Avis juridique important

|

31977L0313

Rådets direktiv 77/313/EEG av den 5 april 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om mätsystem för andra vätskor än vatten

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 105 , 28/04/1977 s. 0018 - 0036 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 7 s. 0025  "Grekisk specialutgåva" Område 13 Volym 6 s. 0031  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 7 s. 0025  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 7 s. 0035  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 7 s. 0035

RÅDETS DIREKTIV av den 5 april 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om mätsystem för andra vätskor än vatten (77/313/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), ochmed beaktande av följande:Konstruktion och metoder för kontroll av mätsystem för vätskor är i medlemsstaterna underkastade tvingande bestämmelser som skiljer sig mellan medlemsstaterna och därmed utgör handelshinder för sådana system. Dessa bestämmelser måste därför närmas till varandra.I rådets direktiv 71/316/EEG av den 26 juli 1971 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om gemensamma föreskrifter för både mätdon och metrologiska kontrollmetoder(3), i dess lydelse enligt direktiv 72/427/EEG(4), fastställdes förfaranden för EEG-typgodkännande och första EEG-verifikation för mätdon. Enligt det direktivet bör de tekniska kraven på utformning och funktion av mätsystem för andra vätskor än vatten fastställas.I rådets direktiv 71/319/EEG av den 26 juli 1971 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning för mätare för andra vätskor än vatten(5) och 71/348/EEG av den 12 oktober 1971 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om tillsatsutrustning till mätare för andra vätskor än vatten (6) har redan fastställts tekniska och funktionsmässiga krav på sådana mätare. I direktiv 71/319/EEG anges att mätsystem som innefattar en eller flera mätare för andra vätskor än vatten skall omfattas av ett särskilt direktiv.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Detta direktiv skall tillämpas på mätsystem för andra vätskor än vatten innefattande volymmätare i vilka vätskan ger upphov till rörelse hos rörliga väggar i mätkammare.Artikel 2I bilagan till detta direktiv anges vilka mätsystem som får förses med EEG-märkning. De skall genomgå EEG-typgodkännande om bilagan kräver detta, och underkastas första EEG-verifikation enligt de villkor som fastställs i bilagan.På de villkor som fastställs i bilagan får EEG-typgodkännande också utfärdas för delar och delsystem till mätsystem.Artikel 3Ingen medlemsstat får med hänvisning till mätsystemsmetrologiska egenskaper vägra, förbjuda eller begränsa att sådana mätsystem för andra vätskor än vatten som försetts med märkning enligt detta direktiv och direktiv 71/316/EEG släpps ut på marknaden eller tas i drift.Ingen medlemsstat får med hänvisning till mätsystems metrologiska egenskaper vägra, förbjuda eller begränsa att delar och delsystem till mätsystem som försetts med EEG-typgodkännandemärket släpps ut på marknaden.Artikel 41. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 18 månader efter dagen för anmälan och genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som detta direktiv omfattar.Artikel 5Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 5 april 1977.På rådets vägnarD. OWENOrdförande(1) EGT nr C 125, 8.6.1976, s. 43.(2) EGT nr C 131, 12.6.1976, s. 53.(3) EGT nr L 202, 6.9.1971, s. 1.(4) EGT nr L 291, 28.12.1972, s. 156.(5) EGT nr L 202, 6.9.1971, s. 32.(6) EGT nr L 239, 25.10.1971, s. 9.BILAGA1 ALLMÄNNA KRAV PÅ MÄTSYSTEM 1.1 Definitioner1.1.1 MätsystemEtt mätsystem för andra vätskor än vatten skall förutom själva mätaren, som skall uppfylla kraven i direktiv 71/319/EEG, och eventuell tillhörande tillsatsutrustning, som skall uppfylla kraven i direktiv 71/348/EEG, omfatta all utrustning för att säkerställa riktiga mätningar eller underlätta handhavandet av systemet, samt all annan utrustning som på något som helst sätt kan påverka mätningarna.Om flera mätare som är avsedda för åtskilda mätningar arbetar tillsammans med gemensamma komponenter skall vardera mätaren tillsammans med de gemensamma komponenterna anses utgöra ett mätsystem.Om flera mätare är avsedda för en enda mätning skall mätarna anses utgöra ett enda mätsystem.1.1.2 Minsta leveransvolymMinsta leveransvolym för ett mätsystem skall bestämmas enligt kraven i direktiven 71/319/EEG och 71/348/EEG med beaktande av bestämmelserna i det här direktivet.I mätsystem som är avsedda att mäta vätska som tas emot av systemet kallas den minsta vätskevolym som enligt bestämmelserna får mätas för minsta mottagen volym. Kravet i föregående stycke rörande minsta leveransvolym skall motsvaras av ett analogt krav rörande minsta mottagen volym.1.1.3 GasavskiljareEn gasavskiljare är en anordning som kontinuerligt avskiljer och avlägsnar eventuell luft eller annan gas som vätskan innehåller.Gasavskiljarmekanismen skall i princip arbeta automatiskt. Detta krav skall dock inte gälla om det finns en mekanism som automatiskt stoppar flödet av vätska om det finns risk för att luft eller gas kommer in i mätaren. I så fall skall det vara omöjligt att återuppta mätning innan luften eller gasen avlägsnats, antingen automatiskt eller manuellt.1.1.4 GasborttagareEn gasborttagare är en anordning som är avsedd för att släppa ut luft eller gaser som ansamlats i ledningssystemet före mätaren i form av fickor som endast obetydligt har blandats med vätskan.Ovanstående krav för gasavskiljarmekanismen skall också gälla för gasborttagarmekanismen.1.1.5 Särskild gasborttagareEn särskild gasborttagare är en anordning som, i likhet med gasavskiljaren men under mindre krävande arbetsförhållanden, kontinuerligt skiljer ifrån eventuell luft eller gaser som ingår i vätskan, och som automatiskt stoppar vätskeflödet om det finns risk för att luft eller gaser, som ansamlats i form av fickor som endast obetydligt har blandats med vätskan, skall komma in i mätaren.1.1.6 KondensorEn kondensor är en sluten behållare i mätsystem för flytande gas under tryck avsedd att uppfånga gaser som ingår i den vätska som skall mätas och kondensera dessa före mätning.1.1.7 GasindikatorEn gasindikator är en anordning som gör det möjligt att enkelt upptäcka eventuella bubblor av luft eller gas som kan förekomma i vätskeflödet.1.1.8 SynglasEtt synglas är en anordning för att kontrollera att hela eller en del av mätsystemet är vätskefyllt.1.2 RäckviddDe allmänna kraven enligt avsnitt 1 skall gälla alla slag av mätsystem om inte annat anges i avsnitt 2.1.3 Mätare, flödesgränserMätare som ingår i ett mätsystem, inklusive eventuell tillsatsutrustning, skall vara EEG-typgodkänd för mätning av den aktuella vätskan vid normala driftsbetingelser.Dessa mätare skall omfattas av särskilt EEG-typgodkännande eller ett godkännande som innefattas i EEG-typgodkännandet för det mätsystem som de ingår i. Flödesgränserna (största och minsta flöden) för ett mätsystem behöver inte vara desamma som för den mätare som ingår däri. I sådana fall bör kontroll göras av att mätsystemets största och minsta flöden är förenliga med mätarens. Även om en mätare godtagits som en del av ett mätsystem skall det i alla avseenden uppfylla kraven i direktiv 71/319/EEG. Om flera mätare har parallellkopplats i ett enda mätsystem skall summan av de olika mätarnas största och minsta flöden beaktas vid bestämning av mätsystemets flödesgränser, utom i de särskilda fall som anges i denna bilaga. Ett mätsystems största flöde skall vara minst två gånger dess ingående mätares totala minsta flöde.1.4 Överföringspunkt1.4.1 I varje mätsystem skall ingå en punkt, som avgränsar den levererade eller mottagna vätskevolymen och som kallas överföringspunkt. Överföringspunkten ligger efter mätaren i leveranssystem och före mätaren i mottagande system.1.4.2 Mätsystem kan vara av två typer: system med tom slang och system med fylld slang. Begreppet "slang" innefattar även styva rör.1.4.2.1 Ett leveranssystem med tom slang är ett mätsystem där överföringspunkten ligger före en leveransslang. Denna överföringspunkt har formen av antingen ett överloppsrör med synglas eller en avstängningsanordning, i båda fallen i kombination med ett system som säkerställer att leveransslangen töms efter mätningen.1.4.2.2 Ett leveranssystem med fylld slang är ett mätsystem där överföringspunkten består av en avstängningsanordning i röret för levererad vätska. Om detta rör mynnar fritt skall avstängningsanordningen ligga så nära mynningen som möjligt.1.4.2.3 För mottagande system gäller motsvarande krav för mottagningsrör före mätaren.1.5 FilterI mätsystemet skall före mätaren finnas en anordning som uppsamlar fasta föroreningar ur vätskan (ett filter). Filtret skall om möjligt anbringas så att det är lättåtkomligt.1.6 Avlägsnande av luft eller gas1.6.1 Allmänna kravMätsystem skall installeras så att vid normal användning inte luft införs eller gas frigörs i vätskan före mätaren. Om risk föreligger för att detta krav inte uppfylls skall mätsystemet omfatta utrustning för avlägsnande av gas, som på korrekt sätt kan avlägsna eventuell luft eller icke upplöst gas som kan inneslutas i vätskan innan den passerar mätaren.Utrustningen för avlägsnande av gas skall vara lämpad för de förhållanden som gäller för den levererade vätskan och anordnad på sådant sätt att den ökning av felet i mätresultaten som orsakas av luft och gas inte överstiger- 0,5 % av den uppmätta volymen när det gäller andra vätskor än drycker, med viskositet på högst 1 mPa.s,- 1 % av den uppmätta volymen när det gäller drycker och vätskor med viskositet över 1 mPa.s.Felet behöver dock inte understiga 1% av minsta leveransvolym.1.6.2 Tillförsel med pump1.6.2.1 Om trycket vid inloppet till pumpen, även tillfälligt, kan falla under atmosfärstrycket eller mättnadstrycket för vätskan skall systemet, om inte annat följer av 1.6.6, vara försett med gasavskiljare.1.6.2.1.1 En gasavskiljare som är avsedd för ett största flöde av 100 m³/h skall underkastas antingen ett särskilt EEG-typgodkännande eller innefattas i EEG-typgodkännandet för det mätsystem där gasavskiljaren ingår, om denna bilaga medger godkännande av ett sådant system. För gasavskiljare som är avsedda för flöden över 100 m³/h får dock typgodkännande utfärdas på grundval av en godkänd typ av samma konstruktion men mindre storlek. Gasavskiljare som har fått särskilt EEG-typgodkännande får användas i mätsystem som saknar gasindikator.1.6.2.1.2 Gasavskiljaren skall i princip vara monterad på pumpens trycksida. Den får dock vara kombinerad med pumpen.Den skall alltid vara placerad så nära mätaren som möjligt, så att tryckfallet på grund av vätskeflödet mellan de båda komponenterna blir försumbart.1.6.2.1.3 Följande gränser skall gälla för gasavskiljarena) det/de största flödet/flödena för en eller flera angivna vätskor,b) de största och minsta tryck som är förenliga med korrekt funktion hos gasavskiljaren.1.6.2.1.4 När en gasavskiljare, som är avsedd för ett största flöde av 100 m³/h har ett särskilt EEG-typgodkännande, skall den under följande provningsbetingelser och inom de felgränser som fastställts i 1.6.1 säkerställa avlägsnande av luft eller gaser som är blandade med mätvätskan:a) Mätsystemet skall arbeta vid sitt största flöde och vid det lägsta tryck som fastställts för gasavskiljaren.b) Godtyckligt volymförhållande mellan luft eller gaser och vätska tillåts om gasavskiljaren är konstruerad för ett största flöde av högst 20 m³/h; är den konstruerad för ett flöde överstigande 20 m³/h får volymförhållandet inte överstiga 30 %. (Atmosfärstryck skall råda vid bestämning av volymförhållandet mellan luft eller gaser och vätska.)Dessutom skall den automatiska gasavskiljaren fortsätta att fungera korrekt vid det största tryck som fastställts för dessa gasavskiljare.1.6.2.1.5 För en gasavskiljare som godkänts som en del ingående i ett godkänt mätsystem får kraven i punkt 1.6.2.1.4 tillämpas. I så fall krävs ingen gasindikator.Om mätsystemet innefattar en gasindikator enligt definitionen i punkt 1.1.7 skall gasavskiljaren, inom de felgränser som anges i punkt 1.6.1, säkerställa att luft eller gaser som blandats med den mätta vätskan avlägsnas under följande betingelser:a) Mätsystemet skall arbeta vid sitt största flöde och minsta tryck.b) Volymförhållandet mellan luft eller gaser och vätska får inte överstiga- 20 %, för vätskor med en viskositet på högst 1 mPa.s, utom drycker,- 10 %, för drycker, samt för andra vätskor, med en viskositet på över 1 mPa.s(1).Om volymförhållandet mellan luft eller gaser och vätska överskrider ovan angivna värden och gasavskiljaren inte uppfyller kraven i fråga om största tillåtna fel, skall bubblor av gas eller luft tydligt synas i gasindikatorn.1.6.2.2 Om trycket vid inloppet till pumpen ständigt ligger över atmosfärstrycket och vätskans mättnadstryck, och gasavskiljare saknas, samtidigt som det kan befaras att gas bildas mellan pumpen och mätaren när flödet är noll eller att luftfickor uppträder i ledningarna (t ex när förrådstanken är helt tom) på sådant sätt att särskilda fel uppstår som överstiger 1 % av minsta leveransvolym, skall en gasborttagare eller särskild gasborttagare finnas.1.6.2.2.1 En gasborttagare eller särskild gasborttagare för ett flöde av högst 100 m³/h kan underkastas antingen särskilt EEG-typgodkännande eller innefattas i EEG-typgodkännande för det mätsystem där den ingår, om denna bilaga medger godkännande av det systemet.För gasborttagare eller särskilda gasborttagare avsedda för större flöden än 100 m³/h får dock typgodkännande utfärdas på grundval av en godkänd typ av samma konstruktion men mindre storlek.Gasborttagare och särskilda gasborttagare som erhållit särskilt EEG-typgodkännande får användas i mätsystem som saknar gasindikator.1.6.2.2.2 Gasborttagaren eller den särskilda gasborttagaren skall i princip vara installerad på pumpens trycksida. Den får dock vara kombinerad med pumpen.I båda fallen skall den normalt vara placerad i ledningens högsta punkt, så nära mätaren som möjligt, före denna. Om den placerats under mätarens nivå skall en backventil, vid behov försedd med tryckbegränsare, vara installerad för att förhindra att röret mellan gasborttagaren och mätaren töms.Om röret har flera högt liggande punkter före mätaren kan flera gasborttagare krävas.1.6.2.2.3 Arbetsområdet för en gasborttagare eller särskild gasborttagare är detsamma som det som gäller för gasavskiljare enligt punkt 1.6.2.1.3, inklusive minsta leveransvolym för anordningarna i fråga.1.6.2.2.4 En gasborttagare eller en särskild gasborttagare skall vid mätsystemets största flöde säkerställa borttagande av en luft- eller gasficka, vars volym vid atmosfärstryck är minst lika med minsta leveransvolym, utan att ytterligare fel införs som överstiger 1% av minsta leveransvolym. En särskild gasborttagare skall därutöver fortlöpande kunna avskilja en luft- eller gasvolym som uppgår till 5 % av den levererade vätskans volym vid största flödet, utan att ytterligare fel därvid införs som överskrider de gränser som anges i punkt 1.6.1.1.6.2.3 Kraven i punkterna 1.6.2.1 och 1.6.2.2 hindrar inte att manuella eller automatiska gasborttagare används i stora fasta installationer.1.6.2.4 Om tillförseln av vätska är så anordnad att gas eller luft inte under några förekommande mätningsförhållanden kan bildas i eller införas i ledningarna före mätaren krävs inga anordningar för avlägsnande av gas, under förutsättning att eventuell gasbildning som kan förekomma under perioder utan flöde inte orsakar ett fel som överstiger 1 % av minsta leveransvolym.1.6.3 Tillförsel utan pump1.6.3.1 Om tillflödet till mätaren sker med självtryck utan pump krävs ingen anordning för avlägsnande av gas, under förutsättning att vätsketrycket i alla delar av ledningarna före pumpen och i själva mätaren överstiger vätskans mättnadstryck och atmosfärstrycket. Det skall dock finnas en anordning som när mätsystemet tagits i drift säkerställer att systemet förblir fyllt på rätt sätt.1.6.3.2 Om vätsketrycket kan förväntas falla under atmosfärstrycket men ej under vätskans mättnadstryck skall mätaren med hjälp av lämplig anordning vara skyddad mot införsel av luft.1.6.3.3 Om tillflödet till mätaren sker med hjälp av gas under tryck skall mätaren med hjälp av lämplig anordning vara skyddad mot inträngning av gas.1.6.3.4 Vätsketrycket mellan mätaren och överföringspunkten skall under alla omständigheter vara högre än vätskans mättnadstryck.1.6.4 Bortförande av gasDen ledning som bortför gas från en anordning för avlägsnande av gas får inte vara försedd med en manuellt styrd ventil, om anordningen slutar att fungera när denna ventil stängs. Om en sådan ventil krävs av säkerhetsskäl skall det vara möjligt att med hjälp av försegling säkerställa att den förblir öppen.1.6.5 VirvelhämmareOm det under normala omständigheter är avsikten att förrådstanken till ett mätsystem skall tömmas helt skall tankens utlopp vara försett med en virvelhämmare. Detta gäller dock inte system som försetts med gasavskiljare.1.6.6 Viskösa vätskorEftersom verkningsgraden hos gasavskiljare och gasborttagare minskar när vätskans viskositet ökar behöver inga sådana anordningar vara monterade i system för vätskor vilkas dynamiska viskositet överstiger 20 mPa.s vid 20°C. Pumpen skall vara så anordnad att trycket på dess sugsida ständigt överstiger atmosfärstrycket. Om det finns risk för att detta krav inte alltid kan uppfyllas skall en anordning finnas som stoppar vätskeflödet automatiskt så snart inloppstrycket faller under atmosfärstrycket. Inloppstrycket skall övervakas med hjälp av en manometer. Dessa villkor behöver inte uppfyllas om mätsystemet inbegriper anordningar som säkerställer att luft inte kan införas genom ledningsskarvar i de ledningssektioner där undertryck råder.När mätsystemet inte är i drift skall ledningssystemet vara vätskefyllt fram till överföringspunkten.1.7 Gasindikatorer1.7.1 Mätsystem får vara försett med gasindikatorer. Sådana anordningar får föreskrivas i de fall som specificeras i avsnitt 2.1.7.2 Gasindikatorn skall vara konstruerad så att förekomsten av gas eller luft i vätskan indikeras på ett tillfredsställande sätt.1.7.3 Gasindikatorn skall vara monterad efter mätaren.1.7.4 I system med tom slang får gasindikatorn ha formen av ett synglas av överloppstyp och får användas som överföringspunkt.1.7.5 Gasindikatorn får vara försedd med tömningsventil eller annan utblåsningsanordning, om den utgör högsta punkt i ledningen. Ingen ledning får vara ansluten till utblåsningsanordningen. Gasindikatorn får innefatta flödesindikatorer (t ex rotametrar), förutsatt att dessa inte förhindrar att eventuell i vätskan förekommande gas blir synlig.1.8 Fullständig fyllning av mätsystemet1.8.1 Mätaren och ledningarna från mätaren till överföringspunkten skall automatiskt hållas fyllda under mätning och när systemet inte används.Om detta villkor inte uppfylls, särskilt i fasta installationer, skall det vara möjligt att manuellt fylla mätsystemet helt fram till överföringspunkten och övervaka fyllningen under mätningen och när systemet inte används. För att säkerställa att luft och gas avlägsnas fullständigt från mätsystemet skall utblåsningsanordningar, om möjligt med små synglas, vara placerade på lämpliga ställen.1.8.2 Ledningarna mellan mätaren och överföringspunkten får i allmänhet inte på grund av temperaturvariationer införa tillkommande fel på mer än 1% av minsta leveransvolym.I avsnitt 2 specificeras de tekniska villkor som gäller i vissa särskilda fall för att detta krav skall uppfyllas.1.8.3 Vid behov skall en tryckregulator vara installerad efter mätaren för att säkerställa att trycket i anordningarna för avlägsnande av gas och i mätaren ständigt är högre än atmosfärstrycket och vätskans mättnadstryck.1.8.4 Mätsystem, där det föreligger risk att vätskan strömmar bakåt när pumpen stannat, skall vara försett med en backventil, vid behov utrustad med tryckbegränsare.1.8.5 I system med tomma slangar skall ledningarna efter mätaren, och vid behov ledningarna före mätaren, ha en högsta punkt, så att alla delar av mätsystemet förblir ständigt fyllda. Tömning av leveransslangen enligt punkt 1.4.2.1 skall vara säkrad med hjälp av en luftningsventil. I vissa fall får denna luftningsventil vara ersatt av särskilda anordningar, t ex hjälppump eller tryckluftsinjektor. I mätsystem som är konstruerade för en minsta leveransvolym på under 10 m³ skall sådana anordningar vara automatiska.1.8.6 I system med fyllda slangar skall slangens fria ände vara försedd med en anordning som säkerställer att slangen inte kan tömmas under perioder när systemet inte är i bruk. Detta krav behöver inte ställas på flytande gaser.Om en stängningsanordning befinner sig efter denna anordning, skall utrymmet mellan de båda anordningarna ha minsta möjliga volym. Denna volym skall alltid vara mindre än det största tillåtna felet för mätsystemets minsta leveransvolym.I mätsystem avsedda för mätning av viskösa vätskor skall munstycket vara så konstruerat att det inte kan kvarhålla en vätskemängd som är större än 0,4 gånger det största tillåtna felet för mätsystemets minsta leveransvolym.1.8.7 Om slangen består av flera delar skall dessa vara sammanfogade antingen med hjälp av en särskild koppling som håller slangen fylld, eller med hjälp av ett kopplingssystem som är förseglat eller som garanterar att delarna inte kan säras utan bruk av specialverktyg.1.9 Variation i fyllda slangars inre volymI fyllda slangar i ett mätsystem med slangvinda får inte ökningen i inre volym överstiga två gånger det största tillåtna felet för mätsystemets minsta leveransvolym när slangen från att ha varit upprullad och inte trycksatt rullas ut och sätts under tryck, utan vätskeflöde.Om mätsystemet inte är försedd med slangvinda får ökningen i inre volym inte överstiga det största tillåtna felet för mätsystemets minsta leveransvolym.1.10 Förgreningar1.10.1 I mätsystem för leverans av vätskor får förgreningar efter mätaren endast förekomma om de anordnats så att vätskan bara kan tömmas via ett utlopp i taget. I mottagande mätsystem får förgreningar före mätaren endast förekomma om de anordnats så att vätskan bara kan tillföras via ett inlopp i taget.Avvikelser från dessa krav får endast godtas i fråga om leveranssystem som är installerade för att endast förse en användare i taget med vätska och i fråga om mottagande system som inte kan ta emot vätska från mer än en leverantör i taget.1.10.2 I mätsystem som kan arbeta antingen med tom eller fylld slang skall vid behov en backventil vara monterad direkt efter omställningsventilen i den styva ledning som matar den fyllda slangen. Vidare skall det, oavsett omställningsventilens läge, vara omöjligt att ansluta utloppsslangen till ledningen fram till den fyllda slangen när utloppsslangen fungerar som tom slang.1.11 FörbikopplingAlla anslutningar för förbikoppling av mätaren skall vara stängda med blindflänsar. Om mätsystemets arbetssätt kräver förbikoppling skall anslutningarna vara stängda antingen med en blindfläns eller en dubbel avstängare med en kontrollventil i mitten. Det skall vara möjligt att säkerställa stängning med hjälp av förseglingar.1.12 Ventiler och reglerdon1.12.1 Om tillflödesförhållandena kan leda till att mätaren blir överbelastad, skall en flödesbegränsare vara monterad. Den skall vara placerad efter mätaren om den skapar ett tryckfall. Den skall kunna förseglas.1.12.2 De olika lägena för flervägsventilers delar skall vara lätta att läsa av och fixera med hjälp av spår, klackar eller andra stopp. Avvikelse från detta krav kan godtas om manöverhandtagets olika lägen ligger minst 90° isär.1.12.3 Stoppventiler och avstängningsanordningar som inte används för att avgränsa den uppmätta volymen skall vid behov vara försedda med säkerhetsventiler som kan avlasta eventuella skadliga höga tryck som kan uppstå i mätsystemet.1.13 Mätsystemets utformningMätsystem skall vara så installerade att visningsanordningen syns väl vid normal användning. Visningsanordningen och eventuellt förekommande gasindikator skall om möjligt kunna ses från en och samma plats. Förseglingar skall vara lätta att komma åt, skyltar skall vara permanent fastsatta och föreskrivna märkningar skall vara tydliga och beständiga.1.14 Inbyggda kontrollanordningarInstallationen skall kunna kontrolleras enligt 3.2. Vid behov skall ledningar anordnas för att kunna leda tillbaka den mätta vätskan till en förrådstank. Ledningarna skall efter behov vara försedda med anslutningar för termometrar och manometrar, särskilt om mätsystemet för drift eller kontroll kräver kännedom om dessa parametrar.1.15 Mätsystemets kännetecknande dataEtt mätsystem kännetecknas av följande:- största och minsta flöde,- största arbetstryck,- vid behov, lägsta arbetstryck,- vätska eller vätskor som skall mätas och deras område för kinematisk eller dynamisk viskositet, om uppgift om slaget av vätska inte räcker för att fastställa viskositeten,- minsta leveransvolym,- temperaturområdet, om vätskan kan mätas vid temperaturer under -10°C eller över +50°C.1.16 MärkningarEtt mätsystem eller en del eller ett delsystem därav, för vilket utfärdats typgodkännande, skall läsligt och varaktigt vara märkt med följande, antingen på visningsanordningens skaltavla eller på en särskild märkskylt:a) EEG-typgodkännandemärket,b) tillverkarens namn eller igenkänningsmärke,c) tillverkarens beteckning i förekommande fall,d) tillverkningsnummer och tillverkningsår,e) mätsystemets data enligt punkt 1.15,f) eventuell tillkommande information enligt typgodkännandeintyget.Om flera mätare används i ett gemensamt system med utnyttjande av gemensamma delar, får de märkningar som krävs för var och en av systemets delar vara sammanförda på en enda skylt.Märkningen på visningsanordningens skaltavla på den mätare som ingår i mätsystemet får inte motsäga märkningen på mätsystemets märkskylt.Om mätsystemet kan transporteras utan att tas isär får märkningarna för respektive del också vara sammanförda på en enda skylt.1.17 FörseglingFörsegling skall företrädesvis vara utförd med hjälp av stansade blyplomber. Vissa förseglingar får dock vara anbringade med klämtång på ömtåliga mätdon eller där sådana förseglingar är tillräckligt skyddade mot att gå sönder.Förseglingar skall alltid vara lätt åtkomliga.Förseglingar skall finnas på alla delar av ett mätsystem som inte på annat sätt kan skyddas från sådant bruk som kan påverka mätnoggrannheten. Anslutningar som endast kan tas isär med hjälp av verktyg behöver dock inte vara förseglade.Förseglingarna skall vara så utformade att de kan förses med märke för partiell första EEG-verifikation.Märkskylten enligt punkt 3.3.2.1 i bilaga 2 till direktiv 71/316/EEG skall kunna förseglas vid mätsystemets stativ. Den får kombineras med mätsystemets märkskylt enligt punkt 1.16.Ett mätsystem för drycker skall inte vara förseglat, för att systemet skall kunna tas isär för rengöring.2 SÄRSKILDA KRAV FÖR OLIKA SLAG AV MÄTSYSTEM 2.1 Mätsystem för flytande drivmedel(2)2.1.1 Med mätsystem för flytande drivmedel avses mätsystem för påfyllning av flytande drivmedel i fordonsbränsletankar.Mätsystem för påfyllning av flytande drivmedel i fritidsbåtar och små flygplan skall också betraktas som mätsystem för flytande drivmedel.De kan ha inbyggd pump eller vara avsedda för installation i en centralpumpsanläggning.Kvoten mellan största och minsta flöde för dessa system skall minst uppgå till 10.2.1.2 Om mätsystemet har inbyggd pump skall om möjligt en gasavskiljare vara monterad omedelbart före mätarens inlopp.Gasavskiljaren skall uppfylla kraven i punkterna 1.6.2.1.4 eller 1.6.2.1.5(3) .I så fall får ingen utblåsningsanordning enligt punkt 1.7.5 förekomma.2.1.3 Om mätsystemet är avsett för installation i en centralpumpsanläggning eller för fjärrstyrd påfyllning skall de allmänna reglerna enligt punkt 1.6 gälla.2.1.4 Mätsystem för flytande drivmedel skall vara försedda med anordning för nollställning av volymvisningen enligt punkterna 1.1, 1.2, 1.3 och 1.5 i bilagan till direktiv 71/348/EEG, samt med visningsanordning för ackumulerad volym.Om systemet innefattar en anordning för visning av belopp, skall denna vara försedd med nollställningsanordning.Anordningar för nollställning av beloppsvisningen och volymvisningen skall vara utförda så att om en av visningarna nollställs, även den andra automatiskt nollställs.2.1.5 Mätsystem som har en inbyggd pump som drivs av en elektrisk motor skall vara försett med en anordning som när motorn stannats förhindrar att ytterligare vätska matas fram innan visningen nollställts.Nollställning skall under alla omständigheter vara omöjlig när leverans pågår.2.1.6 Backventilen enligt punkt 1.8.4 är obligatorisk. Den skall vara monterad mellan gasavskiljaren och mätaren. Den får dock vara placerad direkt efter mätaren om gasavskiljaren är placerad ovanför mätarens nivå. I så fall får den vara kombinerad med tryckregulatorn enligt punkt 1.8.3. Om backventilen sitter mellan gasavskiljaren och mätaren skall det tryckfall den orsakar vara försumbart.2.1.7 Slangarna i system med fylld slang skall vara försedda med en manuell stängningsanordning som uppfyller kraven enligt 1.8.6. En automatisk stängningsanordning får också vara monterad.System med fylld slang som endast matas via en handpump behöver endast ha stängningsanordningen enligt punkt 1.8.6.2.1.8 Mätsystem med ett största flöde av 60 l/min eller mindre skall ha en minsta leveransvolym av högst 5 l.2.1.9 Om mätsystemet inbegriper en kvittotryckare, skall denna vara ansluten till nollställningsanordningen för volymvisningen. Anslutningen skall medge att kvittot efter utskrift kan kontrolleras genom jämförelse med visningen.2.1.10 Första verifikation av mätsystem för flytande drivmedel skall i enlighet med punkt 3.2 ske i ett eller två steg, beroende på om systemet har egen pump eller ej.2.2 Mätsystem på tankbilar för transport och leverans av vätskor med låg viskositet (≤20 mPa.s) som lagras vid atmosfärstryck, med undantag för drycker2.2.1 Kraven i punkt 2.2 gäller mätsystem på tankbilar eller transportabla tankar.Mätsystem får vara monterade på tankbilar med ett eller flera tankfack. Om flera tankfack finns skall vart och ett vara försett med sin egen stängningsanordning (manuell eller automatisk).2.2.2 Varje mätsystem skall, i enlighet med eventuella nationella bestämmelser, användas för en specifik produkt eller produktkategori som mätaren erhållit EEG-typgodkännande för.Ledningarna skall vara så anordnade att det är lätt att förhindra att olika vätskor blandas i mätsystemet.2.2.3 Om en tank bärs av en släpvagn eller en påhängsvagn, får mätsystemet vara placerat antingen på dragfordonet eller på vagnen.2.2.4 Ett mätsystem på en tankbil får vara av typen med fylld slang eller med tom slang. Det får också ha antingen en tom och en fylld slang eller två fyllda slangar med olika diametrar som kan användas i skift.Det skall vara omöjligt att skifta slangar när mätning pågår.2.2.5 Om mätaren är försedd med kvittotryckare skall kvittoutskriften vara kopplad till nollställningen av volymvisningen.2.2.6 Ett mätsystem på en tankbil kan vara konstruerat för att matas med hjälp av en pump, med enbart självtryck, med antingen pump eller självtryck eller med hjälp av gas under tryck.2.2.6.1 Mätsystem som arbetar enbart med hjälp av en pump kan vara av typen med fylld slang eller typen med tom slang.2.2.6.1.1 Om risk finns att villkoren i punkt 1.6.2.4 inte uppfylls skall någon av följande anordningar för avlägsnande av gas vara monterade före mätaren:a) lämplig gasavskiljare som uppfyller kraven i punkt 1.6.2.1.4 eller 1.6.2.1.5(4),b) gasborttagare,c) särskild gasborttagare.Om trycket i mätsystemet vid mätarens utlopp kan falla under atmosfärstrycket men förbli högre än vätskans mättnadstryck, skall dessa anordningar vara kombinerade med en automatisk anordning för att strypa och stoppa flödet för att förhindra att luft kommer in i mätaren.Om det inte finns någon risk för att trycket vid mätarens utlopp faller under atmosfärstrycket (vilket särskilt gäller för system som enbart arbetar med fylld slang) krävs inga automatiska anordningar för att strypa och stoppa flödet.2.2.6.1.2 Den särskilda gasborttagaren med automatisk stoppanordning skall vara försedd med synglas enligt punkt 1.1.8.2.2.6.1.3 Tankfacken i en tankbil skall vara försedda med virvelhämmare. Detta krävs inte för mätsystem som har gasavskiljare som uppfyller kraven i punkt 1.6.2.1.4.2.2.6.2 Mätsystem som arbetar med enbart självtryck skall uppfylla följande krav:2.2.6.2.1 Utrustningen skall vara konstruerad så att tankfackets eller tankfackens hela innehåll kan mätas vid ett flöde som inte understiger mätsystemets minsta flöde.2.2.6.2.2 Om förbindelse finns till gasfasen i tanken skall lämpliga anordningar hindra gas från att komma in i mätaren.2.2.6.2.3 Tankfacken skall vara försedda med virvelhämmare.2.2.6.2.4 Kraven i punkterna 1.6.3.1, 1.6.3.2 och 1.6.3.4 skall gälla. En flödesökande pump får användas efter överföringspunkten, om ovanstående krav är uppfyllda. En sådan pump får inte sänka trycket i mätaren.2.2.6.2.5 I vissa mätsystem, särskilt i sådana som har en särskild gasborttagare med automatisk stoppanordning eller fast ventilationsförbindelse till atmosfären omedelbart efter överföringspunkten, krävs ingen gasindikator.För mätsystem med manuell luftningsventil omedelbart efter överföringspunkten är dock en gasindikator obligatorisk, med undantag för system där trycket inte kan falla under atmosfärstrycket.2.2.6.3 Mätsystem som kan arbeta antingen med hjälp av pump eller med självtryck skall uppfylla kraven i punkterna 2.2.6.1 och 2.2.6.2.2.2.6.4 Mätsystem som arbetar med hjälp av gas under tryck kan vara av typen med tom slang eller med fylld slang. Ledningarna som förbinder själva mätaren med den anordning enligt punkt 1.6.3.3 som skall förhindra att gas kommer in i mätaren får inte ha någon förträngning eller någon annan anordning som kan förväntas orsaka ett tryckfall som orsakar gasbildning genom att i vätskan löst gas frigörs.Sådana system skall inbegripa en manometer som visar trycket inne i tanken. Området för tillåtet tryck skall anges på manometerns skalskiva.2.3 Mottagande mätsystem vid lossning av tankfartyg, järnvägstankvagnar och tankbilar.2.3.1 I mätsystem avsedda för mätning av vätskor som lossas från tankfartyg, järnvägstankvagnar och tankbilar skall ingå en övergångstank. Vätskenivån i övergångstanken skall utgöra överföringspunkten.Övergångstanken kan vara försedd med utrustning för avlägsnande av gas.2.3.1.1 Övergångstankar på tankbilar och järnvägstankvagnar skall automatiskt hålla en konstant vätskenivå, som skall synas eller märkas på annat sätt vid mätningens början och slut. Den konstanta nivån får inte variera med mer än som motsvarar samma volym som det största tillåtna felet vid minsta mottagen volym.2.3.1.2 För tankfartyg krävs ingen anordning för upprätthållande av konstant nivå. Om ingen sådan anordning finns, skall variationen i innehållets volym vara mätbar.Om tankfartyget lossas med hjälp av pumpar i botten av fartyget behöver övergångstanken endast användas när lossningen inleds och avslutas.2.3.1.3 I de två fallen enligt punkterna 2.3.1.1 och 2.3.1.2 skall övergångstankens tvärsnitt vara sådant att en volym som är lika med det största tillåtna felet för minsta mottagen volym motsvarar en nivåskillnad på minst 2 mm.2.4 Mätsystem, stationära eller på tankbilar, för mätning av flytande gas under tryck (med undantag för kryogena vätskor)2.4.1 Förbindelsen mellan dessa mätsystem och deras förrådstank skall utgöras av fast installerade styva rör. En backventil skall vara monterad mellan förrådstanken och mätaren.2.4.2 En tryckregulator monterad efter mätaren skall säkerställa att produkten förblir flytande inne i mätaren under mätningen. Det erforderliga trycket kan hållas antingen på konstant nivå eller på en nivå som regleras efter mätförhållandena.2.4.2.1 Om trycket hålles fast skall trycknivån minst vara lika med vätskans ångtryck vid en temperatur som ligger 15°C över den högsta tänkbara driftstemperaturen. Tryckregulatorn skall kunna förseglas.2.4.2.2 Om trycket regleras efter mätförhållandena skall det under mätningen överstiga vätskans ångtryck med minst 100 kPa (1 bar). Regleringen skall ske automatiskt.2.4.2.3 För fasta industriella mätsystem får det behöriga metrologiska kontrollorganet godkänna användning av manuellt inställbara tryckregulatorer; i så fall får inte trycket vid mätarens utlopp under mätningen understiga vätskans ångtryck vid en temperatur som ligger 15°C över vätskans temperatur. Vid mätsystemet skall vara fästat ett diagram som visar den mätta produktens ångtryck som en funktion av temperaturen. Om man kan förvänta sig att mätsystemet skall arbeta utan tillsyn under längre tidsperioder, skall temperatur och tryck följas kontinuerligt i ett registrerande instrument.2.4.3 Före mätaren skall en anordning för avlägsnande av gas vara monterad, i form av antingen en gasavskiljare eller en kondensor.2.4.3.1 Gasavskiljaren skall uppfylla de allmänna kraven enligt avsnitt 1, antingen för den flytande gasen själv eller för en vätska med högre viskositet.På grund av svårigheter i samband med kontrollen får en gasavskiljare godkännas om dess effektiva volym inte understiger 1,5 % av den levererade volymen per minut vid mätsystemets största flöde, om ledningen mellan mätaren och förrådstanken inte är längre än 25 m. Om ledningen är längre än 25 m skall gasavskiljarens effektiva volym vara minst 3 % av den levererade volymen per minut vid mätarens största flöde.I mätsystem för flytande gaser krävs varken gasindikator eller synglas.Luftningsröret får vara förbundet med utrymmet för gasfasen i förrådstanken eller med en separat tryckutjämnare som ställts in för ett tryck som ligger mellan 50 och 100 kPa (0,5-1 bar) under trycket vid mätarens utlopp. Röret får vara försett med en avstängningsventil, men det skall vara omöjligt att stänga denna när mätning pågår.2.4.3.2 Kondensorns volym skall vara beroende av volymen av ledningarna mellan förrådstanken och tryckregulatorn efter mätaren. Kondensorns volym skall minst uppgå till två gånger den volymminskning som kan förväntas om temperaturen sjunker med ett värde konventionellt fastställt till 10°C, i fråga om ledningar som står i kontakt med atmosfären, resp 2°C, för nedgrävda eller värmeisolerade ledningar. När volymen skall bestämmas används som värde på värmeutvidgningskoefficienten för propan och propen 3 710-3 och för butan och butadien 2 710-3, i stället för de exakta värdena. För andra produkter med höga ångtryck skall det behöriga metrologiska kontrollorganet fastställa vilken koefficient som skall användas.Kondensorn skall vara försedd med en manuellt manövrerad utblåsningsanordning.I ett mätsystem skall kondensorn monteras i ledningssystemets högsta punkt.Den volym som bestämts enligt ovan får vara fördelad på flera kondensorer monterade i ledningssystemets högsta punkter.2.4.4 En termometerficka skall finnas omedelbart intill mätaren. Den använda termometern skall vara kontrollerad och dess minsta skaldel skall vara högst 0,5°C.Mellan mätaren och tryckregulatorn skall en manometer vara monterad.För mätsystem på tankbilar är det tillräckligt att anordna ett manometeruttag.2.4.5 Om mätningen utförs med ett system på en tankbil, får ingen förbindelse finnas mellan gasfasen i förrådstanken och gasfasen i mottagningstanken.2.4.6 Mätsystem får vara försett med säkerhetsventiler som skydd mot onormalt höga tryck. Om dessa ventiler ligger efter mätaren, skall de mynna i det fria eller vara anslutna till mottagningstanken.Säkerhetsventiler som ligger före mätaren får under inga omständigheter vara förbundna med ventiler efter mätaren via ledningar som leder förbi mätaren.2.4.7 Om driftsförhållandena kräver att löstagbara slangar används, skall dessa förbli fyllda om deras volym överstiger det största tillåtna felet för mätsystemets minsta leveransvolym.Löstagbara fyllda slangar skall vara försedda med särskilda kopplingar för fyllda slangar. I dessa slangars ändar skall vid behov vara monterade manuella utblåsningsanordningar.2.4.8 Kontrollventilen i den dubbla avstängaren enligt punkt 1.11 för shuntledningar förbi mätaren skall av säkerhetsskäl kunna stängas. I så fall skall tätheten kontrolleras med hjälp av en manometer som monterats mellan avstängningsventilerna eller med hjälp av något annat likvärdigt system.2.5 Mätsystem för mjölk2.5.1 Kraven i punkt 2.5 gäller transportabla mätsystem för övervakning av mjölkmottagning i mjölkbilar, fasta mätsystem för invägning av mjölk och transportabla eller fasta mätsystem för leverans av mjölk.2.5.2 I utrustning för mjölkmottagning skall överföringspunkten utgöras av en konstant vätskenivå i en tank före mätaren. Denna konstanta nivå skall vara synlig före och efter varje mätning. Konstanthållningen skall ske automatiskt.2.5.2.1 När mätaren matas med hjälp av en pump får tanken med konstant vätskenivå vara placerad före pumpen eller mellan pumpen och mätaren.2.5.2.1.1 I det första fallet får tanken själv fyllas med självtryck, genom tömning av flaskor, eller med hjälp av en extra pump eller ett system med undertryck.Om mjölken fylls på i tanken med hjälp av en extra pump eller ett system med undertryck skall en anordning för avlägsnande av gas finnas. Denna anordning får vara kombinerad med konstantnivåtanken.2.5.2.1.2 I det andra fallet skall konstantnivåtanken fungera som en anordning för avlägsnande av gas.2.5.2.2 Utan hinder av kraven i punkt 1.8.3 får mätaren arbeta med hjälp av ett system med undertryck. Eftersom trycket i ledningssystemet mellan konstantnivåtanken och mätaren i så fall är lägre än atmosfärstrycket måste anslutningarna i ledningssystemet vara helt täta. Det skall vara möjligt att kontrollera tätheten.2.5.2.3 Vid mottagningsmätning skall ledningarna före konstantnivåtanken vid normala driftsbetingelser tömmas helt med hjälp av en automatisk anordning.2.5.2.4 Den konstanta vätskenivån skall övervakas med hjälp av ett synglas eller en nivåindikator. Nivån skall anses vara konstant när den stabiliseras inom en zon som ligger mellan två streck som motsvarar en volymvariation som inte överstiger två gånger det största tillåtna felet vid mätsystemets minsta leveransvolym. Avståndet mellan dessa båda streck skall vara minst 15 mm.2.5.2.5 Om flödesbegränsare monterats i mätsystemet för att kravet i punkt 2.5.2.4 skall uppfyllas, får flödet när strypning sker inte sjunka under mätarens minsta flöde.2.5.2.6 Om den mätta vätskan vid mottagningsmätning passerar en nivå som ligger lägre än mätaren, skall en automatisk anordning säkerställa att trycket vid mätarens utlopp ligger över atmosfärstrycket.2.5.3 Mätsystem för leverans av mjölk skall uppfylla kraven i avsnitt 1.2.5.4 Utan hinder av de allmänna kraven i avsnitt 1 i fråga om avlägsnande av luft eller gas, behöver utrustning för avlägsnande av gas endast uppfylla kraven enligt punkt 1.6.1 vid driftsbetingelser, dvs. när luft kommer in i systemet vid varje mätnings början och slut.Vid mottagningsmätning skall användaren kunna fastställa att anslutningarna är täta, så att ingen luft kan komma in i systemet före mätaren under mätning. Vid leveransmätning skall systemet vara så byggt att vätsketrycket i ledningarna från förrådstanken hela tiden är positivt.3 EEG-TYPGODKÄNNANDE OCH FÖRSTA EEG-VERIFIKATION 3.1 EEG-typgodkännande3.1.1 Följande system skall underkastas EEG-typgodkännande:- Mätsystem för flytande drivmedel enligt punkt 2.1. Om ett sådant system är konstruerat för att ingå i ett centralpumpssystem skall typgodkännandeintyget åtföljas av en eller flera exemplifierande monteringsritningar för den avsedda installationsplatsen.- Mätsystem för tankbilar för transport och leverans av lågviskösa vätskor (≤20 mPa.s) som lagras vid atmosfärstryck enligt punkt 2.2 (med undantag för drycker).- Mätsystem på tankbilar för flytande gas under tryck enligt punkt 2.4.- Mätsystem för mottagning av mjölk enligt punkt 2.5.3.1.2 Provningar3.1.2.1 När dessa provningar genomförs skall normalerna och tekniken vara sådan att mätosäkerheten för metoden inte överstiger 1/5 av det största tillåtna felet för det provade mätsystemet.3.1.2.2 Provning av mätareFörst skall felkurvan uppritas som funktion av flödet. Antalet mätpunkter mellan minsta och största flöde skall därvid vara tillräckligt stort. Särskilt måste felområdets bredd kontrolleras; felkurvans position i förhållande till nollinjen är mindre viktig.Det kan också vara nödvändigt att genomföra provningar vid flöden utanför gränserna för tillåtet flöde.I möjligaste mån skall provningar också genomföras vid driftsområdets gränser, dvs för största och lägsta temperatur och viskositet och vid minsta leveransvolym.Utom vid provning av minsta leveransvolym skall provningsvolymen väljas tillräckligt stor för att säkerställa att skaldelsvärdet inte överstiger 1/3 gånger största tillåtna fel.Om EEG-typgodkännande redan utfärdats för mätare och eventuell tillsatsutrustning, skall kontroll ske av att mätarens och mätsystemets karakteristiska egenskaper är tillräckligt förenliga. I så fall behöver ingen ytterligare provning av mätaren genomföras, men mätsystemets minsta leveransvolym skall bestämmas enligt punkt 4.2 i kapitel I av bilagan till direktiv 71/319/EEG.Om mätarens egenskaper inte är förenliga med mätsystemets, eller om inget EEG-typgodkännande utfärdats för mätaren (och dess tillsatsutrustning), skall hela mätsystemet provas enligt detta direktiv och direktiven 71/319/EEG och 71/348/EEG.3.1.2.3 Provning av förmågan att avlägsna luft eller gasProvningen skall utvisa att utrustningen för avlägsnande av luft eller gas uppfyller kraven enligt punkterna 1.6.2.1.4, 1.6.2.1.5 och 1.6.2.2.4.Om gasavskiljare eller särskild gasborttagare monterats skall kontrolleras att gasavlägsnandet sker kontinuerligt, genom jämförelse av mätresultaten vid mätning med lämplig volymmätare efter gasavskiljaren (den särskilda gasborttagaren) av vätska med och utan tillsats av luft eller gas.Om särskild gasborttagare monterats skall också kontrolleras att tanken töms helt. Om möjligt skall provning ske med minst gynnsamt slag av vätska. Vid provning på modeller i annan skala skall lagar om viskositetens (Reynolds), gravitationens (Froude) och ytspänningens (Weber) skalberoende beaktas. I allmänhet skall provning på modeller bara genomföras där det är särskilt motiverat.3.1.2.4 Provning av särskilda mätsystem3.1.2.4.1 Mätsystem för flytande drivmedelProvningarna skall omfattaa) kontroll av mätaren, kontroll av tillsatsutrustning och bestämning av sådan utrustnings (prisindikator, kvittotryckare, förinställningsanordning, osv.) inverkan på mätsystemet,b) kontroll av anordningen för avlägsnande av gas,c) kontroll av slangvolymens invariabilitet,d) särskild kontroll av att prisindikatorn matas fram jämnt (prisindikatorns första element kan matas fram ryckvis när leveransventilen stängs plötsligt).3.1.2.4.2 Mätsystem för flytande gasUndersökningen skall omfattaa) kontroll av funktionsområdet och gasavskiljarnas konstruktion med hjälp av ritningar,b) driftsprovning av anordningen för avlägsnande av gas (nivåregulatorn), i tillämpliga fall inbyggd i gasavskiljaren.Tryckregulatorn skall också kontrolleras med hjälp av ritningen. Kontrollorganet kan eventuellt i särskilda fall kräva provning av ett typexemplar.3.2 Första EEG-verifikation3.2.1 Allmänt3.2.1.1 Första EEG-verifikation av mätsystem får utföras i ett eller två steg.3.2.1.1.1 Verifikationen skall utföras i ett steg om hela systemet tillverkats av en enda tillverkare, kan transporteras utan att tas isär och provas under avsedda driftsvillkor.3.2.1.1.2 I alla andra fall skall verifikationen utföras i två steg.Det första steget omfattar endast mätaren eller mätaren försedd med eventuell nödvändig tillsatsutrustning, oavsett om mätaren och tillsatsutrustningen ingår i en delenhet. Provningarna för det första steget får genomföras i provbänk (eventuellt hos tillverkaren) eller på det installerade mätsystemet. I detta steg får de metrologiska undersökningarna utföras med andra vätskor än dem som systemet är avsett för.Det andra steget avser mätsystemet under faktiska driftsvillkor. Det skall genomföras på installationsplatsen, under driftsvillkor och med den vätska som systemet är avsett för.Det andra steget får dock utföras på plats som valts av det berörda metrologiska kontrollorganet, om mätsystemet kan transporteras utan att tas isär och provningen kan utföras vid de förhållanden som kommer att gälla under drift.3.2.2 Provningar3.2.2.1 Vid första EEG-verifikation i ett steg skall samtliga provningar enligt punkt 3.2.2.2 genomföras.3.2.2.2 När verifikationen utförs i två steg gäller följande:Det första steget skall omfatta- en undersökning av mätarens och eventuell tillsatsutrustnings överensstämmelse med respektive typ,- en metrologisk undersökning av mätaren och inbyggd tillsatsutrustning.Det andra steget skall omfatta- en undersökning av mätsystemets, inklusive mätare och tillsatsutrustning, överensstämmelse.- en metrologisk undersökning av mätaren och tillsatsutrustning som ingår i mätsystemet,- ett driftsprov av eventuell anordning för avlägsnande av gas; kontroll av om största tillåtna fel för denna enligt punkt 1.6 överskridits behöver inte genomföras,- kontroll av inställningen av föreskrivna tryckregulatorer,- kontroll av ändringarna av slangarnas inre volym i fråga om system med fylld slang,- bestämning av restvolymer i system med tom slang.(1) Erfarenheten har visat att kraven a och b oftast uppfylls av en välbyggd gasavskiljare vars effektiva volym är minst 8% av den volym som levereras under en minut vid det största flödet enligt mätsystemets märkskylt.(2) Ytterligare bestämmelser kommer att utfärdas senare för mätsystem för flytande drivmedel, omfattande- blandningsmätare för drivmedel- mixmätare för blandning av drivmedel och olja- elektrisk och elektronisk visningsanordning och tillsatsutrustning- självbetjäningsutrustning och- mätsystem för tillförsel av flytande gas.(3) Erfarenheten visar att gasavskiljare enligt punkt 1.6.2.1.5 i allmänhet uppfyller kravet om dess effektiva volym är minst 5 % av den volym som tillförs under en minut vid största flöde enligt mätarens märkskylt.(4) Erfarenheten visar att gasavskiljare enligt punkt 1.6.2.1.5 vanligen uppfyller kravet om deras effektiva volym är minst 5% av den volym som tillförs under en minut vid mätarens största flöde.


Avis juridique important

|

32002L0042

Kommissionens direktiv 2002/42/EG av den 17 maj 2002 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG beträffande fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester (bentazon och pyridat) i och på spannmål, livsmedel av animaliskt ursprung samt vissa produkter av vegetabiliskt ursprung, inklusive frukt och grönsaker (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 134 , 22/05/2002 s. 0029 - 0036

Kommissionens direktiv 2002/42/EGav den 17 maj 2002om ändring av bilagorna till rådets direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG beträffande fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester (bentazon och pyridat) i och på spannmål, livsmedel av animaliskt ursprung samt vissa produkter av vegetabiliskt ursprung, inklusive frukt och grönsaker(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 86/362/EEG av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 2002/23/EG(2), särskilt artikel 10 i detta,med beaktande av rådets direktiv 86/363/EEG av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på livsmedel av animaliskt ursprung(3), senast ändrat genom direktiv 2002/23/EG, särskilt artikel 10 i detta,med beaktande av rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker(4), senast ändrat genom direktiv 2002/23/EG, särskilt artikel 7 i detta,med beaktande av rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(5), senast ändrat genom kommissionens direktiv 2002/37/EG(6), särskilt artikel 4.1 f i detta, ochav följande skäl:(1) Genom kommissionens direktiv 2000/68/EG(7) och 2001/21/EG(8) infördes de befintliga verksamma ämnena bentazon och pyridat i bilaga I till direktiv 91/414/EEG för att användas som herbicid på spannmål, grönsaker och foder.(2) Nämnda införande i bilaga I till direktiv 91/414/EEG av de berörda verksamma ämnena grundades på en utvärdering av de uppgifter som lämnats in om föreslagna användningsområden. Uppgifterna om användningen har lämnats in av vissa medlemsstater i enlighet med artikel 4.1 f i direktiv 91/414/EEG. Tillgängliga uppgifter har nu gåtts igenom, och de har befunnits vara tillräckliga för att vissa gränsvärden för bekämpningsmedelsrester skall kunna fastställas.(3) Om det inte finns något permanent eller provisoriskt gränsvärde för bekämpningsmedelsrester på gemenskapsnivå måste medlemsstaterna fastställa ett provisoriskt nationellt gränsvärde i enlighet med artikel 4.1 f i direktiv 91/414/EEG innan växtskyddsmedel som innehåller dessa verksamma ämnen kan godkännas.(4) I samband med införandet av de berörda verksamma ämnena i bilaga I till direktiv 91/414/EEG avslutades de tekniska och vetenskapliga utvärderingarna genom kommissionens granskningsrapporter. Rapporterna avslutades den 13 juli 2000 för bentazon respektive den 12 december 2000 för pyridat. I rapporterna fastställs det acceptabla dagliga intaget (ADI) för bentazon till 0,1 mg per kg kroppsvikt och dag och för pyridat till 0,036 mg per kg kroppsvikt och dag. Konsumenternas livstidsexponering genom livsmedel som behandlats med de berörda verksamma ämnena har uppskattats och utvärderats med hjälp av de metoder som används inom gemenskapen. Hänsyn har också tagits till de riktlinjer som offentliggjorts av Världshälsoorganisationen(9) samt yttrandet om de använda metoderna från den Vetenskapliga kommittén för växter(10). Det har fastslagits att de föreslagna gränsvärdena inte leder till att de acceptabla dagliga intagen överskrids.(5) Under den utvärdering och diskussion som föregick införandet av pyridat i bilaga I till direktiv 91/414/EEG noterades inga akut toxiska effekter. Den akuta referensdosen för bentazon fastställdes till 0,25 mg per kg kroppsvikt och dag. Enligt exponeringsbedömningen kommer de föreslagna gränsvärdena inte att leda till att konsumenterna utsätts för oacceptabel akut exponering.(6) För att konsumenterna skall kunna skyddas från exponering av bekämpningsmedelsrester i eller på produkter som inte har godkänts, bör de provisoriska gränsvärden som fastställs motsvara den lägsta analytiska bestämningsgränsen för samtliga produkter som omfattas av direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG.(7) Även om gemenskapen fastställer sådana provisoriska gränsvärden hindrar detta inte att medlemsstaterna själva fastställer provisoriska gränsvärden för bentazon och pyridat enligt artikel 4.1 f i direktiv 91/414/EEG och bilaga VI till det direktivet. Fyra år anses vara en tillräckligt lång period för att godkänna de flesta andra användningsområdena för de berörda verksamma ämnena. De provisoriska gränsvärdena bör därefter bli permanenta.(8) Bilagorna till direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG bör därför ändras.(9) Kommissionen har anmält utkastet till detta direktiv till Världshandelsorganisationen (WTO), som inte har inkommit med några synpunkter. Möjligheten att för import fastställa gränsvärden för bekämpningsmedelsrester för vissa särskilda kombinationer av bekämpningsmedel och grödor kommer att undersökas av kommissionen, förutsatt att relevanta data lämnas in.(10) Detta direktiv är förenligt med yttrandet från Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Följande gränsvärden för bekämpningsmedelsrester skall läggas till i del A i bilaga II till direktiv 86/362/EEG: ""Artikel 2Följande gränsvärden för bekämpningsmedelsrester skall läggas till i del B i bilaga II till direktiv 86/363/EEG: ""Artikel 3Gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester av bentazon och pyridat i bilagan till detta direktiv skall läggas till i bilaga II till direktiv 90/642/EEG.Artikel 4Medlemsstaterna skall senast den 31 december 2002 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall omedelbart underrätta kommissionen om detta.De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 januari 2003.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser, skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 5Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 6Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 17 maj 2002.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) EGT L 221, 7.8.1986, s. 37.(2) EGT L 64, 7.3.2002, s. 13.(3) EGT L 221, 7.8.1986, s. 43.(4) EGT L 350, 14.12.1990, s. 71.(5) EGT L 230, 19.8.1991, s. 1.(6) EGT L 117, 4.5.2002, s. 10.(7) EGT L 276, 28.10.2000, s. 41.(8) EGT L 69, 10.3.2001, s. 17.(9) Riktlinjer för beräkning av intaget av bekämpningsmedelsrester via födan (reviderad utgåva). Dessa riktlinjer har tagits fram av GEMS/Livsmedelsprogrammet i samarbete med Codex Alimentarius-kommittén för bekämpningsmedelsrester. Utgivare: Världshälsoorganisationen, 1997 (WHO/FSF/FOS/97.7). Utgivare: Världshälsoorganisationen, 1997 (WHO/FSF/FOS/97.7).(10) Yttrande från Vetenskapliga kommittén för växter om frågor som rör ändring av bilagorna till rådets direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG (yttrande från Vetenskapliga kommittén för växter av den 14 juli 1998) (http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scp/out21_en.html).(11) Anger provisoriskt gränsvärde för bekämpningsmedelsrester enligt artikel 4.1 f i direktiv 91/414/EEG som, om det inte ändras, kommer att bli permanent fyra år efter ikraftträdandet av det direktiv som inför denna ändring.(12) Lågsta analytiska bestämningsgräns.(13) Anger provisoriskt gränsvärde för bekämpningsmedelsrester enligt artikel 4.1 f i direktiv 91/414/EEG som, om det inte ändras, kommer att bli permanent fyra år efter ikraftträdandet av det direktiv som inför denna ändring.(14) Lägsta analytiska bestämningsgräns.BILAGA>Plats för tabell>


title: Kommissionens direktiv 2006/136/EG av den 11 december 2006 om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG för införande av dinokap som verksamt ämne   (Text av betydelse för EES)

text:
               12.12.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 349/42

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2006/136/EG
   av den 11 december 2006
   om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG för införande av dinokap som verksamt ämne
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (1), särskilt artikel 6.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens förordning (EEG) nr 3600/92 av den 11 december 1992 om närmare bestämmelser för genomförandet av den första etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsprodukter på marknaden (2) finns en förteckning över verksamma ämnen som skall bedömas för att eventuellt införas i bilaga I till direktiv 91/414/EEG. I den förteckningen ingår dinokap.

               (2)

               Effekterna av dinokap på människors hälsa och på miljön har bedömts i enlighet med bestämmelserna i förordning (EEG) nr 3600/92 för en rad användningsområden som anmälaren har föreslagit. Enligt kommissionens förordning (EG) nr 933/94 av den 27 april 1994 om fastställande av verksamma ämnen i växtskyddsmedel och om val av rapporterande medlemsstater för genomförandet av kommissionens förordning (EEG) nr 3600/92 (3), i dess ändrade lydelse enligt förordning (EG) nr 491/95 av den 3 mars 1995 (4), har Österrike utsetts till rapporterande medlemsstat. Österrike lämnade in utvärderingsrapporten och rekommendationer till kommissionen den 18 maj 2000 i enlighet med artikel 7.1 c i förordning (EEG) nr 3600/92.

               (3)

               Utvärderingsrapporten har granskats av medlemsstaterna och kommissionen i ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

               (4)

               Två frågor rörande dinokap överlämnades till vetenskapliga panelen för växtskydd, växtskyddsmedel och restsubstanser (vetenskapliga panelen) vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet. Den första frågan gällde huruvida de effekter på ögonen som konstaterats hos hundar även har relevans för människor och den andra frågan det korrekta värdet för hudabsorption som man kan sluta sig till av de olika studier som anmälaren hade överlämnat. Som svar på den första frågan angav vetenskapliga panelen att man inte hade tillräcklig information för att kunna dra slutsatsen att de effekter på ögonen som konstaterats hos hundar enbart gäller denna art och att mer forskning kan behövas om de mekanismer som är inblandade. Slutsatsen drogs därför att de effekter som konstaterats hos hundar kan ha relevans för människor. Som svar på den andra frågan angav vetenskapliga panelen att ett värde på 10 % för hudabsorption var korrekt för bedömningen. I båda fallen har rekommendationerna från vetenskapliga panelen (5) beaktats vid utarbetandet av detta direktiv och motsvarande granskningsrapport.

               (5)

               Enligt artiklarna 5.4 och 6.1 i direktiv 91/414/EEG får införandet av ett ämne i bilaga I vara förenat med begränsningar och villkor. I detta fall anses begränsningar av införandeperioden och av tillåtna grödor vara nödvändiga. Enligt de ursprungliga bestämmelser som kommissionen föreslog för ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa skulle införandeperioden begränsas till sju år, så att medlemsstaterna skulle prioritera omprövning av växtskyddsmedel som redan fanns på marknaden och som innehöll dinokap. För att undvika avvikelser från den höga skyddsnivå som eftersträvas var avsikten att införandet i bilaga I till direktiv 91/414/EEG skulle begränsas till de användningsområden för dinokap som faktiskt ingick i gemenskapens bedömning och där de föreslagna användningsområdena ansågs uppfylla villkoren i direktiv 91/414/EEG. Detta innebar att andra användningsområden, som inte eller bara delvis omfattades av denna bedömning, först måste bli föremål för en fullständig bedömning innan det var möjligt att överväga om de skulle föras in i bilaga I till direktiv 91/414/EEG. Med hänsyn till farorna med dinokap ansågs det nödvändigt att fastställa minimikrav på harmonisering inom gemenskapen för vissa riskreducerande åtgärder som medlemsstaterna skulle tillämpa när de utfärdade godkännanden.

               (6)

               I enlighet med förfarandena i direktiv 91/414/EEG skall beslut om godkännande av verksamma ämnen, inklusive bestämmandet av riskhanteringsåtgärder, fattas av kommissionen. Medlemsstaterna bär ansvaret för genomförande, tillämpning och övervakning av åtgärderna för att reducera riskerna med växtskyddsmedel. De farhågor som flera medlemsstater har uttryckt avspeglar deras uppfattning att det behövs ytterligare begränsningar för att reducera risken till en nivå som kan betraktas som godtagbar och förenlig med den höga skyddsnivå som eftersträvas i gemenskapen. Att fastställa en lämplig säkerhets- och skyddsnivå vid fortsatt tillverkning, saluföring och användning av dinokap är nu en riskhanteringsfråga.

               (7)

               Med hänsyn till ovanstående har kommissionen sett över sin ståndpunkt. För att rätt avspegla den höga nivå på skyddet för djurs och människors hälsa och en hållbar miljö som eftersträvas i gemenskapen anser kommissionen att det är lämpligt att komplettera de principer som anges i skäl 5 med en ytterligare förkortning av införandeperioden till tre år i stället för sju. Detta minskar ytterligare eventuella risker genom att det garanterar att en omprövning av detta ämne prioriteras.

               (8)

               Växtskyddsmedel som innehåller dinokap kan antas uppfylla kraven enligt artikel 5.1 a och 5.1 b i direktiv 91/414/EEG när det gäller de användningsområden som har undersökts och som beskrivs i kommissionens granskningsrapport, under förutsättning att nödvändiga riskreducerande åtgärder vidtas.

               (9)

               Utan att det påverkar slutsatsen att växtskyddsmedel som innehåller dinokap kan antas uppfylla de krav som anges i artikel 5.1 a och 5.1 b i direktiv 91/414/EEG, bör ytterligare information inhämtas på vissa specifika punkter. Medlemsstaterna bör även ställa krav på att innehavarna av godkännanden lämnar information om hur dinokap används och om eventuella hälsoeffekter på dem som hanterar ämnet.

               (10)

               Liksom för alla andra ämnen i bilaga I till direktiv 91/414/EEG kan gällande status för dinokap omprövas enligt artikel 5.5 i det direktivet med hänsyn till nya uppgifter som blir tillgängliga. Det faktum att ett slutdatum har angetts för den tid som ämnet är infört i bilaga I hindrar inte heller att införandet förnyas i enlighet med förfarandena i direktivet.

               (11)

               När verksamma ämnen som bedömts enligt förordning (EEG) nr 3600/92 tidigare har införts i bilaga I till direktiv 91/414/EEG har det visat sig att svårigheter kan uppstå vid tolkningen av de skyldigheter som innehavarna av befintliga godkännanden har när det gäller tillgången till uppgifter. För att undvika ytterligare svårigheter framstår det därför som nödvändigt att klargöra medlemsstaternas skyldigheter, särskilt den att kontrollera att innehavaren av ett godkännande har tillgång till dokumentation som uppfyller kraven i bilaga II till det direktivet. Detta klargörande innebär dock inte att några nya krav ställs på medlemsstaterna eller på innehavarna av godkännanden i förhållande till de direktiv som hittills har antagits om ändring av bilaga I.

               (12)

               Innan ett verksamt ämne förs in i bilaga I bör medlemsstaterna och berörda parter få en rimlig tidsfrist för att anpassa sig till de nya krav som kommer att följa av införandet.

               (13)

               Utan att det påverkar de skyldigheter som enligt direktiv 91/414/EEG följer av införandet av ett verksamt ämne i bilaga I, bör medlemsstaterna ges en tidsfrist på sex månader efter införandet för att ompröva befintliga godkännanden av växtskyddsmedel som innehåller dinokap i syfte att se till att kraven i direktiv 91/414/EEG, särskilt artikel 13, och de relevanta villkoren i bilaga I är uppfyllda. Medlemsstaterna bör i förekommande fall ändra, ersätta eller återkalla befintliga godkännanden enligt bestämmelserna i direktiv 91/414/EEG. Med avvikelse från ovanstående tidsfrist bör en längre period medges för inlämnande och bedömning av den fullständiga dokumentationen enligt bilaga III för varje växtskyddsmedel och för varje avsett användningsområde i överensstämmelse med de enhetliga principer som anges i direktiv 91/414/EEG. Med hänsyn till de farliga egenskaperna hos dinokap bör den tid som medlemsstaterna ges att kontrollera huruvida de växtskyddsmedel som innehåller dinokap som enda verksamt ämne eller i kombination med andra godkända verksamma ämnen följer bestämmelserna i bilaga VI inte vara längre än tre år.

               (14)

               Direktiv 91/414/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (15)

               Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa avgav inget yttrande inom den tid som kommitténs ordförande bestämt, och kommissionen lade därför fram ett förslag för rådet om dessa åtgärder. Vid utgången av den tid som anges i artikel 19.2 andra stycket i direktiv 91/414/EEG hade rådet varken antagit den föreslagna genomförandeakten eller uttalat sig mot förslaget till genomförandeåtgärder, och kommissionen skall därför anta dessa åtgärder.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 91/414/EEG skall ändras enligt bilagan till det här direktivet.
   Artikel 2
   Medlemsstaterna skall anta och senast den 30 juni 2007 offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 juli 2007.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   Artikel 3
   1.   Medlemsstaterna skall, i enlighet med direktiv 91/414/EEG, om så krävs ändra eller återkalla befintliga godkännanden för växtskyddsmedel som innehåller dinokap som verksamt ämne senast den 30 juni 2007. Senast denna dag skall de särskilt ha kontrollerat att de villkor som gäller dinokap i bilaga I till det direktivet är uppfyllda, med undantag av de villkor i del B som gäller detta verksamma ämne, samt att innehavaren av godkännandet har eller har tillgång till dokumentation som uppfyller kraven i bilaga II till det direktivet i enlighet med villkoren i artikel 13.
   2.   Med avvikelse från punkt 1 skall medlemsstaterna ta upp varje godkänt växtskyddsmedel som innehåller dinokap till ny prövning i enlighet med de enhetliga principer som anges i bilaga VI till direktiv 91/414/EEG, på grundval av dokumentation som uppfyller kraven i bilaga III till det direktivet och med beaktande av del B i den post som gäller dinokap i bilaga I till samma direktiv. På grundval av denna prövning skall medlemsstaterna fastställa om medlet uppfyller de villkor som anges i artikel 4.1 b, c, d och e i direktiv 91/414/EEG.
   Efter detta fastställande skall medlemsstaterna om så krävs ändra eller återkalla godkännanden för medel som innehåller dinokap senast den 31 december 2009.
   Artikel 4
   Detta direktiv träder i kraft den 1 januari 2007.
   Artikel 5
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 11 december 2006.

            På kommissionens vägnar

         Markos KYPRIANOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 230, 19.8.1991, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2006/85/EG (EUT L 293, 24.10.2006, s. 3).

      (2)  EGT L 366, 15.12.1992, s. 10. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2266/2000 (EGT L 259, 13.10.2000, s. 10).

      (3)  EGT L 107, 28.4.1994, s. 8. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2230/95 (EGT L 225, 22.9.1995, s. 1).

      (4)  EUT L 49, 4.3.1995, s. 50.

      (5)  Yttrande från vetenskapliga panelen för växtskydd, växtskyddsmedel och restsubstanser på begäran av kommissionen för bedömningen av dinokap i enlighet med rådets direktiv 91/414/EEG (Fråga nr EFSA-Q-2004-26. Yttrandet antogs den 30 juni 2004).

      BILAGA
      Följande poster skall läggas till i slutet av tabellen i bilaga I till direktiv 91/414/EEG:

                     Nummer

                     Trivialnamn, identifikationsnummer

                     Namn enligt IUPAC

                     Renhetsgrad (1)

                     Ikraftträdande

                     Införande till och med

                     Särskilda bestämmelser

                     ”150

                     Dinokap
                     CAS-nr 39300-45-3 (för isomerblandning)
                     CIPAC-nr 98

                     2,6-dinitro-4-oktylfenylkrotonater och 2,4-dinitro-6-oktylfenylkrotonater där ”oktyl” är en blandning av 1-metylheptyl-, 1-etylhexyl- och 1-propylpentylgrupper

                     920 g/kg

                     1. januari 2007

                     31. december 2009

                     DEL A
                     Får godkännas endast för användning som fungicid på följande grödor:

                                 —

                                 vindruvor

                           i mängder som inte får överstiga 0,21 kg verksamt ämne per hektar vid varje behandling.
                     Följande användningsområden får inte godkännas:

                                 —

                                 Flygbesprutning.

                                 —

                                 Ryggspruta och handredskap som används av andra än fackmän.

                                 —

                                 Privat trädgårdsskötsel.

                           Medlemsstaterna skall se till att lämpliga riskreducerande åtgärder vidtas. Särskild uppmärksamhet skall ägnas skyddet av följande:

                                 —

                                 Vattenlevande organismer. Ett tillräckligt avstånd skall hållas mellan behandlade områden och ytvattenförekomster. Avståndet får variera beroende på om metoder eller anordningar som minskar vindavdriften används eller inte.

                                 —

                                 Fåglar och däggdjur. Villkoren för godkännande skall omfatta riskreducerade åtgärder, t.ex. en omdömesgill bedömning av lämplig tidpunkt för behandling och val av sådana föreningar som till följd av sina fysiska egenskaper eller förekomsten av agens som garanterar ett tillräckligt skydd minimerar exponeringen för berörda arter.

                                 —

                                 Personer som hanterar växtskyddsmedlet. De skall bära lämpliga skyddskläder, särskilt handskar, överdragskläder, gummistövlar och ansiktsskydd eller skyddsglasögon vid blandning, lastning och behandling samt vid rengöring av utrustningen, om inte exponeringen för ämnet i tillräcklig utsträckning kan undvikas genom utrustningens utformning och konstruktion eller genom montering av särskilda skyddsanordningar på utrustningen.

                                 —

                                 Arbetstagare. De skall bära lämpliga skyddskläder, särskilt handskar, om de behöver beträda ett behandlat område innan den bestämda tidsfristen för återbeträdande har löpt ut. Denna tidsfrist får inte vara kortare än 24 timmar.

                           DEL B
                     Vid tillämpningen av de enhetliga principerna i bilaga VI skall hänsyn tas till slutsatserna i granskningsrapporten om dinokap, särskilt tilläggen I och II.
                     Medlemsstaterna skall se till att innehavarna av godkännanden senast den 31 december varje år rapporterar om hälsoeffekter på dem som hanterar växtskyddsmedlet. Medlemsstaterna får kräva att uppgifter om försäljning och en undersökning av användningsmönster lämnas så att man kan få en realistisk bild av användningsförhållandena och av eventuella toxikologiska effekter av dinokap.”

         (1)  En detaljerad beskrivning av varje verksamt ämne återfinns i granskningsrapporten för ämnet i fråga.


Avis juridique important

|

31991L0533

Rådets direktiv 91/533/EEG av den 14 oktober 1991 om arbetsgivares skyldighet att upplysa arbetstagarna om de regler som är tillämpliga på anställningsavtalet eller anställningsförhållandet

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 288 , 18/10/1991 s. 0032 - 0035 Finsk specialutgåva Område 5 Volym 5 s. 0097  Svensk specialutgåva Område 5 Volym 5 s. 0097

RÅDETS DIREKTIV av den 14 oktober 1991 om arbetsgivares skyldighet att upplysa arbetstagarna om de regler som är tillämpliga på anställningsavtalet eller anställningsförhållandet (91/533/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Utvecklingen i medlemsstaterna av nya arbetsformer har medfört att allt fler typer av anställningsförhållanden förekommer.Vissa medlemsstater har därför ansett det nödvändigt att ställa formella krav på anställningsförhållandet. Dessa föreskrifter syftar till att ge arbetstagare bättre skydd mot kränkning av deras rättigheter och att skapa större öppenhet på arbetsmarknaden.De olika medlemsstaternas lagstiftning på detta område uppvisar väsentliga skillnader på sådana grundläggande punkter som arbetsgivarens skyldighet att skriftligen underrätta arbetstagare om huvudvillkoren för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet.Skillnader i medlemsstaternas lagstiftning kan ha direkt betydelse för den gemensamma marknadens funktion.Artikel 117 i fördraget föreskriver att medlemsstaterna skall enas om behovet att främja bättre arbetsvillkor och högre levnadsstandard för arbetstagare så att medlemsstaternas lagstiftning kan harmoniseras utan att äventyra förbättringarna.I gemenskapens stadga om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter, antagen vid Europeiska rådets möte i Strasbourg den 9 december 1989 av 11 medlemsstaters stats- och regeringschefer, föreskrivs i punkt 9 följande:"Anställningsvillkoren för varje arbetstagare i Europeiska gemenskapen skall anges i lag, kollektivavtal eller anställningsavtal i den ordning som gäller i varje land."Det är nödvändigt att på gemenskapsnivå fastslå det generella kravet att varje arbetstagare skall förses med en handling som ger besked om de väsentliga punkterna i hans anställningsavtal eller anställningsförhållande.För att bibehålla viss grad av flexibilitet i anställningsförhållanden, bör medlemsstaterna kunna utesluta vissa fall av anställningsförhållanden från detta direktivs räckvidd.Skyldigheten att lämna upplysningar kan uppfyllas genom skriftligt avtal, anställningsbesked eller en eller flera andra handlingar, eller, om sådana saknas, ett skriftligt meddelande undertecknat av arbetsgivaren.Om arbetstagaren skall arbeta utomlands måste han, utöver huvudvillkoren för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet, få den information som behövs i samband med förflyttningen.För att skydda arbetstagares rätt att få skriftliga besked måste varje förändring av huvudvillkoren för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet meddelas skriftligen.Medlemsstaterna måste garantera att arbetstagare har möjlighet att hävda de rättigheter detta direktiv ger.Medlemsstaterna skall införa de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv eller att se till att arbetsmarknadens parter genom avtal inför nödvändiga regler, i vilket fall det åligger medlemsstaterna att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att vid varje tidpunkt kunna garantera de resultat som enligt detta direktiv skall uppnås.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Räckvidd1. Detta direktiv är tillämpligt på varje arbetstagare som har ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande som regleras genom eller omfattas av gällande lagstiftning i en medlemsstat.2. Medlemsstaterna får föreskriva att detta direktiv inte gäller arbetstagare med anställningsavtal eller anställningsförhållandea) - om högst en månad, eller- med en arbetsvecka om högst åtta timmar, ellerb) av tillfällig eller särskild beskaffenhet, under förutsättning att sakliga skäl motiverar att dessa fall undantas från tillämpningen av direktivet.Artikel 2 Skyldighet att lämna information1. Arbetsgivaren är skyldig att underrätta varje arbetstagare som omfattas av detta direktiv, i det följande kallad "arbetstagaren", om de väsentliga dragen i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet.2. De upplysningar som avses i punkt 1 skall omfatta åtminstone följande:a) Parternas identitet.b) Arbetsplatsen. Finns det ingen fast eller huvudsaklig arbetsplats, skall anges att arbetstagaren skall utföra arbete på olika platser, och dessutom skall företagets säte eller, när så är lämpligt, arbetsgivarens hemvist anges.c) i) Den befattning, nivå, beskaffenhet eller kategori av arbete som anställningen avser,ii) En kort specifikation eller beskrivning av arbetet.d) Den dag då anställningsavtalet eller anställningsförhållandet börjar gälla.e) Vid tidsbegränsade anställningsavtal eller anställningsförhållanden: den förväntade varaktigheten.f) Längden på den betalda semester som arbetstagaren har rätt till eller, när denna inte kan anges vid den tidpunkt upplysningarna lämnas, vilka regler som gäller för rätten till och längden på sådan semester.g) Längden på de uppsägningstider som arbetsgivare och arbetstagare måste iaktta om de vill att anställningsavtalet eller anställningsförhållandet skall upphöra, eller när dessa inte kan anges vid den tidpunkt då upplysningarna lämnas, de regler som gäller för att bestämma uppsägningstiderna.h) Begynnelselön och andra avlöningsförmåner som arbetstagaren har rätt till samt hur ofta utbetalning skall ske.i) Längden på arbetstagarens normala arbetsdag eller arbetsvecka.j) I förekommande fall äveni) de kollektivavtal som reglerar arbetstagarens arbetsvillkor, ochii) vid kollektivavtal slutna av speciella gemensamma organ utanför företaget, namnet på det behöriga organ med vilket kollektivavtal slutits.3. De uppgifter som avses i punkt 2 f, g, h och i får i lämpliga fall lämnas i form av hänvisningar till de lagar, andra författningar eller kollektivavtal som reglerar dessa frågor.Artikel 3 Hur information skall lämnas1. De upplysningar som avses i artikel 2.2 får, senast två månader efter anställningens början, lämnas till arbetstagaren i form ava) ett skriftligt anställningsavtal, ellerb) ett anställningsbesked, ellerc) en eller flera handlingar av vilka en innehåller åtminstone alla de upplysningar som avses i artikel 2.2 a, b, c, d, h och i.2. Om ingen av de handlingar som avses i punkt 1 överlämnas till arbetstagaren inom den föreskrivna tiden, är arbetsgivaren skyldig att inom två månader från anställningens början ge arbetstagaren en skriftlig underrättelse som är undertecknad av arbetsgivaren och som innehåller åtminstone de upplysningar som avses i artikel 2.2.När de handlingar som avses i punkt 1 innehåller endast en del av de upplysningar som krävs, skall den underrättelse som avses i första stycket omfatta återstående upplysningar.3. Om anställningsavtalet eller anställningsförhållandet upphör att gälla inom två månader från anställningens början, måste de uppgifter som avses i artikel 2 och i denna artikel göras tillgängliga för arbetstagaren inom denna tidrymd.Artikel 4 Utlandsstationerade arbetstagare1. Om en arbetstagare skall utföra sitt arbete i ett annat land eller i andra länder än den medlemsstat vars lagstiftning eller praxis gäller för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet, skall de handlingar som avses i artikel 3 vara arbetstagaren till handa före avresan och innehålla åtminstone följande ytterligare upplysningar:a) Anställningstiden utomlands.b) Den valuta i vilken lönen betalas.c) I förekommande fall, de kontantersättningar och de naturaförmåner som följer av utlandsstationeringen.d) I förekommande fall, villkoren för arbetstagarens hemresa.2. De upplysningar som avses i punkt 1.b och c får i förekommande fall lämnas i form av hänvisningar till de lagar, andra författningar eller kollektivavtal som reglerar dessa frågor.3. Punkt 1 och 2 gäller inte om anställningstiden utanför det land vars lagstiftning eller praxis gäller för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet, är högst en månad.Artikel 5 Ändring i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet1. Varje ändring i de förhållanden som avses i artikel 2.2 och 4.1 måste redovisas i en handling som arbetsgivaren ger arbetstagaren snarast möjligt och senast inom en månad efter det att förändringen träder i kraft.2. Den handling som avses i punkt 1 är inte obligatorisk i händelse av ändring av de lagar och andra författningar eller kollektivavtal som det hänvisas till i de handlingar som avses i artikel 3 och i förekommande fall de tillägg som gjorts i enlighet med artikel 4.1.Artikel 6 Form för och bevis på anställningsavtal och anställningsförhållanden samt regler om förfarandetDetta direktiv skall inte påverka tillämpningen av nationell lagstiftning och rättspraxis om- formen för ett anställningsavtal eller ett anställningshållande,- bevis om att anställningsavtal eller anställningsförhållande föreligger och om dess innehåll,- tillämpliga formella föreskrifter.Artikel 7 Gynnsammare bestämmelserDetta direktiv påverkar inte medlemsstaternas rätt att tillämpa eller utfärda lagar eller andra författningar som är gynnsammare för arbetstagare eller att främja eller tillåta avtal som är gynnsammare för arbetstagare.Artikel 8 Skydd av rättigheter1. Medlemsstaterna skall i sina nationella rättsordningar införa de regler som är nödvändiga för att arbetstagare, som anser att deras rätt kränkts genom att arbetsgivaren inte har fullgjort sina åligganden enligt detta direktiv, genom rättsligt förfarande i förekommande fall efter att ha vänt sig till andra behöriga myndigheter skall kunna driva sina anspråk.2. Medlemsstaterna får föreskriva att tillgång till sådana förfaranden som avses i punkt 1 skall förutsätta att arbetstagaren först anmält saken till arbetsgivaren och denne underlåtit att svara inom 15 dagar efter anmälan.Sådan formell anmälan får dock inte under några omständigheter krävas i de fall som avses i artikel 4 och inte heller för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsavtal eller anställningsförhållande eller för arbetstagare som inte omfattas av kollektivavtal som rör anställningsförhållandet.Artikel 9 Slutbestämmelser1. Medlemsstaterna skall senast den 30 juni 1993 utfärda de lagar och andra författningar som behövs för att följa detta direktiv eller se till att arbetsmarknadens parter vid denna tidpunkt inför de nödvändiga föreskrifterna genom avtal. I det senare fallet är medlemsstaterna skyldiga att vidta de åtgärder som behövs för att vid varje tidpunkt kunna garantera de resultat som detta direktiv föreskriver.De skall genast underrätta kommissionen om de åtgärder de har vidtagit.2. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att såvitt avser anställningsförhållanden som löper när de bestämmelser som har antagits träder i kraft, se till att arbetsgivaren på arbetstagarens begäran inom två månader efter begäran av arbetstagaren lämnar denne de handlingar som avses i artikel 3, i förekommande fall kompletterade i enlighet med artikel 4.1.3. När en medlemsstat antar bestämmelser till följd av punkt 1 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs.Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.4. Medlemsstaterna skall genast underrätta kommissionen om de åtgärder de har vidtagit för att följa detta direktiv.Artikel 10 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 14 oktober 1991.På rådets vägnarB. de VRIESOrdförande(1) EGT nr C 24, 31.1.1991, s. 3.(2) EGT nr C 240, 16.9.1991, s. 21.(3) EGT nr C 159, 17.6.1991, s. 32.


Avis juridique important

|

31988L0298

Rådets direktiv 88/298/EEG av den 16 maj 1988 om ändring av bilaga 2 till direktiv 76/895/EEG och 86/362/EEG om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på frukt, grönsaker och spannmål

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 126 , 20/05/1988 s. 0053 - 0054 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 26 s. 0180  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 26 s. 0180

RÅDETS DIREKTIV av den 16 maj 1988 om ändring av bilaga 2 till direktiv 76/895/EEG och 86/362/EEG om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på frukt, grönsaker och spannmål (88/298/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 76/895/EEG av den 23 november 1976 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på frukt och grönsaker(1), senast ändrat genom förordning (EEG) nr 3768/85(2), särskilt artikel 5 i detta,med beaktande av rådets direktiv 86/362/EEG av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål(3), och särskilt artikel 11 i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochmed beaktande av följande:Mot bakgrund av tekniska och vetenskapliga framsteg och de krav som rör folkhälsa och jordbruk är det nödvändigt att ändra bestämmelserna, i synnerhet gränsvärdena, i bilaga 2 till direktiv 76/895/EEG i fråga om kaptafol, kaptan, klorfenvinfos, dodin, fenitrotion, folpet, formotion och malation.Av samma skäl är det önskvärt att uppdatera direktiv 76/895/EEG genom att lägga till bestämmelser för ytterligare bekämpningsmedel, från vilka rester kan uppträda i och på frukt och grönsaker, nämligen etion, etylendibromid, mevinfos, fosalon och 2,4,5-T, och att uppdatera direktiv 86/362/EEG genom att lägga till bestämmelser även i fråga om bekämpningsmedlet kaptafol, från vilket rester kan uppträda i spannmål.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilaga 2 till direktiv 76/895/EEG ändras på följande sätt:1. Gränsvärdena för nedan uppräknade bekämpningsmedel skall ersättas med följande:>Plats för tabell>2. Följande bekämpningsmedelsrester skall med tillhörande uppgifter införas i tabellen:>Plats för tabell>Artikel 2 Följande bekämpningsmedelsrest skall läggas till i del A i bilaga 2 till direktiv 86/362/EEG:>Plats för tabell>Artikel 3 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv- senast den 1 juli 1988 i fråga om kaptafol, kaptan och folpet,- senast den 1 januari 1989 i fråga om övriga bekämpningsmedel.De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 16 maj 1988.På rådets vägnarI. KIECHLEOrdförande(1) EGT nr L 340, 9.12.1976, s. 26.(2) EGT nr L 362, 31.12.1985, s. 8.(3) EGT nr L 221, 7.8.1986, s. 37.