtvålas.5.2 FörtvålningVäg med en noggrannhet av 0,01 g upp 2-25 g av provet, beroende på E-vitaminhalten, i en 500 ml flaska eller e-kolv (4.2.1). Tillsätt - samtidigt som flaskan eller kolven roteras - 130 ml etanol (3.1), ungefär 100 mg BHT (3.12), 2 ml natriumaskorbatlösning (3.5) och 2 ml natriumsulfidlösning (3.6). Anslut kylaren (4.3) till flaskan eller kolven och placera den i ett vattenbad med magnetomrörare (4.7). Värm till kokpunkten och låt koka under återloppskylning i 5 minuter. Tillsätt därefter 25 ml kaliumhydroxidlösning (3.4) genom kylaren (4.3) och återloppskoka i ytterligare 25 minuter under omrörning och ett långsamt flöde av kvävgas. Skölj sedan kylaren med ungefär 20 ml vatten och kyl innehållet i flaskan eller kolven till rumstemperatur.5.3 ExtraktionÖverför genom dekantering den förtvålade lösningen kvantitativt till en 1000 ml separertratt (4.2.3) eller till en extraktionsapparat (4.8) genom att skölja med sammanlagt 250 ml vatten. Skölj ur förtvålningskärlet först med 25 ml etanol (3.1) och sedan med 100 ml petroleumeter (3.2) och för över det ursköljda provet till separertratten eller extraktionsapparaten. Förhållandet mellan vatten och etanol i de sammanslagna lösningarna skall vara ungefär 2:1. Skaka kraftigt i 2 minuter och låt sedan stå i 2 minuter.5.3.1 Extraktion med separertratt (4.2.3)När vätskeskikten har separerat (jfr 7.3) överförs petroleumeterskiktet till en annan separertratt (4.2.3). Upprepa extraktionen två gånger med 100 ml petroleumeter (3.2) och två gånger med 50 ml petroleumeter (3.2).Tvätta de sammanslagna extrakten i separertratten två gånger genom att tillsätta portioner på 100 ml vatten och sedan försiktigt rotera tratten (för att undvika att emulsioner bildas). Skaka sedan tratten upprepade gånger (fyra gånger brukar räcka) med portioner på 100 ml vatten, tills vattnet inte längre färgas vid tillsats av fenolftaleinlösning (3.7). Avlägsna vatten i suspension genom att filtrera det tvättade extraktet genom ett torrt veckat filterpapper för fasseparation (4.4) till en 500 ml mätkolv (4.2.2). Skölj ur separertratten och filtret med 50 ml petroleumeter (3.2), fyll till märket med petroleumeter (3.2) och blanda omsorgsfullt.5.3.2 Extraktion med extraktionsapparat (4.8)När skikten har separerat (jfr 7.3) ersätts glascylinderns (4.8.1) propp med adaptern av slipat glas (4.8.2). Den U-formade nederdelen av det justerbara röret skall vara precis ovanför gränsytan mellan skikten. Överför det övre skiktet av petroleumeter till en 1000 ml separertratt (4.2.3) genom att föra in kvävgas via sidoröret. Tillsätt 100 ml petroleumeter (3.2) till glascylindern, sätt i proppen och skaka kraftigt. Låt skikten separera och överför det övre skiktet till separertratten som ovan. Upprepa extraktionen med ytterligare 100 ml petroleumeter (3.2) och sedan två gånger med 50 ml-portioner av petroleumeter (3.2). Överför petroleumeterskikten till separertratten.Tvätta de sammanslagna petroleumeterextrakten enligt 5.3.1 och gå vidare enligt instruktionen i den punkten.5.4 Beredning av provlösning för HPLCPipettera över en volym prov från petroleumeterlösningen (från 5.3.1 eller 5.3.2) till en 250 ml rundkolv (4.2.4). Låt lösningsmedlet avdunsta i en rotationsindunstare (4.1) med undertryck och en vattenbadstemperatur på högst 40 °C tills provet är nästan torrt. Återställ normalt lufttryck genom att släppa in kvävgas (3.9) och ta ut kolven ur rotationsindunstaren. Avlägsna återstående lösningsmedel med en kvävgasström (3.9) och lös omedelbart upp återstoden av provet i en känd volym (10-100 ml) metanol (3.3) (halten av DL-α-tokoferol skall ligga inom intervallet 5-30 μg/ml).5.5 HPLC-bestämningVitamin E separeras i en C18 g reversed phase-kolonn (4. 5.1) och halten bestäms med hjälp av en fluorescensdetektor (excitation: 295 nm, emission: 330 nm) eller UV-detektor (292 nm) (4.5.2).Injicera en provvolym (t.ex. 20 μl) av den metanollösning som erhölls i 5.4 och eluera med den rörliga fasen (3.8). Beräkna medeltopphöjderna (areorna) för flera injektioner av samma provlösning och medeltopphöjderna (areorna) för flera injektioner av kalibreringslösningarna (5.6.2).HPLC-betingelserDe värden som anges nedan är ungefärliga. Andra värden kan väljas om de ger motsvarande resultat.>Plats för tabell>5.6 Kalibrering (DL-α-tokoferolacetat eller DL-α-tokoferol)5.6.1 Standardlösning av DL-α-tokoferolacetat5.6.1.1 Beredning av arbetsstandardlösningarPipettera över 25 ml av stamlösningen av DL-α-tokoferolacetat (3.10.1) till en 500 ml flaska eller e-kolv (4.2.1) och hydrolysera enligt 5.2. Extrahera sedan med petroleumeter (3.2) enligt 5.3 och späd till 500 ml med petroleumeter. Låt 25 ml av extraktet indunsta i en rotationsindunstare (se 5.4) tills provet är nästan torrt. Avlägsna resterande lösningsmedel i en kvävgasström (3.9) och lös provet på nytt i 25,0 ml metanol (3.3). Lösningens nominella halt av DL-α-tokoferol är 45,5 g per ml, vilket motsvarar 50 μg DL-α-tokoferolacetat per ml. Arbetsstandardlösningen skall beredas på nytt inför varje bestämning.5.6.1.2 Beredning av kalibreringslösningar och konstruktion av kalibreringskurvaPipettera över 1,0, 2,0, 4,0 och 10,0 ml av arbetsstandardlösningen till ett antal 20 ml mätkolvar. Späd till märket med metanol (3.3) och blanda. Den nominella halten av DL-α-tokoferolacetat i dessa lösningar är 2,5, 5,0, 10,0 och 25,0 g/ml, vilket motsvarar 2,28, 4,55, 9,10 respektive 22,8 μg DL-α-tokoferol/ml.Injicera upprepade gånger 20 μl av varje kalibreringslösning och bestäm medeltopphöjderna (areorna). Använd medeltopphöjderna (areorna) för att konstruera en kalibreringskurva.5.6.1.3 UV-standardisering av stamlösningen av DL-α-tokoferolacetat (3.10.1)Späd 5,0 ml av stamlösningen av DL-α-tokoferolacetat (3.10.1) till 25,0 ml med etanol och mät UV-spektrumet för denna lösning mot etanol (3.1) i spektrofotometern (4.6) mellan 250 och 320 nm.Absorptionsmaximum skall ligga vid 284 nm:>PIC FILE= "L_2000174SV.004201.EPS">Vid denna spädning skall utsläckningsvärdet ligga mellan 0,84 och 0,88.5.6.2 Standardlösning av DL-α-tokoferol5.6.2.1 Beredning av arbetsstandardlösningPipettera över 2 ml av stamlösningen av DL-a-tokoferol (3.11.1) till en 50 ml mätkolv. Lös provet i metanol (3.3) och späd till märket med samma lösningsmedel. Lösningens nominella halt av DL-α-tokoferol är 40 μg per ml, vilket motsvarar 44,0 μg DL-α-tokoferolacetat per ml. Arbetsstandardlösningen skall beredas på nytt inför varje bestämning.5.6.2.2 Beredning av kalibreringslösningar och konstruktion av kalibreringskurvaPipettera över 1,0, 2,0, 4.0 och 10,0 ml av arbetsstandardlösningen till ett antal 20 ml mätkolvar. Späd till märket med metanol (3.3) och blanda. Den nominella halten av DL-α-tokoferol i dessa lösningar är 2,0, 4,0, 8,0 och 20,0 μg/ml, vilket motsvarar 2,20, 4,40, 8,79 respektive 22,0 μg DL-α-tokoferolacetat/ml.Injicera upprepade gånger 20 μl av varje kalibreringslösning och bestäm medeltopphöjderna (areorna). Använd medeltopphöjderna (areorna) för att konstruera en kalibreringskurva.5.6.2.3 UV-standardisering av stamlösningen av DL-α-tokoferol (3.11.1)Späd 2,0 ml av stamlösningen av DL-α-tokoferol (3.11.1) till 25,0 ml med etanol och mät UV-spektrumet för denna lösning mot etanol (3.1) i spektrofotometern (4.6) mellan 250 och 320 nm. Absorptionsmaximum skall ligga vid 292 nm:>PIC FILE= "L_2000174SV.004202.EPS">Vid denna spädning skall utsläckningsvärdet ligga på 0,6.6. ResultatberäkningAnvänd medeltopphöjden (arean) för provlösningens E-vitamintoppar för att bestämma halten i provlösningen i g/ml (beräknat som α-tokoferolacetat) med hjälp av kalibreringskurvan (5.6.1.2 eller 5.6.2.2).E-vitaminhalten w (mg/kg) i provet beräknas med hjälp av formeln:>PIC FILE= "L_2000174SV.004203.EPS">där:β= halten av vitamin E i provlösningen (5.4) i μg/mlV1= provlösningens volym (5.4) i mlV2= uttagen provvolym (5.4) i mlm= provets vikt i gram7. Anmärkningar7.1 För prov med låg halt av vitamin E kan det vara lämpligt att slå ihop petroleumeterextrakten från två förtvålningsomgångar (uppvägd mängd: 25 g) till en provlösning för HPLC-bestämning.7.2 Det prov som skall bestämmas bör inte innehålla mer än 2 g fett.7.3 Om ingen fasseparation äger rum tillsätts ungefär 10 ml etanol (3.1) för att sönderdela emulsionen.7.4 Efter spektrofotometrisk bestämning av lösningen av DL-α-tokoferolacetat eller DL-α-tokoferol enligt 5.6.1.3 resp. 5.6.2.3, tillsätts ungefär 10 mg BHT (3.12) till denna (3.10.1 eller 3.10.2). Lösningen förvaras sedan i kylskåp (i högst fyra veckor).7.5 Hydrokinon kan användas i stället för BHT.7.6 Med en normal phase-kolonn går det att separera α-, β, χ- och δ-tokoferol.7.7. I stället för natriumaskorbatlösning kan man använda ca 150 mg askorbinsyra.7.8 I stället för natriumsulfidlösning kan man använda ca 50 mg EDTA.8. RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två parallella bestämningar som utförs på samma prov får inte överstiga 15 % av det högre värdet.9. Resultat av en provningsjämförelse mellan laboratorier(2)>Plats för tabell>Figur 1: Extraktionsapparat (4.8)>PIC FILE= "L_2000174SV.004401.EPS">DEL CBESTÄMNING AV TRYPTOFAN1. Syfte och omfattningMetoden avser bestämning av totalhalten tryptofan och halten fritt tryptofan i foder. Ingen åtskillnad görs mellan D- och L-formerna.2. PrincipFör bestämning av totalhalten tryptofan hydrolyseras provet i alkalisk miljö med mättad bariumhydroxidlösning och upphettas till 110 °C i 20 timmar. Efter hydrolysen tillsätts en intern standard.För bestämning av halten fritt tryptofan extraheras provet i lätt sur miljö i närvaro av den interna standarden.Halten av tryptofan och intern standard i hydrolysatet eller extraktet bestäms med HPLC och fluorescensdetektor.3. Reagens3.1 Dubbeldestillerat vatten eller vatten av motsvarande kvalitet (konduktivitet <  10 ìS/cm)3.2 Standardämne: tryptofan (renhet/halt >= 99 %) torkat under vakuum över fosforpentoxid3.3 Intern standard: α-metyl-tryptofan (renhet/halt >= 99 %), torkat under vakuum över fosforpentoxid3.4 Bariumhydroxidoktahydrat (undvik att exponera Ba(OH)2 · 8 H2O för större mängder luft, eftersom det då kan bildas BaCO3 som stör bestämningen) (jfr 9.3).3.5 Natriumhydroxid3.6 Ortofosforsyra, w = 85 %3.7 Saltsyra, ρ20 = 1,19 g/ml3.8 Metanol, HPLC-kvalitet3.9 Petroleumeter, kokpunktsintervall 40-60 °C3.10 Natriumhydroxidlösning, c = 1 mol/l:Lös 40,0 g NaOH (3.5) i vatten och späd till 1 liter med vatten (3.1).3.11 Saltsyra, c = 6 mol/l:Späd 492 ml HCl (3.7) med vatten till slutvolymen 1 liter.3.12 Saltsyra, c = 1 mol/l:Späd 82 ml HCl (3.7) med vatten till slutvolymen 1 liter.3.13 Saltsyra, c = 0,1 mol/l:Späd 8,2 ml HCl (3.7) med vatten till slutvolymen 1 liter.3.14 Ortofosforsyra, c = 0,5 mol/l:Späd 34 ml ortofosforsyra (3.6) med vatten (3.1) till slutvolymen 1 liter.3.15 Koncentrerad tryptofanlösning (3.2), c = 2,50 μmol/ml:Lös 0,2553 g tryptofan (3.2) i saltsyra (3.13) i en 500 ml mätkolv och späd till märket med saltsyra (3.13). Lösningen kan lagras vid -18 °C i högst 4 veckor.3.16 Koncentrerad lösning av intern standard, c = 2,50 μmol/ml:Lös 0,2728 g α-metyl-tryptofan (3.3) i saltsyra (3.13) i en 500 ml mätkolv och späd till märket med saltsyra (3.13). Lösningen kan lagras vid -18 °C i högst fyra veckor.3.17 Standardkalibreringslösningar av tryptofan och intern standard:Tag 2,00 ml koncentrerad tryptofanlösning (3.15) och 2,00 ml koncentrerad lösning av intern standard (α-metyl-tryptofan) (3.16). Späd med vatten (3.1) och metanol (3.8) till ungefär samma volym och metanolkoncentration (10-30 %) som det färdiga hydrolysatet.Denna lösning skall beredas på nytt för varje bestämning.Den skall skyddas från direkt solljus under beredningen.3.18 Ättiksyra3.19 1,1,1-trikloro-2-metyl-2-propanol3.20 Etanolamin  > 98 %3.21 Lösning av 1 gram 1,1,1-trikloro-2-metyl-2-propanol (3.19) i 100 ml metanol (3.8)3.22 Rörlig fas för HPLC: 3,00 g ättiksyra (3.18) + 900 ml vatten (3.1) + 50,0 ml lösning (3.21) av 1,1,1-trikloro-2-metyl-2-propanol (3.19) i metanol (3.8) (1 g/100 ml). Justera pH till 5,00 med etanolamin (3.20). Späd till 1000 ml med vatten.4. Utrustning4.1 HPLC-utrustning med en spektrofluorimetrisk detektor4.2 HPLC-kolonn, 125 mm x 4 mm, C18, 3 μm packning eller motsvarande4.3 pH-mätare4.4 Polypropylenflaska, 125 ml, med vid hals och skruvkork4.5 Membranfilter, 0,45 μm4.6 Autoklav, 110 (+- 2) °C, 1,4 (+- 0,1) bar4.7 Mekanisk skakapparat eller magnetomrörare4.8 Vortexblandare5. Utförande5.1 Beredning av provProvet mals så att det kan passera genom en 0,5 mm sikt. Prov som är mycket fuktiga skall före malning antingen lufttorka vid högst 50 °C eller frystorkas. Prov med hög fetthalt skall extraheras med petroleumeter (3.9) före malning.5.2 Bestämning av fritt tryptofan (extrakt)Väg med en noggrannhet av 1 mg upp en lämplig mängd (1-5 g) av det beredda provet (5.1) i en e-kolv. Tillsätt 100,0 ml saltsyra, c = 0,1 mol/l (3.13) och 5,00 ml koncentrerad lösning av inre standard (3.16). Skaka eller blanda i 60 minuter med en mekanisk skakapparat eller magnetomrörare (4.7). Låt sedimentera och pipetters sedan över 10,0 ml av supernatanten till en bägare. Tillsätt 5 ml ortofosforsyra, c = 0,5 mol/l (3.14). Justera pH till 3 med natriumhydroxid, c = 1,0 mol/l (3.10). Tillsätt så mycket metanol (3.8) att koncentrationen blir 10-30 % i slutvolymen. Överför en lämplig volym till en mätkolv och späd med vatten till den volym som behövs för kromatografi (ungefär samma volym som kalibreringsstandardlösningen (3.17)).Filtrera några ml av lösningen genom ett 0,45 μm membranfilter (4.5) före injektion i HPLC-kolonnen. Gå vidare med kromatografen enligt 5.4.Skydda standardlösning och extrakt från direkt solljus. Om extrakten inte kan analyseras samma dag kan de lagras vid 5 °C i högst tre dagar.5.3 Bestämning av totalt tryptofan (hydrolysat)Väg med en noggrannhet av 0,2 mg upp 0,1-1 g av det beredda provet (5.1) i en polypropylenflaska (4.4). Det uppvägda provet skall innehålla ungefär 10 mg kväve. Tillsätt 8,4 g bariumhydroxidoktahydrat (3.4) och 10 ml vatten. Blanda på en vortexblandare (4.8) eller med magnetomrörare (4.7). Lämna kvar den teflontäckta magneten i blandningen. Skölj kärlets väggar med 4 ml vatten. Sätt på skruvkorken och skruva åt den löst. Sätt kärlet i en autoklav med kokande vatten (4.6) och låt ånga i 30-60 minuter. Stäng autoklaven och autoklavera vid 110 (+- 2) °C i 20 timmar.Sänk temperaturen till strax under 100 °C innan autoklaven öppnas. Tillsätt 30 ml rumstempererat vatten till den varma blandningen för att undvika kristallisering av Ba(OH)2 x 8 H20. Skaka eller rör försiktigt. Tillsätt 2,00 ml koncentrerad lösning av intern standard (α-metyl-tryptofan) (3.16). Kyl kärlet i vatten/is-bad i 15 minuter.Tillsätt 5 ml ortofosforsyra, c = 0,5 mol/l (3.14). Låt kärlet vara kvar i kylbadet och neutralisera lösningen med saltsyra, c = 6 mol/l (3.11) under omrörning. Justera pH till 3,0 med saltsyra, c = 1 mol/l(/3.12). Tillsätt så mycket metanol att koncentrationen blir 10-30 % i slutvolymen. Överför en lämplig volym till en mätkolv och späd med vatten till den volym som behövs för kromatografi (t.ex. 100 ml). Tillsatsen av metanol bör göras utan att någon fällning bildas.Filtrera några ml av lösningen genom ett 0,45 μm membranfilter (4.5) före injektion i HPLC-kolonnen. Gå vidare med kromatografen enligt 5.4.Skydda standardlösning och hydrolysat mot direkt solljus. Om hydrolysaten inte kan analyseras samma dag kan de lagras vid 5 °C i högst tre dagar.5.4 HPLC-bestämningDe värden för isokratisk eluering som anges nedan är ungefärliga. Andra värden kan väljas om de ger motsvarande resultat (se även 9.1 och 9.2).>Plats för tabell>6. Resultatberäkning>PIC FILE= "L_2000174SV.004701.EPS">A= topparea för intern standard, kalibreringsstandardlösning (3.17)B= topparea för tryptofan, extrakt (5.2) eller hydrolysat (5.3)C= volym i ml (= 2) av koncentrerad tryptofanlösning (3.15) som satts till kalibreringslösningen (3.17)D= koncentration i μmol/ml (= 2,50) av koncentrerad tryptofanlösning (3.15) som satts till kalibreringslösningen (3.17)E= volym i ml av koncentrerad lösning av intern standard (3.16) som satts till vid extraktionen (5.2) (= 5,00 ml) eller till hydrolysatet (5.3) (= 2,00 ml)F= topparea för intern standard, extrakt (5.2) eller hydrolysat (5.3)G= topparea för tryptofan, kalibreringsstandardlösning (3.17)H= volym i ml (2,00 ml) koncentrerad lösning av intern standard (3.16) som satts till kalibreringsstandardlösningen (3.17)W= provets vikt i g (korrigerad till den ursprungliga vikten om provet har torkats och/eller avfettats)M= molekylvikt för tryptofan (= 204,23)7. RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två parallella bestämningar som utförs på samma prov får inte överstiga 10 % av det högre värdet.8. Resultat av en provningsjämförelse mellan laboratorierEn provningsjämförelse i Europeiska gemenskapen (fjärde jämförelsen) har genomförts där tre prov analyserades av upp till tolv laboratorier för att hydrolysmetoden skulle kunna certifieras. Varje prov analyserades fem gånger. Resultaten anges i tabellen nedan.>Plats för tabell>En annan provningsjämförelse i Europeiska gemenskapen (tredje jämförelsen) har genomförts där två prov analyserades av upp till tretton laboratorier för certifiering av metoden för extrahering av fritt tryptofan. Varje prov analyserades fem gånger. Resultaten anges i tabellen nedan.>Plats för tabell>Ytterligare en provningsjämförelse i Europeiska gemenskapen har genomförts där fyra prov analyserades av upp till sju laboratorier för certifiering av metoden för tryptofanhydrolys. Resultatet framgår av tabellen nedan. Varje prov analyserades fem gånger.>Plats för tabell>9. Anmärkningar9.1 För att få bättre separation mellan tryptofan och α-metyl-tryptofan kan man prova att använda följande kromatografiska parametrar:>Plats för tabell>9.2 Kromatografin varierar beroende på typen av HPLC och vilket slags packning som används i kolonnen. Det valda systemet måste klara av att ge baslinjeseparation mellan tryptofan och intern standard. Det är också viktigt att nedbrytningsprodukter tydligt kan separeras från tryptofan och intern standard. Man bör köra hydrolysat utan intern standard för att kunna upptäcka eventuella orenheter på baslinjen under den interna standarden. Det är viktigt att körtiden är så lång att alla nedbrytningsprodukter hinner elueras ut, annars kan sena elueringstoppar störa efterföljande körningar.Kromatografisystemet måste ge linjär respons i driftsintervallet. Den linjära responsen skall mätas med en konstant koncentration (den normala) av intern standard och varierande koncentrationer av tryptofan. Det är viktigt att topparna för både tryptofan och intern standard ligger inom det linjära intervallet för HPLC-/fluorescenssystemet. Om topparna för tryptofan och/eller intern standard är för låga eller för höga bör bestämningen göras om med annan provstorlek och/eller slutvolym.9.3 BariumhydroxidBariumhydroxid blir mer svårläsligt när det åldras. Detta ger en grumlig lösning för HPLC-bestämning, vilket kan ge upphov till alltför låga värden för tryptofan.(1) Genomförd av arbetsgruppen för foder inom Verband Deutscher Landwirtschaftlicher Untersuchungs- und Forschungsanstalten (VDLUFA).(2) Genomförd av arbetsgruppen för foder inom Verband Deutscher Landwirtschaftlicher Untersuchungs- und Forschungsanstalten (VDLUFA).


Avis juridique important

|

31981L1057

Rådets direktiv 81/1057/EEG av den 14 december 1981 om komplettering av direktiv 75/362/EEG, 77/452/EEG, 78/686/EEG och 78/1026/EEG om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för läkare, sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare respektive veterinärer med avseende på förvärvade rättigheter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 385 , 31/12/1981 s. 0025 - 0026 Finsk specialutgåva Område 16 Volym 1 s. 0050  Spansk specialutgåva: Område 06 Volym 2 s. 0126  Svensk specialutgåva Område 16 Volym 1 s. 0050  Portugisisk specialutgåva: Område 06 Volym 2 s. 0126

RÅDETS DIREKTIV av den 14 december 1981 om komplettering av direktiv 75/362/EEG, 77/452/EEG, 78/686/EEG och 78/1026/EEG om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för läkare, sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare respektive veterinärer med avseende på förvärvade rättigheter (81/1057/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 49, 57 och 66 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:I direktiv 75/362/EEG(), 77/452/EEG(), 78/686/EEG() och 78/1026/EEG() om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för läkare, sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare respektive veterinärer inklusive åtgärder för att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster avser de bestämmelser som hänför sig till förvärvade rättigheter till de utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för läkare, sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare och veterinärer som utfärdas av medlemsstaterna före genomförandet av dessa direktiv.Dessa bestämmelser omfattar därför inte uttryckligen de utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för utbildningar som inte uppfyller de minimikrav som fastställts i direktiv 75/363/EEG(), 77/453/EEG(), 78/687/EEG() och 78/1027/EEG() och som avslutats efter genomförandet av de nämnda direktiven men som hade påbörjats före genomförandet av dessa.Denna brist bör avhjälpas.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 9.1 och 9.2 i direktiv 75/362/EEG, artikel 4 i direktiv 77/452/EEG, artikel 7.1 och 7.2 i direktiv 78/686/EEG och artikel 4 i direktiv 78/1026/EEG skall även tillämpas på de utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för utbildningar som inte uppfyller de minimikrav som fastställts i artikel 1, 2, 3, 4 och 5 i direktiv 75/363/EEG, artikel 1 i direktiv 77/453/EEG, artikel 1, 2 och 3 i direktiv 78/687/EEG och artikel 1 i direktiv 78/1027/EEG och som avslutats efter genomförandet av dessa direktiv men som påbörjats före genomförandet.Artikel 2Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 juni 1982. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 14 december 1981.På rådets vägnarG. HOWEOrdförande() EGT nr C 121, 23.5.1981, s. 3.() EGT nr C 172, 13.7.1981, s. 114.() EGT nr C 185, 27.7.1981, s. 7.() EGT nr L 167, 30.6.1975, s. 1.() EGT nr L 176, 15.7.1977, s. 1.() EGT nr L 233, 24.8.1978, s. 1.() EGT nr L 362, 23.12.1978, s. 1.() EGT nr L 167, 30.6.1975, s. 14.() EGT nr L 176, 15.7.1977, s. 8.() EGT nr L 233, 24.8.1978, s. 10.() EGT nr L 362, 23.12.1978, s. 7.