Avis juridique important

|

31992L0044

Rådets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 165 , 19/06/1992 s. 0027 - 0036 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 23 s. 0045  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 23 s. 0045

RÅDETS DIREKTIV 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelserEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:1. Rådets direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990 om upprättandet av den inre marknaden för teletjänster genom att tillhandahålla öppna nät(4) föreskriver att rådet skall besluta om särskilda villkor för tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser.2. I detta direktiv omfattar begreppet förhyrda förbindelser tillhandahållande av transparent överföringskapacitet mellan nätanslutningspunkter som en separat tjänst och inkluderar inte uppkoppling på begäran eller erbjudanden som utgör del av en kopplad tjänst som erbjuds till allmänheten.3. Enligt kommissionens direktiv 90/388/EEG av den 28 juni 1990 om konkurrens på marknaderna för teletjänster(5) skall medlemsstater som upprätthåller exklusiva eller speciella rättigheter för att tillhandahålla och driva allmänt tillgängliga telenät vidta de åtgärder som behövs för att göra de villkor som styr tillgång till och användning av nätet objektiva och icke-diskriminerande samt offentliggöra dem. Det behövs en harmonisering av sådana specifikationer som bör offentliggöras och även av den form i vilken detta skall ske, så att det blir lättare att tillhandahålla konkurrenskraftiga tjänster som utnyttjar förhyrda förbindelser både inom och mellan medlemsstaterna och särskilt för bolag, företag eller fysiska personer i andra medlemsstater än den där avnämarna av tjänsterna finns.4. Enligt principen om icke-diskriminering skall förhyrda förbindelser erbjudas och tillhandahållas på begäran och utan diskriminering till alla användare.5. Principen om icke-diskriminering, som den är fastställd i fördraget, gäller bl.a. teknisk access, taxor, tjänstekvalitet, leveranstid, rättvis fördelning av resurser om tillgången är knapp, reparationstid, tillgång till nätinformation och kundägd information i överensstämmelse med tillämpliga bestämmelser om dataskydd.6. Ett antal tekniska restriktioner har tillämpats, framför allt när det gäller inbördes sammankoppling av förhyrda förbindelser eller sammankoppling av förhyrda förbindelser och allmänt tillgängliga telenät. Sådana restriktioner, som hämmar användningen av förhyrda förbindelser för tillhandahållande av konkurrerande tjänster är inte berättigade, eftersom de kan ersättas av mindre restriktiva åtgärder.7. I överensstämmelse med gemenskapsrätten får tillgång till och användning av förhyrda förbindelser endast begränsas vid tillämpning av väsentliga krav enligt detta direktiv och för att skydda exklusiva eller speciella rättigheter. Dessa begränsningar skall vara objektivt motiverade, följa proportionalitetsprincipen och inte vara alltför omfattande i förhållande till avsett ändamål. Det är nödvändigt att specificera tillämpningen av dessa väsentliga krav i fråga om förhyrda förbindelser.8. Enligt direktiv 90/388/EEG, som inte omfattar telex, mobil telefoni, personsökning eller satellittjänster, skall medlemsstaterna upphäva alla exklusiva eller speciella rättigheter för tillhandahållande av andra teletjänster än telefoni. Telefoni är det kommersiella tillhandahållandet till allmänheten av direkt överföring och koppling av tal i realtid mellan allmänt tillgängliga nätanslutningspunkter, som gör det möjligt för varje användare att använda utrustning ansluten till en sådan nätanslutningspunkt för att kommunicera med en annan nätanslutningspunkt.9. Beträffande paket- och kretskopplade datatjänster kan medlemsstater till den dag som anges i direktiv 90/388/EEG förbjuda affärsföretag att erbjuda tredjepartsförsäljning av kapacitet till allmänheten. Det bör inte finnas någon annan begränsning av användningen av förhyrda förbindelser, särskilt beträffande överföring av signaler som inte alstrats av den användare som hyrt förbindelsen, överföring av signaler som inte slutligen är avsedda för denne användare eller överföring av signaler som varken alstrats av eller slutligen är avsedda för denne.10. Enligt direktiv 90/387/EEG skall definitionen av harmoniserade tekniska gränssnitt och accessförhållanden inom gemenskapen grundas på gemensamma tekniska specifikationer, baserade på internationella standarder och specifikationer.11. Enligt direktiv 90/388/EEG skall medlemsstater, som vidmakthåller exklusiva eller speciella rättigheter för tillhandahållandet och driften av allmänt tillgängliga telenät, säkerställa att de som begär förhyrda förbindelser kan erhålla dessa inom rimlig tid.12. För att i tillräcklig utsträckning göra förhyrda förbindelser tillgängliga för användare för eget bruk, för delad användning eller för tillhandahållande av tjänster till tredje part är det nödvändigt att medlemsstaterna säkerställer att ett harmoniserat utbud av förhyrda förbindelser med definierade nätanslutningspunkter görs tillgängligt i alla medlemsstater både för kommunikation inom en medlemsstat och mellan medlemsstater. Det är därför nödvändigt att bestämma vilken typ av förhyrda förbindelser som bör inkluderas i det harmoniserade utbudet och inom vilken tidsram detta bör ske, om de ännu inte är tillgängliga. Med hänsyn till den dynamiska tekniska utvecklingen inom detta område är det nödvändigt att upprätta ett förfarande för att anpassa eller utöka ett sådant utbud.13. Förutom det harmoniserade minimiutbudet kommer andra förhyrda förbindelser också att tillhandahållas beroende på efterfrågan och det allmänt tillgängliga telenätets tillstånd. Övriga bestämmelser i detta direktiv är tillämpliga på dessa andra förhyrda förbindelser, men det bör säkerställas att tillhandahållandet av dessa inte hämmar minimiutbudet av förhyrda förbindelser.14. Enligt principen om åtskillnad mellan reglerande och operativa funktioner samt i enlighet med subsidiaritetsprincipen kommer den nationella tillsynsmyndigheten i varje medlemsstat att spela en viktig roll för tillämpningen av detta direktiv.15. Enhetliga beställningsförfaranden tillika med samlingsbeställning (one-stop ordering) och samlingsdebitering (one-stop billing) behövs för att befrämja användningen av förhyrda förbindelser i hela gemenskapen. Allt samarbete mellan teleoperatörerna skall följa gemenskapens konkurrenslagstiftning. Sådana förfaranden skall särskilt följa principerna om kostnadsorientering och skall inte leda till otillbörlig prissamverkan eller marknadsuppdelning.16. Teleoperatörernas införande av samlingsbeställning och samlingsdebitering får inte förhindra erbjudanden från andra tjänsteleverantörer än teleoperatörer.17. Taxor för förhyrda förbindelser skall enligt direktiv 90/387/EEG baseras på följande principer. De skall vara grundade på objektiva kriterier och skall följa principen om kostnadsorientering, varvid en rimlig tid för ombalansering skall beaktas. De skall medge insyn och skall offentliggöras på rätt sätt. De skall vara tillräckligt specificerade i enlighet med fördragets konkurrensbestämmelser och de skall vara icke-diskriminerande och garantera lika behandling. Taxor för förhyrda förbindelser som tillhandahålls av en eller flera teleoperatörer måste baseras på samma principer, varvid en taxa som baseras på en fast avgift per period rekommenderas, utom då andra typer av taxor är motiverade av kostnaden.18. Alla avgifter för tillgång till och användning av förhyrda förbindelser skall överensstämma med ovan angivna principer och med fördragets konkurrensregler, vidare skall principen om rättvis fördelning av de totala kostnaderna för de använda resurserna beaktas liksom behovet av en rimlig avkastning på de investeringar som krävs för den fortsatta utvecklingen av infrastrukturen för telekommunikationer.19. För att säkerställa tillämpningen av de taxeprinciper som angivits i de två föregående punkterna skall teleoperatörer använda ett lämpligt transparent redovisningssystem som kan verifieras av bokföringsexperter, vilket också säkerställer en löpande bokföring. Detta kan tillgodoses t. ex. genom att principen om fullständig kostnadsfördelning tillämpas.20. För att kommissionen skall kunna följa tillämpningen av detta direktiv, är det nödvändigt att medlemsstaterna anmäler till kommissionen vilken nationell myndighet som kommer att vara ansvarig för införandet och som på begäran av kommissionen skall tillhandahålla relevant information.21. Den kommitté som anges i direktiv 90/387/EEG, artikel 9 och 10, bör spela en framträdande roll vid tillämpningen av detta direktiv.22. Tvister mellan användare och teleoperatörer om tillhandahållandet av förhyrda förbindelser kommer normalt att lösas av de berörda parterna. Parterna skall ha möjlighet att hänskjuta frågan till en nationell myndighet eller till kommissionen då så bedöms nödvändigt. Detta föregriper inte den normala tilllämpningen av de förfaranden som anges i artikel 169-170 i fördraget samt av dess konkurrensregler.23. Då det är motiverat skall ett särskilt förfarande införas för att undersöka möjligheten av att utsträcka den tidsram som fastställs i detta direktiv för tillhandahållandet av ett minimiutbud av förhyrda förbindelser och för införandet av ett lämpligt redovisningssystem.24. Detta direktiv gäller inte för förhyrda förbindelser som har en av nätanslutningspunkterna placerad utanför gemenskapen.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Räckvidd Detta direktiv gäller harmoniseringen av villkoren för öppen och effektiv tillgång till och användning av de förhyrda förbindelser som tillhandahålls för användare av allmänt tillgängliga telenät och tillgänglighet i hela gemenskapen av ett minimiutbud av förhyrda förbindelser med harmoniserade tekniska egenskaper.Artikel 2 Definitioner 1. De definitioner som ges i direktiv 90/387/EEG skall i tillämpliga delar gälla för detta direktiv.2. I detta direktiv avses dessutom med- förhyrda förbindelser: den telestruktur som tillhandahålls i samband med upprättande, utveckling och drift av det allmänt tillgängliga telenätet, som medger transparent överföringskapacitet mellan nätanslutningspunkter och som inte innefattar koppling på begäran (kopplingsfunktioner som användaren kan kontrollera som en del av tillhandahållandet av den förhyrda förbindelsen),- ONP-kommittén: den kommitté som avses i artikel 9-10 i direktiv 90/387/EEG,- användare: slutanvändare och tjänsteproducenter inklusive teleoperatörer, om de senare tillhandahåller tjänster som även tillhandahålls eller kan komma att tillhandahållas av andra,- nationell tillsynsmyndighet: det eller de organ i varje medlemsstat som i rättsligt avseende och i fråga om sina uppgifter är oberoende av teleoperatörerna och av den berörda medlemsstaten bland annat har anförtrotts de reglerande funktioner som anges i detta direktiv,- tredjepartsförsäljning av kapacitet: kommersiellt tillhandahållande åt allmänheten via förhyrda förbindelser av dataöverföring som en särskild tjänst, som endast innefattar sådan koppling, bearbetning, datalagring eller protokollkonvertering som är nödvändig för överföring i realtid till och från det allmänt kopplade nätet,- enhetligt beställningsförfarande: ett beställningsförfarande för upphandlingen av förhyrda förbindelser inom gemenskapen som säkerställer att det råder samstämmighet bland teleoperatörerna i fråga om den information som skall lämnas av användaren och teleoperatörerna och i fråga om i vilken form informationen skall lämnas,- samlingsbeställning (one-stop ordering): ett system genom vilket alla transaktioner som innefattar en användare och som krävs för upphandling av förhyrda förbindelser i gemenskapen, då dessa förbindelser tillhandahålls av mer än en teleoperatör till en enda användare, kan slutföras på ett enda ställe mellan användaren och en enda teleoperatör,- samlingsdebitering (one-stop billing): ett system genom vilket debiterings- och betalningstransaktionen för förhyrda förbindelser i gemenskapen, som tillhandahålls av mer än en teleoperatör till en enda användare kan fullföljas på ett enda ställe mellan användaren och en enda teleoperatör.Artikel 3 Tillgängligheten till information 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att information i fråga om förhyrda förbindelser, såsom tekniska egenskaper, taxor, leverans- och användningsvillkor, krav angående licensiering och uppgiftslämnande samt villkoren för anslutning av terminalutrustning offentliggörs i enlighet med framställningen i bilaga 1. Ändringar i det befintliga utbudet skall offentliggöras så snart som möjligt och senast två månader före införandet om inte den nationella tillsynsmyndigheten medger något annat.2. Den information som avses i punkt 1 skall offentliggöras på lämpligt sätt så att användarna lätt får tillgång till den. Hänvisning till offentliggörandet av denna information skall göras i medlemsstatens nationella officiella tidning.Före den 1 januari 1993 och därefter varje gång en ändring görs, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om det sätt på vilket informationen gjorts tillgänglig. Kommissionen kommer regelbundet att offentliggöra hänvisningar till sådana anmälningar.3. Medlemsstaterna skall säkerställa att information om utbud av nya typer av förhyrda förbindelser offentliggörs så snart som möjligt och senast två månader i förväg.Artikel 4 Information om leveransvillkor De leveransvillkor som skall offentliggöras enligt artikel 3 skall minst innefatta följande uppgifter:- Information om beställningsförfarande.- Den normala leveranstiden, som är den tid inom vilken 80 % av alla förhyrda förbindelser av samma typ kan disponeras av kunderna, räknat från den dag då användaren har lämnat en bindande begäran om en förhyrd förbindelse.Denna period kommer att fastställas på grundval av de faktiska leveranstiderna för förhyrda förbindelser under en relevant tidsperiod av rimlig längd. Beräkningen får inte innefatta fall då längre leveranstider har begärts av användarna. För nya typer av förhyrda förbindelser skall en beräknad leveranstid offentliggöras i stället för den normala leveranstiden.- Kontraktstiden, som innefattar den tid som i allmänhet förutses för kontraktet och den kortaste kontraktstid, som användaren är skyldig att godkänna.- Den normala reparationstiden, som beräknas från den tidpunkt, då ett felmeddelande har lämnats till den ansvariga enheten hos teleoperatören till den tidpunkt, vid vilken 80 % av alla förhyrda förbindelser av samma typ har återupprättats och i tillämpliga fall anmälts driftklara till användarna. För nya typer av förhyrda förbindelser skall en beräknad reparationstid anges i stället för den normala reparationstiden. Om olika kvalitetsklasser för reparationer erbjuds för samma typ av förhyrda förbindelser, skall de olika normala reparationstiderna offentliggöras.- Eventuella återbetalningsförfaranden.Artikel 5 Villkor för att utbud skall få upphöra Medlemsstaterna skall säkerställa att befintliga utbud fortsätter under rimlig tid och endast får upphöra efter samråd med de berörda användarna. Utan att det påverkar andra rättigheter att anföra besvär som finns angivna i den nationella lagstiftningen, skall medlemsstaterna säkerställa att användare kan ta upp fallet inför den nationella tillsynsmyndigheten, om användarna inte samtycker till att utbudet skall upphöra den dag som teleoperatören angett.Artikel 6 Accessvillkor, användningsvillkor och väsentliga krav 1. När tillgången till och användningen av förhyrda förbindelser är begränsad skall medlemsstaterna utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 2 och 3 i direktiv 90/388/EEG säkerställa att dessa begränsningar endast syftar till att säkerställa att de väsentliga kraven uppfylls i överensstämmelse med gemenskapsrätten och är hävdade av de nationella tillsynsmyndigheterna genom lagstiftning.Inga tekniska restriktioner skall införas eller upprätthållas för sammankoppling av förhyrda förbindelser sinsemellan eller med allmänt tillgängliga telenät.2. När tillgången till och användningen av förhyrda förbindelser är begränsad på grundval av väsentliga krav, skall medlemsstaterna säkerställa att det i de relevanta nationella bestämmelserna anges vilka av de väsentliga krav i punkt 3 som utgör grundvalen för dessa restriktioner.3. De väsentliga krav som anges i artikel 3.2 i direktiv 90/387/EEG skall tillämpas för förhyrda förbindelser på följande sätt:a) Säkerhet vid nätets driftEn teleoperatör kan vidta följande åtgärder för att säkerställa säkerhet vid nätets drift i en nödsituation:- Avbryta tjänsten.- Begränsa tjänstens funktioner.- Vägra tillgång till tjänsten.Med en nödsituation avses i detta sammanhang ett exceptionellt fall av force majeure, t.ex. extrema väderförhållanden, översvämning, åsknedslag eller brand, strejk eller lockout, krig, militära operationer eller civila oroligheter.I en nödsituation skall teleoperatören göra allt för att upprätthålla tjänsten för alla användare. Medlemsstaterna skall säkerställa att teleoperatörerna omedelbart underrättar användarna och den nationella myndigheten om början och slutet på nödsituationen samt om de tillfälliga inskränkningarnas art och omfattning.b) Upprätthållande av nätets integritetAnvändaren har rätt att erhålla en transparent tjänst i överensstämmelse med specifikationerna för nätanslutningspunkten, som han kan utnyttja helt fritt efter egen önskan, t.ex. då inga kanaltilldelningar är förbjudna eller föreskrivna. Det får inte finnas några begränsningar i användningen av förhyrda förbindelser på grund av upprätthållandet av nätets integritet, så länge de accessvillkor som berör terminalutrustningen är uppfyllda.c) Samverkan mellan tjänsterUtan att det påverkar tillämpningen av artikel 3.5 och artikel 5.3 i direktiv 90/387/EEG får användningen av en förhyrd förbindelse inte begränsas på grund av samverkan mellan tjänster, om accessvillkoren i förhållande till terminalutrustningen är uppfyllda.d) DataskyddMed hänsyn till skyddet av data får medlemsstaterna endast begränsa användningen av förhyrda förbindelser i den utsträckning det är nödvändigt för att säkerställa överensstämmelse med tillämpliga förordningar om skydd av data inklusive skydd av persondata, skydd av överförd eller lagrad information av konfidentiell karaktär liksom skydd av privatlivet enligt gemenskapsrätten.4. Accessvillkor för terminalutrustningAccessvillkor för terminalutrustning betraktas som uppfyllda om terminalutrustningen överensstämmer med villkoren för godkännande för anslutning till nätanslutningspunkt av den aktuella typen av förhyrd förbindelse i överensstämmelse med direktiv 91/263/EEG(6).Om en användares terminalutrustning inte uppfyller eller inte längre uppfyller dessa villkor kan tillhandahållandet av den förhyrda förbindelsen avbrytas tills terminalen har kopplats bort från nätanslutningspunkten.Medlemsstaterna skall säkerställa att teleoperatören omedelbart underrättar användaren om avbrottet med angivande av skälen därför. Så snart användaren har säkerställt att den felaktiga terminalen är bortkopplad från nätanslutningspunkten, skall tillhandahållandet av den förhyrda förbindelsen återställas.Artikel 7 Tillhandahållande av ett minimiutbud av förhyrda förbindelser i överensstämmelse med harmoniserade tekniska egenskaper 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att respektive teleoperatörer var för sig eller tillsammans tillhandahåller ett minimiutbud av förhyrda förbindelser enligt bilaga 2 för att säkerställa ett harmoniserat utbud av tjänster inom hela gemenskapen.2. Om förhyrda förbindelser enligt de standarder som anges i bilaga 2 ännu inte är tillgängliga skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dessa typer av förhyrda förbindelser kommer att införas före den dag som följer av tillämpningen av artikel 15.3. De ändringar som behövs för att anpassa bilaga 2 till ny teknisk utveckling och till förändringar i efterfrågan på marknaden, inklusive ett eventuellt borttagande av vissa typer av förhyrda förbindelser från bilagan, skall beslutas av kommissionen enligt det förfarande som anges i artikel 10 i direktiv 90/387/EEG med beaktande av utvecklingsstadiet för de nationella näten.4. Tillhandahållandet av andra förhyrda förbindelser förutom det minimiutbud av förhyrda förbindelser som skall tillhandahållas av medlemsstaterna får inte utgöra ett hinder för tillhandahållande av minimiutbudet.Artikel 8 Den nationella tillsynsmyndighetens kontroll 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att den nationella tillsynsmyndigheten fastställer de förfaranden, varigenom den från fall till fall och på kortast möjliga tid beslutar att tillåta eller inte tillåta teleoperatörer att vidta åtgärder, t.ex. att vägra att tillhandahålla en förhyrd förbindelse, avbryta tillhandahållandet av förhyrda förbindelser eller minska tillgängligheten till funktioner i förhyrda förbindelser på grund av att användare av förhyrda förbindelser uppges ha underlåtit att uppfylla användningsvillkoren. Dessa förfaranden kan också förutse, att den nationella tillsynsmyndigheten på förhand skall kunna godkänna särskilda åtgärder i fråga om vissa specifika brott mot användningsvillkoren.Medlemsstaterna skall säkerställa att dessa förfaranden ger en beslutsprocess som är öppen för insyn och i vilken vederbörlig hänsyn tas till parternas rättigheter. Beslut skall fattas först sedan båda parter har haft tillfälle att framlägga sina synpunkter. Beslutet skall vara motiverat och parterna skall underrättas om utslaget inom en vecka. Beslutet får inte träda i kraft innan parterna underrättats.Detta förfarande får inte påverka de berörda parternas rätt att föra talan inför domstol.2. Den nationella tillsynsmyndigheten skall säkerställa att teleoperatörerna följer principen om icke-diskriminering när de använder det allmänt tillgängliga telenätet för att tillhandahålla tjänster som tillhandahålls eller kan tillhandahållas av andra tjänsteleverantörer. När teleoperatörer använder förhyrda förbindelser för att tillhandahålla tjänster som inte omfattas av exklusiva och/eller speciella rättigheter skall samma typ av förhyrda förbindelser på begäran och på samma villkor tillhandahållas för andra användare.3. Om en teleoperatör, vid en speciell begäran, finner det orimligt att ställa en förhyrd förbindelse till förfogande enligt offentliggjorda taxor och leveransvillkor, skall teleoperatören begära den nationella tillsynsmyndighetens godkännande för att ändra villkoren i detta fall.Artikel 9 Enhetliga beställnings- och debiteringsförfaranden 1. I överensstämmelse med de formella och tillämpade konkurrensreglerna i fördraget och efter samråd med användarna skall medlemsstaterna senast den 31 december 1992 sträva efter att införa följande förfaranden:- Ett enhetligt beställningsförfarande för förhyrda förbindelser inom hela gemenskapen.- Ett förfarande för samlingsbeställning av förhyrda förbindelser, som skall tillämpas på begäran av användaren.- Ett förfarande för samlingsdebitering av förhyrda förbindelser, som skall tillämpas på begäran av användaren. Förfarandet skall beakta att alla de delar av priset, som härrör från de nationella förhyrda förbindelserna respektive från internationella förhyrda förbindelser som tillhandahålls av de berörda teleoperatörerna tas upp separat på fakturan till användaren.2. Medlemsstaterna skall ett år efter det att detta direktiv satts i kraft underrätta kommissionen om resultaten som uppnåtts i fråga om de förfaranden som anges i artikel 1. Dessa resultat skall granskas av ONP-kommittén.Artikel 10 Taxeprinciper och kostnadsredovisning 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att taxor för förhyrda förbindelser följer de grundläggande principerna om att de skall vara kostnadsorienterade och öppna för insyn i enlighet med följande regler:a) Taxor för förhyrda förbindelser skall vara oberoende av vilka tillämpningar användarna väljer.b) Taxor för förhyrda förbindelser skall normalt innehålla följande element:- En engångsavgift.- En abonnemangsavgift, dvs. en fast hyra per tidsperiod.Om andra taxeelement förekommer måste de vara transparenta och baseras på objektiva kriterier.c) Taxan för den förhyrda förbindelsen gäller för de funktioner, som tillhandahålls mellan de nätanslutningspunkter, där användaren har access till de förhyrda förbindelserna.För förhyrda förbindelser som tillhandahålls av mer än en teleoperatör kan taxor för halva förbindelser, dvs. från en nätanslutningspunkt till en hypotetisk mittpunkt på en ledning, tillämpas.2. Medlemsstaterna skall säkerställa att deras teleoperatörer senast den 31 december 1993 upprättar och använder ett redovisningssystem som är lämpligt för tillämpning av punkt 1.Utan att det påverkar tillämpningen av sista stycket, skall det system som anges i första stycket innehålla följande element:a) Kostnaderna för förhyrda förbindelser skall särskilt innefatta teleoperatörernas direkta kostnader för upprättande, drift och underhåll av förhyrda förbindelser samt för marknadsföring och debitering av förhyrda förbindelser.b) Gemensamma kostnader, dvs. kostnader som varken kan hänföras direkt till förhyrda förbindelser eller till andra verksamheter, fördelas enligt följande:i) Då så är möjligt skall gemensamma kostnadskategorier fördelas på grundval av direkt analys av kostnadernas ursprung.ii) När en direkt analys inte är möjlig skall gemensamma kostnadskategorier fördelas på grundval av ett indirekt samband med en annan kostnadskategori eller en grupp av kostnadskategorier, som kostnaderna direkt kan hänföras till. Det indirekta sambandet skall grundas på jämförbara kostnadsstrukturer.iii) När varken direkta eller indirekta åtgärder för fördelning av kostnaderna står att finna, skall kostnadskategorin fördelas efter en allmän fördelningsfaktor, som beräknats på grundval av förhållandet mellan alla de utgifter, som direkt härrör från eller kan tillskrivas å ena sidan tjänster som tillhandahålls till följd av särskilda eller exklusiva rättigheter och å andra sidan övriga tjänster.Efter den 31 december 1993 får andra redovisningssystem för kostnaderna endast tillämpas, om de är lämpliga för genomförandet av punkt 1 och i den egenskapen har godkänts för användning av teleoperatören av den nationella tillsynsmyndigheten, under förutsättning att kommissionen i förväg underrättats om att de tillämpas.3. Den nationella tillsynsmyndigheten skall hålla tillgängligt tillräckligt detaljerade upplysningar om de redovisningssystem som tillämpas av teleoperatörerna enligt punkt 2. Myndigheten skall på begäran delge kommissionen dessa upplysningar.Artikel 11 Anmälan och rapportering 1. Medlemsstaterna skall före den 1 januari 1993 till kommissionen anmäla den nationella myndighet som anges i artikel 2.2 fjärde strecksatsen.2. Den nationella tillsynsmyndigheten skall ta fram statistiska rapporter som visar utfallet i förhållande till leveransvillkoren, särskilt beträffande leveranstid och reparationstid samt offentliggöra rapporterna enligt artikel 3 minst för varje kalenderår. Rapporterna skall sändas till kommissionen senast fem månader efter utgången av den årliga rapporteringsperioden.Den nationella tillsynsmyndigheten skall hålla tillgängligt och på begäran till kommissionen överlämna uppgifter om fall då access till eller användning av förhyrda förbindelser har begränsats, framför allt på grund av påstådda överträdelser av särskilda eller exklusiva rättigheter eller förbud mot tredjepartsförsäljning av kapacitet, samt detaljerade uppgifter om vidtagna åtgärder och motiven för dessa.Artikel 12 Förlikningsförfarande Utan att det påverkar tillämpningen ava) alla åtgärder som kommissionen eller någon medlemsstat kan vidta enligt fördraget, och framför allt artikel 169 eller 170 i detta,b) de rättigheter som enligt gällande nationell lagstiftning tillkommer den person som åberopar förfarandet i punkt 1-5 i denna artikel, de berörda teleoperatörerna eller någon annan person, om de inte träffar en överenskommelse om en lösning av sina tvistefrågor,skall följande förlikningsförfarande stå till användarens förfogande:1. Varje användare som påtalar att han har vållats eller kan komma att vållas skada på grund av överträdelse av bestämmelserna i detta direktiv, särskilt i fråga om förhyrda förbindelser mellan stater i gemenskapen, skall ha rätt att få frågan prövad av den nationella tillsynsmyndigheten eller de nationella myndigheterna.2. Om överenskommelse inte kan träffas på nationell nivå får den förfördelade parten skriftligen anmäla det förfarande som anges i punkt 3 och 4 hos den nationella tillsynsmyndigheten och kommissionen.3. Om den nationella tillsynsmyndigheten eller kommissionen efter en anmälan i enlighet med punkt 2 finner att det finns anledning till ytterligare utredning kan den hänskjuta frågan till ONP-kommitténs ordförande.4. I det fall som anges i punkt 3 skall ONP-kommitténs ordförande, om han är övertygad om att alla rimliga åtgärder har vidtagits på nationell nivå, ta initiativ till följande förfarande:a) ONP-kommitténs ordförande skall så snart som möjligt sammankalla en arbetsgrupp som består av minst två medlemmar av ONP-kommittén och en representant för berörda nationella tillsynsmyndigheter samt ONP-kommitténs ordförande eller någon företrädare för kommissionen som utsetts av denne. Arbetsgruppen skall normalt sammanträda inom 10 dagar efter kallelse. På förslag av någon av arbetsgruppens medlemmar kan ordföranden besluta att kalla högst två andra personer som experter för att bistå gruppen.b) Arbetsgruppen skall ge den part som begärt detta förfarande, medlemsstaternas nationella tillsynsmyndigheter och de berörda teleoperatörerna möjlighet att muntligen eller skriftligen framföra sina yttranden.c) Arbetsgruppen skall sträva efter att nå en överenskommelse mellan de berörda parterna. Ordföranden skall informera ONP-kommittén om resultatet av detta förfarande.5. Den part som begärt det förfarande som anges i denna artikel skall svara för sina egna kostnader för deltagande i förfarandet.Artikel 13 Uppskov med vissa skyldigheter 1. Om en medlemsstat inte kan uppfylla eller kan förutse att den inte kommer att kunna uppfylla kraven i artikel 7.1 eller 7.2, eller 10.1 eller 10.2, skall den anmäla skälen för detta till kommissionen.2. Uppskov med skyldigheterna enligt artikel 7.1 eller 7.2 kan endast godkännas om den berörda medlemsstaten kan visa att utvecklingen av dess allmänt tillgängliga telenät eller av efterfrågan är sådana att skyldigheterna enligt artikel 7 skulle medföra en orimlig börda för teleoperatören i denna medlemsstat.3. Uppskov med skyldigheterna enligt artikel 10.1 eller 10.2 kan endast godkännas, om den berörda medlemsstaten kan visa att ett uppfyllande av kraven skulle leda till en orimlig börda för teleoperatören i denna medlemsstat.4. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen om den dag då kraven kan uppfyllas och om de åtgärder som planeras för att tidsplanen skall kunna hållas.5. Då kommissionen erhåller en anmälan enligt punkt 1 skall medlemsstaten underrättas om kommissionen bedömer att medlemsstatens särskilda situation på grundval av de kriterier som anges i punkt 2 och 3 motiverar ett uppskov för medlemsstaten med tillämpningen av artikel 7.1 eller 7.2 eller av artikel 10.1 eller 10.2 och hur länge ett sådant uppskov är motiverat.6. Inget uppskov kan beviljas för tillämpningen av punkt 2 om anledningen till att villkoren i artikel 7 inte kan uppfyllas beror på att teleoperatörerna i den berörda medlemsstaten ägnar sig åt verksamheter inom områden som i gemenskapsrättens mening är konkurrerande områden.Artikel 14 Kommissionen skall undersöka hur detta direktiv fungerar och rapportera till Europaparlamentet och rådet, första gången senast tre år efter det att direktivet trätt i kraft. Rapporten skall bl.a. bygga på de upplysningar som medlemsstaterna lämnat till kommissionen och ONP-kommittén. Om så behövs kan ytterligare åtgärder föreslås i rapporten för att direktivets mål till fullo skall kunna uppfyllas.Artikel 15 1. Medlemsstaterna skall senast den 5 juni 1993 vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 16 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 5 juni 1992.På rådets vägnarJoaquim FERREIRA DO AMARALOrdförande(1) EGT nr C 58, 7.3.1991, s. 10.(2) EGT nr C 305, 25.11.1991, s. 61 och beslut av den 13 maj 1992.(3) EGT nr C 269, 14.10.1991, s. 30.(4) EGT nr L 192, 24.7.1990, s. 1.(5) EGT nr L 192, 24.7.1990, s. 10.(6) Rådets direktiv 91/263/EEG av den 29 april 1991 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om teleterminalutrustning och ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse (EGT nr L 128, 23.5.1991, s. 1).BILAGA 1 INFORMATION SOM SKALL TILLHANDAHÅLLAS I FRÅGA OM FÖRHYRDA FÖRBINDELSER ENLIGT ARTIKEL 3.1 Den information som anges i artikel 3.1 i detta direktiv skall omfatta följande:A. Tekniska egenskaperDe tekniska egenskaperna skall innefatta de fysiska och elektriska specifikationerna samt de detaljerade tekniska specifikationer och prestandaspecifikationer som gäller vid nätanslutningspunkter utan att det påverkar tillämpningen av rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(1). Tydliga hänvisningar skall göras till fastställd standard.B. TaxorTaxorna skall innefatta engångsavgifter, abonnemangsavgifter per tidsperiod och andra avgifter. Om taxorna är differentierade, t.ex. på grund av olika nivåer på tjänstekvaliteten och det antal förhyrda förbindelser som tillhandahålls för en användare (mängdrabatt), måste detta anges.C. LeveransvillkorLeveransvillkoren skall minst innefatta de element som anges i artikel 4.1.D. LicensieringskravInformationen om licensieringskrav, licensieringsförfaranden och/eller licensieringsvillkor skall ge en fullständig översikt över alla de faktorer som har betydelse för de användningsvillkor som fastställts för förhyrda förbindelser. De skall då så är tillämpligt innehålla följande:1. En tydlig beskrivning av de tjänstekategorier för vilka licensieringsförfarandena skall följas och för vilka licensieringsvillkoren skall uppfyllas av användaren av de förhyrda förbindelserna eller av hans kunder.2. Upplysningar om licensieringsvillkorens karaktär, särskilt om huruvida en sådan licens är allmän och inte kräver individuell registrering och/eller individuellt tillstånd eller om licensieringsvillkoren kräver individuell registrering och/eller individuellt tillstånd.3. Ett tydligt angivande av licensens giltighetstid, inklusive datum för förnyelse, där så är tillämpligt.4. De villkor som är en följd av tillämpningen av de väsentliga kraven enligt artikel 6.5. Andra skyldigheter som medlemsstater enligt direktiv 90/388/EEG kan ålägga användare av förhyrda förbindelser beträffande paket- eller kretskopplade datatjänster, som kräver att villkoren för varaktighet, tillgänglighet eller tjänstekvalitet beaktas.6. En tydlig hänvisning till de villkor som syftar till att upprätthålla förbudet mot att tillhandahålla tjänster, för vilka exklusiva och/eller speciella rättigheter har vidmakthållits av den berörda medlemsstaten enligt gemenskapsrätten.7. En förteckning över alla de dokument som innehåller licensieringsvillkor, vilka medlemsstaten ålägger användare av förhyrda förbindelser för tillhandahållande av tjänster åt andra.E. Villkor för anslutning av terminalutrustningInformationen om anslutningsvillkoren innefattar en fullständig översikt över de krav som skall uppfyllas av terminalutrustning som skall anslutas till tillämplig förhyrd förbindelse enligt direktiv 91/263/EEG.(1) EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 90/230/EEG (EGT nr L 128, 18.5.1990, s. 15).BILAGA 2 >Plats för tabell>För ovan upptagna typer av förhyrda förbindelser definierar de angivna specifikationerna även nätanslutningspunkterna (NTP), enligt den definition som ges i artikel 2 i direktiv 90/387/EEG.


title: Kommissionens direktiv 2010/79/EU av den 19 november 2010 om anpassning till den tekniska utvecklingen av bilaga III till Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/42/EG om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska föreningar

text:
               20.11.2010

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 304/18

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2010/79/EU
   av den 19 november 2010
   om anpassning till den tekniska utvecklingen av bilaga III till Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/42/EG om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska föreningar
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/42/EG av den 21 april 2004 om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska föreningar förorsakade av användning av organiska lösningsmedel i vissa färger och lacker samt produkter för fordonsreparationslackering och om ändring av direktiv 1999/13/EG (1), särskilt artikel 11, och
   av följande skäl:

               (1)

               För de produkter som anges i bilaga I till direktiv 2004/42/EG bör de analysmetoder som anges i bilaga III till direktivet användas för att fastställa efterlevnad av gränsvärdena för halten av flyktiga organiska föreningar (nedan kallade VOC) i bilaga II till direktivet. Dessa metoder bör anpassas till den tekniska utvecklingen.

               (2)

               ISO-metod 11890-2 reviderades 2006 av Internationella standardiseringsorganisationen, och den nya versionen bör inlemmas i bilaga III till direktiv 2004/42/EG.

               (3)

               Enligt ISO 11890-2 är den enklare och billigare ISO 11890-1 ett acceptabelt alternativ i de fall reaktiva förtunningsmedel inte ingår i formuleringen av produkten och VOC-halten är minst 15 viktprocent. Den metoden bör därför vara tillåten enligt direktiv 2004/42/EG, så att provningskostnaderna kan minskas för medlemsstaterna och de ekonomiska operatörer som ska tillämpa direktivet.

               (4)

               Direktiv 2004/42/EG bör ändras i enlighet med detta.

               (5)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från den kommitté som avses i artikel 12.3 i direktiv 2004/42/EG.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga III till direktiv 2004/42/EG ska ersättas med bilagan till det här direktivet.
   Artikel 2
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 10 juni 2012 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 19 november 2010.

            På kommissionens vägnar

         José Manuel BARROSO

            Ordförande

      (1)  EUT L 143, 30.4.2004, s. 87.

      BILAGA

            ”BILAGA III

               METODER ENLIGT ARTIKEL 3.1

            Tillåten metod för produkter med en VOC-halt under 15 viktprocent utan förekomst av reaktiva förtunningsmedel:

                        Parameter

                        Enhet

                        Test

                        Metod

                        Tidpunkt för offentliggörande

                        VOC-halt

                        g/l

                        ISO 11890-2

                        2006

                  Tillåtna metoder för produkter med en VOC-halt på minst 15 viktprocent utan förekomst av reaktiva förtunningsmedel:

                        Parameter

                        Enhet

                        Test

                        Metod

                        Tidpunkt för offentliggörande

                        VOC-halt

                        g/l

                        ISO 11890-1

                        2007

                        VOC-halt

                        g/l

                        ISO 11890-2

                        2006

                  Tillåten metod för produkter med VOC-halt vid förekomst av reaktiva förtunningsmedel:

                        Parameter

                        Enhet

                        Test

                        Metod

                        Tidpunkt för offentliggörande

                        VOC-halt

                        g/l

                        ASTMD 2369

                        2003”


title: Rådets direktiv 2014/112/EU av den 19 december 2014 om genomförande av det europeiska avtal om arbetstidens förläggning i vissa avseenden vid transporter på inre vattenvägar, som ingåtts av European Barge Union (EBU), European Skippers Organisation (ESO) och Europeiska transportarbetarfederationen(ETF)  Text av betydelse för EES

text:
               23.12.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 367/86

         RÅDETS DIREKTIV 2014/112/EU
   av den 19 december 2014
   om genomförande av det europeiska avtal om arbetstidens förläggning i vissa avseenden vid transporter på inre vattenvägar, som ingåtts av European Barge Union (EBU), European Skippers Organisation (ESO) och Europeiska transportarbetarfederationen(ETF)
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 155.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
   av följande skäl:

               (1)

               Arbetsgivare och arbetstagare, nedan kallade arbetsmarknadens parter, kan i enlighet med artikel 155.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) gemensamt begära att avtal som ingåtts av dem på unionsnivå i frågor som omfattas av artikel 153 i EUF-fördraget ska genomföras genom ett beslut av rådet på förslag av kommissionen.

               (2)

               Genom en skrivelse av den 10 december 2007 informerade European Barge Union (EBU), European Skippers Organisation (ESO) och Europeiska transportarbetarfederationen (ETF) kommissionen om sin önskan att inleda förhandlingar i enlighet med artikel 155.1 i EUF-fördraget i syfte att ingå ett avtal på unionsnivå.

               (3)

               Den 15 februari 2012 ingick EBU, ESO och ETF ett europeiskt avtal om arbetstidens förläggning i vissa avseenden vid transporter på inre vattenvägar (nedan kallat avtalet).

               (4)

               Avtalet inbegrep en gemensam begäran om att avtalet ska genomföras genom ett beslut av rådet på förslag från kommissionen i enlighet med artikel 155.2 i EUF-fördraget.

               (5)

               Det lämpligaste instrumentet för att genomföra avtalet är ett direktiv.

               (6)

               Kommissionen har informerat Europaparlamentet om detta förslag.

               (7)

               Kommissionen har utarbetat ett förslag till direktiv i enlighet med sitt meddelande av den 20 maj 1998 om anpassning och främjande av den sociala dialogen på gemenskapsnivå med beaktande av avtalsparternas representativitet och lagligheten av samtliga artiklar i avtalet.

               (8)

               För att bidra till en konsekvent rättslig ram när det gäller arbetstidens förläggning bör befintlig unionslagstiftning beaktas vid genomförandet av detta direktiv, och, mot bakgrund av avtalets innehåll, bör Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88/EG (1) särskilt beaktas. I det direktivet fastställs miniminormer för hälsa och säkerhet avseende förläggningen av arbetstid, inbegripet arbetstiden för arbetstagare vid transporter på inre vattenvägar.

               (9)

               Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att överlåta åt arbetsmarknadens parter att, på deras gemensamma begäran, genomföra detta direktiv, under förutsättning att medlemsstaterna vidtar alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att direktivets mål kan uppnås.

               (10)

               I enlighet med artikel 14 i direktiv 2003/88/EG fastställs det i det här direktivet och det bifogade avtalet mer detaljerade föreskrifter för förläggningen av mobila arbetstagares arbetstid vid transporter på inre vattenvägar än de i det direktivet.

               (11)

               Detta direktiv ska gälla utan att det påverkar tillämpningen av eventuell unionslagstiftning som är mer detaljerad eller som ger en högre skyddsnivå för mobila arbetstagare vid transporter på inre vattenvägar.

               (12)

               Detta direktiv bör inte användas för att motivera en sänkning av den allmänna skyddsnivån för arbetstagare inom de områden som omfattas av avtalet.

               (13)

               Genom detta direktiv och det bifogade avtalet fastställs miniminormer. Medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter bör kunna bibehålla eller införa förmånligare bestämmelser.

               (14)

               Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt artikel 31.

               (15)

               Eftersom målen med detta direktiv, som syftar till att skydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet i en väsentligen gränsöverskridande sektor, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, utan snarare kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

               (16)

               Genomförandet av avtalet bidrar till att nå de mål som anges i artikel 151 i EUF-fördraget.

               (17)

               I enlighet med Europeiska unionens domstols (2) fasta rättspraxis kan det faktum att en verksamhet som avses i ett direktiv ännu inte förekommer i en medlemsstat inte frigöra den medlemsstaten från sin skyldighet att anta lagar och förordningar som säkerställer att alla direktivets bestämmelser införlivas på ett korrekt sätt. Såväl rättssäkerhetsprincipen som behovet av att säkerställa att direktivet genomförs i lagar och inte endast de facto kräver att alla medlemsstater återger reglerna i direktivet i fråga inom ramen för en tydlig, precis och transparent struktur där obligatoriska bestämmelser fastställs. Denna skyldighet gäller för medlemsstaterna för att föregripa förändringar av situationen i dem vid en given tidpunkt och för att säkerställa att det för alla juridiska personer i gemenskapen, inklusive dem i medlemsstater där en särskild verksamhet som avses i ett direktiv inte förekommer, med tydlighet och precision framgår vad som under alla omständigheter är deras rättigheter och skyldigheter. Enligt rättspraxis är det endast när införlivande av ett direktiv är meningslöst av geografiska orsaker som detta inte är obligatoriskt. Medlemsstaterna bör i sådana fall informera kommissionen om detta.

               (18)

               I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen av den 28 september 2011 från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument (3), har medlemsstaterna åtagit sig att, i de fall detta är berättigat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i ett direktiv och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är berättigat.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Genom detta direktiv genomförs det europeiska avtal om arbetstidens förläggning i vissa avseenden vid transporter på inre vattenvägar som ingicks den 15 februari 2012 av European Barge Union (EBU), European Skippers Organisation (ESO) och Europeiska transportarbetarfederationen(ETF), så som det återges i bilagan därtill.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna får bibehålla eller införa förmånligare bestämmelser än de som fastställs i detta direktiv.
   2.   Genomförandet av detta direktiv får inte i något fall användas för att motivera en sänkning av den allmänna skyddsnivån för de arbetstagare som omfattas av detta direktiv. Detta ska inte påverka medlemsstaternas och arbetsmarknadens parters rätt att, om förhållandena ändras, införa andra lagar, författningar eller avtalsbestämmelser än de som gäller när detta direktiv antas, under förutsättning att miniminormerna i detta direktiv uppfylls.
   3.   Tillämpningen och tolkningen av detta direktiv ska inte påverka tillämpningen av någon annan unionsbestämmelse eller nationell bestämmelse, sedvana eller praxis som ger förmånligare villkor för de berörda arbetstagarna.
   Artikel 3
   Medlemsstaterna ska fastställa vilka sanktioner som är tillämpliga vid överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande.
   Artikel 4
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 31 december 2016 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 5
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 6
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna

      Utfärdat i Bryssel den 19 december 2014.

            På rådets vägnar

         S. GOZI

            Ordförande

      (1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88/EG av den 4 november 2003 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EUT L 299, 18.11.2003, s. 9).

      (2)  Se bland annat domstolens dom av den 14 januari 2010 i mål C-343/08, kommissionen mot Republiken Tjeckien, REG 2010, s. I-275.

      (3)  EUT C 369, 17.12.2011, s. 14.

      BILAGA
      Europeiskt avtal om arbetstidens förläggning i vissa avseenden vid transporter på inre vattenvägar
      Av följande skäl:

                  1.

                  I direktiv 2003/88/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden fastställs allmänna miniminormer som, med undantag av de områden som avses i punkt 20.1 (dygnsvila, raster, veckovila och nattarbetets längd), gäller även för arbetstidens förläggning vid transporter på inre vattenvägar. Eftersom de särskilda arbets- och levnadsförhållandena vid transporter på inre vattenvägar inte beaktas i tillräcklig utsträckning i dessa bestämmelser, behövs mer detaljerade föreskrifter i enlighet med artikel 14 i direktiv 2003/88/EG.

                  2.

                  Dessa mer detaljerade föreskrifter ska säkerställa en hög nivå på arbetsmiljöskyddet för dem som arbetar vid transporter på inre vattenvägar.

                  3.

                  Inlandssjöfart är ett transportsätt med internationell prägel. Även den sjöfart som bedrivs på europeiska vattenvägar är i huvudsak gränsöverskridande. Därför bör man vid de europeiska transporterna på inre vattenvägar verka för att skapa lika ramvillkor på arbetsmarknaden inom sektorn och förhindra illojal konkurrens som beror på skillnader i lagstiftningen om arbetstidens förläggning.

                  4.

                  Europeiska unionen har mot bakgrund av transportsektorns betydelse för den ekonomiska konkurrenskraften satt som mål att uppmuntra de transportsätt som kännetecknas av lägre energiintensitet, större miljövänlighet och högre säkerhet (1). Transporter på inre vattenvägar är ett miljövänligt transportsätt med ledig kapacitet som kan bidra till att på ett hållbart sätt minska godstransporterna på europeiska vägar och järnvägar.

                  5.

                  Arbetsorganisationen varierar inom sektorn. Antalet arbetstagare och arbetstiden ombord varierar beroende på arbetsorganisationen, företaget, det geografiska verksamhetsområdet, ruttens längd och farkostens storlek. Vissa fartyg seglar kontinuerligt, dvs. dygnet runt, och arbetstagarna arbetar i skift. Andra fartyg, särskilt från medelstora företag, drivs däremot i regel 14 timmar om dygnet, fem eller sex dagar i veckan. Arbetstagarnas arbetstid ombord sammanfaller vid transporter på inre vattenvägar inte med farkostens driftstid.

                  6.

                  Ett särdrag vid transporter på inre vattenvägar är att arbetstagarna kanske inte enbart har sin arbetsplats ombord, utan även logi eller bostad. Det är därför vanligt att även viloperioder tillbringas ombord. Många arbetstagare vid transporter på inre vattenvägar, i synnerhet de som har långt till sin hemort, arbetar flera på varandra följande dagar ombord för att spara in restid och därefter kunna tillbringa flera dagar hemma eller på en annan fritt vald ort. Till exempel har en arbetstagare med en arbetsrytm på 1:1 samma antal vilo- och arbetsdagar. Därför kan antalet på varandra följande arbetsdagar ombord liksom antalet vilodagar vara jämförelsevis större än vid en anställning på land.

                  7.

                  Den genomsnittliga arbetstiden vid transporter på inre vattenvägar omfattar vanligen en betydande andel jourtid (t.ex. på grund av oförutsägbara väntetider vid slussar eller vid lastning och lossning av farkosten) som även kan inträffa nattetid. Därför kan de fastställda övre gränserna för dygns- och veckoarbetstid vara högre än de som föreskrivs i direktiv 2003/88/EG.

                  8.

                  Samtidigt måste det konstateras att arbetsbelastningen vid transporter på inre vattenvägar påverkas av flera faktorer, såsom buller, vibrationer och arbetstidens förläggning. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet (2) föreskrivs årliga hälsokontroller för att skydda arbetstagarna med hänsyn till de särskilda arbetsförhållandena vid transporter på inre vattenvägar.

                  9.

                  De ytterligare krav som ställs vid nattjänst ombord bör beaktas genom en begränsning av den maximala nattarbetstiden och genom arbetsorganisationen.

                  10.

                  Vid transporter på inre vattenvägar finns det utöver arbetstagare också egenföretagare (3). Huruvida en person är egenföretagare fastställs i enlighet med nationell lagstiftning.

                  11.

                  Arbets- och levnadsförhållandena inom passagerartrafiken skiljer sig från förhållandena vid övriga transporter på inre vattenvägar, vilket motiverar särskilda bestämmelser. Den annorlunda sociala miljön, de olika verksamheterna och säsongsbundenheten inom denna del av de europeiska transporterna på inre vattenvägar visar sig i en annan arbetsorganisation.

            Med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 154 och 155.2, begär de undertecknande gemensamt att det på EU-nivå ingångna avtalet ska genomföras genom ett beslut av rådet på förslag av kommissionen. Härigenom avtalar de avtalsslutande parterna följande:

         Punkt 1

         Tillämpningsområde

                  1.

                  Detta avtal gäller mobila arbetstagare som är anställda som medlemmar av sjöfartspersonalen (besättningen) eller med andra uppgifter (personal ombord) på en farkost som används för yrkesmässig inlandssjöfart inom en medlemsstats territorium.

                  2.

                  Företagare vid transporter på inre vattenvägar ska i detta avtal inte anses vara arbetstagare, inte ens om de har status som arbetstagare inom det egna företaget.

                  3.

                  Detta avtal påverkar inte tillämpningen av nationella eller internationella bestämmelser om sjöfartssäkerhet som gäller mobila arbetstagare och de personer som avses i punkt 1.2.

                  4.

                  Vid skillnader i fråga om viloperioder för mobila arbetstagare mellan detta avtal och nationella eller internationella bestämmelser om sjöfartssäkerhet gäller de bestämmelser som ger det högsta skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet.

                  5.

                  Mobila arbetstagare som är anställda på en farkost som används utanför yrkesmässig inlandssjöfart inom en medlemsstats territorium och vilkas arbetsförhållanden regleras i kollektivavtal och löneavtal mellan arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer får med de avtalsparternas samtycke omfattas av det här avtalet, om bestämmelserna i det är fördelaktigare för arbetstagarna.

         Punkt 2

         Definitioner

      I detta avtal gäller följande definitioner:
      a)
            farkost
         : fartyg eller flytande utrustning.
      b)
            passagerarfartyg
         : dagstursfartyg eller fartyg med hytter som är konstruerat och utrustat för att kunna transportera fler än tolv passagerare.
      c)
            arbetstid
         : tid under vilken arbetstagaren under arbetsgivarens eller dennes företrädares ledning utför arbete på, vid och för farkosten, är avdelad för arbete eller måste vara beredd att arbeta (jourtid).
      d)
            viloperiod
         : period som inte är arbetstid. Detta begrepp omfattar viloperioder på en farkost i drift, på en stillastående farkost och i land. Korta raster (upp till 15 minuter) omfattas inte.
      e)
            vilodag
         : oavbruten viloperiod på 24 timmar som arbetstagaren tillbringar på en fritt vald ort.
      f)
            företagare inom transporter på inre vattenvägar
         : person som för egen räkning driver farkoster yrkesmässigt inom sektorn transporter på inre vattenvägar.
      g)
            tjänstgöringsplan
         : planering av arbets- och vilodagar som arbetsgivaren i förväg meddelar arbetstagaren.
      h)
            natt
         : tiden mellan kl. 23.00 och kl. 6.00.
      i)
            nattarbetande
         :

                  aa)

                  varje arbetstagare som normalt utför minst tre timmar av sin dygnsarbetstid nattetid,

                  bb)

                  varje arbetstagare som troligen kommer att fullgöra en viss del av sin årsarbetstid nattetid; denna del bestäms av den berörda medlemsstaten

                              aaa)

                              genom nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter,
                              eller

                              bbb)

                              genom kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter på nationell eller regional nivå.

            j)
            skiftarbetare
         : varje arbetstagare vars arbetsschema ingår i skiftarbete.
      k)
            personal ombord
         : se definition 103 i artikel 1.01 i bilaga II till direktiv 2006/87/EG (4).
      l)
            mobila arbetstagare
         : arbetstagare som är anställda som resande personal av företag som bedriver person- eller godstransport via inre vattenvägar; hänvisningar till arbetstagare i detta avtal ska tolkas i enligt med detta.
      m)
            säsong
         : period på högst nio på varandra följande månader inom en tolvmånadersperiod under vilken verksamheten är bunden till vissa tidpunkter på året, på grund av yttre omständigheter såsom väderleken eller turistefterfrågan.

         Punkt 3

         Arbetstid och beräkningsperiod

                  1.

                  Utan att det påverkar bestämmelserna i punkt 4 ska fastställandet av arbetstiden i princip grundas på en åtta timmars arbetsdag.

                  2.

                  Arbetstiden får förlängas i enlighet med punkt 4 om genomsnittet under en tolvmånadersperiod (beräkningsperioden) inte överstiger 48 timmar per vecka.

                  3.

                  Den högsta tillåtna arbetstiden under beräkningsperioden uppgår till 2 304 timmar (beräkningsunderlag: 52 veckor minus minst fyra veckors semester, multiplicerat med 48 timmar). De perioder av årlig betald semester som beviljas, liksom sjukfrånvaro ska inte inkluderas eller ska vara neutrala vid beräkningen av genomsnittet. Rätt till viloperioder som följer av lagstadgade helgdagar ska också dras av.

                  4.

                  För anställningar som är kortare än beräkningsperioden ska den högsta tillåtna arbetstiden beräknas tidsproportionellt.

         Punkt 4

         Dygns- och veckoarbetstid

                  1.

                  Arbetstiden får inte överstiga

                              a)

                              14 timmar under varje 24-timmarsperiod, och

                              b)

                              84 timmar under en sjudagarsperiod.

                  2.

                  Om det enligt tjänstgöringsplanen finns fler arbets- än vilodagar får den genomsnittliga veckoarbetstiden under en fyramånadersperiod inte överstiga 72 timmar.

         Punkt 5

         Arbets- och vilodagar

                  1.

                  Man får arbeta högst 31 på varandra följande dagar.

                  2.

                  Om det enligt tjänstgöringsplanen finns högst samma antal arbetsdagar som vilodagar, ska de på varandra följande arbetsdagarna följas omedelbart av samma antal på varandra följande vilodagar. Undantag från antalet på varandra följande vilodagar som ska beviljas omedelbart kan göras på villkor att

                              a)

                              den övre gränsen på 31 på varandra följande arbetsdagar inte överstigs, och

                              b)

                              det lägsta antalet på varandra följande vilodagar enligt 3 a, b eller c beviljas omedelbart efter de på varandra följande arbetsdagarna, och

                              c)

                              den förlängda eller ändrade perioden av arbetsdagar utjämnas inom beräkningsperioden.

                  3.

                  Om det enligt tjänstgöringsplanen finns fler arbets- än vilodagar, ska det lägsta antalet på varandra följande vilodagar som följer omedelbart efter de på varandra följande arbetsdagarna fastställas på följande sätt:

                              a)

                              1:a till 10:e på varandra följande arbetsdagarna: 0,2 vilodagar per på varandra följande arbetsdag (t.ex. 10 på varandra följande arbetsdagar = 2 vilodagar).

                              b)

                              11:e till 20:e på varandra följande arbetsdagarna: 0,3 vilodagar per på varandra följande arbetsdag (t.ex. 20 på varandra följande arbetsdagar = 5 vilodagar).

                              c)

                              21:a till 31:a på varandra följande arbetsdagarna: 0,4 vilodagar per på varandra följande arbetsdag (t.ex. 31 på varandra följande arbetsdagar = 9,4 vilodagar).

                        Delvis intjänade vilodagar ska i denna beräkning läggas till det lägsta antalet på varandra följande vilodagar och beviljas enbart som hela vilodagar.

         Punkt 6

         Säsongsarbete inom passagerartrafiken

      Genom undantag från bestämmelserna i artiklarna 4 och 5 får följande bestämmelser tillämpas på alla arbetstagare som under säsongen arbetar på ett passagerarfartyg:

                  1.

                  Arbetstiden får inte överstiga

                              a)

                              12 timmar under varje 24-timmarsperiod och

                              b)

                              72 timmar under en sjudagarsperiod.

                  2.

                  Arbetstagarna ska tjäna in 0,2 vilodagar per arbetsdag. Inom en 31-dagarsperiod ska minst två vilodagar faktiskt beviljas. Övriga vilodagar ska beviljas enligt överenskommelse.

                  3.

                  Med hänsyn till föregående led och punkt 3.4 ska beviljandet av vilodagar och iakttagandet av den genomsnittliga arbetstiden på 48 timmar enligt punkt 3 ske i enlighet med kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter eller, i avsaknad av sådana avtal, i enlighet med nationell lagstiftning.

         Punkt 7

         Viloperioder

      Arbetstagarna ska ha regelbundna viloperioder, vars längd anges i tidsenheter och som är tillräckligt långa och sammanhängande för att säkerställa att de inte på grund av trötthet eller ojämn arbetsrytm skadar sig själva, sina kolleger eller andra personer och att deras hälsa inte tar skada, på vare sig kort eller lång sikt.
      Viloperioden får inte understiga:

                  a)

                  10 timmar under en 24-timmarsperiod, varav minst 6 timmar utan avbrott, och

                  b)

                  84 timmar under en sjudagarsperiod.

         Punkt 8

         Raster

      Varje arbetstagare vars arbetsdag är längre än sex timmar ska ha rätt till en rast. Den närmare utformningen, däribland rastens längd och på vilka villkor den ges, ska fastställas genom kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter eller, om sådana avtal inte finns, genom nationell lagstiftning.

         Punkt 9

         Högsta tillåtna nattarbetstid

      Beräknat på sju timmars natt får den högsta tillåtna nattarbetstiden per vecka vara 42 timmar per sjudagarsperiod.

         Punkt 10

         Semester

      Varje arbetstagare ska ha rätt till en årlig betald semester om minst fyra veckor, eller en proportionell andel därav vid anställningar som understiger ett år, i enlighet med vad som föreskrivs genom nationell lagstiftning och/eller praxis angående rätten till och beviljandet av sådan semester.
      Minimiperioden för den årliga semestern får inte utbytas mot kontant ersättning, utom då anställningen avslutas.

         Punkt 11

         Skydd av minderåriga

                  1.

                  För arbetstagare under 18 år gäller bestämmelserna i direktiv 94/33/EG om skydd av minderåriga i arbetslivet (5).

                  2.

                  Undantagsvis får medlemsstaterna genom lagar eller andra författningar tillåta att ungdomar över 16 år som enligt nationell lagstiftning inte längre är skolpliktiga på heltid arbetar under den tid då nattarbete är förbjudet enligt direktiv 94/33/EG, om detta är nödvändigt för att uppnå utbildningsmålen för en godkänd kurs och förutsatt att ungdomarna ges tillräcklig kompensationsledighet och att målen i artikel 1 i direktiv 94/33/EG inte ifrågasätts.

         Punkt 12

         Kontroller

                  1.

                  Varje arbetstagares dygnsarbetstid och dygnsvila ska registreras, så att det går att kontrollera efterlevnaden av bestämmelserna i artiklarna 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11 och 13.

                  2.

                  De registrerade uppgifterna ska sparas ombord åtminstone till beräkningsperiodens slut.

                  3.

                  De registrerade uppgifterna ska med lämpliga mellanrum (senast före påföljande månads slut) granskas och godkännas gemensamt av arbetsgivaren eller dennes företrädare och arbetstagaren.

                  4.

                  Åtminstone följande uppgifter ska registreras:

                              a)

                              Fartygets namn.

                              b)

                              Arbetstagarens namn.

                              c)

                              Den ansvarige befälhavarens namn.

                              d)

                              Datum.

                              e)

                              Arbets- eller vilodag.

                              f)

                              Dygnsarbetstidens eller dygnsvilans början och slut.

                  5.

                  Arbetstagaren ska få en kopia av de godkända registrerade uppgifter som gäller honom eller henne. Arbetstagaren ska spara dessa kopior i ett år.

         Punkt 13

         Krissituationer

                  1.

                  Befälhavaren eller dennes ställföreträdare har rätt att kräva att en arbetstagare arbetar det antal timmar som behövs för att trygga farkostens, de ombordvarandes eller lastens omedelbara säkerhet eller för att bistå andra fartyg eller personer i sjönöd.

                  2.

                  I enlighet med led 1 får befälhavaren eller dennes ställföreträdare kräva att en arbetstagare arbetar det antal timmar som krävs till dess förhållandena återgått till det normala.

                  3.

                  Så snart det är möjligt efter det att förhållandena återgått till det normala, ska befälhavaren eller dennes ställföreträdare se till att alla arbetstagare som har arbetat under en schemalagd viloperiod får tillräcklig vila.

         Punkt 14

         Hälsoundersökning

                  1.

                  Alla arbetstagare har rätt till en kostnadsfri årlig hälsoundersökning. Vid hälsoundersökningarna ska särskild uppmärksamhet ägnas åt de symtom eller sjukdomar som skulle kunna bero på arbete ombord med minimal dygnsvila och/eller lägsta antal vilodagar enligt artiklarna 5 och 6.

                  2.

                  Nattarbetande som har hälsoproblem som bevisligen beror på nattarbetet ska om det är möjligt omplaceras till lämpligt dagarbete.

                  3.

                  Den kostnadsfria hälsoundersökningen ska omfattas av lagstadgad tystnadsplikt.

                  4.

                  Den kostnadsfria hälsoundersökningen får utföras inom den offentliga sjukvården.

         Punkt 15

         Skydd av hälsa och säkerhet

                  1.

                  Nattarbetande och skiftarbetare ska ha ett hälso- och säkerhetsskydd som motsvarar arbetets art.

                  2.

                  Skyddande och förebyggande åtgärder och anordningar för nattarbetande och skiftarbetare ska motsvara dem som finns för andra arbetstagare och ska alltid vara tillgängliga.

         Punkt 16

         Arbetsrytm

      En arbetsgivare som avser att organisera arbetet enligt en viss rytm ska ta hänsyn till den allmänna principen om att anpassa arbetet till arbetstagaren, särskilt i syfte att lindra effekterna av monotona arbetsuppgifter och arbete i ett i förväg fastställt tempo, med hänsyn till arbetets art och kraven på hälsa och säkerhet, särskilt beträffande raster.

         Punkt 17

         Slutbestämmelser

      1.   Förmånligare bestämmelser
      Detta avtal påverkar inte medlemsstaternas rätt att

                  a)

                  bibehålla eller införa lagar och andra författningar, eller

                  b)

                  främja eller tillåta tillämpningen av kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter

            som är förmånligare för arbetstagarnas säkerhet och hälsoskydd än bestämmelserna i detta avtal.
      2.   Klausul om bevarande av skyddsnivån
      Genomförandet av detta avtal får inte i något fall användas för att motivera en sänkning av den allmänna skyddsnivån för de arbetstagare som omfattas av detta avtal.
      3.   Uppföljning av avtalet
      Arbetsmarknadens parter ska övervaka genomförandet och tillämpningen av detta avtal inom den branschvisa dialogkommittén för inlandssjöfart, särskilt med avseende på nya yrkesmedicinska rön.
      4.   Översyn
      Arbetsmarknadens parter ska se över ovanstående bestämmelser två år efter utgången av genomförandefristen i rådets beslut om genomförande av detta avtal.

         Utfärdat i Bryssel den 15 februari 2012.

               European Barge Union (EBU)

               European Skippers Organisation (ESO)

               Europeiska transportarbetarfederationen (ETF)

         (1)  Se meddelandet från kommissionen om främjande av transport på inre vattenvägar ”Naiades” (KOM(2006) 6 slutlig, 17.1.2006).

         (2)  EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.

         (3)  Meddelande från kommissionen, KOM(2010) 373 slutlig, 13.7.2010: Arbetskraftens fria rörlighet bekräftas, punkt 1.1.

         (4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/87/EG av den 12 december 2006 om tekniska föreskrifter för fartyg i inlandssjöfart och om upphävande av rådets direktiv 82/714/EEG (EUT L 389, 30.12.2006, s. 1).

         (5)  EGT L 216, 20.8.1994, s. 12.