title: Rådets direktiv (EU) 2018/131 av den 23 januari 2018 om genomförande av det avtal som ingåtts mellan European Community Shipowners' Associations (ECSA) och European Transport Workers' Federation (ETF) för att ändra direktiv 2009/13/EG i enlighet med 2014 års ändringar av 2006 års sjöarbetskonvention som godkändes av Internationella arbetskonferensen den 11 juni 2014 (Text av betydelse för EES. )

text:
               26.1.2018

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 22/28

         RÅDETS DIREKTIV (EU) 2018/131
   av den 23 januari 2018
   om genomförande av det avtal som ingåtts mellan European Community Shipowners' Associations (ECSA) och European Transport Workers' Federation (ETF) för att ändra direktiv 2009/13/EG i enlighet med 2014 års ändringar av 2006 års sjöarbetskonvention som godkändes av Internationella arbetskonferensen den 11 juni 2014
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 155.2 jämförd med artikel 153.1 a, b och c,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
   av följande skäl:

               (1)

               I enlighet med artikel 155.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) får arbetsgivare och arbetstagare (nedan kallade arbetsmarknadens parter) gemensamt begära att avtal som de ingår på unionsnivå genomförs genom ett beslut av rådet på förslag av kommissionen.

               (2)

               Genom rådets direktiv 2009/13/EG (1) genomfördes det avtal som den 19 maj 2008 ingicks av European Community Shipowners' Associations (ECSA) och European Transport Workers' Federation (ETF) för att införliva de av Internationella arbetsorganisationen (ILO) antagna bindande bestämmelserna i 2006 års sjöarbetskonvention (nedan kallad konventionen) med unionsrätten i syfte att uppdatera gällande unionslagstiftning med de standarder i konventionen som var gynnsammare för sjömän. Dess syfte var att förbättra arbetsvillkoren för sjömän, särskilt när det gäller anställningsavtal, arbetstider, hemresor, karriär- och kompetensutveckling, logi och rekreationsanläggningar, mat och förplägnad, hälso- och säkerhetsskydd, sjukvård och klagomålsförfaranden.

               (3)

               Efter internationella expertmöten inledde ILO ett förfarande för att ändra konventionen i syfte att åtgärda problem när det gäller dels strandsatta sjömän och ekonomisk säkerhet, dels fordringar vid dödsfall eller långvarig invaliditet bland sjömän. Den särskilda trepartskommitté som inrättats enligt konventionen antog två ändringar beträffande dessa frågor vid sitt möte den 7–11 april 2014. Delar av de regler som var föremål för ändring omfattades av unionens befogenhet och handlade om frågor där unionen hade antagit bestämmelser, särskilt inom socialpolitik och transport. Den 26 maj 2014 antog rådet därför beslut 2014/346/EU (2) om den ståndpunkt som skulle intas på unionens vägnar vid Internationella arbetskonferensens 103:e möte. Unionens ståndpunkt var att stödja godkännandet av ändringarna av koden i konventionen (nedan kallade 2014 års ändringar av konventionen).

               (4)

               2014 års ändringar av konventionen godkändes av Internationella arbetskonferensen vid dess 103:e möte i Genève den 11 juni 2014 och trädde i kraft den 18 januari 2017. De går ut på att tillhandahålla ett ändamålsenligt system för ekonomisk säkerhet för att skydda sjömäns rättigheter vid strandsättning och trygga ersättning enligt avtalsgrundade anspråk vid dödsfall eller långvarig invaliditet hos sjömän på grund av skada, sjukdom eller risk i arbetet. De förbättrar och optimerar det befintliga systemet för skydd för sjömän, inbegripet skyldigheten för fartyg att ombord medföra handlingar som styrker systemet för ekonomisk säkerhet och att utvidga systemet till att omfatta två nya situationer vid strandsättning. Dessa situationer avser fall där sjömän har lämnats utan nödvändigt uppehälle och stöd och fall där redaren ensidigt har brutit sina band med sjömännen, inklusive underlåtenhet att betala avtalsenlig lön under minst två månader.

               (5)

               Den 5 december 2016 ingick arbetsmarknadens parter inom sjötransportsektorn – ECSA och ETF – ett avtal (nedan kallat arbetsmarknadsparternas avtal) om att ändra direktiv 2009/13/EG i enlighet med 2014 års ändringar av konventionen. Den 12 december 2016 begärde de att kommissionen skulle lägga fram ett förslag till ett rådsdirektiv enligt artikel 155.2 i EUF-fördraget i syfte att genomföra avtalet.

               (6)

               Arbetsmarknadsparternas avtal återger innehållet i de bindande bestämmelserna i 2014 års ändringar av konventionen. Den första ändringen rör systemet för ekonomisk säkerhet i händelse av strandsättning av sjömannen och avser både hälsa och säkerhet samt arbetsvillkor och omfattas således av artikel 153.1 a och b i EUF-fördraget. Den andra ändringen rör kraven på att systemet för ekonomisk säkerhet ska trygga ersättning vid dödsfall eller långvarig invaliditet hos sjömän på grund av skada, sjukdom eller risk i arbetet och omfattas av artikel 153.1 c i EUF-fördraget, som rör social trygghet och socialt skydd för arbetstagarna. Arbetsmarknadsparternas avtal avser således frågor som omfattas av artikel 153 i EUF-fördraget och kan genomföras genom ett beslut av rådet på förslag av kommissionen i enlighet med artikel 155.2 i EUF-fördraget. Med avseende på artikel 288 i EUF-fördraget är ett direktiv det lämpligaste instrumentet för att genomföra arbetsmarknadsparternas avtal.

               (7)

               Kommissionen har utvärderat avtalsparternas representativitet och lagligheten i var och en av bestämmelserna i arbetsmarknadsparternas avtal i enlighet med sitt meddelande av den 20 maj 1998 om att anpassa och främja den sociala dialogen på gemenskapsnivå.

               (8)

               Arbetsmarknadsparternas avtal ändrar avtalet av den 19 maj 2008 mellan ECSA och ETF om konventionen, vilket är fogat till direktiv 2009/13/EG, och införlivar 2014 års ändringar av konventionen med det direktivet i syfte att förbättra arbetsvillkor, hälsa och säkerhet och social trygghet för sjömän ombord på fartyg som för en medlemsstats flagg.

               (9)

               Genom att ändra direktiv 2009/13/EG medför arbetsmarknadsparternas avtal att de bindande bestämmelserna i 2014 års ändringar av konventionen, som redan omfattas av konventionens tillsynssystem, kommer att omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/54/EU (3) och av unionsrättens system för kontroll och övervakning, i vilket även ingår Europeiska unionens domstol. Detta leder sannolikt till bättre efterlevnad bland medlemsstater och redare.

               (10)

               Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i arbetsmarknadsparternas avtal om uppföljning och översyn av arbetsmarknadens parter på unionsnivå, kommer kommissionen att övervaka genomförandet av detta direktiv och av arbetsmarknadsparternas avtal.

               (11)

               Medlemsstaterna har möjlighet att överlåta åt arbetsmarknadens parter att genomföra detta direktiv, om arbetsmarknadens parter gemensamt begär detta och förutsatt att medlemsstaterna vidtar alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de alltid kan garantera att detta direktiv får avsedda resultat.

               (12)

               I enlighet med artikel 155.2 i EUF-fördraget har kommissionen informerat Europaparlamentet genom att översända texten till förslaget till detta direktiv.

               (13)

               Detta direktiv är förenligt med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt artikel 31.

               (14)

               Eftersom målen för detta direktiv, nämligen att förbättra arbetsvillkor, hälsa och säkerhet samt det sociala skyddet för arbetstagarna inom sjöfartssektorn, som är en gränsöverskridande sektor där verksamheten bedrivs under olika medlemsstaters flagg, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

               (15)

               Direktiv 2009/13/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Genom detta direktiv genomförs det avtal som ingicks mellan European Community Shipowners' Associations (ECSA) och European Transport Workers' Federation (ETF) den 5 december 2016 för att ändra direktiv 2009/13/EG i enlighet med 2014 års ändringar av konventionen.
   Artikel 2
   I överensstämmelse med arbetsmarknadsparternas avtal ändras härmed det avtal mellan ECSA och ETF om 2006 års konvention om arbete till sjöss som återfinns i bilagan till direktiv 2009/13/EG i enlighet med bilagan till det här direktivet.
   Artikel 3
   1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 16 februari 2020. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   3.   Medlemsstaterna får överlåta åt arbetsmarknadens parter att genomföra detta direktiv om arbetsmarknadens parter gemensamt begär detta och förutsatt att medlemsstaterna vidtar alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de alltid kan garantera att detta direktiv får avsedda resultat.
   Artikel 4
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 5
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 23 januari 2018.

            På rådets vägnar

         V. GORANOV

            Ordförande

      (1)  Rådets direktiv 2009/13/EG av den 16 februari 2009 om genomförande av det avtal som ingåtts av European Community Shipowners' Associations (ECSA) och European Transport Workers' Federation (ETF) om 2006 års konvention om arbete till sjöss och om ändring av direktiv 1999/63/EG (EUT L 124, 20.5.2009, s. 30).

      (2)  Rådets beslut 2014/346/EU av den 26 maj 2014 om den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar vid Internationella arbetskonferensens 103:e möte när det gäller ändringarna av koden i sjöarbetskonventionen (EUT L 172, 12.6.2014, s. 28).

      (3)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/54/EU av den 20 november 2013 om vissa flaggstaters ansvar i fråga om efterlevnad och verkställighet av 2006 års konvention om arbete till sjöss (EUT L 329, 10.12.2013, s. 1).

      BILAGA
      I bilagan till direktiv 2009/13/EG ska avtalet mellan ECSA och ETF om 2006 års konvention om arbete till sjöss ändras på följande sätt:

                  1.

                  I rubriken ”Standard A2.5 – Hemresa” ska ”A2.5” ersättas med ”A2.5.1”.

                  2.

                  Följande standard ska införas:
                  ”Standard A2.5.2 – Ekonomisk säkerhet

                              1.

                              För att punkt 2 i regel 2.5 ska kunna genomföras fastställer denna standard krav som ska säkerställa att det finns ett snabbt och effektivt system för ekonomisk säkerhet till hjälp för strandsatta sjömän.

                              2.

                              Vid tillämpning av denna standard ska en sjöman anses vara strandsatt om redaren, i strid med bestämmelserna i detta avtal eller sjömännens anställningsavtal,

                                          a)

                                          inte täcker kostnaderna för sjömannens hemresa, eller

                                          b)

                                          har lämnat sjömannen utan nödvändigt uppehälle och stöd, eller

                                          c)

                                          på annat sätt ensidigt har brutit banden med sjömannen, inbegripet genom att inte ha betalat ut avtalsenlig lön under minst två månader.

                              3.

                              Varje medlemsstat ska säkerställa att det för fartyg som för dess flagg finns ett system för ekonomisk säkerhet som uppfyller kraven i denna standard. Systemet för ekonomisk säkerhet kan ha formen av ett socialförsäkringssystem, en försäkring, en nationell fond eller ett liknande arrangemang. Systemets utformning bestäms av medlemsstaten i samråd med berörda redar- och sjömansorganisationer.

                              4.

                              Systemet för ekonomisk säkerhet ska ge direkt och snabb tillgång till tillräcklig ekonomisk hjälp, i enlighet med denna standard, åt alla strandsatta sjömän på ett fartyg som för medlemsstatens flagg.

                              5.

                              Vid tillämpning av punkt 2 b i denna standard ska nödvändigt uppehälle och stöd för sjömännen omfatta tillräcklig kost, logi, dricksvattenförsörjning, tillräckligt med bränsle för överlevnad ombord på fartyget och nödvändig sjukvård.

                              6.

                              Varje medlemsstat ska kräva att fartyg som för dess flagg och som enligt nationella lagar är skyldiga att inneha ett certifikat för arbete till sjöss eller att inneha ett sådant på begäran av redaren, ombord medför ett certifikat eller annan handling som styrker den ekonomiska säkerheten, som utfärdats av den som tillhandahåller den ekonomiska säkerheten. En kopia ska anslås på en väl synlig plats ombord där den är tillgänglig för sjömännen. Om fler än en tillhandahåller ekonomisk säkerhet ska handlingar från varje tillhandahållare medföras ombord.

                              7.

                              Certifikatet eller annan handling som styrker den ekonomiska säkerheten ska vara på engelska eller åtföljas av en engelsk översättning och innehålla följande uppgifter:

                                          a)

                                          Fartygets namn.

                                          b)

                                          Fartygets registreringshamn.

                                          c)

                                          Fartygets anropssignal.

                                          d)

                                          Fartygets IMO-nummer.

                                          e)

                                          Namn- och adressuppgifter för den eller de som tillhandahåller den ekonomiska säkerheten.

                                          f)

                                          Kontaktuppgifter för den person eller enhet som ansvarar för hanteringen av sjömäns begäran om stöd.

                                          g)

                                          Redarens namn.

                                          h)

                                          Giltighetstid för den ekonomiska säkerheten.

                                          i)

                                          Ett intyg från den som tillhandahåller ekonomisk säkerhet på att den ekonomiska säkerheten uppfyller kraven i denna standard A2.5.2.

                              8.

                              Det stöd som tillhandahålls genom systemet för ekonomisk säkerhet ska beviljas snabbt efter en begäran från sjömannen eller sjömannens utsedda representant, åtföljd av det nödvändiga intyg som styrker rätten till detta stöd enligt punkt 2 i denna standard.

                              9.

                              Vad beträffar regel 2.5, ska det stöd som tillhandahålls genom systemet för ekonomisk säkerhet vara tillräckligt för att täcka följande:

                                          a)

                                          Innestående löner och andra förmåner som ska betalas av redaren till sjömannen enligt anställningsavtalet, relevanta kollektivavtal eller nationell lagstiftning i flaggstaten, begränsat till fyra månaders innestående löner eller förmåner.

                                          b)

                                          Alla kostnader som rimligtvis har uppstått för sjömannen, inklusive de kostnader för hemresa som avses i punkt 10 i denna standard.

                                          c)

                                          Sjömannens grundläggande behov, inbegripet tillräcklig kost, kläder vid behov, logi, dricksvattenförsörjning, tillräckligt med bränsle för överlevnad ombord på fartyget, nödvändig sjukvård och eventuella andra rimliga kostnader eller avgifter som följer av den handling eller underlåtenhet som lett till att sjömannen blivit strandsatt, till dess att han eller hon är hemma.

                              10.

                              Kostnaderna för hemresa ska täcka hemresa med ett lämpligt och snabbt transportmedel, i regel flyg, och inbegripa kost och logi för sjömannen från och med den tidpunkt då han eller hon lämnar fartyget till dess att han eller hon är hemma, nödvändig sjukvård, gränsöverföring och transport av personliga ägodelar och andra rimliga kostnader eller avgifter som uppstår i samband med att sjömannen strandsätts.

                              11.

                              Den ekonomiska säkerheten ska inte upphöra före utgången av giltighetstiden för den ekonomiska säkerheten, såvida inte den som tillhandahåller den ekonomiska säkerheten anmäler detta till flaggstatens behöriga myndighet minst 30 dagar i förväg.

                              12.

                              Om den som tillhandahåller försäkring eller annan ekonomisk säkerhet har gjort utbetalningar till en sjöman i enlighet med denna standard, ska denna tillhandahållare genom subrogation eller överlåtelse eller på annat sätt överta den rätt som sjömannen skulle ha haft, upp till det belopp som betalats ut och i enlighet med tillämplig lag.

                              13.

                              Inget i denna standard ska påverka regressrätten gentemot tredje part för försäkringsgivaren eller den som tillhandahåller ekonomisk säkerhet.

                              14.

                              Bestämmelserna i denna standard är inte avsedda att utesluta eller begränsa andra rättigheter, anspråk eller rättsmedel som också kan stå till buds för att sjömän som blivit strandsatta ska få ersättning. Nationella lagar och andra författningar får föreskriva att alla belopp som kan betalas ut enligt denna standard ska kunna balanseras mot belopp som erhållits från andra källor vilka baseras på rättigheter, anspråk eller rättsmedel som kan föranleda ersättning enligt denna standard.”

                  3.

                  ”Standard A4.2 – Redarens ansvar” ska ändras på följande sätt:

                              a)

                              I rubriken ska ”A4.2” ersättas med ”A4.2.1”.

                              b)

                              Följande punkter ska läggas till:

                                          ”8.

                                          Nationella lagar och andra författningar ska föreskriva att systemet för ekonomisk säkerhet för att säkerställa ersättning i enlighet med punkt 1 b i denna standard för avtalsgrundade anspråk, enligt definitionen i standard A4.2.2, ska uppfylla följande minimikrav:

                                                      a)

                                                      Den avtalsenliga ersättningen ska, om den fastställs i sjömannens anställningsavtal och utan att det påverkar tillämpningen av led c i denna punkt, betalas ut fullständigt och utan dröjsmål.

                                                      b)

                                                      Ingen ska utsättas för påtryckningar att ta emot en lägre ersättning än den avtalade.

                                                      c)

                                                      Om typen av långvarig invaliditet hos en sjöman gör det svårt att bedöma den totala ersättning som sjömannen har rätt till, ska en mellanliggande betalning eller mellanliggande betalningar ske för att undvika orimligt lidande för sjömannen.

                                                      d)

                                                      I enlighet med punkt 2 i regel 4.2 ska sjömannen få ersättning utan att det påverkar andra lagstadgade rättigheter, men sådan betalning kan av redaren avräknas från övriga skadeståndsanspråk som sjömannen ställer på redaren och som baseras på samma händelse.

                                                      e)

                                                      Ett anspråk på avtalsenlig ersättning kan läggas fram direkt av den berörda sjömannen, en anhörig, en representant för sjömannen eller en utsedd förmånstagare.

                                          9.

                                          Nationella lagar och andra författningar ska säkerställa att sjömän meddelas i förväg, om en redares ekonomiska säkerhet kommer att upphöra att gälla eller upphävas.

                                          10.

                                          Nationella lagar och andra författningar ska säkerställa att flaggstatens behöriga myndighet informeras av den som tillhandahåller den ekonomiska säkerheten, om en redares ekonomiska säkerhet upphör att gälla eller upphävs.

                                          11.

                                          Varje medlemsstat ska kräva att fartyg som för dess flagg ombord medför ett certifikat eller annan handling som styrker den ekonomiska säkerheten, som utfärdats av den som tillhandahåller den ekonomiska säkerheten. En kopia ska anslås på en väl synlig plats ombord där den är tillgänglig för sjömännen. Om fler än en tillhandahåller ekonomisk säkerhet ska handlingar från varje tillhandahållare medföras ombord.

                                          12.

                                          Den ekonomiska säkerheten ska inte upphöra före utgången av giltighetstiden för den ekonomiska säkerheten, såvida inte den som tillhandahåller den ekonomiska säkerheten anmäler detta till flaggstatens behöriga myndighet minst 30 dagar i förväg.

                                          13.

                                          Den ekonomiska säkerheten ska täcka betalning av alla avtalsgrundade anspråk som omfattas av den och som uppkommer under säkerhetens giltighetstid.

                                          14.

                                          Certifikatet eller annan handling som styrker den ekonomiska säkerheten ska vara på engelska eller åtföljas av en engelsk översättning och innehålla följande uppgifter:

                                                      a)

                                                      Fartygets namn.

                                                      b)

                                                      Fartygets registreringshamn.

                                                      c)

                                                      Fartygets anropssignal.

                                                      d)

                                                      Fartygets IMO-nummer.

                                                      e)

                                                      Namn- och adressuppgifter för den eller de som tillhandahåller den ekonomiska säkerheten.

                                                      f)

                                                      Kontaktuppgifter för den person eller enhet som ansvarar för hanteringen av sjömäns avtalsgrundade anspråk.

                                                      g)

                                                      Redarens namn.

                                                      h)

                                                      Giltighetstid för den ekonomiska säkerheten.

                                                      i)

                                                      Ett intyg från den som tillhandahåller ekonomisk säkerhet på att den ekonomiska säkerheten uppfyller kraven i standard A4.2.1”.

                  4.

                  Följande standard ska införas:
                  ”Standard A4.2.2 – Hantering av avtalsgrundade anspråk

                              1.

                              Vid tillämpning av punkt 8 i standard A4.2.1 och den här standarden avses med avtalsgrundade anspråk alla anspråk gällande dödsfall eller långvarig invaliditet hos sjömän på grund av skada, sjukdom eller risk i arbetet enligt bestämmelser i nationell lag, sjömännens anställningsavtal eller kollektivavtal.

                              2.

                              Systemet för ekonomisk säkerhet enligt punkt 1 b i standard A4.2.1 kan ha formen av ett socialförsäkringssystem, en försäkring, en fond eller liknande arrangemang. Systemets utformning bestäms av medlemsstaten i samråd med de berörda redar- och sjömansorganisationerna.

                              3.

                              Nationella lagar och andra författningar ska säkerställa att det finns effektiva rutiner för mottagning och opartisk handläggning av avtalsgrundade anspråk på ersättning enligt punkt 8 i standard A4.2.1 genom snabba och rättvisa förfaranden.”


title: Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/850 av den 30 maj 2018 om ändring av direktiv 1999/31/EG om deponering av avfall (Text av betydelse för EES)

text:
                  14.6.2018

                  SV

                  Europeiska unionens officiella tidning

                  L 150/100

            EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2018/850
      av den 30 maj 2018
      om ändring av direktiv 1999/31/EG om deponering av avfall
      (Text av betydelse för EES)
      EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 192.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
      efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
      med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
      med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
      i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Avfallshanteringen i unionen bör förbättras i syfte att skydda, bevara och förbättra kvaliteten på miljön, skydda människors hälsa, säkerställa att naturresurser utnyttjas varsamt, effektivt och rationellt, främja principerna om den cirkulära ekonomin, öka energieffektiviteten samt minska unionens beroende av importerade resurser.

                  (2)

                  De mål som fastställs i rådets direktiv 1999/31/EG (4) för begränsningar för deponering bör stärkas så att de bättre återspeglar unionens ambition att gå över till en cirkulär ekonomi och göra framsteg i genomförandet av kommissionens meddelande av den 4 november 2008 med titeln Råvaruinitiativet – att uppfylla våra kritiska behov av tillväxt och arbetstillfällen i Europa genom att successivt minska deponering av avfall avsett för deponier för icke-farligt avfall till ett minimum. Kommissionen och medlemsstaterna bör se till att den minskningen passar in i en integrerad politik som säkerställer en god tillämpning av avfallshierarkin, stärker en övergång till förebyggande, inklusive återanvändning, förberedelse för återanvändning och materialåtervinning samt förhindrar en övergång från deponering till förbränning.

                  (3)

                  För att säkerställa en större enhetlighet i unionsrätten på avfallsområdet bör definitionerna i direktiv 1999/31/EG, när det är relevant, anpassas till definitionerna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG (5).

                  (4)

                  Den gällande definitionen av glesbebyggelse behöver anpassas med avseende på de yttersta randområdena, så att hänsyn tas till denna bebyggelses särdrag, som ger upphov till helt andra frågeställningar ur ett miljöperspektiv jämfört med andra regioner.

                  (5)

                  Tillämpningsområdet för direktiv 1999/31/EG bör anpassas till tillämpningsområdet för Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/21/EG (6) och bör fortsätta att omfatta deponering av avfall från den utvinningsindustri som inte omfattas av direktiv 2006/21/EG.

                  (6)

                  Ytterligare begränsningar av deponering skulle ge tydliga vinster för miljön, ekonomin och samhället, med början från avfallsflöden som genomgår separat insamling, såsom plast, metall, glas, papper och biologiskt avfall. Den tekniska, miljömässiga och ekonomiska genomförbarheten när det gäller materialåtervinning eller annan återvinning av restavfall som härrör från separat insamlat avfall bör beaktas vid genomförandet av dessa deponeringsbegränsningar.

                  (7)

                  Biologiskt nedbrytbart kommunalt avfall står för en stor del av det kommunala avfallet. Deponering av obehandlat biologiskt nedbrytbart avfall medför betydande negativa miljöeffekter i form av växthusgasutsläpp och förorening av ytvatten, grundvatten, mark och luft. Även om det i direktiv 1999/31/EG redan fastställs mål för minskad deponering av biologiskt nedbrytbart avfall, bör det införas ytterligare begränsningar för deponering av biologiskt nedbrytbart avfall genom förbud mot deponering av biologiskt nedbrytbart avfall som samlats in separat för materialåtervinning i enlighet med direktiv 2008/98/EG.

                  (8)

                  I syfte att säkerställa korrekt tillämpning av avfallshierarkin bör lämpliga åtgärder vidtas för att från och med 2030 begränsa deponeringen av allt avfall som lämpar sig för materialåtervinning eller annan resurs- eller energiåtervinning. Sådana begränsningar bör inte gälla om det kan visas att avfallet inte lämpar sig för materialåtervinning eller annan återvinning och att deponering skulle vara det sammantaget bästa för miljön i enlighet med den avfallshierarki som anges i direktiv 2008/98/EG.

                  (9)

                  Många medlemsstater har ännu inte helt byggt ut den nödvändiga infrastrukturen för avfallshantering. Att fastställa mål för minskning av deponering kommer att kräva stora förändringar i många medlemsstaters avfallshantering och kommer att underlätta ytterligare framsteg och satsningar på separat insamling, sortering och materialåtervinning av avfall och undvika att materialåtervinningsbara material fastnar längre ned i avfallshierarkin.

                  (10)

                  Det är nödvändigt att successivt minska deponeringen för att förhindra skadliga effekter på människors hälsa och miljön, och för att säkerställa att ekonomiskt värdefulla avfallsmaterial börjar återvinnas gradvis och på ett effektivt sätt genom god avfallshantering och i linje med avfallshierarkin enligt vad som föreskrivs i direktiv 2008/98/EG. Genom denna minskning bör man undvika att det byggs upp en överkapacitet inom anläggningar för behandling av restavfall, till exempel genom energiåtervinning eller lågkvalitativ mekanisk-biologisk behandling av obehandlat kommunalt avfall, eftersom detta skulle kunna försvåra uppnåendet av unionens långsiktiga mål i fråga om förberedelse för återanvändning och materialåtervinning av kommunalt avfall enligt vad som föreskrivs i direktiv 2008/98/EG. Även om medlemsstaterna, för att förhindra negativ påverkan på människors hälsa och miljön, bör vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att endast behandlat avfall deponeras, bör samtidigt inte efterlevnaden av denna skyldighet skapa överkapacitet för behandling av kommunalt restavfall. I syfte att säkerställa samstämmighet mellan målen i direktiv 2008/98/EG och det mål för minskning av deponering som fastställs i direktiv 1999/31/EG i dess lydelse enligt det här direktivet, och för att säkerställa en samordnad planering av de infrastrukturer och investeringar som krävs för att uppfylla dessa mål, bör dessutom de medlemsstater som, enligt uppgifter som inrapporterats med hjälp av OECD:s och Eurostats gemensamma frågeformulär, deponerade mer än 60 % av sitt kommunala avfall 2013 få besluta att förlänga tidsfristen för att uppfylla det deponeringsmål som fastställts för 2035.

                  (11)

                  I syfte att säkerställa uppgifternas tillförlitlighet är det viktigt att mer exakt fastställa reglerna för medlemsstaternas rapportering av kommunalt avfall som deponerats. Rapporteringen bör baseras på mängden kommunalt avfall som deponeras efter behandling för att förbereda avfallet för deponering, såsom stabilisering av biologiskt nedbrytbart kommunalt avfall, och på mängden avfall som bortskaffas genom förbränning. När det gäller kommunalt avfall som går in i behandling före materialåtervinning och annan återvinning av avfall, såsom sortering och mekanisk behandling, bör det avfall som härrör från sådan behandling och som slutligen deponeras också beaktas vid beräkningen av deponeringsmålet.

                  (12)

                  Vid uppfyllandet av skyldigheten enligt direktiv 1999/31/EG att ombesörja behandling av avfall innan det deponeras bör medlemsstaterna tillämpa den lämpligaste behandlingen, däribland en stabilisering av den organiska delen av avfallet, för att i möjligaste mån minska de negativa effekterna av deponering av sådant avfall på miljön och människors hälsa. Vid bedömningen av huruvida en behandling är lämplig bör medlemsstaterna beakta åtgärder som redan genomförts för att minska dessa negativa effekter, särskilt separering av biologiskt avfall och separat insamling av papper och kartong.

                  (13)

                  För att säkerställa att detta direktiv genomförs på ett bättre, punktligare och enhetligare sätt och för att föregripa brister i genomförandet bör ett system med rapporter för tidig varning inrättas så att brister kan upptäckas och åtgärdas innan tidsfristerna för att uppfylla målen går ut.

                  (14)

                  För att bidra till att uppnå målen för direktiv 1999/31/EG och stärka övergången till en cirkulär ekonomi bör kommissionen främja samordning och utbyte av information och bästa praxis mellan medlemsstaterna och olika sektorer i ekonomin.

                  (15)

                  De genomföranderapporter som medlemsstaterna utarbetar vart tredje år har inte visat sig vara ett effektivt verktyg för att kontrollera att lagstiftningen efterlevs eller säkerställa ett korrekt genomförande, och de ger dessutom upphov till onödiga administrativa bördor. Det är därför lämpligt att upphäva bestämmelser som ålägger medlemsstaterna att utarbeta sådana rapporter. I stället bör efterlevnadskontrollen baseras uteslutande på de uppgifter som medlemsstaterna varje år rapporterar till kommissionen.

                  (16)

                  Medlemsstaternas rapportering av uppgifter är av avgörande betydelse för att kommissionen ska kunna bedöma hur unionsrätten på avfallsområdet efterlevs av medlemsstaterna. Uppgifternas kvalitet, tillförlitlighet och jämförbarhet bör förbättras genom att man inrättar en gemensam kontaktpunkt för samtliga avfallsuppgifter, tar bort föråldrade rapporteringskrav, utför riktmärkning av de nationella rapporteringsmetoderna och inför en kvalitetskontrollrapport. Tillförlitlig rapportering av uppgifter om avfallshantering är av största vikt för ett effektivt genomförande, för god planering av infrastruktur för avfallsbehandling och för att säkerställa att uppgifter är jämförbara mellan medlemsstater. När medlemsstaterna rapporterar om hur målen i direktiv 1999/31/EG, i dess lydelse enligt det här direktivet, har uppnåtts bör de därför använda de senaste regler som tagits fram av kommissionen och metoder som utvecklats av de respektive nationella behöriga myndigheterna med ansvar för genomförandet av det här direktivet.

                  (17)

                  För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av direktiv 1999/31/EG bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på artiklarna 5a.4, 15.5, 15b och 15c i det direktivet, i deras lydelse enligt det här direktivet. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (7).

                  (18)

                  Eftersom målen för detta direktiv, nämligen att förbättra avfallshanteringen inom unionen och därigenom bidra till skyddet, bevarandet och förbättringen av kvaliteten på miljön samt det varsamma och rationella utnyttjandet av naturresurser, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, utan snarare, på grund av åtgärdernas omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

                  (19)

                  Direktiv 1999/31/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

                  (20)

                  I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument av den 28 september 2011 (8) har medlemsstaterna åtagit sig att, när det är motiverat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i direktivet och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Lagstiftaren anser att det är motiverat att sådana dokument översänds avseende detta direktiv.

            HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
      Artikel 1
      Ändringar
      Direktiv 1999/31/EG ska ändras på följande sätt:

                  1.

                  Artikel 1.1 ska ersättas med följande:
                  ”1.   I syfte att stödja unionens övergång till en cirkulär ekonomi och i enlighet med kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG (*1), särskilt artiklarna 4 och 12, är målet för detta direktiv att säkerställa en successiv minskning av deponering av avfall, i synnerhet avfall som lämpar sig för materialåtervinning eller annan återvinning, och att genom stränga operativa och tekniska krav på avfall och deponier tillhandahålla åtgärder, förfaranden och riktlinjer för att förebygga eller så långt det är möjligt minska avfallsdeponeringens negativa effekter på miljön, i synnerhet föroreningen av ytvatten, grundvatten, mark och luft, och på den globala miljön, inbegripet växthuseffekten, liksom alla risker som deponering av avfall kan medföra för människors hälsa under deponins hela livscykel.

                     (*1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (EUT L 312, 22.11.2008, s. 3).”"

                  2.

                  Artikel 2 ska ändras på följande sätt:

                              a)

                              Led a ska ersättas med följande:

                                          ”a)

                                          De definitioner av avfall, farligt avfall, icke-farligt avfall, kommunalt avfall, avfallsproducent, avfallsinnehavare, avfallshantering, separat insamling, återvinning, förberedelse för återanvändning, materialåtervinning och bortskaffande som anges i artikel 3 i direktiv 2008/98/EG ska tillämpas.”

                              b)

                              Leden b, c, d och n ska utgå.

                              c)

                              I led r ska följande stycke läggas till:
                              ”I de yttersta randområdena i den mening som avses i artikel 349 i fördraget får medlemsstaterna besluta att tillämpa följande definition:

                                 glesbebyggelse: bebyggelse

                                          —

                                          med högst 2 000 invånare per bebyggelse och högst 5 invånare per kvadratkilometer, eller med fler än 2 000 men färre än 5 000 invånare per bebyggelse och högst 5 invånare per kvadratkilometer och som genererar högst 3 000 ton avfall per år, och

                                          —

                                          där avståndet till närmaste tätort med minst 250 invånare per kvadratkilometer är minst 100 kilometer utan vägförbindelse.”

                  3.

                  Artikel 3 ska ändras på följande sätt:

                              a)

                              I punkt 2 ska sista strecksatsen utgå.

                              b)

                              Punkt 3 ska ersättas med följande:
                              ”3.   Hanteringen av avfall från landbaserad utvinningsindustri – det vill säga avfall från prospektering, utvinning, inklusive utvecklingsfasen innan produktion inleds, bearbetning och lagring av mineraltillgångar samt från drift av stenbrott – ska undantas från detta direktivs tillämpningsområde om den omfattas av tillämpningsområdet för andra unionslagstiftningsakter.”

                  4.

                  Artikel 5 ska ändras på följande sätt:

                              a)

                              I punkt 2 ska följande stycke utgå:
                              ”Två år före den tidpunkt som anges i led c skall rådet på nytt granska ovanstående mål på grundval av en rapport från kommissionen om medlemsstaternas praktiska erfarenheter av sina ansträngningar att uppnå de mål som anges i leden a och b, om det är lämpligt åtföljd av ett förslag för att bekräfta eller ändra detta mål i syfte att säkerställa en hög nivå i fråga om miljöskydd.”

                              b)

                              I punkt 3 ska följande led läggas till:

                                          ”f)

                                          Avfall som samlats in separat för förberedelse för återanvändning och materialåtervinning i enlighet med artikel 11.1 i direktiv 2008/98/EG och artikel 22 i det direktivet, med undantag för avfall som uppkommer genom efterföljande behandling av det separat insamlade avfallet för vilket deponering ger det bästa resultatet för miljön i enlighet med artikel 4 i det direktivet.”

                              c)

                              Följande punkt ska införas:
                              ”3a.   Medlemsstaterna ska sträva efter att säkerställa att allt avfall som lämpar sig för materialåtervinning eller annan återvinning, särskilt kommunalt avfall, från och med 2030 inte ska tas emot av en deponi, med undantag för avfall för vilket deponering ger det bästa resultatet för miljön i enlighet med artikel 4 i direktiv 2008/98/EG.
                              Medlemsstaterna ska ta med information om de åtgärder som vidtas enligt denna punkt i de avfallsplaner som avses i artikel 28 i direktiv 2008/98/EG eller i andra strategiska dokument som omfattar den berörda medlemsstatens hela territorium.”

                              d)

                              Följande punkter ska läggas till:
                              ”5.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att den mängd kommunalt avfall som deponeras senast 2035 minskas till 10 % eller mindre av den totala mängden (vikt) genererat kommunalt avfall.
                              6.   En medlemsstat får skjuta upp tidsfristen för att uppnå de mål som avses i punkt 5 med upp till fem år, under förutsättning att den medlemsstaten

                                          a)

                                          deponerade mer än 60 % av sitt under 2013 genererade kommunala avfall enligt vad som rapporterats i OECD:s och Eurostats gemensamma frågeformulär, och

                                          b)

                                          senast 24 månader före utgången av den tidsfrist som fastställs i punkt 5 i denna artikel underrättar kommissionen om sin avsikt att skjuta upp tidsfristen och lämnar in en genomförandeplan i enlighet med bilaga IV till detta direktiv. Denna plan får kombineras med en genomförandeplan som lämnas in i enlighet med artikel 11.3 b i direktiv 2008/98/EG.

                                    7.   Kommissionen får inom tre månader efter mottagandet av den genomförandeplan som lämnats in enligt punkt 6 b begära att en medlemsstat reviderar planen om kommissionen anser att den inte uppfyller kraven i bilaga IV. Den berörda medlemsstaten ska lämna in en reviderad plan inom tre månader efter mottagandet av kommissionens begäran.
                              8.   Vid ett uppskjutande av tidsfristen i enlighet med punkt 6 ska medlemsstaten vidta de åtgärder som krävs för att senast 2035 minska mängden kommunalt avfall som deponeras till 25 % eller mindre av den totala mängden (vikt) genererat kommunalt avfall.
                              9.   Senast den 31 december 2024 ska kommissionen se över målet i punkt 5 i syfte att behålla eller, om så är lämpligt, sänka det och att överväga ett kvantitativt per capita-mål för deponering samt införa begränsningar för deponering av icke-farligt avfall som inte är kommunalt avfall. Kommissionen ska för detta ändamål överlämna en rapport, vid behov åtföljd av ett lagstiftningsförslag, till Europaparlamentet och rådet.”

                  5.

                  Följande artiklar ska införas:
                  ”Artikel 5a
                  Regler för beräkning av uppnåendet av målen
                  1.   Vid beräkningen av om målen i artikel 5.5 och 5.6 har uppnåtts gäller följande:

                              a)

                              Vikten av det kommunala avfall som uppkommit och skickats till deponering ska beräknas under ett visst kalenderår.

                              b)

                              Vikten av avfall som härrör från behandling före materialåtervinning eller annan återvinning av kommunalt avfall, såsom sortering eller mekanisk biologisk behandling, och som därefter deponeras ska räknas in i det kommunala avfall som rapporteras som deponerat.

                              c)

                              Vikten av kommunalt avfall som går in i förfaranden för bortskaffande genom förbränning och vikten av avfall som uppkommer genom stabilisering av den biologiskt nedbrytbara delen av kommunalt avfall för att därefter deponeras ska rapporteras som deponerat.

                              d)

                              Vikten av avfall som uppkommer under materialåtervinning eller något annat återvinningsförfarande för kommunalt avfall och som därefter deponeras ska inte räknas in i det kommunala avfall som rapporteras som deponerat.

                        2.   Medlemsstaterna ska inrätta ett ändamålsenligt system för kvalitetskontroll och spårbarhet beträffande det deponerade kommunala avfallet för att säkerställa att villkoren i punkt 1 i denna artikel är uppfyllda. För detta ändamål får de använda det system som fastställts i enlighet med artikel 11a.3 i direktiv 2008/98/EG.
                  3.   Om kommunalt avfall transporteras till en annan medlemsstat eller exporteras från unionen för deponering, i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 (*2) ska det räknas in i mängden deponerat avfall, i enlighet med punkt 1, av den medlemsstat i vilken avfallet samlades in.
                  4.   För att säkerställa enhetliga villkor för tillämpningen av denna artikel ska kommissionen senast den 31 mars 2019 anta genomförandeakter som fastställer reglerna för beräkning, kontroll och rapportering av uppgifter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 17.2.
                  Artikel 5b
                  Rapport om tidig varning
                  1.   Kommissionen ska, i samarbete med Europeiska miljöbyrån, utarbeta en rapport om framstegen med att uppnå de mål som anges i artikel 5.5 och 5.6 senast tre år innan var och en av de tidsfrister som föreskrivs i de bestämmelserna löper ut.
                  2.   De rapporter som avses i punkt 1 ska innehålla följande:

                              a)

                              En uppskattning av i vilken utsträckning varje medlemsstat har uppnått målen.

                              b)

                              En förteckning över medlemsstater som riskerar att inte uppnå målen inom de respektive tidsfristerna, åtföljt av lämpliga rekommendationer för de berörda medlemsstaterna.

                              c)

                              Exempel på bästa praxis som används över hela unionen och som skulle kunna ge vägledning för arbetet med att uppnå målen.

                        Artikel 5c
                  Utbyte av information och bästa praxis
                  Kommissionen ska organisera ett regelbundet utbyte av information och bästa praxis mellan medlemsstaterna, inklusive, i förekommande fall, med lokala och regionala myndigheter, om det praktiska genomförandet av kraven i detta direktiv.

                     (*2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av den 14 juni 2006 om transport av avfall (EUT L 190, 12.7.2006, s. 1).”"

                  6.

                  I artikel 6 a ska följande mening läggas till:
                  ”Medlemsstaterna ska se till att de åtgärder som vidtas i enlighet med denna punkt inte äventyrar uppnåendet av målen i direktiv 2008/98/EG, särskilt om avfallshierarkin och om ökningen av förberedelser för återanvändning och materialåtervinning enligt vad som anges i artikel 11 i det direktivet.”

                  7.

                  I artikel 11.2 ska andra stycket utgå.

                  8.

                  Artikel 15 ska ersättas med följande:
                  ”Artikel 15
                  Rapportering
                  1.   Medlemsstaterna ska för varje kalenderår rapportera uppgifterna om genomförandet av artikel 5.2, 5.5 och 5.6 till kommissionen.
                  De ska rapportera uppgifterna elektroniskt inom 18 månader efter utgången av det rapporteringsår för vilket uppgifterna samlas in. Uppgifterna ska rapporteras i det format som fastställts av kommissionen i enlighet med punkt 5 i den här artikeln.
                  Den första rapporteringsperioden om genomförandet av artikel 5.5 och 5.6 ska påbörjas det första hela kalenderåret efter antagandet av den genomförandeakt där rapporteringsformatet fastställs, i enlighet med punkt 5 i denna artikel, och ska omfatta uppgifterna för den rapporteringsperioden.
                  2.   Medlemsstaterna ska rapportera uppgifterna om genomförandet av artikel 5.2 fram till den 1 januari 2025.
                  3.   De uppgifter som medlemsstaterna rapporterar i enlighet med denna artikel ska åtföljas av en kvalitetskontrollrapport.
                  4.   Kommissionen ska granska de uppgifter som rapporteras i enlighet med denna artikel och offentliggöra en rapport om resultaten av granskningen. Rapporten ska innehålla en bedömning av hur insamlingen av uppgifter är organiserad, av de uppgiftskällor och metoder som används i medlemsstaterna samt av uppgifternas fullständighet, tillförlitlighet, aktualitet och samstämmighet. Bedömningen får innefatta särskilda rekommendationer om förbättringar. Rapporten ska sammanställas efter medlemsstaternas första rapportering av uppgifter och vart fjärde år därefter.
                  5.   Kommissionen ska senast den 31 mars 2019 anta genomförandeakter som fastställer formatet för rapportering av de uppgifter som avses i punkt 1 i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 17.2.”

                  9.

                  Följande artiklar ska införas:
                  ”Artikel 15a
                  Styrmedel för att främja en övergång till en mer cirkulär ekonomi
                  För att bidra till målen i detta direktiv ska medlemsstaterna använda ekonomiska styrmedel och andra åtgärder för att ge incitament till tillämpningen av avfallshierarkin. Dessa styrmedel och åtgärder får inbegripa de som anges i bilaga IVa till direktiv 2008/98/EG eller andra lämpliga styrmedel och åtgärder.
                  Artikel 15b
                  Fastställande av permeabilitetskoefficienten för deponier
                  Kommissionen ska anta genomförandeakter för att ange den metod som ska användas för fastställande av permeabilitetskoefficienten för deponier, på fältet och för platsens hela utsträckning. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 17.2.
                  Artikel 15c
                  Unionsstandard för provtagning av avfall
                  Kommissionen ska anta genomförandeakter för att ta fram en standard för provtagning av avfall. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 17.2. Fram till det att dessa genomförandeakter antas får medlemsstaterna tillämpa nationella standarder och förfaranden.”

                  10.

                  Artikel 16 ska ersättas med följande:
                  ”Artikel 16
                  Översyn av bilagorna
                  Kommissionen ska regelbundet se över bilagorna och vid behov lägga fram lämpliga lagstiftningsförslag.”

                  11.

                  Artikel 17 ska ersättas med följande:
                  ”Artikel 17
                  Kommittéförfarande
                  1.   Kommissionen ska biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 39 i direktiv 2008/98/EG. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (*3).
                  2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
                  Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.

                     (*3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).”"

                  12.

                  I bilaga I ska punkt 3.5 utgå.

                  13.

                  I bilaga II ska punkt 5 utgå.

                  14.

                  I bilaga III punkt 2 ska första stycket utgå.

                  15.

                  Bilaga IV ska läggas till i enlighet med bilagan till det här direktivet.

            Artikel 2
      Införlivande
      1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 5 juli 2020. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
      När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
      2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell rätt som de antar på det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen ska underrätta de övriga medlemsstaterna om detta.
      Artikel 3
      Ikraftträdande
      Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
      Artikel 4
      Adressater
      Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

         Utfärdat i Strasbourg den 30 maj 2018.

               På Europaparlamentets vägnar

            A. TAJANI

               Ordförande

               På rådets vägnar

            L. PAVLOVA

               Ordförande

         (1)  EUT C 264, 20.7.2016, s. 98.

         (2)  EUT C 17, 18.1.2017, s. 46.

         (3)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 18 april 2018 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 22 maj 2018.

         (4)  Rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall (EGT L 182, 16.7.1999, s. 1.)

         (5)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (EUT L 312, 22.11.2008, s. 3).

         (6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/21/EG av den 15 mars 2006 om hantering av avfall från utvinningsindustrin och om ändring av direktiv 2004/35/EG (EUT L 102, 11.4.2006, s. 15).

         (7)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

         (8)  EUT C 369, 17.12.2011, s. 14.

         BILAGA
         Följande bilaga ska läggas till:

               ”BILAGA IV
               GENOMFÖRANDEPLAN SOM SKA LÄMNAS IN I ENLIGHET MED ARTIKEL 5.6
               Den genomförandeplan som ska lämnas in i enlighet med artikel 5.6 ska innehålla följande:

                           1.

                           En bedömning av tidigare, nuvarande och planerad omfattning av materialåtervinning, deponering och annan behandling av kommunalt avfall och de flöden det består av.

                           2.

                           En bedömning av genomförandet av avfallsplaner och avfallsförebyggande program som införts enligt artiklarna 28 och 29 i direktiv 2008/98/EG.

                           3.

                           Skälen till att medlemsstaten anser att den kanske inte kommer att hinna uppnå det relevanta målet i artikel 5.5 inom den tidsfrist som där fastställts och en bedömning av vilken förlängning av tidsfristen den behöver för att uppnå detta mål.

                           4.

                           De åtgärder som är nödvändiga för att uppnå de mål som anges i artikel 5.8 i detta direktiv och som ska gälla för medlemsstaten under den förlängda tidsfristen, inbegripet de lämpliga ekonomiska styrmedel och andra åtgärder för att ge incitament till tillämpningen av avfallshierarkin som fastställs i artikel 4.1 i och bilaga IVa till direktiv 2008/98/EG.

                           5.

                           En tidsplan för genomförandet av de åtgärder som anges i punkt 4, fastställande av vilket organ som ska vara behörigt för genomförandet samt en bedömning av åtgärdernas enskilda bidrag till uppnåendet av de mål som är tillämpliga vid en förlängd tidsfrist.

                           6.

                           Information om finansieringen av avfallshanteringen i enlighet med principen om att förorenaren betalar.

                           7.

                           Åtgärder för att vid behov förbättra uppgifternas kvalitet i syfte att uppnå bättre planerings- och övervakningsresultat inom avfallshanteringen.”