Avis juridique important

|

31987L0238

Kommissionens direktiv 87/238/EEG av den 1 april 1987 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 74/63/EEG om främmande ämnen och produkter i djurfoder

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 110 , 25/04/1987 s. 0025 - 0026 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 23 s. 0121  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 23 s. 0121

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 1 april 1987 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 74/63/EEG om främmande ämnen och produkter i djurfoder (87/238/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 74/63/EEG av den 17 december 1973 om främmande ämnen och produkter i djurfoder (), senast ändrat genom direktiv 86/354/EEG (), särskilt artikel 6 i detta, ochmed beaktande av följande:Direktiv 74/63/EEG innehåller bestämmelser om en återkommande översyn av innehållet i det direktivets bilagor till följd av ökad vetenskaplig och teknisk kunskap.Det är nödvändigt till skydd för djurs och människors hälsa och för miljön att begränsa kadmiumhalten i foder och i vissa råvaror som används vid framställning av foder.De åtgärder som beslutas om i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga foderkommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilagorna till direktiv 74/63/EEG ändras enligt bilagan till detta direktiv.Artikel 2 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artikel 1 senast den 3 december 1988. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 1 april 1987.På kommissionens vägnarFrans ANDRIESSENVice ordförande() EGT nr L 38, 11.2.1974, s. 31.() EGT nr L 212, 2.8.1986, s. 27.BILAGA 1. I bilaga 1 A, "Ämnen (joner eller grundämnen)"skall följande punkt läggas till:>Plats för tabell>2. I bilaga 2 A skall följande punkt läggas till:>Plats för tabell>


title: Rådets direktiv 2009/143/EG av den 26 november 2009 om ändring av direktiv 2000/29/EG vad gäller delegering av laboratorietestning

text:
               4.12.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 318/23

      RÅDETS DIREKTIV 2009/143/EG
   av den 26 november 2009
   om ändring av direktiv 2000/29/EG vad gäller delegering av laboratorietestning
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1), och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt rådets direktiv 2000/29/EG av den 8 maj 2000 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen (2) får medlemsstaternas ansvariga officiella organ bara delegera de uppgifter som fastställs i det direktivet, inbegripet laboratorietestning, till en juridisk person som enligt sin officiellt godkända stadga uteslutande utför särskilda offentliga uppgifter.

               (2)

               De laboratorietester som ska utföras enligt direktiv 2000/29/EG är av ytterst teknisk art och rör olika vetenskapliga områden. Sådana tester kräver ett brett spektrum av olika, dyra tekniska anläggningar och högt specialiserad laboratoriepersonal som kan anpassa sig till diagnosmetodernas snabba utveckling. Antalet tester som ska utföras har ökat på senare år. Därför har det blivit allt svårare att hitta juridiska personer som uppfyller alla nödvändiga krav.

               (3)

               Av dessa skäl är det lämpligt att föreskriva att de talrika och olikartade laboratorietester som krävs enligt direktiv 2000/29/EG, förutom till juridiska personer som uteslutande utför särskilda offentliga uppgifter, även får delegeras till juridiska personer som inte uppfyller detta krav, såsom universitet, forskningsinstitut eller privata laboratorier i en rättslig form som erkänns i medlemsstaten i enlighet med den nationella lagstiftningen, förutsatt att de uppfyller vissa villkor.

               (4)

               De ansvariga offentliga organen bör kontrollera att de juridiska personer till vilka utförandet av laboratorietestning delegeras kan säkerställa kvalitet. De bör till exempel vara opartiska, utan intressekonflikter och i stånd att garantera tillförlitliga resultat och skydd av konfidentiell information.

               (5)

               Samtidigt bör juridiska personer som utför delegerade uppgifter i enlighet med direktiv 2000/29/EG tillåtas använda sina laboratorier för testning som inte ingår i deras särskilda offentliga uppgifter.

               (6)

               Frågan om en lämplig diagnostikinfrastruktur är en av de frågor som tas upp i den pågående utvärderingen av växtskyddslagstiftningen. Utan att det påverkar resultatet av översynen är det dock lämpligt på kort sikt att anpassa kraven för delegering av laboratorietestning till de befintliga behoven.

               (7)

               Artikel 2.1 g andra stycket i direktiv 2000/29/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (8)

               I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (3) uppmanas medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   I artikel 2.1 g i direktiv 2000/29/EG ska andra stycket ersättas med följande:

      ”En medlemsstats ansvariga officiella organ kan i enlighet med nationell lagstiftning delegera de uppgifter som fastställs i detta direktiv så att en offentligrättslig eller privaträttslig juridisk person utför dem under organens bemyndigande och tillsyn, förutsatt att personen och dess medlemmar inte har något personligt intresse i resultatet av de åtgärder som den vidtar.
      Medlemsstaternas ansvariga officiella organ ska se till att den juridiska person som avses i andra stycket enligt sin officiellt godkända stadga uteslutande utför särskilda offentliga uppgifter, med undantag för laboratorietestning som en sådan juridisk person får utföra även om laboratorietestning inte ingår i dess särskilda offentliga uppgifter.
      Utan hinder av vad som sägs i tredje stycket får en medlemsstats ansvariga officiella organ delegera den laboratorietestning som fastställs i detta direktiv till en juridisk person som inte uppfyller den bestämmelsen.
      Laboratorietestningen får bara delegeras om det ansvariga officiella organet under hela delegeringens löptid tillser att den juridiska person till vilken det delegerar laboratorietestning kan garantera opartiskhet, kvalitet och skydd av konfidentiell information och att inga intressekonflikter föreligger mellan fullgörandet av de uppgifter den fått sig delegerad och dess övriga verksamhet.”

   Artikel 2
   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 2011. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 26 november 2009.

            På rådets vägnar

         J. BJÖRKLUND

            Ordförande

      (1)  Yttrande av den 20 oktober 2009 (ännu ej offentliggjort i EUT).

      (2)  EGT L 169, 10.7.2000, s. 1.

      (3)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.


Avis juridique important

|

31972L0221

Rådets direktiv 72/221/EEG av den 6 juni 1972 om samordnade årliga statistiska undersökningar av industri och hantverk

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 133 , 10/06/1972 s. 0057 - 0060 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 2 s. 0099  Dansk specialutgåva: Serie I Område 1972(II) s. 0503  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 2 s. 0099  Engelsk specialutgåva: Serie I Område 1972(II) s. 0523  "Grekisk specialutgåva" Område 13 Volym 1 s. 0246  Spansk specialutgåva: Område 16 Volym 1 s. 0026  Portugisisk specialutgåva: Område 16 Volym 1 s. 0026

RÅDETS DIREKTIV av den 6 juni 1972 om samordnade årliga statistiska undersökningar av industri och hantverk (72/221/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 213 i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochmed beaktande av följande:För att kunna utföra sina åligganden enligt fördraget måste kommissionen ha tillgång till aktuell statistik som medger jämförelse staterna emellan av industri- och hantverksföretagens struktur, relativa betydelse och utveckling i medlemsstaterna.När en företagsräkning inom industrin förbereddes år 1963 fann kommissionen det motiverat att rikta medlemsstaternas regeringars uppmärksamhet på att utveckling av industrin på en gemensam marknad kräver att industristatistiken ger åtminstone vissa ofrånkomligen nödvändiga uppgifter. Den statistiska information som finns att tillgå i de olika medlemsstaterna är inte tillfyllest eller inte tillräckligt jämförbar för att tjäna som tillförlitligt underlag för kommissionens arbete.Europeiska ekonomiska gemenskapen har sedan dess gjort avsevärda framsteg i riktning mot integration. Ny inriktning av och nya anvisningar för den ekonomiska politiken kräver initiativ och beslut som bygger på pålitlig statistik. Den befintliga statistiken över industri och hantverk är alltjämt inte av den kvalitet som den ekonomiska situationen påkallar.Dessa brister gör det svårt att ur den industristatistik som nu finns att tillgå i de olika medlemsstaterna utvinna ett tillförlitligt underlag för kommissionens arbete, i synnerhet vad gäller ekonomisk politik på medellång sikt, industripolitik och konkurrenspolitik.Eftersom jämförbar information om industrin måste erhållas från medlemsstaterna, är det nödvändigt att genomföra statistiska undersökningar som är samordnade vad avser innehåll, omfattning, begrepp, definitioner, metoder, fördelning på näringsgren och den statistiska enhetens storlek, så att en sammanhängande statistik kan byggas upp som gör det möjligt att för olika branscher analysera nuläget och den ekonomiska utvecklingen liksom utsikterna till respektive hindren för tillväxt. Denna statistik kan också ge de uppgifter som behövs för att beräkna industrins och hantverkets bidrag till nationalprodukten och för annat arbete inom den statistiska och ekonomiska syntesens sfär.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstaterna skall i tekniskt samarbete med kommissionen vidta alla erforderliga åtgärder för att insamla årliga statistiska uppgifter i syfte att framställa sammanhängande statistik om struktur och produktion inom industri och hantverk i medlemsstaterna. Första uppgiftsinsamlingen skall göras senast år 1974 och avse närmast föregående år.Artikel 2Undersökningarna skall omfatta alla industri- och småföretag som sysselsätter tjugo eller flera personer och vilkas huvudsakliga verksamhet återfinns i någon av avdelningarna för industri, inkl. energi och vatten eller byggverksamhet avdelning 1-5, av Allmän näringsgrensindelning inom Europeiska gemenskapen (Nomenclature Générale des Activités Economiques dans les Communautés Européennes NACE).Undersökningarna skall minst vart femte år utvidgas till att omfatta också företag som sysselsätter mindre än tjugo personer. Kommissionen skall i samförstånd med medlemsstaterna fastställa de år då de utvidgade undersökningarna skall göras.Undersökningar av företag som sysselsätter färre än tjugo personer får utföras som urvalsundersökningar.Artikel 3De statistiska enheterna skall vara företaget, branschenheten och vid regional statistik också den lokala enheten. Statistiska enheter definieras i del I i NACE.Artikel 4Undersökningarna skall omfatta de variabler som förtecknats i bilagan till detta direktiv. I första skedet, som skall inledas senast år 1974, behöver undersökningarna inte omfatta de variabler som i bilagan anges i parentes. Vid 1977 års undersökning, som avser år 1976, och senare undersökningar skall medlemsstaterna samla in uppgifter om alla variabler som förtecknas i bilagan.Från företag som sysselsätter mellan 20 och 99 personer behöver dock uppgifter insamlas endast avseende variablerna antal sysselsatta, omsättning, bruttolöner samt köp av råvaror, halvfabrikat och tjänster.Vad gäller de periodiska undersökningarna av företag med färre än 20 sysselsatta skall kommissionen före utgången av år 1975 lägga fram förslag om vilka uppgifter som bör insamlas.Redan fr.o.m. den första undersökningen skall uppgifter om lokala enheter samlas in avseende följande variabler:- hela antalet sysselsatta utom hemarbetande- bruttolöner, inkl. vad som utbetalas till hemarbetande med lön- summa anläggningstillgångarDe sistnämnda uppgifterna skall komplettera de uppgifter per företag som årligen insamlas beträffande investeringar, i enlighet med rådets direktiv nr 64/475/EEG av den 30 juli 1964(1).Artikel 5Med undantag för uppgifter som är underkastade statistisk sekretess enligt nationell lagstiftning skall undersökningarnas resultat, redovisade enligt en gemensam tabellplan och med fördelning på näringsgren motsvarande de tresiffriga rubrikerna i NACE, årligen lämnas till kommissionen.Kommissionen skall i samförstånd med medlemsstaterna bestämma de undantag som bör göras från den allmänna regeln om näringsgrensfördelning, enskildheter rörande presentationen av resultaten, inkl. fördelning på statistiska enhetens storlek, och den form i vilken resultaten skall översändas.Medlemsstater där insamling och bearbetning av uppgifter bygger på annan näringsgrensindelning än NACE skall se till att resultaten på tillfredsställande sätt kan översättas till gemenskapsindelningen.Artikel 6Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder för att minska tiden för insamling och bearbetning av uppgifterna så att resultaten blir tillgängliga för kommissionen så snart som möjligt.Artikel 7Kostnaden för att utföra dessa undersökningar i medlemsstaterna skall belasta de nationella budgetarna.Artikel 8Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 6 juni 1972.På rådets vägnarG. THORNOrdförande(1) EGT nr 131, 13.8.1964, s. 2193/64.BILAGAVariabler vid insamling av uppgifter beträffande företag och branschenhet>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31995L0071

Rådets direktiv 95/71/EG av den 22 december 1995 om ändring av bilagan till direktiv 91/493/EEG om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 332 , 30/12/1995 s. 0040 - 0041

RÅDETS DIREKTIV 95/71/EG av den 22 december 1995 om ändring av bilagan till direktiv 91/493/EEG om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukterEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 91/493/EEG av den 22 juli 1991 om fastställande av kraven för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukter (1), särskilt artikel 13 i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochmed beaktande av följande:I rådets direktiv 92/48/EEG om fastställande av minimiregler för hygienen för fiskprodukter som fångats av vissa fartyg enligt artikel 3.1 a i i direktiv 91/493/EEG (2) föreskrivs att frysfartygen skall föras upp på en förteckning som regelbundet uppdateras av den behöriga myndigheten.Fiskprodukter som fångats av sådana frysfartyg som följer hygienreglerna enligt direktiv 92/48/EEG bör kunna släppas ut på marknaden på samma villkor för identifiering som de fiskprodukter som djupfrysts i anläggningar på land. Följaktligen är det lämpligt att i detta hänseende ändra bilagan till direktiv 91/493/EEG.Medlemsstaterna har rapporterat vissa tillämpningssvårigheter, som gör det nödvändigt att precisera vissa tekniska inslag i direktiv 91/493/EEG för att möjliggöra en likformig tillämpning inom hela gemenskapen, särskilt vad gäller identifieringen av de fiskprodukter som släpps ut på marknaden.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilagan till direktiv 91/493/EEG ändras på följande sätt:1. Punkt 5 i kapitel 1.II skall ersättas med följande:"5. Beredning av fiskprodukter ombord skall utföras under de hygienförhållanden som fastställs i kapitel IV punkterna II.2 och II.3, IV och V i denna bilaga."2. Andra meningen i kapitel IV.I.3 skall ersättas med följande:"Filéer och skivor får inte bli kvar på arbetsborden längre än vad som är nödvändigt vid bearbetningen och skall skyddas mot föroreningar med hjälp av lämpligt emballage."3. Punkt 1 i kapitel IV.IV skall lyda på följande sätt:"1. Färska, frysta eller upptinade produkter som används för beredning skall uppfylla kraven i avsnitten I, II eller III i detta kapitel."4. Första meningen under d i kapitel IV.IV.4 skall lyda på följande sätt:"d) skall prov tas av produktionen varje dag med bestämda mellanrum för att säkerställa att tillslutningen eller varje annan slags hermetisk tillslutning är effektiv."5. Under c i kapitel IV.V.3 skall verbet "förstöra" ersättas med verbet "döda".6. Första meningen i andra stycket i kapitel V.II.3 b skall ersättas med följande:"Dessa gränser gäller endast fiskarter av familjerna Scombridae, Clupeidae, Engraulidae och Coryphaenidae."7. Kapitel VII skall ersättas med följande:"KAPITEL VIIIDENTIFIKATIONSMÄRKNINGUtan att det påverkar tillämpningen av direktiv 79/112/EEG skall det vara möjligt att för kontrolländamål spåra den anläggning som levererat fiskvarorna antingen med hjälp av etiketter eller medföljande handlingar.För detta ändamål skall följande information finnas med på emballaget eller, om varan saknar emballage, i den medföljande handlingen:- Avsändarland, som antingen kan anges i sin helhet eller med avsändarlandets initialer i versaler, vilket för gemenskapens del innebär bokstäverna B - DK - D - EL - E - F - IRL - I - L - NL - AT - P - FI - SE - UK.- Identifiering av anläggningen eller fabriksfartyget genom dess godkännandekontrollnummer eller, när det gäller utsläppande på marknaden från ett frysfartyg enligt punkt 7 i bilaga II till direktiv 92/48/EEG, genom fartygets identifikationsnummer eller, när det gäller utsläppande på marknaden från en auktionshall eller grossistcentral, genom auktionshallens eller grossistcentralens registreringsnummer enligt artikel 7.1 tredje stycket i detta direktiv.- Någon av följande bokstavsbeteckningar: CE - EC - EG - EK - EF - EY.Denna information skall vara fullt läsbar och stå samlad på emballaget väl synlig utifrån, utan att emballaget behöver öppnas."Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall senast den 1 juli 1997 sätta i kraft de lagar och andra författningar som behövs för att följa detta direktiv. De skall informera kommissionen om detta. Sådana produkter som framställs före tillämpningsdatum omfattas emellertid inte av bestämmelserna i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/493/EEG, såsom ändrat av artikel 1.7 i det här direktivet.När en medlemsstat antar bestämmelser skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3 Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 22 december 1995.På rådets vägnarL. ATIENZA SERNAOrdförande(1) EGT nr L 268, 25.9.1991, s. 15. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.(2) EGT nr L 187, 7.7.1992, s. 41.


Avis juridique important

|

31988L0126

Kommissionens direktiv 88/126/EEG av den 22 december 1987 om ändring i direktiv 87/94/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om förfaranden vid kontroll av egenskaper, gränsvärden och detonationssäkerhet hos enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 063 , 09/03/1988 s. 0012 - 0012 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0035  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0035

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 22 december 1987 om ändring i direktiv 87/94/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om förfaranden vid kontroll av egenskaper, gränsvärden och detonationssäkerhet hos enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt (88/126/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 80/876/EEG av den 15 juli 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt(1), särskilt artikel 8 i detta,med beaktande av rådets direktiv 76/116/EEG av den 18 december 1975 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om gödselmedel(2), särskilt artikel 9.2 i detta, ochmed beaktande av följande:Kommissionens direktiv 87/94/EEG(3) är långt och tekniskt komplicerat eftersom de olika analysmetoderna och testerna härstammar från skilda tekniska fackområden. När kommissionen hade antagit direktivet visade det sig att en språklig omarbetning och vissa tekniska ändringar måste utföras om direktivet skall kunna ges överensstämmelse på alla språk(4).Den språkliga omarbetningen och de tekniska ändringarna gör det nödvändigt att senarelägga ikraftträdande inom medlemsstaterna.Vad som föreskrivs i detta direktiv har tillstyrkts av Kommittén för anpassning till teknisk utveckling av direktiven om avskaffandet av tekniska hinder för handel med gödselmedel.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 87/94/EEG ändras på följande sätt:I artikel 2.1 skall "31 december 1987" ersättas med "30 november 1988".Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 november 1987 och skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 22 december 1987.På kommissionens vägnarCOCKFIELDVice ordförande(1) EGT nr L 250, 23.9.1980, s. 7.(2) EGT nr L 24, 30.1.1976, s. 21.(3) EGT nr L 38, 7.2.1987, s. 1.(4) EGT nr L 63, 9.3.1988, s. 16.


Avis juridique important

|

31999L0024

Kommissionens direktiv 1999/24/EG av den 9 april 1999 om anpassning till teknisk utveckling av rådets direktiv 93/32/EEG om passagerarhandtag på tvåhjuliga motorfordon (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 104 , 21/04/1999 s. 0016 - 0018

KOMMISSIONENS DIREKTIV 1999/24/EGav den 9 april 1999om anpassning till teknisk utveckling av rådets direktiv 93/32/EEG om passagerarhandtag på tvåhjuliga motorfordon(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 92/61/EEG av den 30 juni 1992 om typgodkännande av två- och trehjuliga motorfordon(1), ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige, särskilt artikel 16 i detta,med beaktande av rådets direktiv 93/32/EEG av den 14 juni 1993 om passagerarhandtag på tvåhjuliga motorfordon(2), särskilt artikel 3 i detta, ochav följande skäl:(1) Direktiv 93/32/EEG är ett av särdirektiven om det gemenskapsförfarande för typgodkännande som infördes genom direktiv 92/61/EEG. Bestämmelserna i direktiv 92/61/EEG om fordonssystem, komponenter och separata tekniska enheter gäller därför för det förstnämnda direktivet.(2) Tack vare tekniska framsteg är nu en anpassning av rådets direktiv 93/32/EEG till den tekniska utvecklingen möjlig. För att godkännandesystemet skall fungera tillfredsställande i sin helhet är det därför nödvändigt att förtydliga eller komplettera vissa bestämmelser i det berörda direktivet.(3) Det är därför viktigt att anpassa bestämmelserna om bygelns fastsättning och hänvisningarna i del B i informationsdokumentet.(4) De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från den kommitté för anpassning till teknisk utveckling som inrättats genom artikel 13 i rådets direktiv 70/156/EEG(3), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/91/EG(4).HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Bilagan till direktiv 93/32/EEG skall ändras i enlighet med bilagan till det här direktivet.Artikel 21. Från och med den 1 januari 2000 får medlemsstaterna inte, av skäl som hänför sig till passagerarhandtag,- vägra att bevilja EG-typgodkännande av en typ av tvåhjuliga motorfordon eller av en typ av passagerarhandtag, eller- förbjuda registrering, försäljning eller ibruktagande av tvåhjuliga motorfordon och försäljning eller ibruktagande av passagerarhandtag,om passagerarhandtagen uppfyller kraven i direktiv 93/32/EEG, i dess lydelse enligt detta direktiv.2. Från och med den 1 juli 2000 skall medlemsstaterna vägra att bevilja EG-typgodkännande av någon typ av tvåhjuliga motorfordon, av skäl som hänför sig till passagerarhandtag eller någon typ av passagerarhandtag, om kraven i direktiv 93/32/EEG, i dess lydelse enligt detta direktiv, inte har uppfyllts.Artikel 31. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1999. De skall genast underrätta kommissionen om detta.De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 januari 2000.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 4Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 5Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 9 april 1999.På kommissionens vägnarMartin BANGEMANNLedamot av kommissionen(1) EGT L 225, 10.8.1992, s. 72.(2) EGT L 188, 29.7.1993, s. 28.(3) EGT L 42, 23.2.1970, s. 1.(4) EGT L 11, 16.1.1999, s. 25.BILAGA1. Punkt 1.1 skall ersättas med följande: "1.1 BygelnBygeln skall vara fäst vid sätet eller vid andra delar som är fastsatta i ramen på ett sådant sätt att den lätt kan användas av passageraren. Bygeln och dess fastsättning skall vara konstruerad på ett sådant sätt att de utan att gå av motstår en vertikal dragkraft på 2000 N som anbringas statiskt mot mitten av bygelytan vid ett maximalt tryck av 2 MPa."2. I tillägg 1 skall avsnitt B i informationsdokumentet ersättas med följande: "- avsnitt B, punkterna:- 1.4 till och med 1.4.2."


Avis juridique important

|

32001L0040

Rådets direktiv 2001/40/EG av den 28 maj 2001 om ömsesidigt erkännande av beslut om avvisning eller utvisning av medborgare i tredje land

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 149 , 02/06/2001 s. 0034 - 0036

Rådets direktiv 2001/40/EGav den 28 maj 2001om ömsesidigt erkännande av beslut om avvisning eller utvisning av medborgare i tredje landEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 63.3 i detta,med beaktande av Republiken Frankrikes initiativ(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2), ochav följande skäl:(1) I fördraget föreskrivs det att rådet skall besluta om åtgärder som avser invandringspolitiken när det gäller villkor för inresa och bosättning samt olaglig invandring och olaglig bosättning.(2) Europeiska rådet i Tammerfors den 15-16 oktober 1999 bekräftade sin vilja att upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Därför är det nödvändigt att en gemensam europeisk politik för asyl och migration samtidigt inbegriper rättvis behandling av medborgare i tredje land och bättre hantering av migrationsflödena.(3) Behovet av att säkerställa större effektivitet vid verkställigheten av beslut om avvisning eller utvisning liksom ett bättre samarbete mellan medlemsstaterna innebär att beslut om avvisning eller utvisning måste erkännas ömsesidigt.(4) Beslut om avvisning eller utvisning av medborgare i tredje land bör antas i enlighet med de grundläggande rättigheter som garanteras av Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna av den 4 november 1950, särskilt artiklarna 3 och 8 i denna, och Genèvekonventionen angående flyktingars rättsliga ställning av den 28 juli 1951 samt dem som följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella principer.(5) I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen kan målet för den planerade åtgärden, nämligen samarbete mellan medlemsstaterna beträffande avvisning eller utvisning av medborgare i tredje land, inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna och kan därför på grund av den planerade åtgärdens verkningar bättre uppnås på gemenskapsnivå. Detta direktiv går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.(6) I enlighet med artikel 3 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, har Förenade kungariket i en skrivelse av den 18 oktober 2000 meddelat sin önskan att delta i antagandet och tillämpningen av detta direktiv.(7) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar Danmark inte i antagandet av detta direktiv som därför inte är bindande för eller tillämpligt i Danmark. Eftersom detta direktiv syftar till att utveckla Schengenregelverket med tillämpning av bestämmelserna i avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, kommer Danmark, i enlighet med artikel 5 i det ovannämnda protokollet, att inom en tidsperiod av sex månader efter rådets antagande av detta direktiv besluta om huruvida det skall överföra direktivet till sin nationella lagstiftning.(8) När det gäller Republiken Island och Konungariket Norge utgör detta direktiv en utveckling av Schengenregelverket i enlighet med det avtal som ingicks mellan Europeiska unionens råd och dessa två stater den 17 maj 1999. När de förfaranden som föreskrivs i avtalet har avslutats, kommer rättigheter och skyldigheter enligt detta direktiv att gälla även för dessa två stater, liksom i förbindelserna mellan dessa två stater och de medlemsstater som detta direktiv riktar sig till.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 11. Utan att det påverkar tillämpningen av vare sig de förpliktelser som följer av artikel 23 eller tillämpningen av artikel 96 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985, undertecknat i Schengen den 19 juni 1990 (nedan kallad Schengenkonventionen), är syftet med detta direktiv att möjliggöra erkännande av ett beslut om avvisning eller utvisning som har fattats av en behörig myndighet i en medlemsstat, nedan kallad "beslutande medlemsstat", mot en medborgare i tredje land som befinner sig på en annan medlemsstats territorium, nedan kallad "verkställande medlemsstat".2. Varje beslut som fattats i enlighet med punkt 1 skall genomföras enligt den tillämpliga lagstiftningen i den verkställande medlemsstaten.3. Detta direktiv skall inte tillämpas på unionsmedborgares familjemedlemmar som utövat sin rätt till fri rörlighet.Artikel 2I detta direktiv avses meda) "medborgare i tredje land": varje person som inte är medborgare i någon av unionens medlemsstater,b) "beslut om avvisning eller utvisning": varje beslut om avvisning eller utvisning som har fattats av en behörig administrativ myndighet i en beslutande medlemsstat,c) "verkställighetsåtgärd": varje åtgärd som vidtas av den verkställande medlemsstaten för att genomföra ett beslut om avvisning eller utvisning.Artikel 31. Den avvisning eller utvisning som avses i artikel 1 berör följande fall:a) Det har beslutats om avvisning eller utvisning av medborgaren i tredje land och beslutet är grundat på ett allvarligt och aktuellt hot mot den allmänna ordningen eller den inre säkerheten i följande fall:- Medborgaren i tredje land har i den beslutande medlemsstaten dömts för ett brott vars påföljd är frihetsstraff på minst ett år.- Medborgaren i tredje land kan skäligen befaras ha begått grova brottsliga handlingar, eller det föreligger konkreta indicier på att han avser att begå sådana handlingar på en medlemsstats territorium.Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 25.2 i Schengenkonventionen, skall den verkställande medlemsstaten, om den berörda personen innehar ett uppehållstillstånd som har utfärdats av den verkställande medlemsstaten eller av någon annan medlemsstat, samråda med den beslutande medlemsstaten och i förekommande fall med den stat som har utfärdat denna handling. Ett beslut om avvisning eller utvisning som har fattats enligt denna punkt gör det möjligt att återkalla uppehållstillståndet, om detta är tillåtet enligt den nationella lagstiftningen i den stat som har utfärdat uppehållstillståndet.b) Det har beslutats om avvisning eller utvisning av medborgaren i tredje land och beslutet är grundat på underlåtelse att följa nationella bestämmelser om utlänningars inresa eller vistelse.I de båda fall som avses i punkterna a och b får beslutet om avvisning eller utvisning inte uppskjutas eller upphävas av den beslutande medlemsstaten.2. Medlemsstaterna skall genomföra detta direktiv med iakttagande av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.3. Tillämpningen av detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av bestämmelserna i konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i Europeiska gemenskaperna (Dublinkonventionen) och återtagandeavtalen mellan medlemsstaterna.Artikel 4Medlemsstaterna skall försäkra sig om att den berörda medborgaren i tredje land i enlighet med lagstiftningen i den verkställande medlemsstaten kan överklaga varje åtgärd som åsyftas i artikel 1.2.Artikel 5Skyddet för personuppgifter och säkerheten för uppgifter skall säkerställas i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(3).Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 101 och 102 i Schengenkonventionen, får register med personuppgifter inom ramen för detta direktiv användas endast för de ändamål som anges i direktivet.Artikel 6Myndigheterna i den beslutande medlemsstaten och den verkställande medlemsstaten skall samarbeta och utbyta information på alla lämpliga sätt för att genomföra detta direktiv.Den beslutande medlemsstaten skall till den verkställande medlemsstaten på snabbast möjliga lämpliga sätt översända alla dokument som är nödvändiga för att intyga att beslutet är varaktigt verkställbart, i förekommande fall i enlighet med relevanta bestämmelser i Sirene-handboken.Den verkställande medlemsstaten skall i förväg undersöka den berörda personens situation för att försäkra sig om att verkställigheten av beslutet om avvisning eller utvisning inte strider mot relevanta internationella rättsakter eller tillämplig nationell lagstiftning.När verkställighetsåtgärden har genomförts skall den verkställande medlemsstaten underrätta den beslutande medlemsstaten om detta.Artikel 7Medlemsstaterna skall ersätta varandra för de finansiella obalanser som kan uppstå vid tillämpningen av detta direktiv, om avvisningen eller utvisningen inte kan genomföras på bekostnad av den eller de berörda medborgarna i tredje land.För att möjliggöra tillämpningen av denna artikel skall rådet på kommissionens förslag före den 2 december 2002 anta lämpliga praktiska kriterier och närmare föreskrifter. Dessa praktiska kriterier och närmare föreskrifter skall också tillämpas för genomförandet av artikel 24 i Schengenkonventionen.Artikel 81. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 2 december 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 9Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 10Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.Utfärdat i Bryssel den 28 maj 2001.På rådets vägnarT. BodströmOrdförande(1) EGT C 243, 24.8.2000, s. 1.(2) Yttrandet avgivet den 13 mars 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT).(3) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.


title: Kommissionens direktiv 2009/150/EG av den 27 november 2009 om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG för att ta upp flokumafen som ett verksamt ämne i bilaga I till direktivet (Text av betydelse för EES)

text:
               28.11.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 313/75

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2009/150/EG
   av den 27 november 2009
   om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG för att ta upp flokumafen som ett verksamt ämne i bilaga I till direktivet
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (1), särskilt artikel 16.2 andra stycket, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens förordning (EG) nr 1451/2007 av den 4 december 2007 om andra fasen av det tioåriga arbetsprogram som avses i artikel 16.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (2) fastställs en förteckning över verksamma ämnen som ska utvärderas för att eventuellt tas upp i bilagorna I, IA eller IB till direktiv 98/8/EG. I förteckningen ingår flokumafen.

               (2)

               I enlighet med förordning (EG) nr 1451/2007 har flokumafen utvärderats i överensstämmelse med artikel 11.2 i direktiv 98/8/EG för användning i produkttyp 14, rodenticider, som definieras i bilaga V till direktiv 98/8/EG.

               (3)

               Nederländerna utsågs till rapporterande medlemsstat och överlämnade den behöriga myndighetens rapport tillsammans med en rekommendation till kommissionen den 4 oktober 2007, i enlighet med artikel 14.4 och 14.6 i förordning (EG) nr 1451/2007.

               (4)

               Den behöriga myndighetens rapport har granskats av medlemsstaterna och kommissionen. I enlighet med artikel 15.4 i förordning (EG) nr 1451/2007 infördes resultaten från granskningen i en granskningsrapport vid mötet i ständiga kommittén för biocidprodukter den 15 maj 2009.

               (5)

               Flera undersökningar visar att biocidprodukter som används som rodenticider och som innehåller flokumafen inte kan förväntas medföra någon risk för människor, med undantag för förgiftningsolyckor med barn. När det gäller icke-måldjur har en risk identifierats. För närvarande anses dock flokumafen vara nödvändigt av folkhälso- och hygienskäl. Det är därför motiverat att flokumafen tas upp i bilaga I så att godkännanden av biocidprodukter som används som rodenticider och som innehåller flokumafen kan beviljas, ändras eller återkallas i alla medlemsstater, i enlighet med artikel 16.3 i direktiv 98/8/EG.

               (6)

               Mot bakgrund av resultaten i granskningsrapporten bör man kräva att särskilda riskbegränsande åtgärder tillämpas på produktgodkännandenivå för produkter som innehåller flokumafen och som används som rodenticider. Dessa åtgärder bör syfta till att begränsa risken för primär och sekundär exponering av människor och andra djur än måldjur och begränsa ämnets långsiktiga effekter på miljön. I detta syfte bör det införas vissa generella restriktioner, som t.ex. högsta koncentration, förbud mot försäljning av det verksamma ämnet i produkter som inte är färdiga att användas samt användning av bittermedel, medan andra villkor bör ställas av medlemsstaterna i enskilda fall.

               (7)

               På grund av ämnets identifierade risker och dess egenskaper, som kan göra det långlivat, bioackumulerande och giftigt, eller mycket långlivat och mycket bioackumulerande bör flokumafen upptas i bilaga I endast under fem år och bör genomgå en jämförande riskbedömning i enlighet med artikel 10.5 i andra stycket i direktiv 98/8/EG innan dess upptagande i bilaga I förnyas.

               (8)

               Det är viktigt att bestämmelserna i detta direktiv börjar tillämpas samtidigt i alla medlemsstater så att de biocidprodukter på marknaden som innehåller det verksamma ämnet flokumafen behandlas likvärdigt, och även för att generellt sett främja en väl fungerande marknad för biocidprodukter.

               (9)

               En rimlig tid bör tillåtas förflyta innan ett verksamt ämne tas upp i bilaga I, så att medlemsstaterna och de berörda parterna kan förbereda sig för att uppfylla de nya kraven, och för att sökande som har utarbetat dokumentation till fullo ska kunna åtnjuta den tioåriga dataskyddsperiod som räknas från dagen för upptagandet i enlighet med artikel 12.1 c ii i direktiv 98/8/EG.

               (10)

               Efter upptagandet bör medlemsstaterna ges en rimlig tidsfrist för att genomföra artikel 16.3 i direktiv 98/8/EG, och framför allt för att bevilja, ändra eller återkalla godkännanden av biocidprodukter i produkttyp 14 som innehåller flokumafen för att se till att kraven i direktiv 98/8/EG uppfylls.

               (11)

               Direktiv 98/8/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (12)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv överensstämmer med yttrandet från ständiga kommittén för biocidprodukter.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 98/8/EG ska ändras i enlighet med bilagan till det här direktivet.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 30 september 2010 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.
   De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 oktober 2011.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 27 november 2009.

            På kommissionens vägnar

         Stavros DIMAS

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 123, 24.4.1998, s. 1.

      (2)  EUT L 325, 11.12.2007, s. 3.

      BILAGA
      Följande post nr 31 ska föras in i bilaga I till direktiv 98/8/EG:

                     Nr

                     Trivialnamn

                     Namn enligt IUPAC
                     Identifikationsnummer

                     Det verksamma ämnets minsta renhetsgrad i den biocidprodukt som släpps ut på marknaden

                     Datum för upptagande

                     Sista dag för uppfyllande av artikel 16.3
                     (utom när det gäller produkter som innehåller mer än ett verksamt ämne, för vilka sista dag för uppfyllande av artikel 16.3 ska vara den dag som fastställs i det senaste av beslutet om upptagande när det gäller de verksamma ämnena)

                     Upptagandeperioden löper ut den

                     Produkttyp

                     Särskilda bestämmelser (1)

                     ”31

                     Flokumafen

                     4-hydroxi-3-[(1RS,3RS;1RS,3RS)-1,2,3,4-tetrahydro-3-[4-(4-trifluor-metylbensyloxi)fenyl]-1-naftyl]kumarin
                     EG-nr: 421-960-0
                     CAS-nr: 90035-08-8

                     955 g/kg

                     1 oktober 2011

                     30 september 2013

                     30 september 2016

                     14

                     På grund av att det aktiva ämnets egenskaper kan göra det långlivat, bioackumulerande och giftigt, eller mycket långlivat och mycket bioackumulerande, bör det aktiva ämnet genomgå en jämförande riskbedömning i enlighet med artikel 10.5 i andra stycket i direktiv 98/8/EG innan dess upptagande i denna bilaga förnyas.
                     Medlemsstaterna ska se till att godkännanden omfattas av följande villkor:

                                 1.

                                 Den nominella koncentrationen av det verksamma ämnet i produkterna får inte överstiga 50 mg/kg och endast produkter som är färdiga att användas får godkännas.

                                 2.

                                 Produkterna ska innehålla ett bittermedel och, om så är lämpligt, ett färgämne.

                                 3.

                                 Produkter får inte användas som ströpulver.

                                 4.

                                 Primär och sekundär exponering av människor, icke-måldjur och miljön ska minimeras genom att alla lämpliga och tillgängliga riskbegränsande åtgärder beaktas och tillämpas. I dessa ingår bland annat begränsning till endast yrkesmässig användning samt fastställande av en övre gräns för paketstorlek samt införande av krav på att använda åverkanssäkra beteslådor som inte går att öppna.”

         (1)  När det gäller genomförandet av de gemensamma principerna i bilaga VI återfinns utvärderingsrapporternas innehåll och slutsatser på kommissionens webbplats: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


Avis juridique important

|

31976L0491

Rådets direktiv 76/491/EEG av den 4 maj 1976 om ett gemenskapsförfarande för information och samråd om priser på råolja och petroleumprodukter i gemenskapen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 140 , 28/05/1976 s. 0004 - 0010 Finsk specialutgåva Område 12 Volym 1 s. 0097  "Grekisk specialutgåva" Område 12 Volym 1 s. 0121  Svensk specialutgåva Område 12 Volym 1 s. 0097  Spansk specialutgåva: Område 12 Volym 2 s. 0107  Portugisisk specialutgåva: Område 12 Volym 2 s. 0107

RÅDETS DIREKTIV av den 4 maj 1976 om ett gemenskapsförfarande för information och samråd om priser på råolja och petroleumprodukter i gemenskapen (76/491/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 213 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (), ochmed beaktande av följande:Upprättande av en gemensam energipolitik är ett av de mål som gemenskapen har ställt upp och det är kommissionens uppgift att föreslå åtgärder för detta ändamål.Kännedom om tillgång och marknadsvillkor är ett av de grundläggande elementen i en sådan gemensam energipolitik.Öppenhet när det gäller kostnader och priser för petroleumprodukter är ett nödvändigt villkor för att marknaden, och i synnerhet den fria rörligheten för varor inom gemenskapen, skall fungera tillfredsställande.Rådet har, i punkt 3 (III) i sin resolution av den 13 februari 1975 om åtgärder som skall vidtas för att uppnå gemenskapens mål för energipolitiken som antagits av rådet den 17 december 1974 (), godkänt principen för en konsumentprispolitik, baserad på öppenhet när det gäller kostnader och priser för kolväten.Det är därför nödvändigt att upprätta ett gemenskapsförfarande för information och samråd om priserna på råolja och petroleumprodukter.För att nå detta mål krävs att viss information om priser på råolja och de viktigaste petroleumprodukterna samlas in med regelbundna mellanrum, åtminstone i sammanställd form, på medlemsstatsnivå.Information om priser på råolja och de viktigaste petroleumprodukterna bör tillhandahållas av oljeföretagen och medlemsstaterna bör, med hjälp av objektiva kriterier, utse de individer och företag som skall förse medlemsstaterna med sådan information.Senast inom ett år efter det att detta direktiv börjat tillämpas bör lämpligheten övervägas av att medlemsstaterna till kommissionen överlämnar den information som delgetts dem av företagen.De trender för oljekostnader och oljepriser som råder inom gemenskapen bör jämföras på grundval av den insamlade informationen.Om denna jämförelse skall ta hänsyn till strukturskillnader mellan marknader bör den avse prisnivåer både netto och inklusive avgifter och skatter för de viktigaste petroleumprodukterna samt försäljning fritt raffinaderi.På grundval av den insamlade informationen bör trenden i varje medlemsland och i hela gemenskapen analyseras för det genomsnittliga värdet per metriskt ton behandlad råolja fritt raffinaderi.Den information som samlats in och resultaten av kommissionens undersökning skall delges medlemsstaterna på gemenskapsnivå och bli föremål för samråd mellan dem och kommissionen.Den insamlade informationen skall vara konfidentiell och resultatet av kommissionens undersökning får endast användas för information till medlemsstaterna och för samråd mellan dem och kommissionen.Om kommissionen finner avvikelser eller motsägelser bland de siffror den meddelats bör den kunna få en mer detaljerad redovisning av den erforderliga informationen som tillhandahållits av företagen.Kommissionen bör vid behov kunna specificera detaljer såsom form och innehåll för de meddelanden som skall utformas.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Inom de första 45 dagarna i varje kvartal skall medlemsstaterna till kommissionen överlämna information som bygger på de uppgifter som lämnats av företag, utsedda enligt artikel 2. Sådan information som skall överlämnas enligt bestämmelserna i artikel 3 skall ange:a)  För de viktigaste typerna av råolja:  P priser fob och/eller cif för varje typ av råolja importerad från tredje land under föregående kvartal,  P priser fritt raffinaderi eller lossningshamn för de viktigaste typerna av råolja som producerats inom gemenskapen och sålts mellan olika företag eller mellan producentföretag och deras dotterbolag och raffinerats i den berörda medlemsstaten under föregående kvartal.b)  För de viktigaste typerna av petroleumprodukter:  P priser fob och/eller cif för varje typ av petroleumprodukt som importerats från tredje land respektive från gemenskapens medlemsstater under föregående kvartal,  P konsumentpriser vid början av innevarande kvartal för var och en av de viktigaste petroleumprodukterna, både netto och inklusive avgifter och skatter,  P det uppskattade genomsnittliga bruttopriset fritt raffinaderi under föregående kvartal för var och en av de viktigaste petroleumprodukterna som avsatts på hemmamarknaden i medlemsstaten i fråga.2. De medlemsstater som har system för maximala konsumentpriser skall också informera kommissionen om de maximala konsumentpriser som är i kraft den första dagen av det löpande kvartalet för var och en av de viktigaste petroleumprodukterna, både netto och inklusive avgifter och skatter.Förteckningar över de viktigaste typerna av råolja som importeras från tredje land och över petroleumprodukter anges i bilagan till detta direktiv. Bilagan till detta direktiv ger också definitioner för den form i vilken informationen skall meddelas och för begreppen import, råolja producerad inom gemenskapen, konsumentpriser, uppskattat genomsnittligt bruttopris fritt raffinaderi och maximala konsumentpriser.Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de företag, vilkas verksamheter ligger under deras jurisdiktion, tillhandahåller den information som är nödvändig för att de skall kunna fullgöra sina åtaganden enligt artikel 1.2. Inom de 45 första dagarna i varje kvartal skall medlemsstaterna till kommissionen överlämna en förteckning över de personer och företag som tillhandahåller den information som anges i punkt 1. Förteckningen över personer och företag skall upprättas så att den täcker en betydande del av hanteringen inom deras territorier, nämligen: P för importpriser: åtminstone 85 % av den totala kvantiteten importerad råolja och cirka 75 % av importerade petroleumprodukter, P för konsumentpriser: cirka 70 % av den inhemska förbrukningen av alla petroleumprodukter.I denna förteckning skall medlemsstaterna ange namnen på alla personer och företag i fallande ordning efter betydelse för varje typ av ovan angiven verksamhet.Artikel 3 1. Den information som medlemsstaterna är skyldiga att meddela kommissionen enligt artikel 1 skall erhållas genom sammanställning av den information som lämnats av de företag som anges i artikel 2.2. Denna information skall presenteras på ett sådant sätt att den ger en så representativ bild som möjligt av varje medlemsstats oljemarknad.2. Inom ett år efter det datum som fastställs i artikel 10 skall rådet överväga huruvida den information som överlämnats av företagen till medlemsstaterna bör vidarebefordras till kommissionen som ett medel för att få en klarare bild av förhållandena på gemenskapens oljemarknad.Artikel 4 På grundval av den information som samlats in enligt artikel 1 skall kommissionen utarbeta och kvartalsvis överlämna till medlemsstaterna bl.a. följande information: P Sammanfattande information om priserna på råolja och petroleumprodukter. P En jämförelse av prisnivåerna för petroleumprodukter inom gemenskapen. P Utvecklingen för varje medlemsstat och för gemenskapen av det genomsnittliga värdet av behandlad råolja per metriskt ton fritt raffinaderi. Det genomsnittliga värdet per metriskt ton av behandlad råolja fritt raffinaderi definieras i bilagan till detta direktiv. P En jämförelse av utvecklingen när det gäller tillgång på råolja och petroleumprodukter och det genomsnittliga värdet fritt raffinaderi per metriskt ton behandlad råolja.Artikel 5 1. Medlemsstaterna och kommissionen skall samråda kvartalsvis eller, på begäran av en medlemsstat eller på kommissionens initiativ, med kortare mellanrum.2. Dessa samråd skall särskilt avse kommissionens information enligt artikel 4. Till följd av sådana samråd kommer kommissionen att vid behov föreslå rådet sådana åtgärder som synes nödvändiga.Artikel 6 1. All information som överlämnas enligt artikel 1.1 och den förteckning som avses i artikel 2.2 skall vara konfidentiell. Denna bestämmelse skall dock inte hindra att allmän eller översiktlig information får spridas om det sker på ett sätt som inte avslöjar detaljer som går att härleda till enskilda företag, dvs. informationen bör avse minst tre företag.2. Information som meddelas kommissionen enligt artikel 1 och den allmänna eller sammanfattande information som lämnas enligt artikel 4 får endast användas för de ändamål som fastställs i artikel 5.3. Om kommissionen konstaterar att det finns avvikelser eller inkonsekvenser i de meddelade siffrorna kan den begära att medlemsstaterna tillåter kommissionen att ta del av det tillämpliga grundmaterialet till informationen som tillhandahållits av företagen, och de beräknings- och värderingsprocedurer som tillämpats för att komma fram till den sammanställda informationen.Artikel 7 Inom de gränser som fastställs i detta direktiv skall kommissionen anta tillämpningsbestämmelser avseende den i artikel 1 angivna informationens konfidentiella art, form, innehåll och alla övriga synpunkter.Artikel 8 Vid påtagliga förändringar i tillförselförhållandena och för att kommissionen skall kunna bedöma marknadssituationen får kommissionen begära att den information som anges i artiklarna 1 och 2 lämnas inom ändrade tidsgränser eller avseende andra perioder.Artikel 9 För vart och ett av de första tre åren som följer på det datum som anges i artikel 10 skall kommissionen till rådet och Europaparlamentet överlämna en rapport om resultaten av tillämpningen av detta direktiv.Artikel 10 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som de behöver för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1977.Artikel 11 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 4 maj 1976.På rådets vägnarG. THORNOrdförande()) EGT nr C 28, 9.2.1976, s. 9.()) EGT nr C 50, 4.3.1976, s. 2.()) EGT nr C 153, 9.12.1975, s. 6.


Avis juridique important

|

31978L0610

Rådets direktiv 78/610/EEG av den 29 juni 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om hälsoskydd för arbetstagare som exponeras för vinylkloridmonomer

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 197 , 22/07/1978 s. 0012 - 0018 Finsk specialutgåva Område 5 Volym 2 s. 0104  "Grekisk specialutgåva" Område 05 Volym 3 s. 0003  Svensk specialutgåva Område 5 Volym 2 s. 0104  Spansk specialutgåva: Område 05 Volym 2 s. 0166  Portugisisk specialutgåva: Område 05 Volym 2 s. 0166

RÅDETS DIREKTIV av den 29 juni 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om hälsoskydd för arbetstagare som exponeras för vinylkloridmonomer (78/610/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), ochmed beaktande av följande:Tidigare var det känt att vinylkloridmonomer endast kunde ge upphov till den vanligtvis botliga sjukdom som är känd som yrkesbetingad akroosteolys. Senare rön från epidemiologiska studier och djurförsök visar att långvarig och/eller upprepad exponering för höga koncentrationer av vinylkloridmonomer i luften kan ge upphov till vinylkloridmonomersyndrom, som, förutom yrkesbetingad akroosteolys, omfattar hudsjukdomen sklerodermi och leverrubbningar.Vinylkloridmonomer bör också anses som cancerframkallande och kan orsaka angiosarkom, en sällsynt elakartad tumör, som även kan uppstå utan känd orsak.Även om arbetsförhållandena är avsevärt bättre än de under vilka nyss nämnda syndrom tidigare uppstod, avslöjar en jämförelse av skyddsåtgärder, som medlemsstaterna har vidtagit, vissa olikheter. I syfte att uppnå en balanserad ekonomisk och social utveckling bör därför dessa nationella författningar, som direkt påverkar hur den gemensamma marknaden fungerar, harmoniseras och förbättras.Det första steget bör vara att vidta tekniska och förebyggande åtgärder och skyddsåtgärder baserade på de senaste rönen inom vetenskapen, så att värdena på koncentrationen av vinylkloridmonomer i luften på arbetsplatserna kan reduceras till en ytterst låg nivå.Vid läkarundersökningar av arbetstagare inom industri för vinylkloridmonomer och vinylkloridpolymer bör man ta hänsyn till de senaste rönen inom medicinen så att arbetstagarnas hälsa kan skyddas inom denna viktiga del av den kemiska industrin.Arbetsmarknadens parter som deltog i diskussionen om detta specifika problem har bekräftat att det föreligger ett brådskande behov av att harmonisera lagstiftningen på detta område. Därför skall man göra ansträngningar för att nå en tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar enligt artikel 117 i fördraget med bibehållande av gjorda framsteg.Bestämmelserna i detta direktiv utgör minimikrav, som kan revideras i ljuset av erfarenheter och framsteg inom medicinsk teknik och kunskap på detta område med slutmål att uppnå ett optimalt skydd för arbetstagarna.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Syftet med detta direktiv är att skydda arbetstagare- som är anställda på arbetsställen, där vinylkloridmonomer tillverkas, återvinns, lagras, tappas över i containrar, transporteras eller används på något sätt eller där vinylkloridmonomer konverteras till vinylkloridpolymer, och- som är exponerade för effekterna av vinylkloridmonomer på arbetsplatsen.2. Detta skydd skall omfatta- tekniska förebyggande åtgärder,- fastställande av gränsvärden för koncentrationen i luften av vinylkloridmonomer på arbetsplatsen,- bestämning av mätmetoder och regler för kontroll av koncentration i luften av vinylkloridmonomer på arbetsplatsen,- vid behov personliga skyddsåtgärder,- tillfredsställande information till arbetstagarna om de risker de utsätts för och de skyddsåtgärder de skall vidta,- förande av register över arbetstagare med uppgifter om arten och omfattningen av deras arbete samt den exponering de har utsatts för,- bestämmelser om läkarundersökningar.Artikel 2 I detta direktiv har följande termer och begrepp nedan angivna betydelse:a) Arbetsplats: en del av ett arbetsställe, som har definierade gränser och som kan omfatta en eller flera personliga arbetsplatser. Den kännetecknas av att den enskilde arbetstagaren vistas olika lång tid på olika personliga arbetsplatser under sin arbetstid, att tiden som tillbringas på dessa personliga arbetsplatser inte närmare kan definieras och att ytterligare indelning av arbetsplatsen i mindre enheter inte är möjlig.b) Tekniskt långtidsgränsvärde: det värde som den tidsvägda årsmedelkoncentrationen av vinylkloridmonomer i luften inte får överskrida med hänsyn tagen endast till koncentrationer uppmätta under de perioder anläggningen är i drift.Som vägledning innehåller bilaga 1 en tabell över motsvarande statistiskt beräknade värden i syfte att över kortare perioder upptäcka risken för att det tekniska långtidsgränsvärdet kommer att överskridas.De koncentrationsvärden som registrerats under de larmperioder som avses i artikel 6 skall man inte ta hänsyn till vid beräkningen av medelkoncentrationen.c) Ansvarig läkare: den läkare som ansvarar för läkarundersökning av de arbetstagare som avses i artikel 1.1.Artikel 3 1. Det grundläggande syftet med de tekniska åtgärder som vidtas för att uppfylla kraven i detta direktiv skall vara att reducera koncentrationerna av vinylkloridmonomer, som arbetstagarna exponeras för till lägsta möjliga nivå. Alla arbetsplatser på arbetsstället enligt artikel 1.1 skall därför kontrolleras beträffande koncentrationen i luften av vinylkloridmonomer.2. För de arbetsställen som avses i artikel 1.1 skall det tekniska långtidsgränsvärdet vara 3 ppm.En genomförandetid på högst ett år gäller i fråga om det tekniska långtidsgränsvärdet på 3 ppm för befintliga anläggningar på sådana arbetsställen.Artikel 4 1. Koncentrationen av vinylkloridmonomer på en arbetsplats får kontrolleras genom kontinuerlig eller diskontinuerlig metod. Heltidstäckande deltidsprovmetod skall anses vara en kontinuerlig metod.Användningen av en kontinuerlig eller en heltidstäckande deltidsprovmetod skall emellertid vara obligatorisk i en sluten polymerisationsanläggning för vinylkloridmonomer.2. När det gäller kontinuerliga eller heltidstäckande deltidsprov under ett år, skall det tekniska långtidsgränsvärdet anses uppfyllt om den uppmätta aritmetiska medelkoncentrationen inte överstiger detta värde.När det gäller diskontinuerliga mätningar skall antalet uppmätta värden vara sådant att det är möjligt att förutse med en statistisk säkerhet på minst 95%, med godtagande av tillämpliga antaganden i bilaga 1, att det faktiska årliga medeltalet inte kommer att överstiga det tekniska långtidsgränsvärdet.3. Alla mätsystem som på ett ur analytisk synpunkt säkert sätt registrerar minst en tredjedel av koncentrationen enligt det tekniska långtidsgränsvärdet skall anses lämpliga.4. Om en icke selektiv mätmetod används för att mäta vinylkloridmonomer, skall det uppmätta värdet tolkas som att det helt avser vinylkloridmonomerkoncentrationen.5. Mätinstrument skall kalibreras med regelbundna intervaller. Kalibreringen skall göras med hjälp av lämpliga metoder som grundar sig på de senaste tekniska rönen.Artikel 5 1. Mätningarna av koncentrationen vinylkloridmonomer i luften på arbetsplatsen för att kontrollera överensstämmelsen med det tekniska långtidsgränsvärdet skall utföras genom att man använder mätpunkter som valts så att de resultat som erhålls är så representativa som möjligt för den individuella vinylkloridmonomerexponeringen på den arbetsplatsen.2. Beroende på arbetsplatsens storlek skall det finnas en eller flera mätpunkter. Om det finns mer än en mätpunkt, skall medelvärdet för de olika mätpunkterna i princip anses som det representativa värdet för hela arbetsplatsen.Om de resultat som erhållits inte är representativa för vinylkloridmonomerkoncentrationen på arbetsplatsen, skall mätpunkten för att kontrollera det tekniska långtidsgränsvärdet vara den punkt inom arbetsplatsen, där arbetstagaren exponeras för den högsta medelkoncentrationen.3. Mätningar som utförs enligt vad som beskrivs i denna artikel kan kombineras med mätningar som baseras på individuell provtagning, dvs. genom att använda anordningar som bärs av exponerade personer för att kontrollera att de valda mätpunkterna är lämpliga och för att erhålla annan information som kan vara till hjälp vid det tekniska förebyggandet och läkarundersökningar.Artikel 6 1. För att upptäcka onormala ökningar i koncentrationsnivåerna av vinylkloridmonomer skall det finnas ett kontrollsystem som kan upptäcka sådana ökningar på de platser där de kan förekomma.I de fall där en sådan ökning förekommer i koncentrationsnivån skall tekniska åtgärder vidtas utan dröjsmål för att fastställa orsakerna och vidta åtgärder.2. Det värde som motsvarar larmtröskeln på en mätpunkt får inte överstiga 15 ppm för medelvärden uppmätta över en period på en timme, 20 ppm för medelvärden uppmätta under 20 minuter eller 30 ppm för medelvärden uppmätta under 2 minuter. Om larmtröskeln överskrids, skall man vidta åtgärder för personligt skydd utan dröjsmål.Artikel 7 Lämpliga personliga skyddsåtgärder skall vidtas för vissa hanteringar (t.ex. rengöring av autoklaver, underhåll och reparationer) under vilka man inte kan garantera att koncentrationerna kan hållas under gränsvärdena genom organisatoriska åtgärder, ventilation eller andra åtgärder.Artikel 8 Arbetsgivaren skall informera arbetstagarna enligt artikel 1.1 dels när de anställs eller innan de börjar sitt arbete, dels med regelbundna mellanrum därefter. Informationen skall omfatta de hälsorisker som är förenade med vinylkloridmonomer och de skyddsåtgärder, som måste vidtas i samband med att man hanterar vinylkloridmonomer.Artikel 9 1. Arbetsgivaren skall föra ett register över de arbetstagare som avses i artikel 1.1 med uppgifter om arbetets typ och varaktighet samt den exponering de utsatts för. Detta register skall överlämnas till ansvarig läkare.2. En arbetstagare skall på begäran ges tillfälle att ta del av de uppgifter i registret som berör honom.3. Arbetsgivaren skall på begäran hålla resultaten från de mätningar som gjorts på arbetsplatserna tillgängliga för arbetstagarnas representanter inom företaget.Artikel 10 1. Det skall krävas av arbetsgivaren att han säkerställer att de arbetstagare som avses i artikel 1.1 undersöks av ansvarig läkare dels vid anställningen eller innan de börjar arbetet dels även fortsättningsvis.2. Utan att det hindrar tillämpningen av nationella bestämmelser skall den ansvarige läkaren i varje enskilt fall fastställa frekvensen och typen av undersökningar enligt punkt 1. Den vägledning som behövs ges i bilaga 2.3. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de register som avses i artikel 9 och de medicinska journalerna bevaras i minst 30 år från det datum då de arbetstagare som avses i artikel 1.1 började sitt arbete.För arbetstagare som redan är sysselsatta i sådant arbete den dag då bestämmelser, som antagits i enlighet med detta direktiv, träder i kraft, löper 30-årsperioden från den dagen.Medlemsstaterna skall bestämma hur registren och journalerna skall användas för undersökningar och forskningsändamål.Artikel 11 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast 18 månader efter dagen för anmälan och de skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 12 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 29 juni 1978.På rådets vägnarS. AUKENOrdförande(1) EGT nr C 163, 11.7.1977, s. 11.(2) EGT nr C 287, 30.11.1977, s. 11.BILAGA 1 STATISTISKT UNDERLAG FÖR DET TEKNISKA LÅNGTIDSGRÄNSVÄRDET (Artikel 2 b) 1. Beroende på olikheter i definitionerna, skiljer sig de rekommenderade värdena för tillåten koncentration i luften på arbetsplatsen av ämnen som är skadliga för hälsan för närvarande från ett land till ett annat.Detta direktiv innehåller ett nytt, statistiskt definierat värde: tekniskt långtidsgränsvärde, vilket skall betraktas som ett årsmedelvärde.2. Gränsvärdena för kortare referensperioder baseras på data som erhållits genom flera mätningar av vinylkloridmonomerkoncentrationer i vinylkloridpolymerindustrin. Dessa mätningar överensstämmer med de data som härrör från observationer både beträffande andra ämnen som är skadliga för hälsan och beträffande andra delar av industrin.Dessa data kan summeras på följande sätt:a) Fördelningen av koncentrationer av ämnen som är skadliga för hälsan kan lognormalfördelas.b) Den logaritmiska variansen ó² (ô, T) är en funktion av referensperioden ô från vilken genomsnittet av de individuella värdena är beräknat och av beräkningsperioden T över vilken alla individuella värden sträcker sig.Detta förhållande kan, med en viss approximation, uttryckas i följande ekvation:ó²(ô, T) = 2,5 710-2log (T/ô).3. Genom att anta dessa hypoteser erhåller man i snitt en relation mellan gränsvärdena för de kortaste referensperioderna och det tekniska långtidsgränsvärdet:>Plats för tabell>4. Ovanstående gränsvärden för kortare perioder än ett år får ha högst 5% sannolikhet att överskridas, när det årliga aritmetiska genomsnittet för koncentrationer i luften av vinylkloridmonomer är 3 ppm.BILAGA 2 RIKTLINJER FÖR LÄKARUNDERSÖKNINGAR AV ARBETSTAGARNA (Artikel 10.2) 1. Enligt vad som är känt för närvarande, kan en överexponering för vinylkloridmonomer ge upphov till följande sjukdomar och rubbningar:- sklerodermier,- cirkulationsrubbningar i händer och fötter (Raynaud's fenomen),- akroosteolys (särskilt inom benstrukturer i hand- och fingerfalanger),- lever- och mjältfibros (liknande perilobular fibros, känd som Banti's syndrom),- lungfunktionsrubbningar,- trombocytopeni,- leverangiosarkom.2. Vid läkarundersökning av arbetstagarna skall hänsyn tas till alla symptom och syndrom med särskilt tonvikt på den största risken. Så vitt man för närvarande känner till har inga symptom, isolerade eller i kombination, identifierats som tidiga tecken eller övergångsstadier till leversarkom. Eftersom inga speciella metoder för en förebyggande analys är känd för denna sjukdom, skall läkarundersökningen omfatta följande åtgärder som minimikrav:a) arbetstagarens sjukdoms- och yrkesanamnes,b) klinisk undersökning av extremiteterna, huden och buken,c) röntgen av handskelettet (vartannat år).Ytterligare prover, särskilt laboratorieprover, är önskvärda. Dessa skall beslutas av ansvarig läkare enligt de senaste rönen inom yrkesmedicinen.För närvarande föreslås följande laboratorieprover för att göra medicinsk screeningundersökning:- urinanalys (glykos, protein, salter, gallpigment, urobilinogen),- sänkningsreaktion,- trombocyter i blod,- bestämning av serum bilirubin totalt,- bestämning av ASAT och ALAT,- bestämning av gamma GT,- S-tymolreaktion,- alkaliska fosfataser,- bestämning av kryoglobuliner.3. Som vid alla biologiska undersökningar skall man vid tolkning av testresultaten ta i beaktande den teknik som använts och de normalvärden laboratoriet fastställt. Oftast fastställs betydelsen av en funktionsstörning genom den samlade bedömningen av resultaten från de olika undersökningarna och genom dess utveckling över tiden. I allmänhet skall avvikande resultat kontrolleras och, vid behov, föranleda specialistundersökning.4. Den ansvarige läkaren skall individuellt pröva en arbetstagares lämplighet för en arbetsuppgift.Den ansvarige läkaren skall även fastställa vilka hinder som föreligger. De viktigaste är- typiska vaskulära och neurovaskulära skador,- lungfunktionsrubbningar,- klinisk eller konstitutionell leverinsufficiens,- diabetes,- kronisk njurinsufficiens,- trombocytopeni och blödningssjukdomar,- vissa kroniska hudsjukdomar som sklerodermi,- alkoholmissbruk och narkotikaberoende.Denna lista, som är avsedd endast som en vägledning, har gjorts på basis av sjukdomsuppgifter som erhållits från tidigare retrospektiva studier.


Avis juridique important

|

31993L0108

Kommissionens direktiv 93/108/EG av den 3 december 1993 om ändring av rådets direktiv 66/403/EEG om saluföring av utsädespotatis

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 319 , 21/12/1993 s. 0039 - 0039 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 54 s. 0069  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 54 s. 0069

KOMMISSIONENS DIREKTIV 93/108/EG av den 3 december 1993 om ändring av rådets direktiv 66/403/EEG om saluföring av utsädespotatisEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 66/403/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av utsädespotatis(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 93/3/EEG(2), särskilt artikel 15.2a i detta, ochmed beaktande av följande:Från och med vissa datum får medlemsstaterna i princip inte längre själva fastställa likvärdighet av utsädespotatis som skördats i tredje land med utsädespotatis som skördats inom gemenskapen och som uppfyller bestämmelserna i det direktivet.Eftersom arbetet med att fastställa likvärdighet inom gemenskapen för samtliga berörda tredje länder emellertid inte hade avslutats, tilläts medlemsstaterna, enligt artikel 15.2a i det direktivet, att förlänga giltighetstiden till den 31 mars 1993 för de beslut om likvärdighet som de redan hade fattat när det gäller vissa länder som inte täcks av gemenskapens bestämmelser om likvärdighet.Detta arbete är fortfarande oavslutat.Bemyndigandet kan endast förlängas i överensstämmelse med medlemsstaternas skyldigheter enligt de gemensamma föreskrifterna om växtskydd i rådets direktiv 77/93/EEG(3), senast ändrat genom kommissionens direktiv 93/19/EEG(4).I kommissionens beslut 92/467/EEG(5) och 93/33/EEG(6) har de undantag från vissa bestämmelser i direktiv 77/93/EEG som vissa medlemsstater har föreskrivit för utsädespotatis med ursprung i Polen och Canada godkänts till och med den 31 december 1992 respektive den 31 mars 1993.I kommissionens beslut 93/680/EG(7) och 93/681/EG(8) förlängs dessa tidsperioder ytterligare från och med den 1 december 1993 till och med den 31 mars 1994.Bemyndigandet som medlemsstaterna har beviljats enligt artikel 15.2a bör således förlängas.Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk har inte avgett ett yttrande inom den tid som ordföranden bestämmer.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 I artikel 15.2a i direktiv 66/403/EEG skall "den 31 mars 1993" ersättas med "den 31 mars 1994".Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 december 1993. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Förfarandet för hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv fastställa.2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3 Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdat i Bryssel den 3 december 1993.På kommissionens vägnarRené STEICHENLedamot av kommissionen(1) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2320/66.(2) EGT nr L 54, 5.3.1993, s. 21.(3) EGT nr L 26, 31.1.1977, s. 20.(4) EGT nr L 96, 22.4.1993, s. 33.(5) EGT nr L 264, 10.9.1992, s. 23.(6) EGT nr L 16, 25.1.1993, s. 35.(7) EGT nr L 317, 18.12.1993, s. 75.(8) EGT nr L 317, 18.12.1993, s. 79.


Avis juridique important

|

31972L0002

Rådets direktiv 72/2/EEG av den 20 december 1971 om ändring för sjunde gången av direktivet om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om konserveringsmedel som är godkända för användning i livsmedel

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 002 , 04/01/1972 s. 0022 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 2 s. 0096  Dansk specialutgåva: Serie I Område 1972(I) s. 0010  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 2 s. 0096  Engelsk specialutgåva: Serie I Område 1972(I) s. 0011  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 7 s. 0112  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 2 s. 0112  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 2 s. 0112

RÅDETS DIREKTIV av den 20 december 1971 om ändring för sjunde gången av direktivet om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om konserveringsmedel som är godkända för användning i livsmedel (72/2/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochmed beaktande av följande:Enligt artikel 5 a och 11.2 i rådets direktiv av den 5 november 1963(1) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om konserveringsmedel som är godkända för användning i livsmedel, senast ändrat genom direktiv av den 30 mars 1971(2), måste medlemsstaterna förbjuda användning av vissa konserveringsmedel, och detta förbud skall enligt rådets direktiv av den 20 december 1968(3) om ändring för fjärde gången av rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om konserveringsmedel som är godkända för användning i livsmedel träda i kraft den 1 januari 1972.Den förlängda tiden direktiv av 20 december 1968 för avslutandet av den vetenskapliga och tekniska undersökningen av de aktuella konserveringsmedlen har visat sig vara otillräcklig och bör därför förlängas med ytterligare ett år.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1I andra meningen i artikel 11.2 i direktivet av den 5 november 1963, ändrat genom direktivet av den 20 december 1968, skall datumet 1 januari 1972 ersättas med 1 januari 1973.Artikel 2Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 20 december 1971.På rådets vägnarM. PEDINIOrdförande(1) EGT nr 12, 27.1.1964, s. 161/64.(2) EGT nr L 87, 17.4.1971, s. 12.(3) EGT nr L 309, 24.12.1968, s. 25.


Avis juridique important

|

31995L0003

Kommissionens direktiv 95/3/EG av den 14 februari 1995 om ändring av direktiv 90/128/EEG om material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 041 , 23/02/1995 s. 0044 - 0053

KOMMISSIONENS DIREKTIV 95/3/EG av den 14 februari 1995 om ändring av direktiv 90/128/EEG om material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUTmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 89/109/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel (1), särskilt artikel 3 i detta,efter samråd med Vetenskapliga livsmedelskommittén, ochmed beaktande av följande:Gemenskapsåtgärderna i detta direktiv är inte bara nödvändiga utan även oundgängliga för att målen för den inre marknaden skall kunna uppnås. Målen kan inte uppnås av medlemsstaterna var för sig. Redan i direktiv 89/109/EEG föreskrevs det för övrigt att de skulle uppnås på gemenskapsnivå.Enligt kommissionens direktiv 90/128/EEG (2), senast ändrat genom direktiv 93/9/EEG (3), särskilt artikel 3.4 i detta, skall en översyn göras av bilaga II och särskilt avsnitt B i denna.Med stöd av tillgänglig information kan vissa ämnen som tillfälligt godkänts på nationell nivå införas i gemenskapsförteckningen.Vissa ämnen som tillfälligt godkänts på nationell nivå får ges fortsatt godkännande för ytterligare en angiven period, eftersom de uppgifter som begärts av Vetenskapliga livsmedelskommittén ännu inte finns tillgängliga, även om de undersökningar som har begärts pågår eller är inplanerade.Efter det att direktiv 90/128/EEG antogs har tillstånd att använda andra ämnen begärts, och de tekniska uppgifter som lämnats medger att dessa ämnen införs i gemenskapsförteckningen.För vissa ämnen bör de begränsningar som redan fastställts ändras mot bakgrund av tillgänglig information.Det är nödvändigt att utvidga förteckningen till att omfatta även tillsatser, så att en fullständigare harmonisering kan uppnås inom denna sektor.En fullständig förteckning över tillsatser skulle omfatta ett så stort antal ämnen att det är nödvändigt att arbetet sker i etapper, varvid dock den slutliga etappen skall vara en fullständig förteckning över tillsatser (positiv förteckning).Förteckningen i detta direktiv är en första, ej fullständig förteckning, som därför inte innehåller alla de ämnen som för närvarande är godkända i en eller flera medlemsstater, och dessa ämnen får, i avvaktan på att de införs i gemenskapsförteckningen, fortsatt regleras genom nationell lagstiftning.För vissa ämnen kan särskilda regler beträffande renhetskriterier krävas, som ännu inte finns införda i detta direktiv, och i avvaktan på ett beslut på gemenskapsnivå regleras denna aspekt fortsatt genom nationell lagstiftning.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga livsmedelskommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 90/128/EEG ändras på följande sätt:1. Följande artikel 3 a skall införas:"Artikel 3 aEn ej fullständig förteckning över tillsatser som får användas vid tillverkning av material och produkter av plast återfinns i bilaga III."2. Bilaga II ändras enligt bilaga I till detta direktiv.3. Bilaga II till detta direktiv skall läggas till som bilaga III.Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall senast den 1 april 1996 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Medlemsstaterna skall- från och med den 1 april 1996 tillåta handel med och användning av material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel och som uppfyller kraven i detta direktiv, och- från och med den 1 april 1998 förbjuda handel med och användning av material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel och som inte uppfyller kraven i detta direktiv.2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 3 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdat i Bryssel den 14 februari 1995.På kommissionens vägnarMartin BANGEMANNLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 40, 11.2.1989, s. 38.(2) EGT nr L 75, 21.3.199, s. 19, rättat genom EGT nr L 349, 13.2.1990, s. 26.(3) EGT nr L 90, 14.4.1993, s. 26.BILAGA I Bilaga II till direktiv 90/128/EEG ändras på följande sätt:a) I punkt 4, skall "i fråga om renhetskriterier", läggas till efter ordet "kvalitet".b) Avsnitt A skall ändras på det sätt som anges i tilläggen 1, 2 och 3.c) Avsnitt B skall ändras på det sätt som anges i tillägg 4.  Tillägg 1 Förteckning över monomerer och andra utgångsämnen som skall läggas till i avsnitt A >Plats för tabell> Tillägg 2 Förteckning över monomerer och andra utgångsämnen i avsnitt A, för vilka innehållet i kolumnen "begränsningar" skall ändras >Plats för tabell> Tillägg 3 Förteckning över monomerer och andra utgångsämnen som skall avföras från förteckningen >Plats för tabell> Tillägg 4 Förteckning över monomerer och andra utgångsämnen som skall överföras till avsnitt A >Plats för tabell>BILAGA II "BILAGA IIIEJ FULLSTÄNDIG FÖRTECKNING ÖVER TILLSATSER SOM FÅR ANVÄNDAS VID TILLVERKNING AV MATERIAL OCH PRODUKTER AV PLASTAllmän introduktion1. Denna bilaga innehåller en förteckning över följande:a) Ämnen som tillförs plaster för att ge slutprodukten vissa tekniska egenskaper. De är avsedda att ingå i de färdiga produkterna.b) Ämnen som används för att åstadkomma ett lämpligt medium för polymerisation (t.ex. emulgeringsmedel, ytaktiva ämnen, buffertar).Förteckningen upptar inte de ämnen som direkt påverkar bildningen av polymerer (t.ex. det katalytiska systemet).2. Förteckningen upptar inte de likaledes godkända salterna (inte heller dubbelsalter och sura salter) av aluminium, ammonium, kalcium, järn, magnesium, kalium, natrium och zink med de syror, fenoler eller alkoholer som är godkända. Dock förekommer beteckningar som ". . . syra/syror, salter" i listorna om motsvarande fria syra eller syror inte nämns. I sådana fall har ordet "salter" innebörden "salter av aluminium, ammonium, kalcium, järn, magnesium, kalium, natrium och zink".3. Förteckningen upptar inte följande ämnen, även om dessa kan förekomma:a) Ämnen som kan finnas i den färdiga produkten, t.ex.- föroreningar i de använda ämnena,- reaktionsintermediärer,- nedbrytningsprodukter.b) Blandningar av godkända ämnen.Material och produkter som innehåller sådana ämnen som anges under (a) och (b) skall uppfylla kraven i artikel 2 i direktiv 89/109/EEG.4. Ämnena skall vara av god teknisk kvalitet i fråga om renhetskriterier.5. Förteckningen innehåller följande information:- Kolumn 1 (PM/REF-nr): EEG:s referensnummer för förpackningsmaterial för ämnena i förteckningen.- Kolumn 2 (CAS-nr): ämnets registreringsnummer i CAS (Chemical Abstract Service).- Kolumn 3 (Beteckning): kemisk beteckning.- Kolumn 4 (Begränsningar): som kan innefatta:- gräns för specifik migration (SML),- högsta tillåtna mängd restsubstans i materialet eller produkten (QM),- ev. övriga, särskilt angivna begränsningar.6. Om ett ämne, som är upptaget i förteckningen som kemisk förening, också täcks av en generisk term, skall de begränsningar som gäller för detta ämne vara desamma som de som gäller för den kemiska föreningen.7. Vid bristande överensstämmelse mellan CAS-numret och den kemiska beteckningen skall den kemiska beteckningen gälla. Vid bristande överensstämmelse mellan CAS-numren enligt EINECS-registret (European Inventory of Existing Commercial Chemical Substances) och och CAS-registret skall numret i CAS-registret gälla.>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31989L0342

Rådets direktiv 89/342/EEG av den 3 maj 1989 om utvidgning av tillämpningsområdet för direktiven 65/65/EEG och 75/319/EEG om fastställande av ytterligare bestämmelser för immunologiska läkemedel som består av vacciner, toxiner eller sera och allergener

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 142 , 25/05/1989 s. 0014 - 0015 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 19 s. 0012  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 19 s. 0012

RÅDETS DIREKTIV av den 3 maj 1989 om utvidgning av tillämpningsområdet för direktiven 65/65/EEG och 75/319/EEG om fastställande av ytterligare bestämmelser för immunologiska läkemedel som består av vacciner, toxiner eller sera och allergener (89/342/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Bristande överensstämmelse mellan de bestämmelser som fastställts genom medlemsstaternas lagar eller andra författningar kan hindra handelsutbytet med immunologiska medel inom gemenskapen.Det främsta syftet med alla föreskrifter som reglerar framställningen, distributionen eller användningen av läkemedel måste vara att värna om folkhälsan.Direktiv 65/65/EEG(4), senast ändrat genom direktiv 87/21/ EEG(5) och direktiv 75/319/EEG(6), senast ändrat genom direktiv 83/570/EEG(7) om tillnärmning av bestämmelser som fastställts genom lagar eller andra författningar och som gäller farmaceutiska specialiteter, är ändamålsenliga men dock otillräckliga för immunologiska läkemedel i form av vacciner, toxiner eller sera och allergener.I enlighet med artikel 5 i rådets direktiv 87/22/EEG av den 22 december 1986 om tillnärmning av nationella åtgärder i fråga om försäljning av högteknologiska läkemedel, särskilt sådana som framställts genom bioteknik(8) måste kommissionen i enlighet med direktiv 75/319/EEG före den 22 december 1987 lägga fram förslag om harmonisering av villkoren för att ge tillstånd till att tillverka och försälja immunologiska läkemedel.Innan tillstånd att saluföra ett immunologiskt medel kan meddelas måste tillverkaren styrka sin förmåga att uppnå en jämn produktkvalitet.Av hänsyn till de immunologiska läkemedlens särställning och i syfte att säkerställa bättre kvalitet, säkerhet och effekt bör kommissionen bemyndigas att, i nära samarbete med kommittén för anpassning av direktivet rörande avlägsnande av tekniska handelshinder inom området för farmaceutiska specialiteter till den tekniska utvecklingen, vidta alla nödvändiga förändringar av de krav på undersökningar av farmaceutiska specialiteter som fastställts i tillägget till rådets direktiv 75/318/EEG(9) av den 20 maj 1975, senast ändrat genom direktiv 87/19/EEG(10), om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning vad gäller normerna för analytiska, farmakologisk-toxikologiska och kliniska prövningar och försöksplaner i anslutning till den experimentella dokumentationen av farmaceutiska specialiteter.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Med inskränkning av artikel 34 i direktiv 75/319/EEG och under iakttagande av bestämmelserna i detta direktiv skall direktiven 65/65/EEG och 75/319/EEG gälla i fråga om immunologiska läkemedel avsedda för människor och som består av vacciner, toxiner eller sera och allergener.2. I detta direktiv avses med- "allergener": varje preparat som är avsett att identifiera eller framkalla en specifik förvärvad förändring av den immunologiska reaktionen på ett allergiframkallande ämne,- "vacciner, toxiner och sera": det som framgår av bilagan till direktiv 75/319/EEG.Artikel 2 1. De kvantitativa uppgifterna om ett immunologiskt läkemedel skall anges genom viktmängd eller i internationella enheter eller i enheter som uttrycker biologisk aktivitet eller genom halten av ett specifikt protein, alltefter vad som är lämpligt i fråga om det aktuella preparatet.2. Vad gäller immunologiska medel i direktiv 65/65/EEG och 75/319/EEG skall uttrycken "kvalitativa och kvantitativa uppgifter om beståndsdelarna" även omfatta uppgifter om biologisk aktivitet eller proteininnehåll och "kvalitativ och kvantitativ sammansättning" skall innefatta preparatets sammansättning uttryckt som biologisk aktivitet eller proteininnehåll.3. I anslutning till namnet på ett immunologiskt läkemedel skall de gängse eller vetenskapliga benämningarna på de verksamma beståndsdelarna alltid anges.Artikel 3 Utöver den information som avses i artikel 4a i direktiv 65/65/EEG skall den sammanfattning av preparatets egenskaper som avses i artikel 4 andra stycket punkt 9 i direktiv 65/65/EEG, innehålla följande information i anslutning till immunologiska medel:- Under punkt 5.4, uppgifter om alla de särskilda försiktighetsmått som skall iakttas av dem som handhar det immunologiska läkemedlet och av personer som administrerar det till patienter, tillsammans med eventuella försiktighetsmått som patienten har att iaktta.Artikel 4 1. Medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att de tillverkningsprocesser som används vid framställningen av immunologiska medel är ordentligt utvärderade och resulterar i en jämn produktkvalitet.2. Genom tillämpning av artikel 8 i direktiv 65/65/EEG och artikel 27 i direktiv 75/319/EEG kan medlemsstaterna ålägga tillverkare av immunologiska preparat att tillställa en ansvarig myndighet kopior av alla kontrollbevis som undertecknats av den som har särskild kompetens i enlighet med artikel 22 i direktiv 75/319/EEG.3. En medlemsstat kan, när den finner det nödvändigt av hänsyn till folkhälsan, kräva att den som ansvarar för försäljningen av- ej avdödade vacciner,- immunologiska läkemedel avsedda att användas vid den primära vaccineringen av spädbarn eller andra riskgrupper,- immunologiska läkemedel som används vid immuniseringsprogram inom den allmänna hälsovården,- nya immunologiska läkemedel eller immunologiska läkemedel som tillverkats med hjälp av en teknik som är ny eller ändrad eller som är ny för en viss tillverkare, under en övergångsperiod som normalt anges i anslutning till försäljningstillståndet,innan medlet släpps ut på marknaden sänder in prover på varje tillverkningssats av den oförpackade produkten och/eller den färdigförpackade produkten till ett statligt laboratorium eller ett för ändamålet inrättat laboratorium för undersökning såvida inte den ansvariga myndigheten i den medlemsstaten, i fråga om en tillverkningssats som framställts i en annan medlemsstat, dessförinnan undersökt ifrågavarande tillverkningssats och funnit den stå i överensstämmelse med de godkända specifikationerna. Medlemsstaterna skall se till att en sådan undersökning genomförs inom 60 dagar efter det att proverna mottagits.Artikel 5 Alla ändringar vad gäller undersökningskraven för läkemedel som anges i bilagan till direktiv 75/318/EEG och som krävs med hänsyn till att tillämpningsområdet för direktiv 65/65/EEG och 75/319/EEG utvidgats till att omfatta immunologiska läkemedel skall vidtas i enlighet med den procedur som fastställts i artikel 2c i direktiv 75/318/EEG.Artikel 6 1. Med undantag av vad som föreskrivs i punkt 2 skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att senast den 1 januari 1992 följa detta direktiv. De skall utan dröjsmål underrätta kommissionen om detta.2. Om de ändringar i direktiv 75/318/EEG som avses i artikel 5 inte har genomförts vid den tidpunkt som anges i punkt 1, skall detta direktiv träda i kraft samtidigt med dessa ändringar.3. Ansökningar om försäljningstillstånd för medel som omfattas av detta direktiv och som ingetts efter det datum när det träder i kraft, måste stå i överensstämmelse med bestämmelserna i detta direktiv.4. Detta direktiv skall efter hand utsträckas till att gälla befintliga immunologiska läkemedel senast den 31 december 1992.Artikel 7 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 3 maj 1989.På rådets vägnarP. SOLBESOrdförande(1) EGT nr C 36, 8.2.1988, s. 25.(2) EGT nr C 290, 14.11.1988, s. 131; EGT nr C 120, 16.5.1989.(3) EGT nr C 208, 8.8.1988, s. 64.(4) EGT nr 22, 9.2.1965, s. 369/65.(5) EGT nr L 15, 17.1.1987, s. 36.(6) EGT nr L 147, 9.6.1975, s. 13.(7) EGT nr L 332, 28.11.1983, s. 1.(8) EGT nr L 15, 17.1.1987, s. 38.(9) EGT nr L 147, 9.6.1975, s. 1.(10) EGT nr L 15, 17.1.1987, s. 31.