title: Kommissionens direktiv 2009/8/EG av den 10 februari 2009 om ändring av bilaga I till Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG beträffande högsta tillåtna halter av oundviklig korskontamination av koccidiostatika eller histomonostatika i foder som de inte är avsedda för (Text av betydelse för EES)

text:
               11.2.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 40/19

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2009/8/EG
   av den 10 februari 2009
   om ändring av bilaga I till Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG beträffande högsta tillåtna halter av oundviklig korskontamination av koccidiostatika eller histomonostatika i foder som de inte är avsedda för
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG av den 7 maj 2002 om främmande ämnen och produkter i djurfoder (1), särskilt artikel 8.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               Koccidiostatika och histomonostatika är ämnen avsedda att döda eller hindra tillväxten av protozoer, och de kan bl.a. tillåtas för användning som fodertillsatser i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1831/2003 av den 22 september 2003 om fodertillsatser (2). I godkännanden av koccidiostatika och histomonostatika som fodertillsatser anges särskilda villkor för användning, t.ex. vilka djurarter eller kategorier av djur som tillsatsen är avsedd för.

               (2)

               Det kan förekomma att foderföretagare på samma anläggning framställer många olika foder, och olika slags produkter kan behöva framställas efter varandra på samma produktionslinje. Det kan hända att oundvikliga spår av en produkt kvarstår i produktionslinjen och hamnar i den inledande produktionen av ett annat foder. Denna överföring från en produktionssats till en annan kallas korskontamination och kan inträffa exempelvis när koccidiostatika eller histomonostatika används som godkända fodertillsatser. Detta kan leda till att senare producerat foder kontamineras med tekniskt oundvikliga spår av dessa ämnen i foder där användning av koccidiostatika eller histomonostatika inte är tillåten, t.ex. foder för djurarter eller kategorier av djur som inte nämns i godkännandet av tillsatsen. Sådan oundviklig korskontamination kan inträffa i alla led av produktion och behandling av foder, även under lagring och transport.

               (3)

               I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 183/2005 av den 12 januari 2005 om fastställande av krav för foderhygien (3) anges särskilda krav för foderföretag som använder koccidiostatika och histomonostatika vid produktion av foder. Särskilt måste de berörda foderföretagarna vidta alla lämpliga åtgärder beträffande anläggningar, utrustning, produktion, lagring och transport som krävs för att undvika korskontamination i överensstämmelse med skyldigheterna i artiklarna 4 och 5 i den förordningen. Fastställandet av högsta tillåtna halter för oundviklig korskontamination av koccidiostatika och histomonostatika i foder som de inte är avsedda för i enlighet med direktiv 2002/32/EG bör inte påverka foderföretagarnas huvudansvar att följa god produktionssed för att undvika sådan korskontamination. Fortsatta ansträngningar krävs därför av foderföretagarna för att undvika förekomst av sådana främmande ämnen i djurfoder.

               (4)

               Under hänsynstagande till god produktionssed bör högsta tillåtna halt av oundviklig korskontamination av koccidiostatika eller histomonostatika i foder de inte är avsedda för fastställas så lågt som är rimligt genomförbart (den s.k. alara-principen). För att göra det möjligt för foderföretagare att hantera sådan oundviklig korskontamination bör en kontamination på omkring 3 % i förhållande till högsta tillåtna halt tillämpas på foder för mindre känsliga djurarter som ämnena inte är avsedda för, medan en kontamination på omkring 1 % i förhållande till största tillåtna halt bör tillämpas på känsliga djurarter för vilka ämnena inte är avsedda samt för foder som används under tiden före slakt. Kontaminationen på 1 % bör också tillämpas vid korskontamination av annat foder för avsedda djurarter till vilket inga koccidiostatika eller histomonostatika tillsätts avsiktligt, samt för foder till icke-avsedda kontinuerligt livsmedelsproducerande djurarter, såsom mjölkkor och värphöns där det finns belägg för överföring från foder till animaliska livsmedel. Om foderråvarorna ges direkt till djuren eller om kompletterande foder används, bör den dagliga utfodringen inte leda till att djuret utsätts för högre halter av ett koccidiostatikum eller histomonostatikum än motsvarande högsta tillåtna halt när endast helfoder används i den dagliga utfodringen.

               (5)

               För att undvika att medlemsstaterna inför nationella bestämmelser om oundviklig korskontamination av godkända koccidiostatika eller histomonostatika i foder som de inte är avsedda för och dessa ämnens förekomst i därav härledda livsmedel, något som skulle störa den inre marknadens funktion, måste enhetliga gemenskapsbestämmelser antas på detta område.

               (6)

               Oundviklig korskontamination av aktiva ämnen från godkända koccidiostatika eller histomonostatika i foder de inte är avsedda för bör betraktas som främmande ämnen i djurfoder i den mening som avses i direktiv 2002/32/EG, och förekomst av dem bör inte utgöra en risk för djurs eller människors hälsa eller miljön. Därför bör högsta tillåtna halter för dessa ämnen i djurfoder anges i bilaga I till det direktivet, för att förhindra oönskade skadeverkningar.

               (7)

               Om högsta tillåtna restmängder har fastställts i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2377/90 av den 26 juni 1990 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung (4) eller i enlighet med förordning (EG) nr 1831/2003 bör det tillses att de bestämmelserna följs vid fastställandet av högsta tillåtna halter av oundviklig korskontamination av koccidiostatika eller histomonostatika i foder de inte är avsedda för.

               (8)

               Oundviklig korskontamination av koccidiostatika och histomonostatika i foder de inte är avsedda för, även under de högsta tillåtna halter som bör fastställas med stöd av direktiv 2002/32/EG, kan leda till att rester av dessa ämnen förekommer i animaliska livsmedel. För att skydda folkhälsan och i den mån det ännu inte har fastställts några högsta tillåtna restmängder för det aktuella enskilda livsmedlet, har högsta tillåtna halter av aktiva ämnen i koccidiostatika och histomonostatika angetts i kommissionens förordning (EG) nr 124/2009 av den 10 februari 2009 om fastställande av högsta tillåtna halter av koccidiostatika eller histomonostatika i livsmedel på grund av oundviklig korskontamination med dessa ämnen i foder de inte är avsedda för (5), med stöd av rådets förordning (EEG) nr 315/93 av den 8 februari 1993 om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel (6).

               (9)

               På kommissionens begäran antog Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (nedan kallad myndigheten) en rad yttranden (7) om riskerna för djurs och människors hälsa till följd av oundviklig korskontamination genom godkända koccidiostatika eller histomonostatika av foder de inte är avsedda för. För varje koccidiostatikum eller histomonostatikum som godkänts som fodertillsats antogs i myndighetens bedömningar korskontaminationer på 2 %, 5 % och 10 % från foder som producerats med högsta tillåtna halt koccidiostatika eller histomonostatika i det därefter producerade foder där sådana ämnen inte avsågs förekomma.

               (10)

               Beträffande slutsatserna i de olika vetenskapliga yttrandena kan sägas att myndigheten i allmänhet fann att förekomst av godkända koccidiostatika eller histomonostatika i foder de inte är avsedda för i halter som är typiska för oundviklig korskontamination, förutsatt att alla förebyggande åtgärder vidtagits, knappast skulle påverka djurhälsan negativt, och att risken för konsumenternas hälsa på grund av intag av resthalter i livsmedel från djur som exponerats för korskontaminerat foder är försumbar.

               (11)

               Med beaktande av myndighetens yttranden och de för närvarande olika metoder som medlemsstaterna använder för att ta itu med oundviklig korskontamination föreslås att högsta tillåtna halter för foder fastställs enligt bilagan till det här direktivet, i syfte att säkerställa att den inre marknaden fungerar väl och i syfte att skydda djurs och människors hälsa.

               (12)

               Högsta tillåtna halter av främmande ämnen i djurfoder bör fastställas genom anpassning av bilaga I till direktiv 2002/32/EG i enlighet med artikel 8.1 i det direktivet. Vid anpassning av de tekniska bestämmelserna i bilaga I till direktiv 2002/32/EG har hänsyn tagits till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen genom beaktande av myndighetens vetenskapliga yttranden och utvecklingen av metoder för analys av foder. Bestämmelserna i bilagan bör ses över senast den 1 juli 2011 för att ta hänsyn till nya vetenskapliga och tekniska rön.

               (13)

               De högsta tillåtna halter som anges i bilagan till det här direktivet bör kontinuerligt anpassas till de villkor för användning som anges i godkännandena av koccidiostatika och histomonostatika som fodertillsatser. Då det kan förekomma en viss tidsutdräkt mellan godkännandet – eller en ändring, ett tillfälligt upphävande eller ett återkallande av godkännandet – av ett koccidiostatikum eller histomonostatikum som fodertillsats och den efterföljande ändringen av de högsta tillåtna halterna i bilagan till det här direktivet, bör direktivet anses vara utan påverkan på tillämpningen av de halter av koccidiostatika eller histomonostatika som godkänts som fodertillsatser med stöd av förordning (EG) nr 1831/2003.

               (14)

               Eftersom oundviklig korskontamination av koccidiostatika eller histomonostatika i foder de inte är avsedda för kan leda till att de ämnena förekommer som främmande ämnen i därav härledda livsmedel, bör ett heltäckande och integrerat tillvägagångssätt tillämpas genom att detta direktiv med högsta tillåtna halter för oundviklig korskontamination av foder med koccidiostatika eller histomonostatika antas och tillämpas samtidigt med kommissionens förordning om högsta tillåtna halter av dessa ämnen i livsmedel.

               (15)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 2002/32/EG ska ändras i enlighet med bilagan till det här direktivet.
   Artikel 2
   Medlemsstaterna ska senast den 1 juli 2009 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningarna ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 10 februari 2009.

            På kommissionens vägnar

         Androulla VASSILIOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 140, 30.5.2002, s. 10.

      (2)  EUT L 268, 18.10.2003, s. 29.

      (3)  EUT L 35, 8.2.2005, s. 1.

      (4)  EGT L 224, 18.8.1990, s. 1.

      (5)  Se sidan 7 i detta nummer av EUT.

      (6)  EGT L 37, 13.2.1993, s. 1.

      (7)  ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on a request from the European Commission on Cross-contamination of non-target feedingstuffs by lasalocid authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 553, s. 1–46, 2007.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/CONTAM_ej553_lasalocid_en.pdf?ssbinary=true
   ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on a request from the European Commission on cross-contamination of non-target feedingstuffs by narasin authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 552, s. 1–35, 2007.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/CONTAM_ej552_narasin_en.pdf?ssbinary=true
   ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food Chain on a request from the European Commission on cross-contamination of non-target feedingstuffs by maduramicin authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 594, s. 1–30, 2008.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej594_maduramicin_en.pdf?ssbinary=true
   ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food Chain on a request from the European Commission on cross-contamination of non-target feedingstuffs by semduramicin authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 593, s. 1–27, 2008.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej593_semduramicin_en.pdf?ssbinary=true
   ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on a request from the European Commission on cross-contamination of non-target feedingstuffs by salinomycin authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 591, s. 1–38, 2008.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej591_salinomycin_en.pdf?ssbinary=true
   ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on a request from the European Commission on cross-contamination of non-target feedingstuffs by monensin authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 592, s. 1–40, 2008.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej592_monensin_en.pdf?ssbinary=true
   ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on a request from the European Commission on cross-contamination of non-target feedingstuffs by halofuginone hydrobromide authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 657, s. 1–31, 2008.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej657_halofuginone_en.pdf?ssbinary=true
   ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on a request from the European Commission on cross-contamination of non-target feedingstuffs by decoquinate authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 656, s. 1–26, 2008.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej656_decoquinate_en.pdf?ssbinary=true
   ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on a request from the European Commission on cross-contamination of non-target feedingstuffs by robenidine authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 655, s. 1–29, 2008.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej655_robenidine_en,0.pdf?ssbinary=true
   ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food Chain on a request from the European Commission on cross-contamination of non-target feedingstuffs by nicarbazin authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 690, s. 1–34, 2008.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej690_nicarbazin_en.pdf?ssbinary=true
   ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food Chain on a request from the European Commission on cross-contamination of non-target feedingstuffs by diclazuril authorised for use as a feed additive”, The EFSA Journal nr 716, s. 1–31, 2008.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej716_diclazuril_en.pdf?ssbinary=true

      BILAGA
      Följande punkter ska läggas till i bilaga I till direktiv 2002/32/EG:

                     ”Främmande ämnen

                     Produkter avsedda för djurfoder (1)

                     Maximalt innehåll i mg/kg (ppm) beräknat på 12 % vattenhalt

                                 1.

                                 Natriumlasalocid

                     Foderråvaror

                     1,25

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 hundar, kalvar, kaniner, hästdjur, värpande fåglar, kalkoner (> 12 veckor) och kycklingar som uppföds till värphöns (> 16 veckor);

                     1,25

                                 —

                                 slaktkycklingar, kycklingar som uppföds till värphöns (< 16 veckor) och kalkoner (< 12 veckor) under tiden före slakt då användning av natriumlasalocid är förbjuden (karensfoder),

                     1,25

                                 —

                                 andra djurarter.

                     3,75

                     Förblandningar för användning i foder där användning av natriumlasalocid inte är godkänd.

                         (2)

                                 2.

                                 Narasin

                     Foderråvaror

                     0,7

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 kalkoner, kaniner, hästdjur, mjölkdjur, värpande fåglar och kycklingar som uppföds till värphöns (> 16 veckor),

                     0,7

                                 —

                                 slaktkycklingar under tiden före slakt då användning av narasin är förbjuden (karensfoder),

                     0,7

                                 —

                                 andra djurarter.

                     2,1

                     Förblandningar för användning i foder där användning av narasin inte är godkänd.

                         (2)

                                 3.

                                 Salinomycinnatrium

                     Foderråvaror

                     0,7

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 hästdjur, kalkoner, värpande fåglar och kycklingar som uppföds till värphöns (> 12 veckor),

                     0,7

                                 —

                                 slaktkycklingar, kycklingar som uppföds till värphöns (< 12 veckor) och slaktkaniner under tiden före slakt då användning av salinomycinnatrium är förbjuden (karensfoder),

                     0,7

                                 —

                                 andra djurarter.

                     2,1

                     Förblandningar för användning i foder där användning av salinomycinnatrium inte är godkänd.

                         (2)

                                 4.

                                 Monensinnatrium

                     Foderråvaror

                     1,25

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 hästdjur, hundar, små idisslare (får och getter), ankor, nötkreatur, mjölkkor, värpande fåglar, kycklingar som uppföds till värphöns (> 16 veckor) och kalkoner (> 16 veckor),

                     1,25

                                 —

                                 slaktkycklingar, kycklingar som uppföds till värphöns (< 16 veckor) och kalkoner (< 16 veckor) under tiden före slakt då användning av monensinnatrium är förbjuden (karensfoder),

                     1,25

                                 —

                                 andra djurarter.

                     3,75

                     Förblandningar för användning i foder där användning av monensinnatrium inte är godkänd.

                         (2)

                                 5.

                                 Semduramicinnatrium

                     Foderråvaror

                     0,25

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 värpande fåglar och kycklingar som uppföds till värphöns (> 16 veckor),

                     0,25

                                 —

                                 slaktkycklingar under tiden före slakt då användning av semduramicinnatrium är förbjuden (karensfoder),

                     0,25

                                 —

                                 andra djurarter.

                     0,75

                     Förblandningar för användning i foder där användning av semduramicinnatrium inte är godkänd.

                         (2)

                                 6.

                                 Maduramicin-ammonium alfa

                     Foderråvaror

                     0,05

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 hästdjur, kaniner, kalkoner (> 16 veckor), värpande fåglar och kycklingar som uppföds till värphöns (> 16 veckor),

                     0,05

                                 —

                                 slaktkycklingar och kalkoner (< 16 veckor) under tiden före slakt då användning av maduramicinammonium alfa är förbjuden (karensfoder),

                     0,05

                                 —

                                 andra djurarter.

                     0,15

                     Förblandningar för användning i foder där användning av maduramicinammonium alfa inte är godkänd.

                         (2)

                                 7.

                                 Robenidinhydroklorid

                     Foderråvaror

                     0,7

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 värpande fåglar och kycklingar som uppföds till värphöns (> 16 veckor),

                     0,7

                                 —

                                 slaktkycklingar, kaniner för slakt och avel och kalkoner under tiden före slakt då användning robenidinhydroklorid av är förbjuden (karensfoder),

                     0,7

                                 —

                                 andra djurarter.

                     2,1

                     Förblandningar för användning i foder där användning av robenidinhydroklorid inte är godkänd.

                         (2)

                                 8.

                                 Dekokinat

                     Foderråvaror

                     0,4

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 värpande fåglar och kycklingar som uppföds till värphöns (> 16 veckor),

                     0,4

                                 —

                                 slaktkycklingar under tiden före slakt då användning av dekokinat är förbjuden (karensfoder),

                     0,4

                                 —

                                 andra djurarter.

                     1,2

                     Förblandningar för användning i foder där användning av dekokinat inte är godkänd.

                         (2)

                                 9.

                                 Halofuginonhydrobromid

                     Foderråvaror

                     0,03

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 värpande fåglar, kycklingar som uppföds till värphöns (> 16 veckor) och kalkoner (> 12 veckor),

                     0,03

                                 —

                                 slaktkycklingar och kalkoner (< 12 veckor) under tiden före slakt då användning av halofuginonhydrobromid är förbjuden (karensfoder),

                     0,03

                                 —

                                 andra djurarter utom kycklingar som uppföds till värphöns (< 16 veckor).

                     0,09

                     Förblandningar för användning i foder där användning av halofuginonhydrobromid inte är godkänd.

                         (2)

                                 10.

                                 Nicarbazin

                     Foderråvaror

                     0,5

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 hästdjur, värpande fåglar och kycklingar som uppföds till värphöns (> 16 veckor),

                     0,5

                                 —

                                 slaktkycklingar under tiden före slakt då användning av nicarbazin (i kombination med narasin) är förbjuden (karensfoder),

                     0,5

                                 —

                                 andra djurarter.

                     1,5

                     Förblandningar för användning i foder där användning av nicarbazin (i kombination med narasin) inte är godkänd.

                         (2)

                                 11.

                                 Diclazuril

                     Foderråvaror

                     0,01

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 värpande fåglar, kycklingar som uppföds till värphöns (> 16 veckor) och slaktkalkoner (> 12 veckor),

                     0,01

                                 —

                                 kaniner för slakt och avel under tiden före slakt då användning av diclazuril är förbjuden (karensfoder),

                     0,01

                                 —

                                 andra djurarter utom kycklingar som uppföds till värphöns (< 16 veckor), slaktkycklingar och slaktkalkoner (< 12 veckor).

                     0,03

                     Förblandningar för användning i foder där användning av diclazuril inte är godkänd.

                         (2)

         (1)  Utan att det påverkar tillämpningen av tillåtna halter enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1831/2003 av den 22 september 2003 om fodertillsatser.

         (2)  Ämnets högsta tillåtna halt i förblandningen är den koncentration som medför en halt av ämnet på högst 50 % av de högsta tillåtna halter som fastställts för fodret när förblandningens bruksanvisning iakttas.”


title: Kommissionens direktiv 2006/83/EG av den 23 oktober 2006 om anpassning av direktiv 2002/4/EG om registrering av anläggningar som håller värphöns och som omfattas av rådets direktiv 1999/74/EG med anledning av Bulgariens och Rumäniens anslutning

text:
               20.12.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 362/97

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2006/83/EG
   av den 23 oktober 2006
   om anpassning av direktiv 2002/4/EG om registrering av anläggningar som håller värphöns och som omfattas av rådets direktiv 1999/74/EG med anledning av Bulgariens och Rumäniens anslutning
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av anslutningsfördraget för Bulgarien och Rumänien, särskilt artikel 4.3,
   med beaktande av anslutningsakten för Bulgarien och Rumänien, särskilt artikel 56, och
   av följande skäl:

               (1)

               Om det med anledning av anslutningen krävs anpassningar av rättsakter som fortsätter att gälla efter den 1 januari 2007 och dessa anpassningar inte finns med i anslutningsakten eller i dess bilagor, skall i enlighet med artikel 56 i anslutningsakten nödvändiga anpassningar antas av kommissionen i samtliga fall där den ursprungliga rättsakten antogs av kommissionen.

               (2)

               I slutakten från den konferens under vilken anslutningsfördraget utarbetades anges att de höga fördragsslutande parterna har nått en politisk överenskommelse om en serie anpassningar av institutionernas rättsakter som krävs på grund av anslutningen och rådet och kommissionen uppmanas att anta dessa anpassningar före anslutningen, vid behov kompletterade och aktualiserade så att hänsyn tas till unionsrättens utveckling.

               (3)

               Kommissionens direktiv 2002/4/EG av den 30 januari 2002 om registrering av anläggningar som håller värphöns och som omfattas av rådets direktiv 1999/74/EG (1) bör därför ändras i enlighet med detta.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Direktiv 2002/4/EG skall ändras i enlighet med bilagan.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna skall senast dagen för Bulgariens och Rumäniens anslutning till Europeiska unionen anta och offentliggöra de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med dagen för Bulgariens och Rumäniens anslutning till Europeiska unionen.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv skall träda i kraft under förutsättning att anslutningsfördraget för Bulgarien och Rumänien träder i kraft och då samtidigt med detta.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 23 oktober 2006.

            På kommissionens vägnar

         Olli REHN

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 30, 31.1.2002, s. 44.

      BILAG
      JORDBRUK
      VETERINÄR OCH FYTOSANITÄR LAGSTIFTNING

         VETERINÄRLAGSTIFTNING

      32002 L 0004: Kommissionens direktiv 2002/4/EG av den 30 januari 2002 om registrering av anläggningar som håller värphöns och som omfattas av rådets direktiv 1999/74/EG (EGT L 30, 31.1.2002, s. 44), ändrat genom

                  —

                  12003 T: Anslutningsakten för Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien (EUT L 236, 23.9.2003, s. 33).

            Förteckningen i punkt 2.2 i bilagan skall ersättas med följande:

                     ”AT

                     Österrike

                     BE

                     Belgien

                     BG

                     Bulgarien

                     CY

                     Cypern

                     CZ

                     Tjeckien

                     DE

                     Tyskland

                     DK

                     Danmark

                     EE

                     Estland

                     EL

                     Grekland

                     ES

                     Spanien

                     FI

                     Finland

                     FR

                     Frankrike

                     HU

                     Ungern

                     IE

                     Irland

                     IT

                     Italien

                     LT

                     Litauen

                     LU

                     Luxemburg

                     LV

                     Lettland

                     MT

                     Malta

                     NL

                     Nederländerna

                     PL

                     Polen

                     PT

                     Portugal

                     RO

                     Rumänien

                     SE

                     Sverige

                     SI

                     Slovenien

                     SK

                     Slovakien

                     UK

                     Förenade kungariket.”


Avis juridique important

|

31993L0070

Kommissionens elfte direktiv 93/70/EEG av den 28 juli 1993 om gemenskapsmetoder för analys vid den officiella foderkontrollen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 234 , 17/09/1993 s. 0017 - 0021 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 52 s. 0132  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 52 s. 0132

KOMMISSIONENS ELFTE DIREKTIV 93/70/EEG av den 28 juli 1993 om gemenskapsmetoder för analys vid den officiella foderkontrollenEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 70/373/EEG av den 20 juli 1970 om införande av gemenskapsmetoder för provtagning och analys vid den officiella foderkontrollen(1), senast ändrat genom förordning (EEG) nr 3768/85(2), särskilt artikel 2 i detta, ochmed beaktande av följande:Direktiv 70/373/EEG föreskriver att gemenskapsmetoderna för provtagning och analys skall användas vid den officiella foderkontrollen för att fastställa om fodret uppfyller de krav som fastställs i lagar och andra författningar om foderkvalitet och fodersammansättning.För att kontrollera om halofuginon motsvarar kraven för att användas i djurfoder bör en gemenskapsmetod för analys fastställas för detta tillsatsämne.Bestämmelserna i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga foderkommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Medlemsstaterna skall kräva att analyser vid den officiella foderkontrollen skall utföras med den metod som beskrivs i bilagan till det här direktiv då det gäller halter av halofuginon.Artikel 2 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv 1 senast den 30 juni 1994. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv anta.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 28 juli 1993.På kommissionens vägnarRené STEICHENLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 170, 3. 8. 1970, s. 2.(2) EGT nr L 362, 31. 12. 1985, s. 8.BILAGA BESTÄMNING AV HALOFUGINON DL-trans-7-bromo-6-chloro-3-[3-(3-hydroxy-2-piperidyl)acetonyl]-quinazolin-4-(3H)-one hydrobromid1. Syfte och räckviddDenna metod är avsedd för bestämning av halofuginon i foder. Lägsta gräns för bestämningen är 1 mg/kg.2. PrincipEfter behandling med varmt vatten extraheras halofuginon som den fria basen med etylacetat och separeras därefter som hydroklor över i en vattnig syralösning. Extraktet renas genom jonbyteskromotografi. Halofuginonhalten bestäms genom omvänd-fas-vätskekromatografi (HPLC) med en UV-detektor.3. Reagens3.1. Acetonitril, HPLC-kvalitet.3.2. Amberlit XAD-2 harts.3.3. Ammoniumacetat.3.4. Etylacetat.3.5. Ättiksyra.3.6. Halofuginon-standard (DL-trans-7-bromo-6-chloro-3-[3-(3-hydroxy-2-piperidyl)acetonyl]-quinazolin-4-(3H)-one hydrobromid, E 764).3.6.1. Halofuginon-standardlösning, 100 ìg/ml.Väg upp 50 mg halofuginon (3.6) med högst 0,1 mg avvikelse i en 500 ml mätkolv. Lös upp i ammoniumacetatbuffertlösning (3.18). Tillsätt buffertlösning till märket och blanda. Om denna lösning förvaras mörkt vid 5 °C är den stabil i tre veckor.3.6.2. KalibreringslösningarFör över 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 respektive 6,0 ml av standardlösningen (3.6.1) till en rad 100 ml mätkolvar. Tillsätt mobil fas (3.21) till märket och blanda. Dessa lösningar har halofuginonkoncentrationer på 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 respektive 6,0 ìg/ml och måste beredas omedelbart innan de skall användas.3.7. Saltsyra (ñ20 ca. 1,16 g/ml).3.8. Metanol.3.9. Silvernitrat.3.10. Natriumaskorbat.3.11. Natriumkarbonat.3.12. Natriumklorid.3.13. EDTA (etylendiamintetraättikasyra, dinatriumsalt).3.14. Vatten av HPLC-kvalitet.3.15. Natriumkarbonatlösning, è = 10 g/100 ml.3.16. Saltmättad natriumkarbonatlösning, è = 5 g/100 ml.Lös upp 50 g natriumkarbonat (3.11) i vatten. Späd till 1 l och tillsätt natriumklorid (3.12) tills lösningen är mättad.3.17. Saltsyra, ca. 0,1 mol/l.Späd 10 ml HCl (3.7) med vatten till 1 l.3.18. Ammoniumacetatbuffertlösning, ca. 0,25 mol/l.Lös upp 19,3 g ammoniumacetat (3.3) och 30 ml ättiksyra (3.5) i vatten (3.14) och späd till 1 l.3.19. Amberlit XAD-2 hartsberedning.Tvätta en passande mängd amberlit (3.2) med vatten tills alla klorjoner har försvunnit, vilket framgår vid kontroll med silvernitrat (3.20) utförd på det borthällda vattenskiktet. Tvätta därefter hartsen med 50 ml metanol (3.8). Häll bort metanolet och lagra hartsen under färskt metanol.3.20. Silvernitratlösning, ca. 0,1 mol/l.Lös upp 0,17 g silvernitrat (3.9) i 10 ml vatten.3.21. HPLC mobil fasBlanda 500 ml acetonitril (3.1) med 300 ml ammoniumacetatbuffertlösning (3.18) och 1 200 ml vatten (3.14). Justera pH-värdet till 4,3 genom att tillsätta ättiksyra (3.5). Filtrera lösningen genom ett 0,22 ìm filter (4.8) och lufta den (t. ex. med ultraljud i 10 minuter). Om lösningen förvaras mörkt i en tillsluten behållare är den stabil i en månad.4. Utrustning4.1. Ultraljudsbad.4.2. Rotationsindunstare.4.3. Centrifug.4.4. HPLC-utrustning med UV detektor med varierbar våglängd eller diodsystemdetektor.4.4.1. HPLC-kolonn, 300 mm x 4 mm, C 18, 10ìm packning eller en motsvarande kolonn.4.5. Glaskolonn (300 mm x 10 mm) med sintrat glasfilter och avstängningsventil.4.6. Glasfiberfilter, diameter 150 mm.4.7. Membranfilter, 0,45 ìm4.8. Membranfilter, 0,22 ìm5. UtförandeOBS! Halofuginon som den fria basen är instabil i alkaliska lösningar och etylacetatlösningar. Bör inte stå i etylacetat i mer än 30 minuter.5.1. Allmänt5.1.1. Analysera ett blankprov för att kontrollera att varken halofuginon eller andra störande ämnen finns närvarande.5.1.2. Kontrollera utvinningen genom att analysera blankprovet. Tillsätt den mängd halofuginon som motsvarar den som finns i provet. För att tillsätta 3 mg/kg tillsätts 300 ìl av basstandardlösningen (3.6.1) till 10 g av blankprovet. Blanda och vänta i tio minuter innan extraktionen fortsätter (5.2).OBS! Vid denna metod bör blankprovet vara av samma typ som analysprovet. Vid analys bör halofuginon inte kunna spåras.5.2. ExtraktionVäg upp 10 gram av det preparerade provet med högst 0,01 g avvikelse i ett 200 ml centrifugrör. Tillsätt 0,5 g natriumaskorbat (3.10), 0,5 g EDTA (3.13) och 20 ml vatten och blanda. Placera röret i ett vattenbad (80 °C) i 5 minuter. Låt svalna till rumstemperatur. Tillsätt därefter 20 ml natriumkarbonatlösning (3.15) och blanda. Tillsätt omedelbart därefter 100 ml etylacetat (3.4) och skaka röret kraftigt med handen i 15 sekunder. Placera röret i ultraljudsbadet (4.1) i tre minuter och lossa proppen. Centrifugera i två minuter och häll sedan över etylacetatskiktet genom ett glasfiberfilter (4.6) till en 500 ml separeringstratt. Upprepa extraktionen av provet med en ny mängd 100 ml etylacetat. Tvätta de kombinerade extrakterna i en minut med 50 ml saltmättad natriumkarbonatlösning (3.16). Häll bort vattenskiktet.Extrahera det organiska skiktet i en minut med 50 ml saltsyra (3.17). Det nedersta syraskiktet tappas av i en 250 ml separeringstratt. Extrahera det organiska skiktet en gång till i 1,5 minuter med ytterligare 50 ml saltsyra och blanda med det första extraktet. Tvätta de kombinerade syraextrakten genom att skaka i ca. 10 sekunder med 10 ml etylacetat (3.4).Överför vattenskiktet kvantitativt till en 250 ml rundbottnad kolv och häll bort det organiska skiktet. Indunsta all resterande etylacetat från syralösningen med en rotationsindunstare (4.2). Vattenbadets temperatur bör inte överskrida 40 °C. Vid ett vakuum på ca. 25 mbar indunstar all resterande etylacetat inom fem minuter vid 38 °C.5.3. Rening5.3.1. Beredning av amberlitkolonnenBered en XAD-2-kolonn för varje provextrakt. För över 10 g behandlat amberlit (3.19) till en glaskolonn (4.5) med metanol (3.8). Sätt en liten plugg av glasull i toppen av hartskolonnen. Avvattna metanolet från kolonnen och tvätta hartset med 100 ml vatten. Stoppa flödet när vätskan når toppen av hartskolonnen. Låt kolonnen stå i tio minuter för att komma i jämvikt innan användning. Se till att kolonnen aldrig torkar ut.5.3.2. Rening av provenFör över extraktet (5.2) kvantitativt till den beredda amberlitkolonnen (5.3.1) och eluera. Häll bort eluatet. Flödeshastigheten vid elueringen bör inte överskrida 20 ml/minut. Skölj den rundbottnade kolven med 20 ml saltsyra (3.17) som därefter används för att tvätta hartskolonnen. Avlägsna eventuellt resterade syralösning med luft. Häll bort sköljresterna. Tillsätt 100 ml metanol (3.8) i kolonnen och eluera 5-10 ml. Samla eluatet i en 250 ml rundbottnad kolv. Låt det resterande metanolet stå i tio minuter för att komma i jämvikt med hartset. Fortsätt elueringen med en flödeshastighet som inte får överskrida 20 ml/minut. Samla eluatet i samma rundbottnade kolv. Indunsta metanolen i rotationsindunstaren (4.2). Vattenbadets temperatur bör inte överskrida 40 °C. Överför återstoden kvantitativt till en 10 ml mätkolv genom att använda den mobila fasen (3.21). Häll i mobil fas upp till märket och blanda. Filtrera en uppmätt del genom ett membranfilter (4.7). Reservera denna lösning för HPLC-bestämning (5.4).5.4. HPLC-bestämning5.4.1. ParametrarFöljande betingelser är vägledande. Andra betingelser kan användas såvida de ger samma resultat.HPLC-kolonn (4.4.1).HPLC mobil fas (3.21).Flödeshastighet: 1,5 - 2 ml/minut.Våglengd: 243 nmInjektionsvolym: 40 - 100 ìl.Kontrollera det kromatografiska systemets stabilitet genom att upprepade gånger injicera kalibreringslösningen (3.6.2) med 3,0 ìg/ml, tills konstanta topphöjder (eller arealer) och utvinningsstider uppnåtts.5.4.2. KalibreringskurvaInjicera varje kalibreringslösning (3.6.2) flera gånger och mät topphöjderna (arealerna) för varje koncentration. Upprätta en kalibreringskurva genom att använda kalibreringslösningarnas medeltopphöjder eller medeltopparealer som ordinata och motsvarande koncentrationerna i ìg/ml som abskissa.5.4.3. ProvlösningInjicera provextraktet (5.3.2) flera gånger genom att använda samma mängd som utnyttjades till kalibreringslösningarna, och bestäm halofuginontopparnas medeltopphöjd (areal).6. ResultatberäkningBeräkna med hjälp av kalibreringskurvan koncentrationen av provlösningen (5.4.2) i ìg/ml, från medelhöjden (arealen) av halofuginontopparna i provlösningen.Provets halofuginonhalt w (mg/kg) erhålls med formeln:w = >NUM>c × 10/>DN>mdär:- c: provlösningens halofuginonkoncentration i ìg/ml- m: provmängdens massa i g.7. Utvärdering av resultat7.1. IdentitetBekräfta analytets identitet med ko-kromatografi, eller genom detektion med ett diodsystem med vilket provextraktets och kalibreringslösningens (3.6.2) spektrum innehållande 6,0 ìg/ml jämförs.7.1.1. Ko-kromatografiFörstärk ett provextrakt genom att tillsätta en passande mängd kalibreringslösning (3.6.2). Den tillsatta mängden halofuginon skall vara den samma som den uppskattade mängden halofuginon som har påträffats i provextraktet.Endast höjden av halofuginontoppen får ökas efter det att hänsyn tagits till både den tillsatta mängden och förtunningen av extraktet. Toppens bredd skall, vid den halva höjden, ligga inom ± 10 % av originalbredden.7.1.2. Detektion med diodsystemResultaten utvärderas enligt nedanstående kriterier:a) Provens och standardspektrumets maximala absorptionsvåglängd, uppmätt vid toppens spets på kromatgrammet, måste vara den samma innanför en marginal som är avhängig detektorsystemets upplösningsstyrka. För detektion med diodsystem är den typiskt ± 2 nm.b) Mellan 225 och 300 nm får prov- och standardspektrumet, uppmätt i toppens spets på kromatogrammet, inte vara olika för de delar av spektrumet som ligger inom 10 - 100 % relativ absorption. Detta kriterium anses uppfyllt om samma maxima är närvarande och avvikelsen mellan två spektrum på ingen observerad punkt överstiger 15 % av standardanalytets absorption.c) Mellan 225 och 300 nm får spektrumet på inget ställe av provextraktets topp skilja sig från varandra för de delar av spektrumet som ligger inom 10 - 100 % relativ absorption. Detta kriterium anses uppfyllt om samma maxima är närvarande och avvikelsen mellan spektrumen på ingen observerad punkt överstiger 15 % av spektrumets absorption i toppen.Om ett av dessa kriterier inte uppfylls anses analytets närvaro inte bekräftat.7.2. RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten av två parallella bestämningar som utförts på samma prov får inte överstiga 0,5 mg/kg för halofuginonhalter till och med 3 mg/kg.7.3. UtvinningUtvinningen av det förstärkta blankprovet bör vara minst 80 %.8. Resultat av en samarbetsanalysVid en samarbetsanalys(1) analyserades tre prover av åtta laboratorier.>Plats för tabell>(1) The Analyst 108, 1983, s. 1252 - 1256.


Avis juridique important

|

31986L0525

Kommissionens direktiv 86/525/EEG av den 27 oktober 1986 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 310 , 05/11/1986 s. 0019 - 0022 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 22 s. 0035  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 22 s. 0035

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 27 oktober 1986 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser (86/525/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om fodertillsatser(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 86/403/EEG(2), särskilt artikel 7 i detta, ochmed beaktande av följande:Enligt direktiv 70/524/EEG skall innehållet i bilagorna regelbundet anpassas med hänsyn till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen. Bilagorna kodifierades genom kommissionens direktiv 85/429/EEG(3).Användning av vissa tillsatser som hittills godkänts på nationell nivå har grundligt undersökts. De genomförda undersökningarna och den vunna erfarenheten visar att dessa tillsatser bör kunna tillåtas i hela gemenskapen för de angivna användningarna.I tillverkningen av foder till sällskapsdjur behöver pH-regulatorer användas för att reglera dessa foders pH-värde. Denna tillsatsgrupp bör läggas till i bilagorna till direktivet med angivelse av för vilka användningar som substanserna är godkända för användning inom hela gemenskapen och vilka som fortfarande skall godkännas på nationell nivå.Användning av färgämnet briljantblått FCF för att identifiera spannmål som används som foder bör kunna godkännas på nationell nivå för en begränsad period. Ett beslut om godkännande av denna tillsats på gemenskapsnivå bör fattas före utgången av denna period.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga foderkommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Bilagorna till direktiv 70/524/EEG ändras enligt vad som anges i bilagan till detta direktiv.Artikel 2Medlemsstaterna skall senast den 30 november 1987 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artikel 1. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 27 oktober 1986.På kommissionens vägnarFrans ANDRIESSENVice ordförande(1) EGT nr L 270, 14.12.1970, s. 1.(2) EGT nr L 233, 20.8.1986, s. 16.(3) EGT nr L 245, 12.9.1985, s. 1.BILAGA1. Bilaga 1 skall ändras på följande sätt:a) I del A, "Antibiotika", skall de uppgifter som rör slaktboskap i punkt nr E 715, "Avoparcin", ersättas med följande:>Plats för tabell>b) I del D, "Koccidiostatika och andra medicinskt verksamma substanser", skall följande punkt läggas till:>Plats för tabell>c) Grupp M, "pH-regulatorer", med följande punkter skall läggas till:>Plats för tabell>2. Bilaga 2 skall ändras på följande sätt:a) I del F, "Färgämnen och -pigment", skall följande punkt läggas till:>Plats för tabell>b) I del I, "Spårelement", skall datumet 3.12.1986 läggas till i kolumnen "Tillståndet gäller till" för punkt nr 1, "Molybden", och punkt nr 2, "Selen".c) Grupp M, "pH-regulatorer", med följande punkter skall läggas till:>Plats för tabell>


title: Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/254 av den 11 februari 2015 om upphävande av rådets direktiv 93/5/EEG om hjälp till kommissionen och samarbete från medlemsstaternas sida vid den vetenskapliga granskningen av livsmedelsfrågor  Text av betydelse för EES

text:
               18.2.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 43/1

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2015/254
   av den 11 februari 2015
   om upphävande av rådets direktiv 93/5/EEG om hjälp till kommissionen och samarbete från medlemsstaternas sida vid den vetenskapliga granskningen av livsmedelsfrågor
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
   efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Kommissionen har inom ramen för programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit-programmet) åtagit sig att verka för att skapa enkla, tydliga, stabila och förutsägbara regler för näringsliv, arbetstagare och medborgare.

               (2)

               Syftet med rådets direktiv 93/5/EEG (3) är att säkerställa att vetenskapliga kommittén för livsmedel fungerar väl, genom att främja vetenskapligt stöd från medlemsstaterna till kommittén och genom att organisera samarbetet med de berörda nationella organen i vetenskapliga frågor om livsmedelssäkerhet.

               (3)

               Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 (4) har de uppgifter för vetenskapliga kommittén för livsmedel som avses i direktiv 93/5/EEG överförts till Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (nedan kallad Efsa),och dessa uppgifter fastställs för närvarande i förordning (EG) nr 178/2002.

               (4)

               Kommissionens beslut 97/579/EG (5) genom vilket vetenskapliga kommittén för livsmedel inrättades har upphävts genom kommissionens beslut 2004/210/EG (6).

               (5)

               Enligt förordning (EG) nr 178/2002 har Efsa också blivit det behöriga organet för att främja vetenskapligt samarbete med medlemsstaterna och relevanta nationella organ som är verksamma på de områden som omfattas av Efsas uppdrag. I artikel 22 i förordning (EG) nr 178/2002 föreskrivs särskilt att Efsa ska verka i nära samarbete med de behöriga organen i medlemsstaterna och att medlemsstaterna ska samarbeta med Efsa för att säkerställa att dess uppdrag kan fullgöras.

               (6)

               Direktiv 93/5/EEG har därför blivit föråldrat och bör upphävas.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Direktiv 93/5/EEG ska upphöra att gälla.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 29 februari 2016. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 11 februari 2015.

            På Europaparlamentets vägnar

         M. SCHULZ

            Ordförande

            På rådets vägnar

         Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

            Ordförande

      (1)  EUT C 451, 16.12.2014, s. 157.

      (2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 16 december 2014 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 27 januari 2015.

      (3)  Rådets direktiv 93/5/EEG av den 25 februari 1993 om hjälp till kommissionen och samarbete från medlemsstaternas sida vid den vetenskapliga granskningen av livsmedelsfrågor (EGT L 52, 4.3.1993, s. 18).

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (EGT L 31, 1.2.2002, s. 1).

      (5)  Kommissionens beslut 97/579/EG av den 23 juli 1997 om inrättande av vetenskapliga kommittéer för konsumenters hälsa och livsmedelssäkerhet (EGT L 237, 28.8.1997, s. 18).

      (6)  Kommissionens beslut 2004/210/EG av den 3 mars 2004 om inrättande av vetenskapliga kommittéer på området för konsumentsäkerhet, folkhälsa och miljö (EUT L 66, 4.3.2004, s. 45).


Avis juridique important

|

31984L0425

Kommissionens tionde direktiv 84/425/EEG av den 25 juli 1984 om gemenskapsmetoder för analys vid den officiella foderkontrollen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 238 , 06/09/1984 s. 0034 - 0038 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 18 s. 0038  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 32 s. 0085  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 18 s. 0038  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 32 s. 0085

KOMMISSIONENS TIONDE DIREKTIV av den 25 juli 1984 om gemenskapsmetoder för analys vid den officiella foderkontrollen (84/425/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 70/373/EEG av den 20 juli 1970 om införande av gemenskapsmetoder för provtagning och analys vid den officiella foderkontrollen(), senast ändrat genom Anslutningsakten för Grekland, särskilt artikel 2 i denna, ochmed beaktande av följande:I det ovan nämnda direktivet krävs att den officiella foderkontrollen skall utföras med användning av gemenskapsmetoder för provtagning och analys i syfte att kontrollera att fodret motsvarar de krav som framgår av bestämmelser i lagar och andra författningar beträffande foders kvalitet och sammansättning.I kommissionens direktiv 71/250/EEG(), 73/46/EEG(), 74/203/EEG(), 75/84/EEG(), 76/372/EEG(), senast ändrade genom direktiv 81/680/EEG(), direktiv 71/393/EEG(), 72/199/EEG(), 78/633/EEG(), senast ändrade genom direktiv 84/4/EEG() och direktiv 81/715/EEG() har redan ett antal gemenskapsmetoder för analys fastställts. Mot bakgrund av den utveckling som därefter skett på området är det lämpligt att nu anta en ny metod.De åtgärder som beslutas i detta direktiv är förenliga med Ständiga foderkommitténs yttrande.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstaterna skall kräva att analyser vid den officiella foderkontrollen skall utföras med den metod som beskrivs i bilagan då det gäller halter av spiramycin.Artikel 2Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 juni 1985 och skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 25 juli 1984.På kommissionens vägnarPoul DALSAGERLedamot av kommissionen()()()()()()()()()()()()() EGT nr L 170, 3.8.1970, s. 2.() EGT nr L 155, 12.7.1971, s. 13.() EGT nr L 83, 30.3.1973, s. 21.() EGT nr L 108, 22.4.1974, s. 7.() EGT nr L 32, 5.2.1975, s. 26.() EGT nr L 102, 15.4.1976, s. 8.() EGT nr L 246, 29.8.1981, s. 32.() EGT nr L 279, 20.12.1971, s. 7.() EGT nr L 123, 29.5.1972, s. 6.() EGT nr L 206, 29.7.1978, s. 43.() EGT nr L 15, 18.1.1984, s. 28.() EGT nr L 257, 10.9.1981, s. 38.BILAGABESTÄMNING AV SPIRAMYCIN GENOM DIFFUSION I AGARSUBSTRAT1. Syfte och räckvidd Denna metod är avsedd för bestämning av spiramycin i foder och premixer. Lägsta gräns för bestämningen är 1 mg/kg (1 ppm) ().2. Princip Provet extraheras med en blandning av metanol/fosfat-bikarbonatbuffert vid pH 8. Extraktet dekanteras eller centrifugeras och späds. Dess antibiotiska verkan bestäms genom mätning av spiramycinets diffusion i ett agarsubstrat som inokulerats med Micrococcus luteus. Diffusion kan påvisas genom att det bildas hämningszoner för mikroorganismen. Dessa zoners diameter antas stå i direkt proportion till logaritmen på den antibiotiska koncentrationen inom spektrumet för de använda antibiotiska koncentrationerna.3. Mikroorganism: Micrococcus luteus ATCC 9341 (NCTC 8340, NCIB 8553)3.1 Skötsel av den lagerhållna odlingen Inokulera provrör som innehåller skikt av odlingssubstrat (4.1) med Micrococcus luteus och inkubera under 24 timmar vid 30 °C. Förvara odlingen i kylskåp vid cirka 4 °C. Upprepa inokuleringen varannan vecka.3.2 Beredning av bakteriesuspensionen (a) Samla in tillväxten från nypreparerad snedagar (3.1) med 2 P3 ml koksaltlösning (4.3). Använd denna suspension till att inokulera 250 ml odlingssubstrat (4.1) som förvaras i en Rouxkolv och låt inkubera under 18 P20 timmar vid 30 °C. Samla in tillväxten i 25 ml koksaltlösning (4.3) och blanda. Späd suspensionen 1:10 med koksaltlösning (4.3). Suspensionens ljustransmission måste vara cirka 75 %, mätt vid 650 nm i en 1 cm-cell mot koksaltlösning (4.3). Denna suspension kan förvaras i en vecka vid cirka 4 °C.4. Odlingssubstrat och reagens4.1 Odlingssubstrat (b) Köttpepton 6,0 g  Trypton 4,0 g  Jästextrakt 3,0 g  Köttextrakt 1,5 g  Glukos 1,0 g  Agar 10,0 P20,0 g  Vatten 1 000  ml pH 6,5 P6,6 (efter sterilisering)4.2 Analysssubstrat (b) Trypton 5,0 g  Jästextrakt 4,0 g  Köttextrakt 3,0 g  Agar 10,0 P20,0 g  Vatten 1 000  ml pH 8,0 (efter sterilisering)() 1 mg spiramycinbas motsvarar 3 200 internationella enheter (IE).(a) Andra metoder kan användas, förutsatt att det har fastställts att de ger liknande bakteriesuspensioner.(b) Varje kommersiellt odlingssubstrat med liknande sammansättning som ger samma resultat kan användas.4.3 Koksaltlösning 0,8 % (vikt/volym) Lös upp 8 g natriumklorid i vatten och späd till 1 000 ml. Sterilisera.4.4 Fosfat-bikarbonatbuffert, pH 8,0 Dikaliumvätefosfat, K2HPO4 16,7 g  Kaliumdivätefosfat, KH2PO4 0,5 g  Natriumvätekarbonat, NaHCO3 20,0 g  Vatten till 1 000  ml 4.5 Blandning metanol/fosfat-bikarbonatbuffert (4.4) 50/50 (volym/volym).4.6 Standardsubstans Spiramycin med känd aktivitet (i IE).5. Standardlösningar Lös upp en noggrant uppvägd mängd standardsubstans (4.6) i blandningen (4.5) och späd med samma blandning så att en utgångslösning erhålls som innehåller 1 000 IE spiramycin per milliliter. Om denna lösning förvaras i en tillsluten kolv vid 4 °C är den stabil i upp till fem dagar. Av denna utgångslösning bereds genom successiv utspädning med blandningen (4.5) följande lösningar: S8 1 IE/mlS4 0,5 IE/mlS2 0,25 IE/mlS1 0,125 IE/ml6. Beredning av extraktet och analyslösningar6.1 Extraktion Väg upp 20,0 g foderprov resp. 1,0 P20,0 g premixprov. Tillsätt 100 ml av blandningen (4.5) och skaka om under 30 minuter. Centrifugera eller dekantera och späd supernatantlösningen med blandningen (4.5) så att en förväntad spiramycinhalt av 1 IE/ml (= U8) erhålls. Om de förväntade spiramycinhalterna är lägre än 2,5 mg/kg foder måste extraktionen utföras på följande sätt: Väg upp 20,0 g av provet. Tillsätt 100 ml av blandningen (4.5) och skaka om under 30 minuter. Centrifugera under några minuter, ta 50 ml av supernatantlösningen och indunsta till cirka 4 ml med reducerat tryck i rotationsindunstare vid högst 40 °C. Späd återstoden med blandningen (4.5) så att en förväntad spiramycinhalt av 1 IE/ml (= U8) erhålls.6.2 Analyslösningar Av lösning U8 bereds lösningarna U4 (förväntad halt: 0,5 IE/ml), U2 (förväntad halt: 0,25 IE/ml) och U1 (förväntad halt: 0,125 IE/ml) genom successiv utspädning (1+1) med blandningen (4.5).7. Analysmetod7.1 Inokulering av analyssubstratet Inokulera analyssubstratet (4.2) med bakteriesuspensionen (3.2) vid cirka 50 °C. Bestäm genom preliminära försök på plattor med analyssubstratet (4.2) vilken mängd av bakteriesuspensionen som krävs för att ge så stora och tydliga hämningszoner som möjligt vid de olika koncentrationerna av spiramycin.7.2 Preparering av plattorna Agardiffusionen utförs på plattor med de fyra koncentrationerna av standardlösningen (S8, S4, S2 och S1) och av analyslösningen (U8, U4, U2 och U1). Det är nödvändigt att dessa fyra koncentrationer av extrakt och standardlösning placeras på varje platta. Välj därför plattor som är så stora att minst åtta hål med en diameter av 10 P13 mm och med minst 30 mm mellan mittpunkterna kan göras i agarsubstratet. Provet kan utföras på glasplattor med en övertäckt aluminium- eller plastring, 200 mm i diameter och 20 mm hög, placerad högst upp. Täck plattorna med en så stor mängd av substratet (4.2), som inokulerats enligt 7.1, att ett cirka 2 mm tjockt lager bildas (60 ml till en platta med 200 mm diameter). Låt det jämnt fördelade lagret stabiliseras, borra hålen och placera de exakt uppmätta volymerna analys- och standardlösning i hålen (mellan 0,10 och 0,15 ml i varje hål beroende på diameter). Anbringa varje koncentration minst fyra gånger så att varje bestämning sker på grundval av en bedömning av 32 hämningszoner.7.3 Inkubation Inkubera plattorna under 16 P18 timmar vid 30 ± 2 °C.8. Utvärdering Mät hämningszonernas diameter med 0,1 mm noggrannhet. För in genomsnittsvärdena för varje koncentration på semilogaritmiskt rutat papper så att logaritmen på koncentrationerna i förhållande till hämningszonernas diameter visas. Fastställ optimumlinjerna för såväl standardlösningen som extraktet, t.ex. enligt följande: Bestäm optimumpunkten för lägsta nivå standardlösning (SL) med formeln: a) SL = 7 S1 + 4 S2 + S4  P 2 S810 Bestäm optimumpunkten för högsta nivå standardlösning (SH) med formeln: b) SH = 7 S8 + 4 S4 + S2  P 2 S110 Beräkna på motsvarande sätt optimumpunkterna för lägsta nivå extrakt (UL) och högsta nivå extrakt (UH) genom att byta ut s1, s2, s4 och s8 mot u1, u2, u4 och u8 i ovanstående formler (). För in de beräknade värdena för SL och SH på samma papper och förbind dem så att optimumlinjen för standardlösningen erhålls. För på motsvarande sätt in UL och UH och förbind dem så att optimumlinjen för extraktet erhålls. Om ingen interferens förekommer skall linjerna vara parallella. För praktiska ändamål kan linjerna anses vara parallella om värdena (SH-SL) och (UH-UL) inte avviker med mer än 10 % från sina medelvärden. Om linjerna inte visar sig vara parallella kan antingen u1 och s1 eller u8 och s8 avlägsnas och SL, SH, UL och UH beräknas med följande alternativformler så att alternativa optimumlinjer erhålls: (a') SL = 5 S1 + 2 S2  P S46 eller 5 S2 + 2 S4  P S86 (b') SH = 5 S4 + 2 S2  P S16 eller 5 S8 + 2 S4  P S26 och på motsvarande sätt för UL och UH. Samma kontroll som tidigare måste göras av parallelliteten. Det skall anges på slutrapporten att resultatet har beräknats med tre nivåer.() De små bokstäverna "s" och "u" avser hämningszonernas diametrar. När linjerna kan anses parallella, beräknas logaritmen på den relativa aktiviteten (log A) med någon av följande formler, beroende på om tre eller fyra nivåer har använts för att fastställa parallelliteten: För fyra nivåer c) log A = (U1 + U2 + U4 + U8  P S1  P S2  P S4  P S8) 0,602U4 + U8 + S4 + S8  P U1  P U2  P S1  P S2 För tre nivåer d) log A = (U1 + U2 + U4  P S1  P S2  P S4) 0,401U4 + S4  P U1  P S1 eller d') log A = (U2 + U4 + U8  P S2  P S4  P S8) 0,401U8 + S8  P U2  P S2 Provextraktets aktivitet = motsvarande standardlösnings aktivitet A (U8 = S8 A) Om den relativa aktiviteten befinns ligga utanför intervallet 0,5 P2,0 skall analysen upprepas med lämpliga justeringar av koncentrationerna av extraktet eller, om detta inte är möjligt, av standardlösningarna. Om den relativa aktiviteten inte kan bringas inom det intervall som krävs måste varje resultat betraktas som approximativt och detta skall anges i slutrapporten. Om linjerna inte befinns vara parallella upprepas bestämningen. Om parallellitet ändå inte uppstår måste bestämningen anses vara otillfredsställande. Uttryck resultatet i mg spiramycinbas per kg foder.9. Repeterbarhet Skillnaden mellan resultaten av två parallella bestämningar som utförts på samma prov av samma analytiker får inte överstiga  P 2 mg/kg, absolutvärde, för halter av spiramycinbas upp till och med 10 mg/kg, P 20 % i förhållande till det högsta värdet för halter över 10 och till och med 25 mg/kg, P 5 mg/kg, absolutvärde, för halter över 25 och till och med 50 mg/kg, P 10 % i förhållande till det högsta värdet för halter över 50 mg/kg.


Avis juridique important

|

31992L0072

Rådets direktiv 92/72/EEG av den 21 september 1992 om luftförorening genom ozon

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 297 , 13/10/1992 s. 0001 - 0007 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 11 s. 0204  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 11 s. 0204

RÅDETS DIREKTIV 92/72/EEG av den 21 september 1992 om luftförorening genom ozon EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 130s i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:I gemenskapens fjärde åtgärdsprogram för miljön från år 1987(4) behandlas behovet att vidta åtgärder mot fotokemisk förorening, särskilt förorening genom ozon, mot bakgrund av dess skadeverkningar och den nu tillgängliga kunskapen om dess verkan på människors hälsa och på miljön.I syfte att skydda människors hälsa bör ozonhalterna i luften begränsas. Vetenskaplig och teknisk kunskap bör utnyttjas och främjas så att större kunskaper om detta slag av förorening kan uppnås och så att lämpliga och effektiva åtgärder i en framtid kan vidtas för att begränsa den.Alla medlemsstater måste ha så fullständig kunskap som möjligt om nivåerna för föroreningen genom ozon.För att uppnå denna kunskap är det nödvändigt att inrätta mätstationer som kan lämna data om ozonhalterna i luften.De metoder som medlemsstaterna använder för att bestämma dessa halter måste vara likvärdiga, så att de resultat som erhålls blir jämförbara i den mening som avses i detta direktiv.Med hänsyn till fotokemiska föroreningars särskilda egenskaper är det av avgörande betydelse för att en bättre förståelse av problemet skall uppnås att ett ömsesidigt informationsutbyte sker mellan medlemsstaterna och kommissionen och även Europeiska miljöagenturen(5), så snart denna har inrättats.Genom att fastställa tröskelvärden för när allmänheten skall informeras eller varnas och uppmanas att vidta skyddsåtgärder skapas möjlighet att begränsa de verkningar som tillfälligt höga halter av föroreningar har på människors hälsa.Tröskelvärdena för dessa nivåer bör grundas på vad som framkommit under det arbete som utförts inom ramen för världshälsoorganisationen (WHO), särskilt i fråga om de dos/effektförhållanden som fastställts för den berörda föroreningen.Den information som samlas in vid tillämpningen av detta direktiv bör utvärderas regelbundet för att göra det möjligt att följa förändringarna i luftföroreningen genom ozon samt verkan av nationella bestämmelser och gemenskapsbestämmelser som syftar till att reducera utsläpp som bidrar till fotokemisk förorening, och denna utvärdering bör även ligga till grund för kommande bestämmelser som rör ozon och luftkvalitet. Kommissionen bör snarast möjligt, och senast fyra år efter det att detta direktiv har trätt i kraft, framlägga en rapport om den information som framkommit och om utvärderingen av den.I bekämpningen av luftförorening genom ozon kan även åtgärder för att reducera utsläpp som bidrar till fotokemisk förorening komma att ingå. Kommissionen måste därför, tillsammans med sin rapport, lämna förslag till hur luftföroreningen genom ozon skall hållas under kontroll samt även, om så är nödvändigt, till hur utsläpp som bidrar till fotokemisk förorening skall minskas.Gemenskapens och medlemsstaternas insatser mot fotokemisk förorening bör samordnas så att maximal effekt kan uppnås.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Syftet med detta direktiv är att upprätta ett harmoniserat förfarande för- övervakning,- informationsutbyte, och- information och varningar till allmänheteni fråga om luftförorening genom ozon, för att ge de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna och kommissionen ökade kunskaper om denna form av luftförorening inom gemenskapen, och för att på bästa sätt samordna de insatser som krävs för att minska ozonbildningen samt garantera en lägsta nivå för informationen till allmänheten när de gränsvärden som avses i punkt 3 och 4 i bilaga 1 överskrids.2. I detta direktiv avses med- gränsvärde för hälsoskydd: värde för ozonhalt som anges i bilaga 1, punkt 1, och som inte får överskridas om människors hälsa skall skyddas under en längre tid,- gränsvärde för växtskydd: värden för ozonhalt som anges i bilaga 1, punkt 2, utöver vilka växtlivet kan påverkas,- gränsvärde för information till allmänheten: värde för ozonhalt som anges i bilaga 1, punkt 3, utöver vilket det uppstår övergående och begränsade verkningar på hälsotillståndet hos särskilt känsliga grupper av befolkningen vid kortvarig exponering, och vid vilket medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som fastställs i detta direktiv,- gränsvärde för varning till allmänheten: värde för ozonhalt som anges i bilaga 1, punkt 4, utöver vilket det finns en risk för människors hälsa vid kortvarig exponering, och vid vilket medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som fastställs i detta direktiv.Artikel 2 Varje medlemsstat skall utse ett organ, som skall informera kommissionen och samordna genomförandet av det harmoniserade förfarande som avses i artikel 1.1, samt genast meddela kommissionen vilket organ den har utsett.Artikel 3 Medlemsstaterna skall i tillämpliga fall ange eller upprätta mätstationer som skall tillhandahålla de data som är nödvändiga för genomförandet av detta direktiv. Antalet mätstationer och var de skall vara belägna skall fastställas av medlemsstaterna i överensstämmelse med bilaga 2.Artikel 4 1. Vid mätningen av ozonhalterna skall medlemsstaterna använda- antingen den referensmetod som anges i bilaga 5, eller- någon annan analysmetod som visats ge mätresultat som är likvärdiga med dem som erhålls med referensmetoden.I detta syfte skall medlemsstaterna utse ett eller flera laboratorier som skall ansvara för utvärderingen av den metod som används på nationell nivå i förhållande till den referensmetod som anges i detta direktiv.De skall dessutom genomföra jämförelser på nationell nivå mellan de laboratorier som deltar i insamling och analys av data.2. Så snart mätstationerna har upprättats skall medlemsstaterna lämna följande uppgifter till kommissionen:- Vilken metod som används för att bestämma ozonhalten samt, om denna metod inte är den referensmetod som anges i detta direktiv, belägg för att den använda metoden är likvärdig med referensmetoden.- Mätstationernas geografiska koordinater, en beskrivning av det område som täcks av stationerna samt de kriterier som tillämpats vid valet av mätplatser.- Resultaten av eventuella pilotstudier för mätningen som anordnats enligt bestämmelserna i bilaga 2, punkt 2.3. Kommissionen kan på gemenskapsnivå anordna program för jämförande mätningar mellan de laboratorier som avses i punkt 1.Artikel 5 Om de värden som anges i bilaga 1, punkt 3 och 4, överskrids skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att informera allmänheten (t.ex. genom press, radio eller TV), enligt bestämmelserna i bilaga 4.Artikel 6 1. Från och med den 1 januari 1995 skall medlemsstaterna lämna följande uppgifter till kommissionen senast sex månader efter utgången av den årliga referensperioden:- Maximivärde, median och 98-percentil av de medelvärden för en respektive åtta timmar som registrerats under året vid varje mätstation. Percentilerna skall beräknas med den metod som anges i bilaga 3.- Antal, datum och varaktighet för perioder då de gränsvärden som anges i bilaga 1, punkt 1 och 2, har överskridits.Medlemsstaterna kan dessutom lämna uppgifter som är baserade på 99,9-percentilen.2. Om det gränsvärde för information till allmänheten som anges i bilaga 1, punkt 3, överskrids under en kalendermånad skall medlemsstaterna senast före utgången av påföljande månad underrätta kommissionen om följande:- datum för händelsen (eller händelserna),- varaktigheten för varje enskild händelse,- det högsta timmedelvärde, som uppmätts vid varje enskild händelse.3. Om det gränsvärde för varning till allmänheten som anges i bilaga 1, punkt 4, överskrids under en vecka (räknad från måndag till söndag) skall medlemsstaterna senast före utgången av påföljande månad underrätta kommissionen om följande:- datum för händelsen (eller händelserna),- varaktigheten för varje enskild händelse,- det högsta timmedelvärde, som uppmätts vid varje enskild händelse.Dessa upplysningar skall kompletteras med sådana relevanta data som kan förklara varför händelsen inträffade.4. Om medlemsstaterna har tillgång till sådana uppgifter som avses i punkt 1 3 för perioder före det datum som avses i artikel 9 skall de överlämna dessa till kommissionen senast när de överlämnar uppgifter för den första referensperioden. Referensperioden för detta får inte omfatta längre tid än fem år.5. Kommissionen skall överlämna samtliga de uppgifter som avses i punkt 1 4 till Europeiska miljöagenturen så snart denna påbörjat sin verksamhet.Artikel 7 Kommissionen skall regelbundet, och minst en gång årligen, utvärdera de data som insamlats vid tillämpningen av detta direktiv. Resultaten av denna utvärdering skall meddelas till medlemsstaterna.I syfte att samordna gemenskapens och medlems staternas insatser mot fotokemisk förorening skall kommissionen tillsammans med medlemsstaterna, som skall biträdas av de ansvariga organ som avses i artikel 2, samråda i frågan om fotokemisk luftförorening, särskilt i fråga om följande:- Ozonhalternas utveckling inom medlemsstaternas hela territorium samt om någon inträffad händelse varit av gränsöverskridande natur.- De åtgärder och program som medlemsstaterna planerar för att minska luftförorening genom ozon.- De erfarenheter och kunskaper som vunnits i fråga om fotokemisk förorening.Artikel 8 Så snart som möjligt, och senast vid utgången av en fyraårsperiod efter det att detta direktiv trätt i kraft, skall kommissionen till rådet lämna en rapport om de uppgifter som erhållits samt om utvärderingen av den fotokemiska föroreningen inom gemenskapen. Denna rapport skall åtföljas av de eventuella förslag som kommissionen anser lämpliga för att begränsa luftföroreningen genom ozon samt, om så är nödvändigt, för att minska utsläppen av de ämnen som bidrar till fotokemisk förorening.Artikel 9 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast 18 månader efter det att det antagits. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När medlemsstaterna antar sådana bestämmelser skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 10 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 21 september 1992.På rådets vägnarJ. GUMMEROrdförande(1) EGT nr C 192, 23.7.1991, s. 17.(2) EGT nr C 150, 15.6.1992, s. 228.(3) EGT nr C 49, 24.12.1992, s. 1.(4) EGT nr C 328, 7.12.1987, s. 1.(5) EGT nr L 120, 11.5.1990, s. 1.BILAGA 1>PLATS FöR TABELL>BILAGA 2>PLATS FöR TABELL>BILAGA 3>PLATS FöR TABELL>BILAGA 4>PLATS FöR TABELL>BILAGA 5>PLATS FöR TABELL>