Avis juridique important

|

31996L0071

Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 018 , 21/01/1997 s. 0001 - 0006

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2 och 66 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfarandet (3), ochmed beaktande av följande:1. Enligt artikel 3 c i fördraget utgör avskaffandet av hindren för fri rörlighet för personer och tjänster mellan medlemsstaterna ett av gemenskapens mål.2. Vad gäller tillhandahållandet av tjänster är alla begränsningar som grundar sig på nationalitet eller hemvist förbjudna enligt fördraget efter övergångstidens slut.3. Genomförandet av den inre marknaden medför en dynamisk miljö för att tillhandahålla tjänster över gränserna, genom att det lockar ett växande antal företag att utstationera arbetstagare för att tillfälligt utföra arbete inom en annan medlemsstats territorium än den stat inom vilkens territorium de vanligtvis fullgör sitt arbete.4. Tillhandahållandet av tjänster kan antingen bestå i arbete som utförs av ett företag för egen räkning och under egen ledning, i enlighet med ett avtal som har slutits mellan detta företag och mottagaren av de tillhandahållna tjänsterna, eller av att arbetstagare ställs till förfogande för ett företag i enlighet med ett offentligt eller privaträttsligt kontrakt.5. Att främja tillhandahållandet av tjänster över gränserna kräver lojal konkurrens och åtgärder som garanterar att arbetstagarnas rättigheter respekteras.6. Ett anställningsförhållande över gränserna ger upphov till problem beträffande vilken lag som skall tillämpas på detta anställningsförhållande och i parternas intresse bör det fastställas arbets- och anställningsvillkor, vilka skall tillämpas på det avsedda anställningsförhållandet.7. Romkonventionen av den 19 juni 1980 om tillämplig lag på avtalsförpliktelser (4), vilken antagits av tolv medlemsstater, trädde i kraft den 1 april 1991 i en majoritet av medlemsstaterna.8. I artikel 3 i den konventionen anges som en allmän regel att parterna fritt får välja vilken lag som skall tillämpas. Om inget val gjorts regleras avtalet enligt artikel 6.2 av lagen i det land där arbetstagaren vid fullgörandet av avtalet vanligtvis utför sitt arbete, även om han tillfälligt är utstationerad i ett annat land eller, om arbetstagaren inte vanligtvis utför sitt arbete i ett och samma land, av lagen i det land där företaget som har anställt honom är beläget, om det inte framgår av de samlade omständigheterna att anställningsavtalet har närmare anknytning till ett annat land, i vilket fall lagen i detta land skall tillämpas.9. Enligt artikel 6.1 i konventionen får inte parternas val av tillämplig lag medföra att arbetstagaren berövas det skydd som garanteras genom de tvingande bestämmelserna i den lag som enligt punkt 2 skall tillämpas om inget val gjorts.10. I artikel 7 i konventionen anges att de obligatoriska reglerna i en annan lag, särskilt lagen i den medlemsstat inom vars territorium arbetstagaren tillfälligt är utstationerad, på vissa villkor kan gälla samtidigt som den lag som har förklarats vara tillämplig.11. I enlighet med principen om företräde för gemenskapslagstiftningen som anges i artikel 20 i konventionen, inverkar konventionen inte på tillämpningen av bestämmelser som på särskilda områden fastställer hur lagvalsfrågor som rör avtalsförpliktelser skall lösas och som har tagits med eller kommer att tas med i rättsakter från Europeiska gemenskapernas institutioner eller i nationell lagstiftning som har harmoniserats vid genomförandet av sådana rättsakter.12. Gemenskapsrätten hindrar inte medlemsstaterna från att utvidga tillämpningsområdet för sin lagstiftning eller för kollektivavtal som har ingåtts mellan arbetsmarknadens parter, till att omfatta alla personer som utför avlönat arbete, också tillfälligt, på deras territorium, även om arbetsgivaren är etablerad i en annan medlemsstat. Gemenskapsrätten förbjuder inte medlemsstaterna att med lämpliga medel garantera att dessa regler följs.13. Medlemsstaternas lagstiftning bör samordnas så att det kan fastställas en kärna av tvingande regler för minimiskydd, vilka skall följas i värdlandet av de arbetsgivare som utstationerar arbetstagare för tillfälligt arbete på den medlemsstats territorium där tjänsterna tillhandahålls. En sådan samordning kan säkerställas endast med hjälp av gemenskapsrätten.14. Den som tillhandahåller tjänsterna bör följa en "hård kärna" av tydligt definierade skyddsregler, oavsett hur länge arbetstagarens utstationering varar.15. Det bör anges att i vissa avgränsade fall av arbete med montering och/eller installation gäller inte bestämmelserna om minimilön och minsta antal betalda semesterdagar per år.16. En viss flexibilitet i tillämpningen av bestämmelserna om minimilön och minsta antal betalda semesterdagar per år bör dessutom säkerställas. Om utstationeringen inte varar längre än en månad får medlemsstaterna på vissa villkor göra undantag från bestämmelserna om minimilön eller ange möjligheten till undantag genom kollektivavtal. Om det arbete som skall utföras är av ringa omfattning får medlemsstaterna göra undantag från bestämmelserna om minimilön och minsta antal betalda semesterdagar per år.17. De tvingande regler för minimiskydd som gäller i värdlandet bör inte hindra att arbets- och anställningsvillkor som är förmånligare för arbetstagarna tillämpas.18. Principen om att de företag som är etablerade utanför gemenskapen inte bör behandlas på ett förmånligare sätt än de företag som är etablerade inom en medlemsstats territorium bör följas.19. Om inte annat föreskrivs i andra gemenskapsbestämmelser medför inte detta direktiv någon skyldighet att tillåta företag för uthyrning av arbetskraft, och direktivet står inte heller i strid med att medlemsstaterna tillämpar sin lagstiftning om att arbetskraft ställs till förfogande och företag för uthyrning av arbetskraft för företag som inte är etablerade inom deras territorium, men som utövar verksamhet där i samband med tillhandahållande av tjänster.20. Detta direktiv påverkar varken de avtal som gemenskapen har ingått med tredje land eller medlemsstaternas lagstiftning om rätten för någon från tredje land att tillhandahålla tjänster inom deras territorium. Detta direktiv påverkar inte heller nationell lagstiftning om villkor för inresa, bosättning och anställning för arbetstagare som är medborgare i tredje land.21. Bestämmelser om sociala förmåner och sociala avgifter fastställs i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen (5).22. Detta direktiv inverkar inte på den rättsliga regleringen i medlemsstaterna vad gäller rätten att vidta fackliga stridsåtgärder för att försvara yrkesintressen.23. De behöriga instanserna i de olika medlemsstaterna bör samarbeta med varandra för att genomföra detta direktiv. Medlemsstaterna bör ange lämpliga åtgärder som skall vidtas om bestämmelserna i detta direktiv inte följs.24. Det är viktigt att garantera att detta direktiv genomförs ordentligt och att i detta syfte planera ett nära samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna.25. Senast fem år efter det att direktivet har antagits måste kommissionen ta upp föreskrifterna för genomförandet av detta direktiv till förnyad prövning för att vid behov föreslå nödvändiga ändringar.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Tillämpningsområde 1. Detta direktiv skall tillämpas på företag som är etablerade i en medlemsstat och som i samband med tillhandahållande av tjänster över gränserna, utstationerar arbetstagare enligt punkt 3, inom en medlemsstats territorium.2. Detta direktiv skall inte tillämpas på företag inom handelsflottan såvitt avser besättning ombord.3. Detta direktiv skall tillämpas om ett företag som anges i punkt 1 vidtar någon av följande gränsöverskridande åtgärder:a) Utstationering av en arbetstagare för egen räkning och under egen ledning inom en medlemsstats territorium, enligt avtal som ingåtts mellan det utstationerande företaget och mottagaren av tjänsterna, vilken bedriver verksamhet i denna medlemsstat, om det finns ett anställningsförhållande mellan det utstationerande företaget och arbetstagaren under utstationeringstiden.b) Utstationering av en arbetstagare inom en medlemsstats territorium på en arbetsplats eller i ett företag som tillhör koncernen, om det finns ett anställningsförhållande mellan det utstationerande företaget och arbetstagaren under utstationeringstiden.c) I egenskap av företag för uthyrning av arbetskraft eller företag som ställer arbetskraft till förfogande, verkställer utstationering av en arbetstagare till ett användarföretag som är etablerat eller som bedriver verksamhet inom en medlemsstats territorium, om det finns ett anställningsförhållande mellan företaget för uthyrning av arbetskraft eller det företag som ställer arbetskraft till förfogande och arbetstagaren under utstationeringstiden.4. Företag som är etablerade i en icke-medlemsstat får inte behandlas förmånligare än företag som är etablerade i en medlemsstat.Artikel 2Definition 1. I detta direktiv avses med utstationerad arbetstagare varje arbetstagare som under en begränsad tid utför arbete inom en annan medlemsstats territorium än där han vanligtvis arbetar.2. I detta direktiv avses med begreppet arbetstagare det begrepp som tillämpas i rätten i den medlemsstat inom vars territorium arbetstagaren är utstationerad.Artikel 3Arbets- och anställningsvillkor 1. Medlemsstaterna skall, oavsett vilken lag som gäller för anställningsförhållandet, se till att de företag som anges i artikel 1.1 på följande områden garanterar de arbetstagare som är utstationerade inom deras territorium de arbets- och anställningsvillkor som i den medlemsstat inom vars territorium arbetet utförs är fastställda- i bestämmelser i lagar eller andra författningar, och/eller- i kollektivavtal eller skiljedomar som förklarats ha allmän giltighet enligt punkt 8, i den utsträckning som de rör de verksamheter som anges i bilagan:a) Längsta arbetstid och kortaste vilotid.b) Minsta antal betalda semesterdagar per år.c) Minimilön, inbegripet övertidsersättning; denna punkt gäller dock inte yrkesanknutna tilläggspensionssystem.d) Villkor för att ställa arbetstagare till förfogande, särskilt genom företag för uthyrning av arbetskraft.e) Säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen.f) Skyddsåtgärder med hänsyn till arbets- och anställningsvillkor för gravida kvinnor och kvinnor som nyligen fött barn samt för barn och unga.g) Lika behandling av kvinnor och män samt andra bestämmelser om icke-diskriminerande behandling.I detta direktiv avses med minimilön enligt punkt c första raden den minimilön som fastställs i nationell lagstiftning och/eller praxis i den medlemsstat inom vars territorium arbetstagaren är utstationerad.2. För sådant arbete i samband med en första montering och/eller en första installation som ingår i leveranskontraktet för en vara och som krävs för att den levererade varan skall kunna tas i bruk och som utförs av yrkesarbetare och/eller specialiserade arbetstagare från det levererande företaget, gäller bestämmelserna i punkt 1 andra stycket b och c endast om utstationeringens varaktighet överstiger åtta dagar.Denna bestämmelse gäller inte för sådan byggnadsverksamhet som anges i bilagan.3. Medlemsstaterna kan, efter samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med sedvanor och bruk i varje medlemsstat, besluta att bestämmelserna i punkt 1 andra stycket c inte skall gälla i de fall som anges i artikel 1.3 a och 1.3 b, om utstationeringens varaktighet inte överstiger en månad.4. Medlemsstaterna kan, i enlighet med nationell lagstiftning och/eller praxis, ange att det kan göras undantag från bestämmelserna i punkt 1 andra stycket c i de fall som anges i artikel 1.3 a och 1.3 b, samt från ett beslut som en medlemsstat har fattat enligt punkt 3 i denna artikel, genom kollektivavtal enligt punkt 8, för ett eller flera verksamhetsområden, om utstationeringens varaktighet inte överstiger en månad.5. Medlemsstaterna kan ange att undantag får beviljas från bestämmelserna i punkt 1 andra stycket b och c i de fall som anges i artikel 1.3 a och 1.3 b på grund av arbetets ringa omfattning.De medlemsstater som använder sig av den möjlighet som anges i första stycket skall fastställa vilka villkor som arbetet skall uppfylla för att kunna anses vara av "ringa omfattning".6. Utstationeringens varaktighet beräknas utifrån en referensperiod om ett år från dess början.Vid beräkningen av denna period skall de perioder medräknas, som någon annan arbetstagare eventuellt kan ha varit utstationerad för samma arbete.7. Punkt 1 6 skall inte hindra tillämpning av arbets- och anställningsvillkor som är förmånligare för arbetstagarna.Ersättningar som hör ihop med utstationeringen skall anses utgöra en del av minimilönen, om de inte utbetalas som ersättning för utgifter som i själva verket har uppkommit till följd av utstationeringen, t.ex. utgifter för resa, kost eller logi.8. Med kollektivavtal eller skiljedomar som förklarats ha allmän giltighet menas sådana kollektivavtal eller skiljedomar som skall följas av alla företag inom den aktuella sektorn eller det aktuella arbetet och inom det aktuella geografiska området.Om det saknas ett system för att förklara att kollektivavtal eller skiljedomar har allmän giltighet enligt första stycket, kan medlemsstaterna, om de så beslutar, utgå ifrån- kollektivavtal eller skiljedomar som gäller allmänt för alla likartade företag inom den aktuella sektorn eller det aktuella arbetet och inom det aktuella geografiska området, och/eller- kollektivavtal som har ingåtts av de mest representativa arbetsmarknadsorganisationerna på nationell nivå och som gäller inom hela det nationella territoriet,om det vid tillämpningen av dem på de företag som anges i artikel 1.1 vad gäller de områden som räknas upp i punkt 1 första stycket i denna artikel garanteras att dessa företag behandlas på samma sätt som de övriga företag som anges i detta stycke och som befinner sig i en likartad situation.Enligt denna artikel behandlas företag på samma sätt när de nationella företag som befinner sig i en likartad situation- på de aktuella arbetsplatserna eller inom de aktuella sektorerna är underkastade samma skyldigheter på de områden som räknas upp i punkt 1 första stycket som de företag som avses med utstationeringarna, och- skall uppfylla dessa skyldigheter med samma verkningar.9. Medlemsstaterna kan fastställa att de företag som anges i artikel 1.1 skall garantera arbetstagarna enligt artikel 1.3 c samma villkor som de som tillämpas för tillfälligt anställda arbetstagare i den medlemsstat inom vars territorium arbetet utförs.10. Detta direktiv hindrar inte att medlemsstaterna, i enlighet med fördraget, på samma villkor ålägger de nationella företagen och företagen från andra medlemsstater- arbets- och anställningsvillkor på andra områden än de som anges i punkt 1 första stycket om bestämmelserna rör ordre public,- arbets- och anställningsvillkor som är fastställda i kollektivavtal eller skiljedomar enligt punkt 8 med avseende på annan verksamhet än de som anges i bilagan.Artikel 4Samarbete i fråga om information 1. I syfte att genomföra detta direktiv skall medlemsstaterna i enlighet med nationell lagstiftning och/eller praxis utse ett eller flera förbindelsekontor eller en eller flera nationella behöriga instanser.2. Medlemsstaterna skall planera ett samarbete mellan de offentliga förvaltningar som i enlighet med nationell lagstiftning har behörighet att övervaka de arbets- och anställningsvillkor som anges i artikel 3. Detta samarbete består särskilt i att besvara motiverade förfrågningar från dessa offentliga förvaltningar om information angående utsändande av arbetstagare till andra medlemsstater, inbegripet uppenbart missbruk eller gränsöverskridande verksamheter som antas vara olagliga.Kommissionen och de offentliga förvaltningar som avses i första stycket skall i nära samarbete granska de problem som kan uppkomma vid genomförandet av artikel 3.10.Den ömsesidiga administrativa hjälpen skall vara kostnadsfri.3. Varje medlemsstat skall vidta åtgärder för att informationen om de arbets- och anställningsvillkor som avses i artikel 3 skall vara allmänt tillgänglig.4. Varje medlemsstat skall underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om de förbindelsekontor och/eller behöriga instanser som anges i punkt 1.Artikel 5Åtgärder Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder om bestämmelserna i detta direktiv inte följs.De skall i synnerhet sörja för att arbetstagarna och/eller deras företrädare har tillgång till lämpliga förfaranden såvitt avser att säkerställa de skyldigheter som anges i detta direktiv.Artikel 6Rättslig behörighet För att göra gällande rätten till de arbets- och anställningsvillkor som garanteras i artikel 3, kan talan väckas i den medlemsstat inom vars territorium arbetstagaren är eller har varit utstationerad, utan att detta i förekommande fall påverkar möjligheten att i enlighet med internationella konventioner om rättslig behörighet att väcka talan i en annan stat.Artikel 7Genomförande Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 16 december 1999. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 8Förnyad prövning företagen av kommissionen Senast den 16 december 2001 skall kommissionen företa en förnyad prövning av föreskrifterna för genomförandet av detta direktiv för att vid behov föreslå rådet nödvändiga ändringar.Artikel 9Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 16 december 1996.För EuropaparlamentetK. HÄNSCHOrdförandeFör rådetI. YATESOrdförande(1) EGT nr C 225, 30.8.1991, s. 6, och EGT nr C 187, 9.7.1993, s. 5.(2) EGT nr C 49, 24.2.1992, s. 41.(3) Yttrande av Europaparlamentet den 10 februari 1993 (EGT nr C 72, 15.3.1993, s. 78), rådets gemensamma ståndpunkt av den 3 juni 1996 (EGT nr C 220, 29.7.1996, s. 1) och Europaparlamentets beslut av den 18 september 1996 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 24 september 1996.(4) EGT nr L 266, 9.10.1980, s. 1.(5) EGT nr L 149, 5.7.1971, s. 2. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 3096/95 (EGT nr L 335, 30.12.1995, s. 10).BILAGA Den verksamhet som anges i artikel 3.1 andra strecksatsen omfattar all byggverksamhet som avser uppförande, iståndsättande, underhåll, ombyggnad eller rivning av byggnader, särskilt följande arbeten:1. Schaktning2. Markarbeten3. Byggnadsarbete4. Montering och nedmontering av prefabricerade delar5. Ombyggnad eller inredning6. Ändringar7. Renovering8. Reparationer9. Nedmontering10. Rivning11. Löpande underhåll12. Underhåll i form av måleri- och rengöringsarbeten13. Sanering


Avis juridique important

|

31996L0035

Rådets direktiv 96/35/EG av den 3 juni 1996 om utnämning av och kompetens hos säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods på väg, järnväg eller inre vattenvägar

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 145 , 19/06/1996 s. 0010 - 0015

RÅDETS DIREKTIV 96/35/EG av den 3 juni 1996 om utnämning av och kompetens hos säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods på väg, järnväg eller inre vattenvägar EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 75 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),i enlighet med det i artikel 189 c i fördraget angivna förfarandet (3), ochmed beaktande av följande:Under åren har nationella och internationella transporter av farligt gods ökat avsevärt, vilket medför ökade risker för olyckor.Vissa olyckor som inträffar vid transport av farligt gods kan vara förorsakade av bristande kunskaper om de risker som är förenade med sådana transporter.Vid inrättandet av en inre marknad visar det sig nödvändigt att anta åtgärder för att på ett bättre sätt förebygga de risker som är förenade med sådana transporter.Genom rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa (4) införs inga åtgärder mot de risker som är förenade med transport av farligt gods.Det är angeläget att kräva att de företag som utför transporter av farligt gods eller lastning eller lossning i samband med sådana transporter, följer bestämmelserna för att förebygga de risker som är förenade med transport av farligt gods, oavsett om det gäller transport på väg, järnväg eller inre vattenvägar och för att underlätta uppnåendet av detta syfte bör säkerhetsrådgivare med lämplig utbildning utses vad gäller transport av farligt gods.Utbildningen måste syfta till att ge rådgivaren kunskaper och de väsentliga bestämmelser i lagar, förordningar och föreskrifter som är tillämpliga för sådan transport.Medlemsstaterna måste fastställa en lägsta gemensam utbildningsnivå vilken skall bekräftas genom en godkänd examen.Medlemsstaterna måste utfärda ett intyg enligt en gemenskapsmodell om rådgivarens kompetens så att denne kan utföra sitt arbete i hela gemenskapen.Rådgivarens kompetens kommer att bidra till bättre kvalitet i den verksamhet de verkar i vilket främjar användarnas intressen. Den bidrar även till minskade risker för olyckor som kan medföra oåterkallelig försämring av miljön och allvarliga fysiska skador för människor som kan komma i kontakt med det farliga godset.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Syfte Medlemsstaterna skall, i enlighet med villkoren i detta direktiv, vidta nödvändiga åtgärder för att varje företag som i sin verksamhet utför transport av farligt gods på väg, järnväg eller inre vattenvägar, eller lastning eller lossning i samband med sådana transporter, senast den 31 december 1999 utser en eller flera säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods, med uppdrag att medverka till att förebygga de risker för människor eller egendom eller i miljön som är förenade med sådan verksamhet.Artikel 2 Definitioner I detta direktiv avses med:a) företag: varje fysisk eller juridisk person med eller utan vinstsyfte, varje förening eller grupp av personer, som inte utgör en juridisk person, med eller utan vinstsyfte, och varje myndighetsorgan som antingen för egen del utgör en juridisk person eller som är beroende av en myndighet som är en juridisk person och som transporterar, lastar eller lossar farligt gods;b) säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods, nedan kallat "rådgivare": varje person som utses av företagsledningen för att utföra de uppdrag och uppgifter som anges i artikel 4 och som har ett sådant utbildningsintyg som krävs enligt artikel 5;c) farligt gods: gods som betecknas som farligt gods enligt bilaga A i rådets direktiv 94/55/EG av den 21 november 1994 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på väg (5);d) berörda verksamheter: transport av farligt gods på väg, järnväg eller inre vattenvägar, med undantag för nationell inre vattenväg som inte står i förbindelse med andra medlemsstaters inre vattenvägar, samt lastning eller lossning i samband med dessa transporter.Artikel 3 Undantag Medlemsstaterna kan föreskriva att detta direktiv inte skall tillämpas på företag:a) vars berörda verksamhet gäller transport av farligt gods med transportmedel som tillhör militären eller som sker under militärens ansvar, ellerb) vars berörda verksamhet gäller sådana begränsade kvantiteter per transportenhet, som understiger de mängder som fastställts i marginalanteckningarna 10010 och 10011 i bilaga B i direktiv 94/55/EG, ellerc) vars huvud- eller biverksamhet inte består av transport av farligt gods eller lastning eller lossning i samband med sådan transport, men som tillfälligt genomför nationell transport av farligt gods eller utför lastning eller lossning i samband med sådan transport och där risken för fara eller miljöförstöring är minimal.Artikel 4 Säkerhetsrådgivarens roll och utnämning 1. Rådgivarens huvuduppgift är att under företagsledningens ansvar med alla tillämpliga medel och åtgärder inom ramen för företagets berörda verksamhet underlätta fullgörandet av denna verksamhet i enlighet med tillämpliga bestämmelser och under bästa möjliga säkerhetsförhållanden. Rådgivaren skall utföra de uppgifter som anges i bilaga I med hänsyn tagen till företagets verksamhet.2. Rådgivarens åligganden kan även utföras av företagsledaren själv, av en person som har andra uppgifter i företaget eller av en person som inte tillhör företaget, under förutsättning att personen i fråga verkligen kan utföra rådgivarens uppgifter.3. På begäran skall varje berört företag meddela rådgivarens namn till den behöriga myndigheten eller till ett för ändamålet utsett organ i varje medlemsstat.Artikel 5 Utbildningsintyg 1. Rådgivaren skall inneha ett utbildningsintyg enligt gemenskapsmodell, nedan kallat "intyg" som gäller för det eller de berörda transportslagen. Detta intyg skall utfärdas av den behöriga myndigheten eller av ett för ändamålet utsett organ i varje medlemsstat.2. För att erhålla intyget måste personen genomgå en utbildning och avlägga en examen som godkänns av medlemsstatens behöriga myndighet.3. Utbildningen syftar huvudsakligen till att ge den blivande rådgivaren erforderliga kunskaper om de risker som är förenade med transport av farligt gods, om lagar, förordningar och föreskrifter som är tillämpliga för det eller de berörda transportslagen samt om de uppgifter som anges i bilaga I.4. Provet skall åtminstone omfatta de ämnesområden som anges i förteckningen i bilaga II.5. Intyget skall upprättas i enlighet med modellen i bilaga III.6. Intyget skall erkännas av samtliga medlemsstater.Artikel 6 Intygets giltighet Intyget skall vara giltigt i fem år. Intygets giltighetstid skall förlängas automatiskt för fem år i taget om innehavaren, under det år som föregår intygets sista giltighetsdag, genomgått repetitionsutbildning eller har godkänts vid ett prov vilka har godtagits av den behöriga myndigheten.Artikel 7 Olycksrapportering Om en olycka som skadat människor, egendom eller miljön inträffar under transport, lastning eller lossning som utförs av det berörda företaget, skall rådgivaren, efter att ha inhämtat de nödvändiga upplysningarna för detta, lämna en olycksrapport till företagsledningen, eller, i förekommande fall, till en lokal myndighet.Denna rapport skall inte ersätta de rapporter som företagsledningen eventuellt åläggs att lämna i medlemsstaterna enligt annan internationell, gemenskapsrättslig eller nationell lagstiftning.Artikel 8 Anpassning av direktivet Nödvändiga ändringar för att anpassa detta direktiv till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen inom dess tillämpningsområde, skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 9.Artikel 9 1. Kommissionen skall bistås av en kommitté för transport av farligt gods, vilken inrättades genom artikel 9 i direktiv 94/55/EG, nedan kallad "kommittén", som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Vid röstning i kommittén skall de röster som avges av medlemsstaternas företrädare vägas enligt samma artikel. Ordföranden får inte rösta.3. a) Kommissionen skall själv anta de föreslagna åtgärderna om de är förenliga med kommitténs yttrande.b) Om åtgärderna inte är förenliga med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.Artikel 10 Detta direktiv skall inte påverka bestämmelserna om arbetstagarnas säkerhet och hälsa i direktiv 89/391/EEG och dess särskilda tillämpningsbestämmelser.Artikel 11 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar, förordningar och föreskrifter som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1999. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall se till att till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 12 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 3 juni 1996.På rådets vägnarT. TREUOrdförande(1) EGT nr C 185, 17.7.1991, s. 5 och C 233, 11.9.1992, s. 5.(2) Yttrandet avgivet den 27 november 1991 (EGT nr C 40, 17.2.1992, s. 46).(3) Yttrande avgivet den 15 maj 1992 (EGT nr C 150, 15.6.1992, s. 332), rådets gemensamma ståndpunkt av den 6 oktober 1995 (EGT nr C 297, 10.11.1995, s. 13) och Europaparlamentets beslut av den 17 januari 1996 (EGT nr C 32, 5.2.1996, s. 49).(4) EGT nr L 183, 29.6.1989, s. 1.(5) EGT nr L 319, 12.12.1994, s. 7.BILAGA I FÖRTECKNING ÖVER RÅDGIVARENS UPPGIFTER SOM AVSES I ARTIKEL 4.1 Rådgivaren skall särskilt ha följande uppgifter:- övervaka efterlevnaden av bestämmelser för transport av farligt gods,- ge företaget råd i fråga om verksamhet rörande transport av farligt gods,- överlämna en årlig rapport till företagsledningen eller i förekommande fall till en lokal myndighet, om företagets verksamhet när det gäller transport av farligt gods. Rapporten skall bevaras i fem år och på begäran ställas till de nationella myndigheternas förfogande.I rådgivarens uppgifter ingår dessutom bland annat undersökning av följande praxis och förfaranden i samband med transport av farligt gods:- förfarandet för att säkra efterlevnaden av bestämmelserna om identifiering av farligt gods som transporteras,- företagets praxis rörande den hänsyn som tas vid förvärv av transportmedel till särskilda behov som gäller för transport av farligt gods,- förfaranden för att kontrollera den utrustning som används vid transport, lastning eller lossning av farligt gods,- att företagets berörda personal har lämplig utbildning och att uppgifter om utbildningen finns i personalregistret,- genomförande av lämpliga nödåtgärder i händelse av olycka eller tillbud som kan påverka säkerheten vid transport, lastning eller lossning av farligt gods,- utförande av analyser och vid behov upprättande av rapporter om konstaterade olycksfall, tillbud eller allvarliga överträdelser under transport, lastning eller lossning av farligt gods,- införande av lämpliga åtgärder för att undvika att olycksfall, tillbud eller allvarliga överträdelser upprepas,- hänsynstagande till lagstiftning och särskilda behov vid transport av farligt gods vad avser valet eller anlitande av underleverantörer eller andra mellanhänder,- kontroll av att personalen med uppdrag att transportera, lasta eller lossa farligt gods har fått detaljerade arbetsföreskrifter och instruktioner,- införande av åtgärder för att öka medvetenheten om de risker som är förenade med transport, lastning eller lossning av sådant gods,- införande av kontrollförfaranden för att säkerställa att de dokument och den säkerhetsutrustning som skall medfölja transporterna finns ombord och att dessa dokument och denna utrustning uppfyller gällande bestämmelser,- införande av kontrollförfaranden för att säkerställa att bestämmelserna vad gäller lastning och lossning följs.BILAGA II FÖRTECKNING ÖVER DE ÄMNESOMRÅDEN SOM AVSES I ARTIKEL 5.4 De kunskaper som skall beaktas för erhållande av intyget skall åtminstone avse följande ämnen:I. Allmänna förebyggande och säkerhetsåtgärder:- kunskap om de olika konsekvenser som en olycka med farligt gods kan innebära,- kunskaper om de främsta olycksorsakerna.II. Bestämmelser hänförliga till det använda transportslaget i nationell lagstiftning i gemenskapslagstiftningen och i internationella konventioner och överenskommelser, särskilt rörande:1. Klassificering av farligt gods:- förfarandet för klassificering av lösningar och blandningar,- uppbyggnaden av ämnesförteckningen,- de olika klasserna av farligt gods och principerna för att klassificera dessa,- de transporterade farliga ämnenas och föremålens beskaffenhet,- fysikaliska, kemiska och toxikologiska egenskaper.2. Allmänna förpackningsvillkor, inklusive tankar och containrar:- olika typer av förpackningar samt förpackningskod och märkning,- förpackningskrav och föreskrifter för att prova förpackningar,- förpackningens beskaffenhet och återkommande kontroll.3. Varningsetiketter och märkning:- inskriptioner på varningsetiketter,- fastsättning och borttagning av varningsetiketter,- skyltning och etikettering.4. Omnämnanden på transporthandlingarna:- uppgifter i godsdeklarationen,- överensstämmelseintyg från avsändaren.5. Försändningssätt, försändningsvillkor:- transport av komplett last,- transport av bulklast,- transport i stora behållare för bulklast,- containertransport,- transport i fasta eller avmonterbara tankar.6. Passagerartransport.7. Förbud och försiktighetsåtgärder vid samlastning.8. Separation av ämnen.9. Begränsningar av transporterade och undantagna kvantiteter.10. Hantering och stuvning:- lastning och lossning (fyllnadsgrad),- stuvning och separation.11. Rengöring och/eller avgasning före lastning eller efter lossning.12. Besättning: utbildning.13. Dokument som skall finnas i transportmedlet:- godsdeklaration,- skriftliga instruktioner,- fordonscertifikat,- förarintyg,- förarens utbildningsintyg för transport på inre vattenvägar,- kopia av eventuella dispenser,- övriga handlingar.14. Säkerhetsinstruktioner: tillämpning av instruktioner och användning av personlig skyddsutrustning.15. Övervakning: uppställning av fordon.16. Regler och restriktioner för trafik- och navigation.17. Driftsutsläpp och oavsiktliga utsläpp av förorenade ämnen.18. Krav gällande transportmaterielen.BILAGA III >Start Grafik>MODELL FÖR INTYGET SOM AVSES I ARTIKEL 5.5EG-utbildningsintyg för säkerhetsrådgivare för transport av farligt godsIntyg nr: 	Kännetecken för staten som utfärdat intyget: 	Efternamn: 	Förnamn: 	Födelseort och födelsedatum: 	Medborgarskap: 	Innehavarens namnteckning: 	Gäller till den......................... (datum) för företag som utför transporter av farligt gods samt lastning och lossning i samband med sådan transport:  på väg  på järnväg  på inre vattenvägarUtfärdat av: 	Datum: 	Namnteckning: 	Förnyat till den: 	Av: 	Datum: 	Namnteckning: 	>Slut Grafik>


title: Kommissionens direktiv 2008/78/EG av den 25 juli 2008 om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG för att ta upp propikonazol som ett verksamt ämne i bilaga I till direktivet (Text av betydelse för EES)

text:
               26.7.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 198/44

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2008/78/EG
   av den 25 juli 2008
   om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG för att ta upp propikonazol som ett verksamt ämne i bilaga I till direktivet
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (1), särskilt artikel 16.2 andra stycket, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens förordning (EG) nr 1451/2007 av den 4 december 2007 om andra fasen av det tioåriga arbetsprogram som avses i artikel 16.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (2) fastställs en förteckning över verksamma ämnen som ska utvärderas för att eventuellt tas upp i bilagorna I, IA eller IB till direktiv 98/8/EG. I förteckningen ingår propikonazol.

               (2)

               I enlighet med förordning (EG) nr 1451/2007 har propikonazol utvärderats i överensstämmelse med artikel 11.2 i direktiv 98/8/EG för användning i produkttyp 8, träskyddsmedel, som definieras i bilaga V till direktiv 98/8/EG.

               (3)

               Finland utsågs till rapporterande medlemsstat och överlämnade den behöriga myndighetens rapport tillsammans med en rekommendation till kommissionen den 5 april 2006, i enlighet med artikel 14.4 och 14.6 i förordning (EG) nr 1451/2007.

               (4)

               Den behöriga myndighetens rapport har granskats av medlemsstaterna och kommissionen. I enlighet med artikel 15.4 i förordning (EG) nr 1451/2007 infördes resultaten från granskningen i en granskningsrapport vid mötet i ständiga kommittén för biocidprodukter den 29 november 2007.

               (5)

               Vid granskningen av propikonazol har det inte framkommit några olösta frågor eller problem som måste behandlas av vetenskapliga kommittén för hälso- och miljörisker.

               (6)

               Av de undersökningar som gjorts framgår att biocidprodukter som används som träskyddsmedel och som innehåller propikonazol kan förväntas uppfylla kraven i artikel 5 i direktiv 98/8/EG. Det är därför motiverat att propikonazol tas upp i bilaga I för produkttyp 8 så att godkännanden av biocidprodukter som används som träskyddsmedel och som innehåller propikonazol kan beviljas, ändras eller återkallas i alla medlemsstater, i enlighet med artikel 16.3 i direktiv 98/8/EG. Man har dock konstaterat att det föreligger oacceptabla risker när det gäller in situ-behandling av trä utomhus och behandlat trä som utsätts för väder och vind. För godkännande av sådan användning krävs att uppgifter lämnas in som visar att produkterna kan användas utan oacceptabla risker för miljön.

               (7)

               Mot bakgrund av resultaten i granskningsrapporten bör man kräva att produkter som innehåller propikonazol och som används som träskyddsmedel ska användas med lämplig personlig skyddsutrustning, att riskreducerande åtgärder ska vidtas för att skydda mark och vatten och att det ges erforderliga anvisningar, i enlighet med artikel 10.2 i d i direktiv 98/8/EG.

               (8)

               Det är viktigt att bestämmelserna i detta direktiv börjar tillämpas samtidigt i alla medlemsstater så att de biocidprodukter på marknaden som innehåller det verksamma ämnet propikonazol behandlas likvärdigt, och även för att generellt sett främja en väl fungerande marknad för biocidprodukter.

               (9)

               En rimlig tid bör tillåtas förflyta innan ett verksamt ämne tas upp i bilaga I, så att medlemsstaterna och de berörda parterna ges möjlighet att förbereda sig för att uppfylla de nya kraven, och för att sökande som har utarbetat dokumentation till fullo ska kunna åtnjuta den tioåriga dataskyddsperiod som räknas från dagen för upptagandet i enlighet med artikel 12.1 c ii i direktiv 98/8/EG.

               (10)

               Efter upptagandet bör medlemsstaterna ges en rimlig tidsfrist för att genomföra artikel 16.3 i direktiv 98/8/EG, framför allt för att bevilja, ändra eller återkalla godkännanden av biocidprodukter i produkttyp 8 som innehåller propikonazol för att se till att kraven i direktiv 98/8/EG uppfylls.

               (11)

               Direktiv 98/8/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (12)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv överensstämmer med yttrandet från ständiga kommittén för biocidprodukter.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 98/8/EG ska ändras enligt bilagan till detta direktiv.
   Artikel 2
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 31 mars 2009 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv.
   De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 april 2010.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 25 juli 2008.

            På kommissionens vägnar

         Stavros DIMAS

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 123, 24.4.1998, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2008/31/EG (EUT L 81, 20.3.2008, s. 57).

      (2)  EUT L 325, 11.12.2007, s. 3.

      BILAGA
      Följande post nr 8 ska föras in i bilaga I till direktiv 98/8/EG:

                     Nr

                     Trivialnamn

                     IUPAC-namn
                     Identifikationsnummer

                     Det verksamma ämnets minsta renhetsgrad i den biocidprodukt som släpps ut på marknaden

                     Datum för upptagande

                     Sista dag för uppfyllande av artikel 16.3
                     (utom när det gäller produkter som innehåller mer än ett verksamt ämne, för vilka sista dag för uppfyllande av artikel 16.3 ska vara den dag som fastställs i det senaste beslutet om upptagande av dess verksamma ämnen)

                     Upptagandeperioden löper ut

                     Produkttyp

                     Särskilda bestämmelser (1)

                     ”8

                     propikonazol

                     1-[[2-(2,4-diklorofenyl)-4-propyl-1,3-dioxolan-2-yl]metyl]-1H-1,2,4-triazol
                     EG-nr: 262-104-4
                     CAS-nr: 60207-90-1

                     930 g/kg

                     1 april 2010

                     31 mars 2012

                     31 mars 2020

                     8

                     Medlemsstaten ska se till att godkännanden omfattas av följande villkor:
                     Mot bakgrund av de antaganden som gjorts under riskbedömningen, ska produkter som godkänts för industriell och/eller yrkesmässig användning användas med lämplig personlig skyddsutrustning, såvida det inte kan visas i ansökan om produktgodkännande att riskerna för industriella och/eller yrkesmässiga användare kan reduceras till en godtagbar nivå på andra sätt.
                     Mot bakgrund av identifierade risker för mark och vatten ska lämpliga riskreducerande åtgärder vidtas för att skydda marken och vattnet. På etiketter och/eller säkerhetsdatablad för produkter som godkänts för industriell användning ska det särskilt anges att nyligen behandlat virke ska lagras under tak eller på ett ogenomträngligt hårt underlag så att direkt läckage till mark eller vatten förhindras och att lakvatten ska samlas upp för återanvändning eller bortskaffande.
                     Dessutom får produkter inte godkännas för in situ-behandling av trä utomhus eller för trä som kommer att utsättas för väder och vind såvida inte uppgifter lämnas in som visar att produkten kommer att uppfylla kraven i artikel 5 och bilaga VI, om nödvändigt genom vidtagande av lämpliga riskreducerande åtgärder.”

         (1)  För tillämpningen av de gemensamma principerna i bilaga VI, är granskningsrapporternas innehåll och slutsatser tillgängliga på kommissionens webbplats: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm