Avis juridique important

|

32002L0059

Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen och om upphävande av rådets direktiv 93/75/EEG

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 208 , 05/08/2002 s. 0010 - 0027

Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EGav den 27 juni 2002om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen och om upphävande av rådets direktiv 93/75/EEGEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), ochav följande skäl:(1) I sitt meddelande av den 24 februari 1993 om en gemensam sjösäkerhetspolitik angav kommissionen bland de mål som eftersträvas på gemenskapsnivå inrättandet av ett obligatoriskt informationssystem för att ge medlemsstaterna snabb tillgång till viktig information om hur fartyg som transporterar farligt eller förorenande gods förflyttar sig och om den typ av last som de medför.(2) Genom rådets direktiv 93/75/EEG av den 13 september 1993 om minimikrav för fartyg som anlöper eller avgår från gemenskapens hamnar med farligt eller förorenande gods(5) inrättades ett informationssystem för behöriga myndigheter om fartyg som anlöper eller avgår från gemenskapens hamnar med farligt eller förorenande gods, och om tillbud som inträffar till sjöss. I detta direktiv föreskrivs att kommissionen skall lägga fram nya förslag om införande av ett fullständigare rapporteringssystem för gemenskapen vilket även om möjligt skall omfatta fartyg som passerar längs medlemsstaternas kuster i transittrafik.(3) I rådets resolution av den 8 juni 1993 om ett gemensamt handlingsprogram för säkerhet till sjöss(6) anges att ett av de främsta målen för gemenskapens verksamhet på detta område är att införa ett fullständigare informationssystem.(4) Inrättandet av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen bör bidra till att förebygga olyckor och förorening till sjöss och till att begränsa deras påverkan på den marina miljön och kustmiljön, näringslivet och lokalbefolkningens hälsa. Sjötrafikens effektivitet och i synnerhet effektiviteten vid handhavandet av fartygs anlöp i hamnar är likaså beroende av att fartygen lämnar en förhandsanmälan i tillräckligt god tid innan de anlöper hamnen.(5) Flera obligatoriska fartygsrapporteringssystem har inrättats längs de europeiska kusterna i enlighet med tillämpliga regler som antagits av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). Det är nödvändigt att se till att fartygen fullgör den rapporteringsskyldighet som åligger dem enligt dessa system.(6) De sjötrafikinformationstjänster och system för trafikseparering som inrättats spelar likaså en viktig roll för att förhindra olyckor och föroreningar i vissa tättrafikerade eller för sjöfarten riskfyllda områden. Det är nödvändigt att fartygen utnyttjar sjötrafikinformationstjänster och att de följer de regler som gäller för de system för trafikseparering som godkänts av IMO.(7) När det gäller utrustningen ombord har det gjorts viktiga tekniska framsteg som möjliggör automatisk identifiering av fartyg (AIS-system) för att förbättra fartygsövervakningen, och färdskrivare (VDR-system eller "svarta lådor") för att underlätta utredningar i samband med olyckor. Med tanke på att denna utrustning är viktig när man utarbetar en strategi för att förhindra olyckor till sjöss bör den vara obligatorisk ombord på fartyg i inrikes och internationell trafik som anlöper hamnar i gemenskapen. Den information som tillhandahålls av ett VDR-system kan användas både efter en olycka för att utreda orsakerna till denna och i förebyggande syfte för att dra nödvändig lärdom av den typen av situationer. Medlemsstaterna bör befrämja att sådana uppgifter används i bägge dessa syften.(8) Medlemsstaterna bör säkerställa att det, förutom lämplig teknisk utrustning, finns tillräckligt med kompetent personal tillgänglig vid de behöriga myndigheternas landcentraler.(9) För att kunna förbereda insatser och ingripa på ett effektivt sätt vid förorening eller risk för förorening till sjöss är det väsentligt att ha tillgång till exakta uppgifter om farligt eller förorenande gods ombord på fartyg eller annan relevant säkerhetsinformation, såsom information om incidenter till sjöss. Fartyg som anlöper eller avgår från hamnar i medlemsstaterna måste lämna dessa uppgifter till de behöriga myndigheterna eller till hamnmyndigheterna i respektive medlemsstater.(10) För att likforma och påskynda överföring och utnyttjande av den ofta omfattande informationen om lasten bör denna information, när detta är praktiskt genomförbart, lämnas till den behöriga myndigheten eller till den berörda hamnmyndigheten i elektronisk form. Av samma skäl bör även informationsutbytet mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter göras i elektronisk form.(11) Det måste vara möjligt att undanta den tidtabellsbundna trafiken mellan två eller flera stater, av vilka åtminstone en är en medlemsstat, från den anmälningsskyldighet som annars gäller för varje resa, under förutsättning att de berörda företagen har infört interna förfaranden som på ett för medlemsstaterna tillfredsställande sätt garanterar att den behöriga myndigheten utan dröjsmål får tillgång till de uppgifter som föreskrivs i direktivet.(12) Vissa fartyg utgör på grund av det sätt på vilket de uppträder eller på grund av sitt skick en potentiell risk för sjösäkerheten och miljön. Medlemsstaterna bör vara särskilt uppmärksamma vid övervakningen av dessa fartyg och vidta erforderliga åtgärder för att förhindra att dessa risker ökar. All information av betydelse som de har tillgång till om dessa fartyg bör vidarebefordras till övriga berörda medlemsstater. Sådana erforderliga åtgärder kan vara åtgärder som hamnstatskontrollverksamheten svarar för.(13) Medlemsstaterna bör gardera sig mot sådana hot mot sjösäkerheten, enskilda individers säkerhet och havs- och kustmiljön som uppkommer vid tillbud, olyckor eller vid andra situationer till sjöss och vid förekomst av förorenande bälten eller förpackningar som driver omkring. Befälhavaren på ett fartyg som färdas inom medlemsstaternas sjöräddningsregion/ekonomiska zon eller motsvarande bör därför anmäla sådana händelser till landmyndigheterna och härvid lämna alla erforderliga uppgifter. Medlemsstaterna bör mot bakgrund av sina speciella förutsättningar ges flexibilitet när de skall välja vilket av de ovan nämnda geografiska områdena som skall omfattas av anmälningsskyldigheten.(14) De behöriga myndigheternas insatser i händelse av ett tillbud eller en olycka till sjöss blir effektivare om alla parter som deltar i transporten samarbetar fullt ut.(15) Om den behöriga myndighet som en medlemsstat har utsett anser, mot bakgrund av en prognos om sjö- och väderförhållanden från en behörig meteorologisk informationstjänst, att ytterst ogynnsamma väder- eller sjöförhållanden skapar ett allvarligt hot mot säkerheten för människoliv eller ett hot om förorening bör den informera befälhavaren på fartyg som ämnar anlöpa eller lämna hamnen om situationen och vidta andra lämpliga åtgärder. Utan att det påverkar skyldigheten att bistå fartyg i sjönöd skulle dessa åtgärder kunna omfatta förbud att anlöpa eller lämna hamn, tills det åter råder normala förhållanden. Om det föreligger risker för säkerheten eller risk för förorening, och med hänsyn till den specifika situationen i den berörda hamnen, får den rekommendera fartyg att inte lämna hamnen. Om befälhavaren väljer att lämna hamnen, gör han/hon det i så fall på eget ansvar, och bör motivera sitt beslut.(16) Bristen på tillgängliga skyddade platser kan få svåra konsekvenser vid en olycka till sjöss. Medlemsstaterna bör därför upprätta planer för att vid behov på bästa sätt kunna ta emot fartyg som befinner sig i sjönöd i sina hamnar eller på någon annan skyddad plats. Om det är nödvändigt och genomförbart, bör dessa planer omfatta tillhandahållandet av fullgoda resurser för assistans, räddning och bekämpning av föroreningar. Hamnar som tar emot fartyg i sjönöd bör kunna räkna med att snabbt få ersättning för kostnader och kompensation för eventuella skador som detta ingripande fört med sig. Kommissionen bör därför undersöka möjligheterna att upprätta ett adekvat kompensationssystem för hamnar som tar emot fartyg i sjönöd och att kunna kräva att ett fartyg som anlöper en hamn inom gemenskapen har en fullgod försäkring.(17) För att kunna förbättra genomförandet av övervaknings- och informationssystemet för sjöfarten är det nödvändigt att upprätta en ram för samarbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen, och att samtidigt upprätta erforderliga kommunikationsförbindelser mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter och hamnar. Räckvidden av det system som används för att identifiera och övervaka fartyg måste ökas i de havsområden i gemenskapen där det är otillräckligt. För att göra det lättare att utbyta och dela med sig av viktiga uppgifter i samband med trafikövervakningen och genomförandet av detta direktiv bör det dessutom inrättas centraler för att hantera denna information inom gemenskapens havsområden. Medlemsstaterna och kommissionen bör även sträva efter att samarbeta med tredje land för att uppnå dessa mål.(18) För att detta direktiv skall bli verkningsfullt förutsätts det att medlemsstaterna genomför det mycket strikt. Medlemsstaterna bör därför genom regelbundna erforderliga inspektioner eller andra nödvändiga åtgärder försäkra sig om att de kommunikationsförbindelser som upprättats inom ramen för detta direktiv fungerar på ett tillfredsställande sätt. Likaså bör det införas ett påföljdssystem för att garantera att berörda parter fullgör anmälningsskyldigheten och uppfyller utrustningskraven enligt detta direktiv.(19) De åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(7).(20) Vissa bestämmelser i detta direktiv kan komma att ändras genom nämnda förfarande för att beakta hur gemenskapsinstrument och internationella instrument utvecklas och vilka erfarenheter som vunnits vid genomförandet av detta direktiv, i den mån sådana ändringar inte utökar direktivets tillämpningsområde. En adekvat rapportering från medlemsstaterna om genomförandet av direktivet är ett bra redskap för kommissionen vid utvärderingen av erfarenheterna från genomförandet.(21) Genom detta direktiv skärps, utvidgas och ändras bestämmelserna i direktiv 93/75/EEG betydligt. Direktiv 93/75/EEG bör därför upphävas.(22) Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att förbättra säkerheten och effektiviteten för sjötrafik, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av den föreslagna åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1SyfteSyftet med detta direktiv är att inom gemenskapen inrätta ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik, för att öka säkerheten och effektiviteten för denna trafik och förbättra myndigheternas insatser vid tillbud, olyckor, eller potentiellt farliga situationer till sjöss, inklusive sjöräddningsinsatser, samt bidra till att bättre kunna förhindra och upptäcka förorening från fartyg.Medlemsstaterna skall övervaka och vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att se till att såväl befälhavare, fartygsoperatörer eller fartygsagenter som avlastare eller ägare till farligt eller förorenande gods som transporteras ombord på sådana fartyg uppfyller kraven enligt detta direktiv.Artikel 2Tillämpningsområde1. Om inget annat anges skall detta direktiv gälla fartyg med en bruttodräktighet av minst 300.2. Detta direktiv skall inte tillämpas påa) örlogsfartyg, militära hjälpfartyg eller andra fartyg som ägs eller nyttjas av en medlemsstat och används för allmännyttiga och icke-kommersiella ändamål,b) fiskefartyg, traditionsfartyg och fritidsbåtar vars längd understiger 45 meter,c) bunkrar under 5000 ton, proviantförråd och utrustning som används ombord på fartygen.Artikel 3DefinitionerI detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:a) relevanta internationella instrument: - MARPOL: 1973 års internationella konvention om förhindrande av förorening från fartyg samt 1978 års protokoll till denna,- SOLAS: den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss samt därtill hörande protokoll och ändringar,- 1969 års internationella skeppsmätningskonvention,- 1969 års internationella konvention om ingripande på det fria havet vid olyckor som är ägnade att leda till förorening genom olja samt 1973 års protokoll om ingripande på det fria havet vid havsföroreningar genom andra ämnen än olja,- SAR-konventionen: 1979 års internationella sjöräddningskonvention,- ISM-koden: den internationella säkerhetsorganisationskoden,- IMDG-koden: den internationella koden för sjötransport av farligt gods (International Maritime Dangerous Goods Code),- IBC-koden: IMO:s internationella kod för konstruktion och utrustning av fartyg som transporterar farliga kemikalier i bulk,- IGC-koden: IMO:s internationella kod för konstruktion och utrustning av fartyg för transport av flytande gaser i bulk,- BC-koden: IMO:s kod för säkerheten vid transport av fast gods i bulk (Code for Safe Practice for Solid Bulk Cargoes),- INF-koden: IMO:s kod för säker transport ombord på fartyg av bestrålat kärnbränsle, plutonium och högaktivt radioaktivt avfall i behållare,- IMO:s resolution A.851(20): Internationella sjöfartsorganisationens resolution 851(20) med titeln "General principles for ship reporting systems and ship reporting requirements, including guidelines for reporting incidents involving dangerous goods, harmful substances and/or marine pollutants".b) fartygsoperatör: fartygets ägare/redare eller driftsansvarig.c) agent: person som är befullmäktigad eller bemyndigad att lämna information på fartygsoperatörens vägnar.d) avlastare: person som ingår ett godstransportavtal med en transportör eller i vars namn eller på vars vägnar ett sådant avtal ingås.e) företag: företag enligt definitionen i regel 1.2 i kapitel IX i SOLAS-konventionen.f) fartyg: alla typer av havsgående fartyg.g) farligt gods: - gods som klassificeras i IMDG-koden,- farliga flytande ämnen som upptas i kapitel 17 i IBC-koden,- flytande gaser som upptas i kapitel 19 i IGC-koden,- fasta ämnen som avses i appendix B till BC-koden.Som farligt gods betraktas även gods som vid transport omfattas av vissa villkor enligt punkt 1.1.3 i IBC-koden eller punkt 1.1.6 i IGC-koden.h) förorenande gods: - olja enligt definitionen i bilaga I till MARPOL-konventionen,- skadliga flytande ämnen enligt definitionen i bilaga II till MARPOL-konventionen,- skadliga ämnen enligt definitionen i bilaga III till MARPOL-konventionen.i) godstransportenhet: ett fordon för vägtransport av gods, en godsvagn, en fraktcontainer, en tankbil, en järnvägsvagn eller en flyttbar tank.j) adress: namn och kommunikationsförbindelser som gör det möjligt att vid behov upprätta kontakt med fartygsoperatören, agenten, hamnmyndigheten, den behöriga myndigheten eller någon annan ansvarig person eller ansvarigt organ som har tillgång till detaljerade uppgifter om fartygets last.k) behöriga myndigheter: de myndigheter och organisationer som medlemsstaterna utsett för att ta emot och vidarebefordra uppgifter som anmäls i enlighet med detta direktiv.l) hamnmyndighet: den behöriga myndighet eller det organ som medlemsstaterna utsett för varje hamn för att ta emot och vidarebefordra uppgifter som anmäls i enlighet med detta direktiv.m) skyddad plats: hamn, del av hamn eller annan skyddande kaj eller ankarplats eller annat skyddat område som en medlemsstat anger för att ta emot fartyg i en nödsituation.n) landcentral: den sjötrafikinformationstjänst, den landbaserade central som ansvarar för ett obligatoriskt rapporteringssystem som godkänts av IMO eller den central som ansvarar för samordning av sjöräddningsinsatser eller bekämpning av förorening till sjöss och som utsetts av medlemsstaterna i enlighet med detta direktiv.o) sjötrafikinformationstjänst (VTS): en tjänst för att förbättra sjötrafikens säkerhet och effektivitet och för att skydda miljön och som har förmåga att samverka med trafiken och hantera de trafiksituationer som uppstår inom sjötrafikinformationstjänstens område.p) trafiksepareringssystem: varje system bestående av en eller flera leder eller trafikregleringsåtgärder som syftar till att minska olycksriskerna. Det omfattar trafiksepareringssystem, dubbelriktade farleder, rekommenderade leder, förbudsområden, kusttrafikzoner, rondeller, varningsområden och djupleder.q) traditionsfartyg: alla slags historiska fartyg och kopior av dem inklusive sådana som har byggts för att uppmuntra och främja traditionella färdigheter och sjömanskap, vilka tillsammans utgör levande kulturella minnesmärken, och som handhas enligt traditionella principer för sjömanskap och teknik.r) olycka: en olycka i enlighet med IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss.AVDELNING IFARTYGSRAPPORTERING OCH FARTYGSÖVERVAKNINGArtikel 4Förhandsanmälan innan ett fartyg anlöper hamnar i medlemsstaterna1. Fartygsoperatören, agenten eller befälhavaren på ett fartyg som är på väg till en hamn i en medlemsstat skall anmäla uppgifterna i bilaga I.1 till hamnmyndighetena) minst 24 timmar i förväg, ellerb) senast när fartyget lämnar föregående hamn, om sjöresan kommer att vara mindre än 24 timmar, ellerc) om anlöpshamnen inte är känd eller om den ändras under resan, så snart som dessa uppgifter är tillgängliga.2. Fartyg som kommer från en hamn utanför gemenskapen och är på väg till en hamn i en medlemsstat och som transporterar farligt eller förorenande gods skall fullgöra anmälningsskyldigheterna i artikel 13.Artikel 5Övervakning av fartyg som passerar in i områden med obligatoriska fartygsrapporteringssystem1. Den berörda medlemsstaten skall övervaka och vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att se till att alla fartyg som passerar in i ett område med ett av IMO i enlighet med regel 11 kapitel V i SOLAS-konventionen antaget obligatoriskt fartygsrapporteringssystem vilket handhas av en eller flera stater, varav minst en är en medlemsstat, efterlever detta system i enlighet med de relevanta riktlinjer och kriterier som utarbetats av IMO genom att rapportera de begärda uppgifterna, utan att detta påverkar skyldigheten att lämna de ytterligare uppgifter som en medlemsstat kräver i enlighet med IMO:s resolution A.851(20).2. När ett nytt obligatoriskt fartygsrapporteringssystem eller ett förslag till ändring av ett befintligt rapporteringssystem läggs fram för IMO för antagande, skall en medlemsstat i sitt förslag ta med åtminstone de uppgifter som avses i bilaga I.4.Artikel 6Användning av automatiska identifieringssystem1. Varje fartyg som anlöper en hamn i en medlemsstat skall i enlighet med den tidsplan som anges i bilaga II.I vara utrustat med en AIS som uppfyller de prestandanormer som tagits fram av IMO.2. Fartyg som är utrustade med en AIS skall vid varje tidpunkt ha den i drift, utom i de fall då det i internationella avtal, regler eller standarder föreskrivs skydd av uppgifter om framförandet.Artikel 7Användning av system för trafikorganisation1. Medlemsstaterna skall övervaka och vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att se till att alla fartyg som passerar in i ett område med ett av IMO enligt regel 10 kapitel V i SOLAS-konventionen antaget obligatoriskt trafiksepareringssystem vilket handhas av en eller flera stater, varav minst en är medlemsstat, använder systemet i enlighet med de relevanta riktlinjer och kriterier som utarbetats av IMO.2. När medlemsstaterna på eget ansvar inför ett trafiksepareringssystem som inte har antagits av IMO, skall de om möjligt beakta de riktlinjer och kriterier som utarbetats av IMO och offentliggöra all information som krävs för en säker och effektiv användning av trafiksepareringssystemet.Artikel 8Övervakning av fartygs efterlevnad av sjötrafikinformationstjänsterMedlemsstaterna skall övervaka och vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att se till atta) fartyg som passerar in i det tillämpningsområde för en VTS som handhas av en eller flera stater, av vilka minst en är medlemsstat, som är beläget i dessa staters territorialhav, och som grundar sig på de riktlinjer som har utarbetas av IMO, deltar i och följer reglerna för denna VTS,b) fartyg som seglar under en medlemsstats flagg eller fartyg som är på väg till en hamn i en medlemsstat och passerar in i det tillämpningsområde för en sådan VTS som är beläget utanför en medlemsstats territorialhav, och som grundar sig på de riktlinjer som har utarbetats av IMO, följer reglerna för denna VTS,c) fartyg som seglar under ett tredje lands flagg och som inte är på väg till en hamn i en medlemsstat och som passerar in i ett VTS-område som är beläget utanför en medlemsstats territorialhav följer reglerna för denna VTS där så är möjligt. Medlemsstaterna skall rapportera alla uppenbart allvarliga överträdelser av bestämmelserna som sker inom ett sådant VTS-område till den berörda flaggstaten.Artikel 9Infrastruktur för fartygsrapporteringssystem, trafiksepareringssystem och sjötrafikinformationstjänster1. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att successivt, enligt en tidsplan som är förenlig med den tidsplan som anges i bilaga II.I, anskaffa den utrustning och de landbaserade anläggningar som erfordras för att ta emot och bearbeta AIS-informationen med beaktande av nödvändig täckning för mottagning av rapporterna.2. Processen för uppbyggnad av den utrustning och de landbaserade anläggningar som erfordras för genomförande av detta direktiv skall vara slutförd senast vid utgången av 2007. Medlemsstaterna skall se till att lämplig utrustning för att vidarebefordra information till och utbyta sådan mellan medlemsstaternas nationella system är i drift senast ett år senare.3. Medlemsstaterna skall se till att de landcentraler som övervakar efterlevnaden av sjötrafikinformationstjänsterna och trafiksepareringssystemen förfogar över erforderlig kompetent personal samt lämpliga kommunikationsresurser och resurser för fartygsövervakning, och att de drivs i enlighet med tillämpliga IMO-riktlinjer.Artikel 10Färdskrivarsystem1. Medlemsstaterna skall övervaka och vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att se till att fartyg som anlöper en hamn i en medlemsstat är utrustade med ett färdskrivarsystem (VDR) i enlighet med bestämmelserna i bilaga II.II. De undantag som eventuellt beviljats ro-ro-passagerarfartyg eller höghastighetspassagerarfartyg i enlighet med artikel 4.1 d i rådets direktiv 1999/35/EG av den 29 april 1999 om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik(8) skall upphöra att gälla den 5 augusti 2002.2. De uppgifter som har samlats in från ett färdskrivarsystem skall göras tillgängliga för den berörda medlemsstaten i händelse av en utredning av en olycka som har inträffat på farvatten under en medlemsstats jurisdiktion. Medlemsstaterna skall se till att sådana uppgifter används under utredningen och analyseras på riktigt sätt. Medlemsstaterna skall se till att resultaten av utredningen offentliggörs så snart som möjligt efter det att den avslutats.Artikel 11Utredning av olyckorUtan att det påverkar artikel 12 i direktiv 1999/35/EG skall medlemsstaterna följa bestämmelserna i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss, när de leder en utredning av ett tillbud eller en olycka till sjöss, där ett fartyg som omfattas av detta direktiv är inblandat. Medlemsstaterna skall samarbeta vid utredning av olyckor och tillbud till sjöss där fartyg som för deras flagg är inblandade.AVDELNING IIANMÄLAN AV FARLIGT ELLER FÖRORENANDE GODS OMBORD PÅ FARTYG (HAZMAT)Artikel 12Avlastarens skyldigheterInget farligt eller förorenande gods får lämnas till transport eller lastas ombord i ett fartyg, oavsett dess storlek, i en medlemsstats hamn, om inte en deklaration har överlämnats till befälhavaren eller fartygsoperatören innehållande de uppgifter som är upptagna i bilaga I.2.Det åligger avlastaren att överlämna en sådan deklaration till befälhavaren eller fartygsoperatören och att se till att den last som lämnas för transport verkligen överensstämmer med den som har deklarerats i enlighet med första stycket.Artikel 13Anmälan av farligt eller förorenande gods som transporteras ombord1. Fartygsoperatören, agenten eller befälhavaren på ett fartyg, oavsett dess storlek, som lämnar en hamn i en medlemsstat med farligt eller förorenande gods skall senast vid avgången lämna de uppgifter som anges i bilaga I.3 till den av medlemsstaten anvisade behöriga myndigheten.2. Fartygsoperatören, agenten eller befälhavaren på ett fartyg, oavsett dess storlek, som kommer från en hamn utanför gemenskapen med farligt eller förorenande gods och är på väg till en hamn i en medlemsstat eller en ankarplats inom en medlemsstats sjöterritorium, skall senast vid avgång från lastningshamnen eller så snart som destinationshamnen eller ankarplatsen är känd, om denna information inte är tillgänglig vid avgången, lämna de uppgifter som anges i bilaga I.3 till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den första destinationshamnen eller ankarplatsen är belägen.3. Medlemsstaterna får inrätta ett förfarande som ger fartygsoperatören, agenten eller befälhavaren för ett sådant fartyg som avses i punkterna 1 och 2 rätt att lämna de uppgifter som anges i bilaga I.3 till hamnmyndigheten i avgångs- eller destinationshamnen i gemenskapen, beroende på vilket som är lämpligast.Förfarandet skall säkerställa att den behöriga myndigheten vid behov när som helst kan få tillgång till de uppgifter som anges i bilaga I.3. För detta ändamål skall den berörda hamnmyndigheten bevara de uppgifter som avses i bilaga I.3 så länge att de skall kunna vara användbara i händelse av ett tillbud eller en olycka till sjöss. Hamnmyndigheten skall vidta nödvändiga åtgärder så att den på begäran, och utan dröjsmål, kan tillhandahålla den behöriga myndigheten nämnda uppgifter i elektronisk form dygnet runt.4. Fartygsoperatören, agenten eller befälhavaren på ett fartyg skall meddela de uppgifter avseende lasten som anges i bilaga I.3 till hamnmyndigheten eller den behöriga myndigheten.Informationen skall överföras elektroniskt närhelst detta är möjligt. Vid detta utbyte av elektroniska meddelanden skall den syntax och de förfaranden som anges i bilaga III användas.Artikel 14Datoriserat utbyte av uppgifter mellan medlemsstaternaMedlemsstaterna skall samarbeta för att se till att de nationella system som används för att hantera de uppgifter som anges i bilaga I är sammankopplingsbara och driftskompatibla.Kommunikationssystem som inrättas i enlighet med första stycket skall uppfylla följande kriterier:a) Uppgiftsutbytet skall ske på elektronisk väg och medge att anmälningar enligt artikel 13 kan tas emot och behandlas.b) Systemet skall möjliggöra informationsöverföring dygnet runt.c) Varje medlemsstat skall på begäran, och utan dröjsmål, kunna översända uppgifter om fartyget och det farliga eller förorenande godset ombord till den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat.Artikel 15Undantag1. Medlemsstaterna får undanta tidtabellsbunden trafik mellan hamnar inom deras territorium från den skyldighet som föreskrivs i artikel 13 på följande villkor:a) Det företag som bedriver ovan nämnda tidtabellsbundna trafik skall upprätta och kontinuerligt uppdatera en lista över berörda fartyg och överlämna denna till den berörda behöriga myndigheten.b) För varje sjöresa skall de uppgifter som anges i bilaga I.3 på begäran hållas tillgängliga för den behöriga myndigheten. Företaget skall inrätta ett internt system, som säkerställer att nämnda uppgifter på begäran, och utan dröjsmål, kan överföras dygnet runt i elektronisk form till den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 13.4.2. När en internationell tidtabellsbunden trafik bedrivs mellan två eller flera stater, av vilka åtminstone en är en medlemsstat, får vilken som helst av de berörda medlemsstaterna begära av de övriga medlemsstaterna att ett undantag beviljas för den trafiken. Alla berörda medlemsstater, inklusive de berörda kuststaterna, skall samarbeta vid beviljandet av undantag för den berörda trafiken i enlighet med villkoren i punkt 1.3. Medlemsstaterna skall regelbundet kontrollera att villkoren i punkterna 1 och 2 är uppfyllda. Om något av dessa villkor inte längre är uppfyllt, skall medlemsstaterna omedelbart återkalla rätten till undantag för det berörda företaget.4. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna en förteckning över de företag och fartyg som omfattas av undantag enligt denna artikel samt varje uppdatering av denna förteckning.AVDELNING IIIÖVERVAKNING AV RISKFARTYG OCH INGRIPANDE VID TILLBUD OCH OLYCKOR TILL SJÖSSArtikel 16Översändande av information om vissa fartyg1. Fartyg som uppfyller nedan angivna kriterier skall betraktas som fartyg som utgör en potentiell risk för sjöfarten eller ett hot mot säkerheten till sjöss, säkerheten för personer eller miljön:a) Fartyg som under sin sjöresa- har varit inblandade i sådana tillbud eller olyckor till sjöss som avses i artikel 17, eller- har underlåtit att uppfylla anmälnings- och rapporteringsskyldigheterna enligt detta direktiv, eller- har brutit mot tillämpliga regler i de trafiksepareringssystem och VTS som medlemsstaterna ansvarar för.b) Fartyg för vilka det finns bevis eller sannolika bevis för avsiktliga utsläpp av olja eller andra överträdelser av MARPOL-konventionen i farvatten under en medlemsstats jurisdiktion.c) Fartyg som har vägrats tillträde till hamnar i medlemsstaterna eller rapporterats eller anmälts av en medlemsstat i enlighet med bilaga I.1 till rådets direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om hamnstatskontroll(9).2. De landcentraler som förfogar över relevanta uppgifter om de fartyg som avses i punkt 1 skall vidarebefordra dessa uppgifter till berörda landcentraler i övriga medlemsstater längs fartygets planerade rutt.3. Medlemsstaterna skall se till att den information som de erhåller i enlighet med punkt 2 översänds till de berörda hamnmyndigheterna och/eller annan myndighet som utsetts av medlemsstaten. I den omfattning som det är möjligt med hänsyn till tillgänglig personalkapacitet skall medlemsstaterna utföra alla de inspektioner eller kontroller i sina hamnar som är lämpliga, antingen på eget initiativ eller på begäran av en annan medlemsstat, utan att det påverkar eventuell skyldighet att utföra hamnstatskontroll. De skall underrätta samtliga berörda medlemsstater om resultatet av de vidtagna åtgärderna.Artikel 17Rapportering av tillbud och olyckor till sjöss1. Utan att det inverkar på internationell rätt och för att kunna förebygga eller minska varje betydelsefullt hot mot sjösäkerheten, säkerheten för personer eller miljön, skall medlemsstaterna övervaka och vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att befälhavaren på ett fartyg som färdas inom deras sjöräddningsregion/ekonomiska zon eller motsvarande omedelbart rapporteras till den landcentral som har ansvar för det geografiska områdeta) varje tillbud eller olycka som påverkar fartygets säkerhet, t.ex. kollision, grundstötning, skada, driftstörning, vattenfyllnad eller förskjutning av lasten, alla typer av skrovskador eller svagheter i strukturen,b) varje tillbud eller olycka som äventyrar sjösäkerheten, t.ex. brister som kan påverka fartygets manöverförmåga eller sjövärdighet, varje fel som påverkar framdrivningsmaskineriet eller styrinrättningen, generatorer, navigations- eller kommunikationsutrustning,c) varje situation som kan leda till förorening av en medlemsstats farvatten eller stränder, t.ex. utsläpp eller risk för utsläpp av förorenande produkter i havet,d) alla till sjöss observerade kringdrivande föroreningsbälten, containrar eller förpackningar.2. Meddelandet enligt punkt 1 skall åtminstone innehålla uppgifter om fartygets identitet, position, avgångshamn, destination, den adress från vilken uppgifterna om det farliga godset och förorenande godset som finns ombord kan erhållas, antalet personer ombord, detaljer om tillbudet samt sådana andra relevanta uppgifter som avses i IMO:s resolution A.851(20).Artikel 18Åtgärder vid ytterst ogynnsamma väderförhållanden1. När de behöriga myndigheter som utsetts av medlemsstaterna vid ytterst ogynnsamma väder- eller sjöförhållanden anser att det föreligger ett allvarligt hot om förorening av deras havs- eller kustområden eller andra staters havs- eller kustområden, eller om människoliv är i faraa) bör de, om så är möjligt, ge befälhavaren på fartyg som befinner sig i det berörda hamnområdet och som har för avsikt att anlöpa eller lämna hamnen alla uppgifter om sjö- och väderförhållanden och, då det är relevant och möjligt, om de risker som de kan innebära för hans fartyg, last, besättning och passagerare,b) får de, utan att det påverkar skyldigheten att bistå fartyg i sjönöd, och i enlighet med artikel 20, vidta andra lämpliga åtgärder, som kan innefatta en rekommendation eller ett förbud antingen för ett visst fartyg eller för samtliga fartyg att anlöpa eller lämna hamn i de berörda områdena innan det har fastställts att det inte längre föreligger någon risk för människoliv och/eller miljön,c) skall de vidta lämpliga åtgärder för att så långt som möjligt begränsa eller, om det behövs, förbjuda bunkring till sjöss inom deras territorialvatten.2. Befälhavaren skall informera företaget om de lämpliga åtgärderna eller rekommendationerna enligt punkt 1. Dessa påverkar emellertid inte det beslut som befälhavaren fattar på grundval av hans/hennes professionella bedömning som står i överensstämmelse med SOLAS-konventionen. Om det beslut som fattats av fartygets befälhavare inte överensstämmer med de åtgärder som avses i punkt 1, skall han/hon informera de behöriga myndigheterna om orsakerna till beslutet.3. De lämpliga åtgärderna eller rekommendationerna enligt punkt 1 skall grunda sig på en prognos om sjö- och väderförhållanden från en behörig meteorologisk informationstjänst som är erkänd av medlemsstaten.Artikel 19Åtgärder i samband med tillbud eller olyckor till sjöss1. Vid sådana tillbud eller olyckor till sjöss som avses i artikel 17 skall medlemsstaterna vidta alla erforderliga åtgärder i enlighet med internationell rätt, när så är nödvändigt för att säkerställa sjösäkerheten, människors säkerhet och skydda havs- och kustmiljön.Bilaga IV innehåller en icke uttömmande förteckning över de åtgärder som medlemsstaterna får vidta enligt denna artikel.2. Fartygsoperatören, befälhavaren och ägaren av det farliga eller förorenande godset ombord är i enlighet med nationell och internationell rätt skyldiga att samarbeta fullt ut med de nationella behöriga myndigheterna, på dessa myndigheters begäran, för att begränsa följderna av ett tillbud eller en olycka till sjöss.3. Befälhavaren på ett fartyg som omfattas av ISM-koden skall, i överensstämmelse med denna kod, till företaget anmäla varje tillbud eller olycka till sjöss enligt artikel 17.1. Så snart som företaget fått en anmälan, skall det kontakta den behöriga landcentralen och ställa sig till dess förfogande i den utsträckning som krävs.Artikel 20Skyddade platserMedlemsstaterna skall efter samråd med berörda parter med beaktande av relevanta riktlinjer från IMO, utarbeta planer för att i farvatten inom sina jurisdiktionsområden ta emot fartyg i nöd. I dessa planer skall det ingå nödvändiga arrangemang och förfaranden, med beaktande av drifts- och miljörelaterade begränsningar, för att säkerställa att fartyg i nöd omedelbart kan gå till en skyddad plats, under förutsättning att den behöriga myndigheten gett sitt tillstånd. Om medlemsstaterna anser att det är nödvändigt och genomförbart måste dessa planer innehålla arrangemang för tillhandahållande av nödvändiga medel och resurser för assistans, räddning och bekämpning av föroreningar.Planer för att ta emot fartyg i nöd skall hållas tillgängliga på begäran. Medlemsstaterna skall senast den 5 februari 2004 underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits i enlighet med första stycket.Artikel 21Information till berörda parter1. Den behöriga landcentralen i den berörda medlemsstaten skall när så är befogat sända ut ett radiomeddelande inom de berörda områdena om varje tillbud eller olycka som anmälts i enlighet med artikel 17.1, och information om varje fartyg som utgör ett hot mot sjösäkerheten, människors säkerhet eller miljön.2. De behöriga myndigheter som informerats i enlighet med artiklarna 13 och 17 skall vidta lämpliga åtgärder för att när som helst kunna vidarebefordra denna information, när en behörig myndighet i en annan medlemsstat av säkerhetsskäl begär detta.3. Varje medlemsstat där de behöriga myndigheterna, i enlighet med detta direktiv eller på annat sätt, informerats om förhållanden som innebär en risk eller ökar risken för att en annan medlemsstat kan utsättas för fara i vissa havs- och kustområden, skall vidta lämpliga åtgärder för att så snart som möjligt informera andra berörda medlemsstater samt samråda med dessa om planerade åtgärder. I förekommande fall skall medlemsstaterna samarbeta för att enas om hur en gemensam åtgärd skall genomföras.Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att fullt ut utnyttja de rapporter som fartygen är skyldiga att sända dem i enlighet med artikel 17.AVDELNING IVKOMPLETTERANDE ÅTGÄRDERArtikel 22Utseende av behöriga organ och offentliggörande av en förteckning över dessa1. Varje medlemsstat skall utse de behöriga myndigheter, hamnmyndigheter och landcentraler som skall ta emot anmälningar enligt detta direktiv.2. Varje medlemsstat skall se till att sjöfartsnäringen får korrekt och regelbundet uppdaterad information, bland annat via nautiska publikationer, om de myndigheter och centraler som utsetts i enlighet med punkt 1 och i förekommande fall om deras geografiska kompetensområde, samt om de förfaranden som gäller för anmälan av uppgifter enligt detta direktiv.3. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna en förteckning över de myndigheter och centraler som utsetts i enlighet med punkt 1 samt varje uppdatering av denna.Artikel 23Samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionenMedlemsstaterna och kommissionen skall samarbeta för att uppnå följande mål:a) Utnyttja de uppgifter som anmäls enligt detta direktiv på ett optimalt sätt, vilket bland annat innefattar utvecklande av lämpliga telematikförbindelser mellan landcentralerna och hamnmyndigheterna för att de skall kunna utbyta data om fartygens rörelser och planerade ankomst i hamnarna samt om deras last.b) Utveckla och öka effektiviteten hos telematikförbindelserna mellan medlemsstaternas landcentraler för att erhålla en tydligare bild av trafiken och förbättra övervakningen av fartyg i transittrafik, samt för att harmonisera och i största möjliga utsträckning likforma de rapporter som fartygen är skyldiga att lämna under färd.c) Öka täckningen för och/eller uppdatera gemenskapens övervaknings- och informationssystemet för sjötrafik, för att utöka möjligheterna till identifiering och övervakning av fartyg. För att uppnå detta skall medlemsstaterna och kommissionen samarbeta för att, där så erfordras, inrätta obligatoriska rapporteringssystem, obligatoriska sjötrafikinformationstjänster och lämpliga trafiksepareringssystem, med sikte på att lämna in dem till IMO för godkännande.d) Vid behov utarbeta samordnade planer för att ta emot fartyg i nöd.Artikel 24SekretessMedlemsstaterna skall i enlighet med nationell lagstiftning vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa sekretessen för de uppgifter som överlämnas till dem i enlighet med detta direktiv.Artikel 25Övervakning av detta direktivs genomförande samt påföljder1. Medlemsstaterna skall göra regelbundna kontroller och andra erforderliga insatser för att kontrollera funktionen hos de landbaserade telematiksystem som inrättats enligt detta direktiv, och särskilt deras kapacitet att uppfylla kraven på mottagning och sändning dygnet runt utan dröjsmål av uppgifter som anmälts i enlighet med artiklarna 13 och 15.2. Medlemsstaterna skall införa ett påföljdssystem för överträdelser av nationella bestämmelser som antagits i enlighet med detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att dessa påföljder tillämpas. Dessa påföljder skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.3. Medlemsstaterna skall utan dröjsmål underrätta flaggstaten och andra berörda stater om de åtgärder som vidtagits i enlighet med artiklarna 16 och 19 och punkt 2 i denna artikel beträffande fartyg som inte seglar under deras flagg.4. När en medlemsstat i samband med sådana tillbud eller olyckor till sjöss som avses i artikel 19 konstaterar att företaget inte har kunnat upprätta och upprätthålla en förbindelse med fartyget eller med berörda landcentraler, skall den underrätta den stat som har utfärdat ISM-dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation och det tillhörande certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation eller på vars vägnar det har utfärdats.När bristen är så allvarlig att säkerhetsorganisationen i ett företag etablerat i en medlemsstat inte kan anses ha en fungerande säkerhetsorganisation, skall den medlemsstat som har utfärdat dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation eller certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation för fartyget omedelbart vidta nödvändiga åtgärder mot det berörda företaget för att få dokumentet och det tillhörande certifikatet återkallade.Artikel 26Utvärdering1. Medlemsstaterna skall senast den 5 februari 2007 rapportera till kommissionen hur genomförandet av detta direktiv fortskrider och särskilt bestämmelserna i artiklarna 9, 10, 18, 20, 22, 23 och 25. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 2009 rapportera till kommissionen om ett fullständigt genomförande av direktivet.2. På grundval av de rapporter som anges i punkt 1 skall kommissionen sex månader därefter rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av detta direktiv. I sina rapporter skall kommissionen konstatera om och i vilken utsträckning bestämmelserna i detta direktiv såsom de genomförts av medlemsstaterna bidrar till att öka säkerheten och effektiviteten vid sjötransporter och förhindra förorening från fartyg.3. Kommissionen skall undersöka behovet och lämpligheten av gemenskapsåtgärder som gör det lättare att få ersättning för kostnader och kompensation för eventuella skador som uppkommit vid ingripanden för att hjälpa nödställda fartyg, och som även omfattar skäliga krav på försäkringar eller annan ekonomisk säkerhet.Kommissionen skall senast den 5 februari 2007, rapportera om resultatet av denna undersökning till Europaparlamentet och rådet.SLUTBESTÄMMELSERArtikel 27Ändringsförfarande1. Definitionerna i artikel 3, hänvisningarna till gemenskapsinstrument och IMO-instrument samt bilagorna får ändras i enlighet med förfarandet i artikel 28.2, så att de bringas i överensstämmelse med gemenskapsrätt eller internationell rätt som antagits, ändrats eller satts i kraft, under förutsättning att sådana ändringar inte innebär att direktivets tillämpningsområde utökas.2. Vidare får bilagorna I, III och IV ändras i enlighet med förfarandet i artikel 28.2, baserat på de erfarenheter som vunnits genom detta direktiv, under förutsättning att sådana ändringar inte innebär att direktivets tillämpningsområde utökas.Artikel 28Kommittéförfarande1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.Artikel 291. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 5 februari 2004. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 30Rådets direktiv 93/75/EEG skall upphöra att gälla från och med den 5 februari 2004.Artikel 31Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 32Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 27 juni 2002.På Europaparlamentets vägnarOrdförandeP. CoxPå rådets vägnarM. Arias CañeteOrdförande(1) EGT C 120 E, 24.4.2001, s. 67 ochEGT C 362 E, 18.12.2001, s. 255.(2) EGT C 221, 7.8.2001, s. 54.(3) EGT C 357, 14.12.2001, s. 1.(4) Europaparlamentets yttrande av den 14 juni 2001 (EGT C 53 E, 28.2.2002, s. 304), rådets gemensamma ståndpunkt av den 19 december 2001 (EGT C 58 E, 5.3.2002, s. 14) och Europaparlamentets beslut av den 10 april 2002 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 25 juni 2002.(5) EGT L 247, 5.10.1993, s. 19. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 98/74/EG (EGT L 276, 13.10.1998, s. 7).(6) EGT C 271, 7.10.1993, s. 1.(7) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.(8) EGT L 138, 1.6.1999, s. 1.(9) EGT L 157, 7.7.1995, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/106/EG (EGT L 19, 22.1.2002, s. 17).BILAGA IFÖRTECKNING ÖVER UPPGIFTER SOM SKALL LÄMNAS1. Uppgifter som skall lämnas i enlighet med artikel 4 - Allmänna upplysningar:a) Fartygsidentitet (namn, signalbokstäver, IMO-nummer eller MMSI-nummer).b) Destinationshamn.c) Beräknad ankomsttid till destinationshamnen eller bordningsplatsen för lots i enlighet med den behöriga myndighetens krav och beräknad avgångstid från denna hamn.d) Antal personer ombord.2. Uppgifter som skall lämnas i enlighet med artikel 12 - Lastuppgifter:a) Korrekta tekniska benämningar på det farliga eller förorenande godset, Förenta Nationernas (UN) nummer om sådana finns, IMO:s riskklasser i enlighet med IMDG-, IBC- och IGC-koderna, och i förekommande fall den fartygsklass som behövs för INF-laster enligt definitionen i regel VII/14.2, mängden sådant gods och, om det fraktas i andra godstransportenheter än tankar, identifieringsnumren på dessa.b) Adress där detaljerad information om lasten kan erhållas.3. Uppgifter som skall lämnas i enlighet med artikel 13:A. Allmänna upplysningara) Fartygsidentitet (namn, signalbokstäver, IMO-nummer eller MMSI-nummer).b) Destinationshamn.c) För ett fartyg som lämnar en hamn i en medlemsstat: beräknad avgångstid från avgångshamnen eller bordningsplatsen för lots i enlighet med den behöriga myndighetens krav och beräknad ankomsttid till destinationshamnen.d) För ett fartyg som kommer från en hamn utanför gemenskapen på väg till en hamn i en medlemsstat: beräknad ankomsttid till destinationshamnen eller bordningsplatsen för lots i enlighet med den behöriga myndighetens krav.e) Antal personer ombord.B. Lastuppgiftera) Korrekta tekniska benämningar på det farliga eller förorenande godset, Förenta Nationernas (UN) nummer om sådana finns, IMO:s riskklasser i enlighet med IMDG-, IBC- och IGC-koderna, och i förekommande fall fartygsklass enligt INF-koden, mängden sådant gods och placering ombord och, om det fraktas i andra godstransportenheter än tankar, identifieringsnumren på dessa.b) En bekräftelse på att det ombord finns en förteckning eller manifest eller en ändamålsenlig lastplan, som närmare beskriver det farliga eller förorenande gods som transporteras och dess placering ombord på fartyget.c) Adress där detaljerad information om lasten kan erhållas.4. Uppgifter som avses i artikel 5- A. Fartygsidentitet (namn, signalbokstäver, IMO-nummer eller MMSI-nummer).- B. Datum och tidpunkt.- C eller D. Position i latitud och longitud eller sann bäring och avstånd i nautiska mil från ett klart angivet landmärke.- E. Kurs.- F. Fart.- I. Destinationshamn och beräknad ankomsttid.- P. Last och, om det finns farligt gods ombord, kvantitet och IMO-klass.- T. Adress för inhämtande av lastuppgifter.- W. Antal personer ombord.- X. Övrig information.- Typ och uppskattad mängd bunker, för fartyg som medför mer än 5000 ton bunker.- Navigerings- och manöverförmåga5. Fartygets befälhavare skall till den behöriga myndigheten eller berörd hamnmyndighet omedelbart anmäla alla ändringar av de uppgifter som lämnats i enlighet med denna bilaga.BILAGA IIBESTÄMMELSER OM UTRUSTNINGEN OMBORDI. Automatiska identifieringssystem (AIS)1. Fartyg byggda från och med den 1 juli 2002Passagerarfartyg, oavsett storlek, och alla fartyg med en bruttodräktighet av minst 300, byggda från och med den 1 juli 2002, vilka anlöper en hamn i en av gemenskapens medlemsstater, omfattas av de krav på utrustning som avses i artikel 6.2. Fartyg byggda före den 1 juli 2002Passagerarfartyg, oavsett storlek, och alla fartyg med en bruttodräktighet av minst 300, byggda före den 1 juli 2002, vilka anlöper en hamn i en av gemenskapens medlemsstater, omfattas av de krav på utrustning som avses i artikel 6 enligt följande tidsplan:a) Passagerarfartyg: senast den 1 juli 2003.b) Tankfartyg: senast i samband med den första besiktningen av säkerhetsutrustningen som görs efter den 1 juli 2003.c) Andra fartyg än passagerarfartyg och tankfartyg, med en bruttodräktighet av minst 50000: senast den 1 juli 2004.d) Andra fartyg än passagerarfartyg och tankfartyg, med en bruttodräktighet av minst 10000 men mindre än 50000: senast den 1 juli 2005, eller, när det gäller fartyg som går i internationell trafik, annat tidigare datum som beslutats inom ramen för IMO.e) Andra fartyg än passagerarfartyg och tankfartyg, med en bruttodräktighet av minst 3000 men mindre än 10000: senast den 1 juli 2006, eller, när det gäller fartyg som går i internationell trafik, annat tidigare datum som beslutats inom ramen för IMO.f) Andra fartyg än passagerarfartyg och tankfartyg, med en bruttodräktighet av minst 300 men mindre än 3000: senast den 1 juli 2007, eller, när det gäller fartyg som går i internationell trafik, annat tidigare datum som beslutats inom ramen för IMO.Medlemsstaterna får undanta passagerarfartyg i inrikestrafik med en bruttodräktighet under 300 från de krav gällande AIS som föreskrivs i denna bilaga.II. Färdskrivarsystem (VDR)1. Fartyg inom följande kategorier skall, då de anlöper en hamn i en av gemenskapens medlemsstater, vara utrustade med ett färdskrivarsystem, vilket skall uppfylla prestandanormerna i IMO:s resolution A.861(20) samt provningsstandarderna enligt Internationella elektrotekniska kommissionens (IEC) standard nr 61996:a) Passagerarfartyg byggda från och med den 1 juli 2002: senast 5 augusti 2002.b) Ro-ro-passagerarfartyg byggda före den 1 juli 2002: senast i samband med den första besiktningen från och med den 1 juli 2002.c) Andra passagerarfartyg än ro-ro-passagerarfartyg byggda före den 1 juli 2002: senast den 1 januari 2004.d) Andra fartyg än passagerarfartyg med en bruttodräktighet av minst 3000, byggda från och med den 1 juli 2002: senast 5 augusti 2002.2. Fartyg inom följande kategorier som är byggda före den 1 juli 2002 skall, då de anlöper en hamn i en av gemenskapens medlemsstater, vara utrustade med ett färdskrivarsystem, vilket skall uppfylla relevanta IMO-normer:a) lastfartyg med en bruttodräktighet av minst 20000, inte senare än det datum som fastställs av IMO, eller, i avsaknad av IMO-beslut, inte senare än den 1 januari 2007,b) lastfartyg med en bruttodräktighet av minst 3000 men mindre än 20000, inte senare än det datum som fastställs av IMO, eller, om inget IMO-beslut finns, inte senare än den 1 januari 2008.3. Medlemsstaterna får undanta de passagerarfartyg som endast går i inrikestrafik i andra fartområden än de som omfattas av klass A enligt artikel 4 i rådets direktiv 98/18/EG av den 17 mars 1998 om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg(1) från de krav på färdskrivare som föreskrivs i det här direktivet.(1) EGT L 144, 15.5.1998, s. 1.BILAGA IIIELEKTRONISKA MEDDELANDEN1. Medlemsstaterna skall utveckla och upprätthålla nödvändig infrastruktur för att möjliggöra överföring, mottagning och konvertering av data mellan system som använder XML- eller Edifact-syntax, baserade på kommunikationsmöjligheter via Internet eller X.400.2. Kommissionen skall i samråd med medlemsstaterna utveckla och upprätthålla ett "gränssnittskontrolldokument" som beskriver systemets möjligheter uttryckta i meddelandescenario, meddelandefunktioner och förhållandet mellan meddelandena. Tidsåtgång och prestanda för meddelanden samt protokoll och parametrar för utbyte av uppgifter skall anges i detalj. Gränssnittskontrolldokumentet skall dessutom specificera datainnehållet i de föreskrivna meddelandefunktionerna och beskriva dessa meddelanden.3. Dessa förfaranden och denna infrastruktur bör, när så är möjligt, omfatta de skyldigheter till rapportering och informationsutbyte som följer av andra direktiv, t.ex. Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester(1).(1) EGT L 332, 28.12.2000, s. 81.BILAGA IVÅtgärder som medlemsstaterna kan vidta då sjösäkerheten och miljön är hotad(enligt artikel 19.1)Vid ett tillbud eller en händelse av det slag som beskrivs i artikel 17, som drabbar ett fartyg, får den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten inom ramen för internationell rätt, om den anser att det är nödvändigt för att förhindra, minska eller eliminera en allvarlig och överhängande fara för den egna kusten eller därmed sammanhängande intressen, för andra fartygs säkerhet, för säkerheten för besättningar och passagerare eller människor iland eller för att skydda den marina miljön, bl.a.a) begränsa fartygets rörelser eller beordra det att följa en viss rutt; detta krav skall inte påverka befälhavarens ansvar för fartygets säkra framförande,b) officiellt anmoda befälhavaren på fartyget att undanröja risken för miljön eller sjösäkerheten,c) skicka ombord personal för att bedöma risken, hjälpa befälhavaren att åtgärda situationen och hålla den behöriga landcentralen underrättad om detta,d) beordra befälhavaren att gå till en skyddad plats vid överhängande fara, eller beordra lotsning eller bogsering av fartyget.


Avis juridique important

|

31988L0378

Rådets direktiv 88/378/EEG av den 3 maj 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om leksakers säkerhet

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 187 , 16/07/1988 s. 0001 - 0013 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 8 s. 0106  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 8 s. 0106

RÅDETS DIREKTIV av den 3 maj 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om leksakers säkerhet (88/378/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Gällande lagar och andra författningar som rör krav på leksakers säkerhet skiljer sig till omfattning och innehåll i de olika medlemsstaterna. Sådana skillnader kan skapa handelshinder och olika konkurrensvillkor på den inre marknaden, utan att de därför nödvändigtvis erbjuder konsumenterna inom den gemensamma marknaden, särskilt barn, något effektivt skydd mot de risker som produkterna medför.Dessa hinder för genomförandet av en inre marknad, där bara tillräckligt säkra produkter skulle säljas, bör avlägsnas. Därför bör marknadsföringen av leksaker och dessa varors fria rörlighet göras till föremål för enhetliga regler, som grundas på de målsättningar för skyddet av konsumenternas hälsa och säkerhet som läggs fram i rådets resolutionen av den 23 juni 1986 om den framtida inriktningen av Europeiska ekonomiska gemenskapens program för skydd och främjande av konsumenternas intressen(4).För att underlätta bevisningen om överensstämmelse med de väsentliga kraven är det nödvändigt att ha harmoniserade standarder på europeisk nivå som särskilt rör utformningen och sammansättningen av leksaker och att produkter som följer dessa standarder får antas uppfylla de väsentliga kraven. Sådana harmoniserade europeiska standarder utarbetas av privata organ och måste bibehålla sin icke-bindande status. För detta ändamål erkänns de europeiska standardiseringsorganisationerna CEN och CENELEC som behöriga att anta harmoniserade standarder i enlighet med de allmänna riktlinjer för samarbete mellan kommissionen och dessa båda organ som undertecknades den 13 november 1984. I detta direktiv avses med en harmoniserad standard en teknisk specifikation (europeisk standard eller harmoniseringsdokument) som antagits av ett av dessa organ eller av dem båda på uppdrag av kommissionen enligt bestämmelserna i rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande för tekniska standarder och föreskrifter(5), i dess senaste lydelse enligt Spaniens och Portugals anslutningsakt samt enligt de allmänna riktlinjerna.Enligt rådets resolution av den 7 maj 1985 om en ny metod för harmonisering av tekniska föreskrifter och standarder(6) bör den harmonisering som skall uppnås bestå i att fastställa de väsentliga säkerhetskrav som alla leksaker skall uppfylla för att få släppas ut på marknaden.Eftersom leksaker utgör en stor marknad i kraftig utveckling och omfattar många olika produkter, bör detta direktivs tillämpningsområde fastställas på grundval av en tillräckligt vid definition av begreppet "leksaker". Dock måste det stå klart att vissa produkter inte skall betraktas som leksaker i detta direktivs mening, antingen därför att de i själva verket inte är avsedda för barn, eller därför att de kräver övervakning eller skall användas under speciella betingelser.Leksaker på marknaden får inte utgöra en risk vare sig för användarens eller någon annan persons säkerhet och/eller hälsa. Leksakers säkerhetsgrad bör bestämmas efter hur produkterna är avsedda att användas. Hänsyn måste dock tas till varje förutsebar användning med tanke på normalt beteende hos barn, vilka allmänt sett inte uppvisar samma försiktighet som vuxna.En leksaks säkerhetsgrad måste beaktas när den släpps ut på marknaden med tanke på behovet att säkerställa att denna upprätthålls under hela den tid som leksaken förväntas användas.Om de väsentliga kraven uppfylls är det sannolikt att konsumentens säkerhet och hälsa kan garanteras. Alla leksaker som släpps ut på marknaden måste uppfylla dessa krav, och om de gör det får inget hindra deras fria rörlighet.Leksaker kan antas uppfylla dessa väsentliga krav om de överensstämmer med de harmoniserade standarder, vilkas referensnummer har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Leksaker som överensstämmer med en prototyp som godkänts av ett godkänt kontrollorgan får också anses uppfylla de väsentliga kraven. Överensstämmelsen måste bestyrkas genom att leksaken märks med ett EG-märke.Metoder för certifiering måste fastställas för att bestämma på vilket sätt nationellt godkända kontrollorgan skall godkänna leksaksprototyper som inte överensstämmer med standarder och utfärda typprovningsintyg för dessa liksom för leksaker som överensstämmer med standarder och för vilka en prototyp har överlämnats till dem för godkännande.Medlemsstaterna, kommissionen och alla de godkända provningsorganen måste få adekvat information på alla de olika stadierna i provnings- och kontrollförfarandena.Medlemsstaterna måste utse provningsorgan, kallade "godkända provningsorgan", som skall tillämpa det system som införts för leksaker. Adekvat information om dessa organ måste lämnas och samtliga måste uppfylla minimikraven för godkännande.Det kan förekomma fall där en leksak inte uppfyller de väsentliga säkerhetskraven. I sådana fall måste den medlemsstat som konstaterar detta förhållande vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkalla produkterna från marknaden eller för att förbjuda att de släpps ut på marknaden. Beslutet måste motiveras och när skälet till beslutet beror på brister i de harmoniserade standarderna, måste dessa eller delar av dem utgå ur förteckningen som offentliggörs av kommissionen.Kommissionen måste säkerställa att de harmoniserade europeiska standarderna på alla de områden som täcks av de väsentliga kraven i bilaga 2 utarbetas i god tid för att möjliggöra för medlemsstaterna att anta och offentliggöra nödvändiga bestämmelser senast den 1 juli 1989. De nationella bestämmelser som antagits på grundval av detta direktiv skall följaktligen träda i kraft den 1 januari 1990.Det måste sörjas för att lämpliga åtgärder kan vidtas mot envar som rättsstridigt fäster ett märke på produkten vilket anger att den uppfyller kraven.De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna måste kontrollera säkerheten hos leksaker som redan finns på marknaden.För vissa kategorier leksaker som är särskilt farliga eller avsedda för mycket små barn måste varningsinformation eller information om försiktighetsåtgärder lämnas.Kommissionen måste få regelbunden information om den verksamhet som bedrivs av de godkända kontrollorganen inom ramen för detta direktiv.Mottagarna av ett beslut fattat i kraft av detta direktiv måste få veta skälet till beslutet och de rättsmedel som är tillgängliga för dem.Utlåtandet från den rådgivande vetenskapliga kommittén för utvärdering av kemiska föreningars toxicitet och ekotoxicitet har beaktats med hänsyn till de hälsobaserade gränserna för biotillgängligheten av metalliska beståndsdelar i barnleksaker.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Detta direktiv skall gälla leksaker. Med "leksak" avses alla produkter eller material som utformats eller är klart avsedda som leksaker för barn under 14 år.2. Produkterna i bilaga 1 skall inte betraktas som leksaker i detta direktivs mening.Artikel 2 1. Leksaker får släppas ut på marknaden bara om de inte innebär risk för användarens eller någon annan persons säkerhet och hälsa när de används på avsett eller förutsebart sätt med tanke på barns normala beteende.2. En leksak skall, i det skick den har när den släpps ut på marknaden, uppfylla de hälso- och säkerhetskrav som fastställs i detta direktiv. Den förutsebara och normala tidsperiod den kommer att användas måste därvid beaktas.3. I detta direktiv avses med uttrycket "släppa ut på marknaden" både försäljning och gratisutdelning.Artikel 3 Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att leksaker endast kan släppas ut på marknaden om de uppfyller de väsentliga säkerhetskraven i bilaga 2.Artikel 4 Medlemsstaterna får inte förhindra att leksaker som uppfyller kraven i detta direktiv släpps ut på marknaden inom deras territorium.Artikel 5 1. Medlemsstaterna skall förutsätta att leksaker uppfyller de väsentliga säkerhetskraven som anges i artikel 3 om de är försedda med det EG-märke som beskrivs i artikel 11, i det följande kallat "EG-märket", och som anger att leksakerna ifråga överensstämmer med de tillämpliga nationella standarder som överför de harmoniserade standarder, vilkas referensnummer har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Medlemsstaterna skall offentliggöra referensnumren för sådana nationella standarder.2. Om tillverkaren inte alls eller endast delvis har tillämpat de standarder som omnämns i punkt 1 ovan eller om sådana standarder inte finns, skall medlemsstaterna förutsätta att leksakerna uppfyller de väsentliga säkerhetskrav som omnämns i artikel 3 när deras överensstämmelse med den godkända prototypen bestyrkts genom åsättande av ett EG-märke efter det att ett EG-provningsintyg utfärdats.Artikel 6 1. Om en medlemsstat eller kommissionen anser att de harmoniserade standarder som omnämns i artikel 5.1 inte helt uppfyller de väsentliga säkerhetskrav som anges i artikel 3, skall kommissionen eller medlemsstaten hänskjuta ärendet till den ständiga kommitté som tillsatts enligt direktiv 83/189/EEG, nedan kallad "kommittén", samt ange skälen härför. Kommittén skall skyndsamt avge ett utlåtande.Sedan kommissionen fått kommitténs utlåtande, skall den underrätta medlemsstaterna om huruvida berörda standarder eller delar därav måste utgå ur de publikationer som anges i artikel 5.1.2. Kommissionen skall informera det berörda europeiska standardiseringsorganet och om nödvändigt utfärda ett nytt standardiseringsmandat.Artikel 7 1. Om en medlemsstat konstaterar att leksaker som bär EG-märket och som används på avsett sätt enligt artikel 2, sannolikt kan utgöra en risk för konsumenters eller andra personers säkerhet och hälsa, skall den vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkalla produkterna eller för att förbjuda eller begränsa dem på marknaden. Medlemsstaten skall omedelbart underrätta kommissionen om den vidtagna åtgärden och ange skälen för beslutet och därvid särskilt redogöra för huruvida den bristande överensstämmelsen är följden ava) att man misslyckats med att uppfylla de väsentliga kraven i artikel 3 i de fall leksaken inte motsvarar de standarder som anges i artikel 5.1,b) felaktig tillämpning av de standarder som omnämns i artikel 5.1,c) brister i de standarder som omnämns i artikel 5.1.2. Kommissionen skall samråda med berörda parter så snart som möjligt. Om kommissionen efter detta samråd finner att alla åtgärder som omnämns i punkt 1 är berättigade, skall kommissionen skyndsamt underrätta den medlemsstat som vidtog åtgärden samt övriga medlemsstater. Om beslutet enligt punkt 1 ovan kan tillskrivas brister i standarder och om den medlemsstat som vidtog åtgärderna avser att vidhålla dem, skall kommissionen sedan den först samrått med berörda parter lägga fram saken inför kommittén inom två månader och inleda de förfaranden som beskrivs i artikel 6.3. Om den leksak som inte uppfyller kraven bär ett EG-märke, skall den berörda medlemsstaten vidta lämpliga åtgärder och underrätta kommissionen, som skall underrätta de övriga medlemsstaterna.4. Kommissionen skall säkerställa att medlemsstaterna hålls informerade om utvecklingen och resultaten av detta förfarande.Artikel 8 1. a) De leksaker som tillverkas enligt de harmoniserade standarder som omnämns i artikel 5.1 måste förses med ett EG-märke innan de släpps ut på marknaden. Genom märket bekräftar tillverkaren eller hans auktoriserade representant inom gemenskapen att leksakerna överensstämmer med dessa standarder.b) Tillverkaren eller hans auktoriserade representant inom gemenskapen skall göra följande information tillgänglig för kontroll:- En beskrivning av de hjälpmedel som tillverkaren använder (t.ex. en provningsrapport eller en teknisk dossier) för att säkerställa att produktionen överensstämmer med de standarder som omnämns i artikel 5.1 samt i förekommande fall ett EG-typprovningsintyg utfärdat av ett godkänt kontrollorgan; kopior av de dokument tillverkaren har underställt det godkända organet; en beskrivning av hur tillverkaren säkerställer att hans produkter överensstämmer med den godkända prototypen.- Adresserna till tillverknings- och lagerlokalerna.- Detaljerad information om utformningen och tillverkningen.Om varken tillverkaren eller hans auktoriserade representant är etablerade inom gemenskapen, skall skyldigheten att hålla en dossier tillgänglig åligga den person som släpper ut leksaken på den gemensamma marknaden.2. a) Leksaker som inte helt eller bara delvis överensstämmer med de standarder som omnämns i artikel 5.1 måste förses med ett EG-märke innan de släpps ut på marknaden. Med detta märke bekräftar tillverkaren eller hans auktoriserade representant inom gemenskapen att den berörda leksaken överensstämmer med den prototyp som undersökts enligt de förfaranden som anges i artikel 10, och som ett godkänt kontrollorgan har förklarat uppfyller de väsentliga kraven i artikel 3.b) Tillverkaren eller hans auktoriserade representant inom gemenskapen skall göra följande information tillgänglig för kontroll:- En detaljerad beskrivning av tillverkningen.- En beskrivning av de hjälpmedel (t.ex. användning av en provningsrapport eller en teknisk dossier) genom vilka tillverkaren säkerställer att produkterna överensstämmer med den godkända prototypen.- Adresserna till tillverknings- och lagringslokalerna.- Kopior av de dokument som tillverkaren har förelagt ett godkänt organ i enlighet med artikel 10.2.- Provningsintyget för provexemplaret eller en vidimerad kopia därav.Om varken tillverkaren eller hans auktoriserade representant är etablerade inom gemenskapen, skall den ovannämnda skyldigheten att hålla en dossier tillgänglig åligga den person som släpper ut leksaken på den gemensamma marknaden.3. Om de skyldigheter som fastställts i punkt 1 b och 2 b ovan inte fullgörs, skall vederbörande medlemsstat vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att de fullgörs.I de fall det är uppenbart att skyldigheterna inte fullgörs, fordras det särskilt att tillverkaren eller dennes auktoriserade representant inom gemenskapen låter utföra en provning av produkten på egen bekostnad. Provningen skall genomföras inom viss föreskriven tid och utföras av ett godkänt provningsorgan för att styrka att produkten uppfyller de harmoniserade standarderna och de väsentliga säkerhetskraven.Artikel 9 1. Bilaga 3 innehåller de minimikrav, som måste uppfyllas när medlemsstaterna utser de godkända provningsorgan som anges i detta direktiv.2. Varje medlemsstat skall anmäla till kommissionen vilka godkända organ som skall ansvara för den EG-typprovning som omnämns i artikel 8.2 och 10. Kommissionen skall för kännedom i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra en förteckning över dessa organ med de identifikationsnummer de tilldelats. Kommissionen skall ansvara för att förteckningen hålls aktuell.3. En medlemsstat som har godkänt ett organ skall återkalla sitt godkännande om den finner att organet inte längre uppfyller de krav som anges i bilaga 3. Den skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 10 1. En EG-typprovning är ett förfarande genom vilket ett godkänt kontrollorgan fastställer och intygar att en leksaksprototyp uppfyller de väsentliga kraven i artikel 3.2. Tillverkaren eller hans auktoriserade representant inom gemenskapen skall inge en ansökan om EG-typprovning till ett godkänt provningsorgan.Ansökan skall omfatta- en beskrivning av leksaken,- tillverkarens namn och adress eller namn och adress till hans auktoriserade representant/er och till platsen där leksaken tillverkas,- fullständiga data om tillverkning och utformning; och ansökningen skall åtföljas av en prototyp av den leksak som skall tillverkas.3. Det godkända kontrollorganet skall utföra EG-typprovningen på följande sätt:- Det skall granska dokumenten som den sökande ingivit och fastställa om de är i sin ordning.- Det skall kontrollera att leksaken inte kan utgöra en risk för säkerhet och/eller hälsa enligt artikel 2.- Det skall utföra de tillämpliga undersökningarna och proven. Därvid skall det så långt som möjligt använda de harmoniserade standarder som omnämns i artikel 5.1 för att kontrollera om prototypen uppfyller de väsentliga krav som omnämns i artikel 3.- Det kan begära in ytterligare exemplar av prototypen.4. Om prototypen uppfyller de väsentliga kraven enligt artikel 3, skall det godkända provningsorganet utfärda ett EG-typprovningsintyg vilket skall tillställas sökanden. Intyget skall innehålla undersökningsresultaten, det skall ange alla villkor som är förbundna med det och det skall åtföljas av beskrivningar och ritningar på den godkända leksaken.Kommissionen, övriga godkända provningsorgan och övriga medlemsstater kan på begäran erhålla en kopia av intyget och, på väl motiverad begäran, en kopia av en förteckning över tekniska konstruktionsdata samt av rapporterna över utförda undersökningar och prov.5. Ett godkänt provningsorgan som vägrar utfärda ett EG-typprovningsintyg skall informera kommissionen och den medlemsstat som utsett organet om sin vägran samt ange skälet för denna.Artikel 11 1. Det EG-märke som omnämns i artikel 5, 7 och 8 samt namnet och/eller varunamnet eller tillverkarens märke och adress eller adressen till dennes auktoriserade representant eller till importören i gemenskapen skall som regel sitta fast på leksaken eller på förpackningen och vara väl synligt, lätt att läsa och outplånligt. När det gäller små leksaker och leksaker som består av små delar får dessa upplysningar på samma sätt lämnas på förpackningen, på en etikett eller någon annan trycksak. Om upplysningarna inte sitter fast på själva leksaken måste konsumenten uppmärksammas på det tillrådliga i att spara dem.2. EG-märket skall bestå av symbolen "CE".3. Det är förbjudet att använda märken eller påskrifter som sannolikt kan förväxlas med EG-märket.4. De upplysningar som omnämns i stycke 1 ovan får förkortas, förutsatt att man kan identifiera tillverkaren, hans auktoriserade representant eller importören i gemenskapen genom förkortningen.5. I bilaga 4 anges vilka varningar och vilken information om försiktighetsåtgärder vid användningen av vissa leksaker som måste lämnas. Medlemsstaterna får kräva att denna information eller en del av den tillsammans med informationen i punkt 4 lämnas på deras nationella språk när leksakerna släpps ut på marknaden.Artikel 12 1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att det tas stickprov på leksaker på marknaden för att kontrollera att leksakerna överensstämmer med detta direktiv.Den myndighet som har ansvaret för kontrollen- skall på anmodan få tillträde till tillverknings- eller lagerlokalen och tillgång till den information som omnämns i artikel 8.1 b och 8.2 b,- får anmoda tillverkaren, hans auktoriserade representant eller den person som ansvarar för att leksaken släpps ut på den gemensamma marknaden att lämna den information som föreskrivs i artikel 8.1 b och 8.2 b inom av medlemsstaten angiven viss tid,- får välja ut ett provexemplar av leksaken och ta det med sig för undersökning och provning.2. Medlemsstaterna skall vart tredje år till kommissionen rapportera om hur detta direktiv tillämpas.3. Medlemsstaterna och kommissionen skall vidta nödvändiga åtgärder för att garantera att de översända kopior av EG-typprovningsintyget som anges i artikel 10.4 behandlas konfidentiellt.Artikel 13 Medlemsstaterna skall regelbundet informera kommissionen om den verksamhet de godkända kontrollorganen bedriver enligt direktivet, så att kommissionen kan säkerställa att kontrollförfarandena genomförs korrekt och utan diskriminering.Artikel 14 Varje beslut enligt detta direktiv om begränsningar som skall gälla när en leksak släpps ut på marknaden skall noggrant ange de skäl som ligger till grund för beslutet. Berörd part skall omgående få meddelande om ett sådant beslut och samtidigt informeras om de rättsmedel som är tillgängliga enligt gällande lagstiftning i medlemsstaten ifråga samt om gällande tidsfrister.Artikel 15 1. Medlemsstaterna skall före den 30 juni 1989 anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv och skall genast underrätta kommissionen om detta.Dessa bestämmelser skall börja tillämpas den 1 januari 1990.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 16 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 3 maj 1988.På rådets vägnarM. BANGEMANNOrdförande(1) EGT nr C 282, 8.11.1986, s. 4.(2) EGT nr C 246, 14.9.1987, s. 91 och beslut av den 9 mars 1988.(3) EGT nr C 232, 31.8.1987, s. 22.(4) EGT nr C 167, 5.7.1986, s. 1.(5) EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8.(6) EGT nr C 136, 4.6.1985, s. 1.BILAGA 1 PRODUKTER SOM INTE BETRAKTAS SOM LEKSAKER I DETTA DIREKTIVS MENING (Artikel 1.1) 1. Juldekorationer2. Detaljerade och skalenliga modeller för vuxna samlare3. Utrustning avsedd att användas kollektivt på lekplatser4. Sportutrustning5. Utrustning för vattensport avsedd att användas på djupt vatten6. Dockor i folkdräkt och prydnadsdockor samt andra liknande artiklar avsedda för vuxna samlare7. "Professionella" leksaker installerade på offentliga platser (affärscentra, stationer etc.)8. Pussel med mer än 500 bitar eller utan bild, avsedda för specialister9. Luftgevär och luftpistoler10. Fyrverkerier, inklusive slagtändsats(1)11. Slungor och slangbågar12. Pilkastningssatser (Satser av pilar med metallspetsar)13. Elektriska ugnar, strykjärn eller andra specialiserade produkter som drivs med en märkspänning som överstiger 24 volt14. Produkter som innehåller värmekällor och som är avsedda att användas i undervisningssammanhang under tillsyn av en vuxen15. Fordon med förbränningsmotor16. Leksaksångmaskiner17. Cyklar avsedda för idrottsutövning eller för framförande på allmän väg18. Videoleksaker som kan kopplas till en videoskärm som drivs med en märkspänning som överstiger 24 volt19. Tröstnappar för småbarn20. Trogna kopior av skjutvapen21. Bijouterier för barn(1) Med undantag för slagtändsatser särskilt avsedda att användas i leksaker utan hinder av strängare bestämmelser som redan finns i vissa medlemsstater.BILAGA 2 VÄSENTLIGA SÄKERHETSKRAV FÖR LEKSAKER I. ALLMÄNNA PRINCIPER1. I enlighet med kraven i artikel 2 i detta direktiv skall såväl användare av leksaker som annan person skyddas mot hälso- och säkerhetsrisker som uppstår när leksaker används på avsett sätt, eller på sätt som kunnat förutses med hänsyn till barns normala beteende. Det rör sig om riskera) som har samband med leksakers utformning, konstruktion och sammansättning,b) som är förenade med leksakers användning och som inte helt kan undanröjas genom ändrad konstruktion och sammansättning utan att funktionen hos leksaken förändras eller den berövas sina viktigaste egenskaper.2. a) Graden av risk som den som använder en leksak utsätter sig för skall stå i rimlig proportion till den förmåga att hantera risken som barnet eller den som ser till barnet har. Detta gäller särskilt för leksaker som på grund av sin funktion, storlek och särskilda egenskaper är avsedda för barn under 36 månader.b) För att denna princip skall kunna efterlevas måste det i tillämpliga fall särskilt anges en lägsta åldersgräns för den som använder leksaken och om det behövs tillsyn av en annan person för att leksaken skall kunna användas säkert.3. Etiketter som åsätts leksaker och/eller förpackningen, samt medföljande bruksanvisning skall utförligt och effektivt fästa användarens eller tillsynshavarens uppmärksamhet på de risker som är förbundna med användning av leksaken samt hur dessa risker skall undvikas.II. SÄRSKILDA RISKER1. Fysikaliska och mekaniska egenskapera) Leksaker och dess beståndsdelar, liksom även fästanordningar när det gäller fast monterade leksaker, skall ha erforderlig mekanisk hållfasthet och, i förekommande fall, tillräcklig stabilitet för att tåla de påkänningar de utsätts för vid användning utan att brytas sönder eller deformeras med åtföljande risk för fysisk personskada.b) Åtkomliga kanter, utskjutande partier, rep, snören, kablar och fästanordningar skall vara utformade och utförda på ett sådant sätt att risken för skador vid kontakt nedbringas så långt möjligt.c) Leksaker skall vara utformade och tillverkade på ett sådant sätt att risken för fysiska personskador på grund av den inbördes rörelsen hos leksakens olika delar nedbringas till ett minimum.d) Leksaker och deras beståndsdelar samt delar som kan tas loss från leksaker som uppenbarligen är avsedda för barn under 36 månaders ålder skall ha sådana dimensioner att de inte kan sväljas eller inandas.e) Leksaker och deras delar, samt de förpackningar i vilka de saluförs i detaljhandeln, får inte medföra risk för strypning eller kvävning.f) Leksaker avsedda att användas på grunt vatten och till att hålla barn över vatten eller till att stödja dem skall vara utformade och tillverkade på sådant sätt att risken för förlust av flytkraft och förlust av stöd för barnet begränsas så långt möjligt med hänsyn till rekommenderat användningssätt.g) Leksaker som går att krypa in i och därmed bildar ett slutet rum för användaren skall ha en utgång, som användaren lätt kan öppna inifrån.h) Leksaker med vars hjälp användaren kan förflytta sig skall så långt möjligt vara försedda med broms, anpassad till typ av leksak och till den rörelseenergi som leksaken utvecklar. Bromssystemet skall vara enkelt att använda av användaren utan risk för denne att kastas ur leksaken eller vid skaderisk för denne eller annan person.i) Utförandet och sammansättningen av projektiler, och den rörelseenergi de förmår utveckla när de skjuts ut från en leksak avsedd för detta skall vara sådana att de inte innebär oskälig risk för fysisk skada för användaren eller annan person.j) Leksaker som innehåller värmekällor skall vara konstruerade för att säkerställa- att den högsta temperaturen på åtkomliga ytor inte kan orsaka brännskador vid beröring,- att ånga eller gas inne i leksaken inte uppnår sådan temperatur eller sådant tryck att de kan vålla brännskada, skållning eller annan fysisk kroppsskada då de släpps ut från leksaken på annat sätt än vad som är avsett.2. Brännbarheta) Leksaker får inte utgöra eldfarliga inslag i barnets omgivning. De skall därför bestå av material1. som antingen inte brinner under direkt inverkan av en öppen låga, gnista eller möjlig annan antändningskälla,2. eller som inte är lättantändliga (lågan skall slockna så snart som brandorsaken avlägsnas),3. eller som, i de fall materialet antänds, brinner långsamt och med låga som sprids med låg hastighet,4. eller som, oavsett leksakens kemiska sammansättning, behandlats i syfte att fördröja förbränningsprocessen.Dessa brännbara material får inte utgöra en antändningsrisk för andra material som ingår i leksaken.b) Leksaker, som för sin funktion oundgängligen måste innehålla sådana farliga ämnen eller preparat som bestäms i direktiv 67/548/EEG(1), särskilt material och utrustning för kemiska experiment, hopsättning av modeller, gjutning av plast eller keramik, emaljering, fotografering och liknande, får inte innehålla ämnen eller preparat som kan bli antändliga efter förlust av oantändliga flyktiga beståndsdelar.c) Leksaker får inte vara explosiva eller innehålla beståndsdelar eller ämnen som kan explodera vid användning enligt direktivets artikel 2.1. Denna bestämmelse är inte tillämplig på slagtändsatser för leksaker, se punkt 10 i bilaga 1 och därtill hörande fotnot.d) Leksaker, särskilt kemiska leksaker, får inte innehålla ämnen eller preparat som- kan explodera när de blandas- genom kemisk reaktion eller upphettning,- vid blandning med oxiderande ämnen,- innehåller flyktiga ämnen som är antändliga i luft och riskerar att bilda antändliga eller explosiva gas/luftblandningar.3. Kemiska egenskaper1. Leksaker skall vara så utformade och tillverkade att de vid användning enligt direktivets artikel 2.1 inte medför hälso- eller skaderisk vid nedsväljning, inandning eller kontakt med hud, slemhinnor eller ögon.De skall i vart fall uppfylla bestämmelserna i gällande gemenskapsrätt om vissa produktkategorier eller om förbud, begränsad användning eller märkning av vissa farliga ämnen och preparat.2. För skydd av barnens hälsa gäller speciellt som målsättning att biotillgängligheten per dag till följd av användning av leksaker inte får överstiga0,2 ìg antimon0,1 ìg arsenik25,0 ìg barium0,6 ìg kadmium0,3 ìg krom0,7 ìg bly0,5 ìg kvicksilver5,0 ìg seleneller andra värden för dessa eller andra ämnen som på vetenskapliga grunder kan komma att fastställas i gemenskapens lagstiftning.Med biotillgänglighet för dessa ämnen menas det lösliga extrakt av ifrågavarande ämnen som har toxikologisk betydelse.3. Leksaker får inte innehålla de farliga ämnen eller preparat som anges i direktiv 67/548/EEG och 88/379/EEG(2) i mängder som kan medföra hälsorisker för de barn som använder leksakerna. Det är under alla förhållanden strängt förbjudet att i en leksak ta med farliga ämnen eller preparat om de är avsedda att användas som sådana under lek.Skulle dock ett begränsat antal ämnen eller preparat vara absolut nödvändiga för vissa leksakers funktion, bl.a. material och utrustningar för kemiska experiment, hopsättning av modeller, gjutning i plast eller keramik, emaljering, fotografering eller liknande, är dessa tillåtna upp till en viss övre koncentrationsgräns, vilken skall fastställas för varje ämne eller preparat efter mandat till den Europeiska standardiseringsorganisationen CEN enligt det förfarande som gäller för den kommitté som upprättats genom direktiv 83/189/EEG, förutsatt att de tillåtna ämnena och preparaten är i överensstämmelse med gemenskapens klassificeringsregler rörande märkning med undantag för punkt 4 i bilaga 4.4. Elektriska egenskapera) Elektriska leksaker skall inte drivas med en märkspänning som överstiger 24 volt och ingen del av leksaken får ge en spänning över 24 volt.b) Delar av leksaker, som är eller kan komma i kontakt med en elektrisk strömkälla som kan orsaka elektriska stötar samt kablar eller ledningar genom vilka elektricitet leds till dessa delar, skall vara väl isolerade och mekaniskt skyddade för att förhindra risk för sådana stötar.c) Elektriska leksaker skall vara utformade och tillverkade på ett sätt som säkerställer att den högsta temperatur som direkt åtkomliga ytor kan nå inte ger brännskador vid beröring.5. HygienEn leksak måste vara så utformad och konstruerad att den uppfyller kraven på hygien och renlighet för att undvika infektion, sjukdom och smitta.6. RadioaktivitetLeksaker får inte innehålla radioaktiva delar eller ämnen i sådana former eller i sådana mängder att de kan vara skadliga för barns hälsa. Direktiv 80/836/Euratom skall tillämpas(3).(1) EGT nr 196, 16.8.1967, s. 1.(2) EGT nr L 187, 16.7.1988, s. 14.(3) EGT nr L 246, 17.9.1980, s. 1.BILAGA 3 VILLKOR SOM SKALL UPPFYLLAS AV DE GODKÄNDA KONTROLLORGANEN (Artikel 9.1) De kontrollorgan som medlemsstaterna utser måste uppfylla följande minimikrav:1. Det skall finnas personal tillgänglig samt nödvändiga hjälpmedel och nödvändig utrustning.2. Personalen skall ha teknisk kompetens och yrkesmässig integritet.3. Den administrativa och tekniska personalen skall i fråga om genomförande av provningar, upprättande av rapporter, utfärdande av intyg och den tillsyn som detta direktiv föreskriver vara oberoende gentemot alla kretsar, grupper eller personer som direkt eller indirekt har intressen på leksaksområdet.4. Personalen skall upprätthålla tystnadsplikt.5. En ansvarsförsäkring skall tecknas såvida inte staten står för detta ansvar enligt gällande nationell lagstiftning.Behöriga myndigheter i medlemsstaterna skall med vissa mellanrum kontrollera att kraven i punkt 1 och 2 uppfylls.BILAGA 4 VARNINGSINFORMATION OCH INFORMATION OM FÖRSIKTIGHETSÅTGÄRDER VID ANVÄNDNING (Artikel 11.5) Leksaker skall åtföljas av lämpliga lättläsliga upplysningar för att minska användningsrisker av det slag som beskrivs i de väsentliga kraven, särskilt följande:1. Leksaker som inte är avsedda för barn under 36 månaders ålderLeksaker som kan vara farliga för barn under 36 månaders ålder skall vara försedda med varningstext, t.ex. "Inte lämplig för barn under 36 månader" eller "Inte lämplig för barn under 3 år", kompletterad med en kortfattad upplysning, som även kan finnas i bruksanvisningen, om vilka specifika risker som ligger till grund för denna begränsning.Denna bestämmelse gäller inte leksaker som på grund av funktion, storlek, utmärkande drag, egenskaper eller andra viktigare omständigheter uppenbarligen inte är avsedda för barn under 36 månader.2. Rutschbanor, hänggungor, romerska ringar, trapetser, rep och liknande leksaker monterade på ställningarDessa leksaker skall åtföljas av bruksanvisning som fäster uppmärksamheten på nödvändigheten att regelbundet kontrollera och underhålla de viktigaste delarna (upphängnings- och fästanordningar, förankring i marken etc.) samt understryker att leksaker om dessa kontroller inte utförs kan förorsaka fallolyckor eller välta.Instruktioner, som anger hur leksaken skall monteras på rätt sätt och vilka delar som kan medföra fara om monteringen inte utförts korrekt, skall också tillhandahållas.3. Funktionella leksakerFunktionella leksaker eller deras emballage skall vara försedda med texten: "Varning! Skall användas under tillsyn av vuxen."Dessa leksaker skall dessutom bl.a. åtföljas av bruksanvisning med instruktioner rörande leksakens funktionssätt och uppgift om vilka försiktighetsåtgärder som skall vidtas av användaren, samt upplysning om att denna vid underlåtenhet att iaktta dessa försiktighetsåtgärder utsätter sig för risker   vilka skall preciseras   som är normalt förknippade med den apparat eller produkt av vilken leksaken är en skalenlig modell eller en imitation. Vidare skall anges att leksaken skall hållas utom räckhåll för mycket små barn.Med funktionella leksaker menas sådana leksaker som har samma funktion som apparater eller anläggningar avsedda för vuxna, av vilka leksaken ofta är en skalenlig modell.4. Leksaker som innehåller farliga ämnen eller preparat. Kemiska leksaker.a) Utöver de tillämpliga bestämmelserna i EEG-direktiven om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen och preparat skall bruksanvisningar för leksaker som innehåller farliga ämnen och preparat innehålla information om dessa ämnens farliga karaktär samt upplysning om vilka försiktighetsåtgärder som användaren skall iaktta för att undvika de risker som är förbundna med dem. Dessa risker skall kortfattat preciseras alltefter typ av leksak. Vidare skall anges vilka första-hjälpen-åtgärder som skall vidtas i händelse av allvarliga olycksfall i samband med användning av denna typ av leksaker. Slutligen skall påpekas att leksaken skall hållas utom räckhåll för mycket små barn.b) Utöver anvisningar i punkt a ovan skall emballaget till kemiska leksaker vara märkta med texten: "Varning! Endast för barn över.... år(1). Skall användas under tillsyn av vuxen(1) Åldern skall fastställas av tillverkaren.".Som kemiska leksaker räknas bl.a. kemisatser, lådor för inbakning av föremål i plast, miniatyrverkstäder för keramik, emaljering, fotografering och liknande.5. Rullbrädor och rullskridskor för barnOm dessa produkter säljs som leksaker skall de vara försedda med texten: "Varning! Skall användas tillsammans med skyddsutrustning".Dessutom skall bruksanvisningen innehålla en påminnelse om att leksaken kräver stor skicklighet och skall användas med försiktighet för att förhindra skador genom fall eller till följd av kollision mellan användaren och någon annan person. Vidare skall anvisningar lämnas rörande rekommenderad skyddsutrustning (hjälm, handskar, knäskydd, armbågsskydd etc.).6. VattenleksakerVattenleksaker enligt definitionen i bilaga 2, punkt II.1. f skall vara försedda med text enligt CEN:s instruktioner att anpassa standard EN/71, del 1 och 2:"Varning! Får endast användas i vatten där barnet bottnar samt under övervakning."