title: Kommissionens direktiv 2006/119/EG av den 27 november 2006 om ändring för anpassning till den tekniska utvecklingen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/56/EG om värmesystem för motorfordon och släpvagnar till dessa fordon   (Text av betydelse för EES)

text:
               28.11.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 330/12

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2006/119/EG
   av den 27 november 2006
   om ändring för anpassning till den tekniska utvecklingen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/56/EG om värmesystem för motorfordon och släpvagnar till dessa fordon
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (1), särskilt artikel 13.2, och
   av följande skäl:

               (1)

               Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/56/EG (2) är ett av särdirektiven inom ramen för det EG-typgodkännandeförfarande som införts genom direktiv 70/156/EEG. I direktiv 2001/56/EG fastställs krav för typgodkännande av fordon med förbränningsvärmare och av förbränningsvärmare som komponenter.

               (2)

               Förenta nationernas ECE-föreskrifter nr 122 om typgodkännande av fordon i kategorierna M, N och O med avseende på deras värmesystem trädde i kraft den 18 januari 2006. Då dessa föreskrifter är tillämpliga i gemenskapen är det nödvändigt att skapa överensstämmelse mellan kraven i direktiv 2001/56/EG och kraven i Förenta nationernas ECE-föreskrifter nr 122. De särskilda kraven i bilaga 9 till ECE-föreskrifter nr 122 med avseende på värmesystem i de fordon som transporterar farligt gods skall därför införas i direktiv 2001/56/EG.

               (3)

               Direktiv 2001/56/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (4)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från kommittén för anpassning till teknisk utveckling, som inrättades genom artikel 13 i direktiv 70/156/EEG.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Ändring av direktiv 2001/56/EG
   Direktiv 2001/56/EG skall ändras i enlighet med texten i bilagan till detta direktiv.
   Artikel 2
   Övergångsbestämmelser
   1.   Med verkan från och med den 1 oktober 2007 får medlemsstaterna, när det gäller en fordonstyp som är utrustad med ett motorgasdrivet (LPG) värmesystem som uppfyller kraven i direktiv 2001/56/EG, ändrat genom detta direktiv, inte av skäl som hänför sig till värmesystemen

               a)

               vägra att bevilja EG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande,

               b)

               förbjuda att ett fordon av denna typ registreras, saluförs eller tas i bruk.

         2.   Med verkan från och med den 1 oktober 2007 får medlemsstaterna, när det gäller en typ av motorgasdriven (LPG) förbränningsvärmare som komponent, som uppfyller kraven i direktiv 2001/56/EG, ändrat genom detta direktiv, inte

               a)

               vägra att bevilja EG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande,

               b)

               förbjuda att en komponent av denna typ saluförs eller tas i bruk.

         3.   Med verkan från och med den 1 april 2008 skall medlemsstaterna, när det gäller en fordonstyp som är utrustad med ett motorgasdrivet (LPG) värmesystem eller en typ av motorgasdriven (LPG) förbränningsvärmare som komponent, som inte uppfyller kraven i direktiv 2001/56/EG, ändrat genom detta direktiv, vägra att bevilja EG-typgodkännande och får vägra att bevilja nationellt typgodkännande.
   Artikel 3
   Genomförande
   1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra förordningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 september 2007. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 4
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 5
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 27 november 2006.

            På kommissionens vägnar

         Günter VERHEUGEN

            Vice ordförande

      (1)  EGT L 42, 23.2.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets direktiv 2006/40/EG (EUT L 161, 14.6.2006, s. 12).

      (2)  EGT L 292, 9.11.2001, s. 21. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2004/78/EG (EUT L 231, 30.6.2004, s. 69).

      BILAGA
      Direktiv 2001/56/EG skall ändras på följande sätt:

                  1.

                  Följande rad skall läggas till vid slutet av ”förteckningen över bilagor”:

                              ”Bilaga IX

                           Tilläggsbestämmelser som skall tillämpas på vissa fordon enligt definition i direktiv 94/55/EG”

                  2.

                  Bilaga VIII skall ändras på följande sätt:

                              a)

                              Titeln i avsnitt 1 skall ersättas med följande:”1.   MOTORGASDRIVNA (LPG) VÄRMESYSTEM FÖR ANVÄNDNING I MOTORFORDON UNDER KÖRNING”

                              b)

                              Punkt 1.1.6.2 skall ersättas med följande:

                                          ”1.1.6.2

                                          inget okontrollerat utflöde kan ske om värmesystemet av misstag kopplas från. Det skall gå att stoppa motorgasflödet (LPG) genom att en anordning monteras direkt efter eller i en regulator som är monterad på en flaska eller en behållare eller, om regulatorn inte är monterad direkt på flaskan eller behållaren, skall en anordning monteras direkt före flaskans eller behållarens slang eller rör och ytterligare en anordning skall monteras i eller efter regulatorn.”

                              c)

                              Titeln i avsnitt 2 skall ersättas med följande:”2.   MOTORGASDRIVNA (LPG) VÄRMESYSTEM FÖR ANVÄNDNING I MOTORFORDON OCH SLÄPVAGNAR TILL DESSA FORDON ENDAST I STILLASTÅENDE LÄGE”

                  3.

                  Följande bilaga IX skall läggas till:

                     ”BILAGA IX
                     TILLÄGGSBESTÄMMELSER SOM SKALL TILLÄMPAS PÅ VISSA FORDON ENLIGT DEFINITION I DIREKTIV 94/55/EG (1)

                     1.   TILLÄMPNINGSOMRÅDE
                     Denna bilaga skall tillämpas på fordon för vilka särskilda krav rörande förbränningsvärmare och deras installation enligt direktiv 94/55/EG gäller.
                     2.   DEFINITIONER
                     För denna bilagas syfte gäller de definitioner av EX/II-, EX/III-, AT-, FL- och OX-fordonskonstruktioner som fastställs i kapitel 9.1 i bilaga B till direktiv 94/55/EG.
                     3.   TEKNISKA BESTÄMMELSER
                     3.1   Allmänt (EX/II-, EX/III-, AT-, FL- och OX-fordon).
                     3.1.1   Förbränningsvärmarna och deras avgasvägar skall konstrueras, placeras, skyddas eller täckas så att varje oacceptabel risk för upphettning eller antändning av lasten förebyggs. Detta krav skall anses uppfyllt om anordningens bränsletank och avgassystem är förenliga med bestämmelserna i punkterna 3.1.1.1 och 3.1.1.2. Överensstämmelsen med dessa bestämmelser skall kontrolleras på det färdigställda fordonet.
                     3.1.1.1   Alla bränsletankar som tillför anordningen bränsle skall uppfylla följande krav:

                                 a)

                                 I händelse av läckage skall bränslet avrinna till marken utan att komma i kontakt med varma delar av fordonet eller lasten.

                                 b)

                                 De bränsletankar som innehåller bensin skall vid påfyllningsöppningen vara utrustade med en effektiv flamavskiljare eller med en förslutning som gör det möjligt att hålla öppningen hermetiskt tillsluten.

                           3.1.1.2   Avgassystemet och avgasrören skall vara riktade eller skyddade så att all fara för lasten genom upphettning eller antändning undviks. De delar av avgassystemet som är belägna direkt under bränsletanken (diesel) skall ha ett fritt utrymme av minst 100 mm eller skyddas med en värmesköld.
                     3.1.2   Förbränningsvärmaren skall inkopplas manuellt. Programmeringsanordningar skall förbjudas.
                     3.2   EX/II- och EX/III-fordon
                     Förbränningsvärmare som drivs med gasformiga bränslen är inte tillåtna.
                     3.3   FL-fordon
                     3.3.1   Förbränningsvärmarna skall avstängas med åtminstone följande metoder:

                                 a)

                                 Avsiktlig manuell avstängning från förarhytten.

                                 b)

                                 Avstängning av fordonsmotorn, i detta fall får uppvärmningsanordningen manuellt återstartas av föraren.

                                 c)

                                 Start av en tillförselpump på motorfordonet för det farliga gods som befordras.

                           3.3.2   Förbränningsvärmarna kan fortsätta att fungera efter avstängning. Om de avstängts enligt metoderna i punkt 3.3.1 b och c skall tillförseln av förbränningsluft avbrytas med lämpliga åtgärder efter det att värmarna fungerat under högst 40 sekunder. Endast de värmare skall användas där det visats att värmeväxlaren kan motstå den förkortade funktionscykeln av 40 sekunder under normal användningstid.

                     (1)  EGT L 319, 21.12.1994, s. 7.”"


Avis juridique important

|

31989L0459

Rådets direktiv 89/459/EEG av den 18 juli 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om däckens mönsterdjup på vissa slag av motorfordon och släpfordon till dessa fordon

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 226 , 03/08/1989 s. 0004 - 0004 Finsk specialutgåva Område 7 Volym 3 s. 0181  Svensk specialutgåva Område 7 Volym 3 s. 0181

RÅDETS DIREKTIV av den 18 juli 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om däckens mönsterdjup på vissa slag av motorfordon och släpfordon till dessa fordon (89/459/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 75 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (),med beaktande av Europaparlamentets yttrande (),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (), ochmed beaktande av följande:Rådet och medlemsstaternas regeringars representanter antog den 19 december 1984 vid ett möte med rådet en resolution om trafiksäkerhet () och anmodade kommissionen att i sammanhang därmed inge förslag till rådet på detta område.Trots att reglerna om minimivärden för däckens mönsterdjup är ett individuellt och specifikt problem hör de till målen och arbetsprogrammet för 1986, som var gemenskapens trafiksäkerhetsår.Den 18 februari 1986 antog Europaparlamentet en resolution om kommissionens program för trafiksäkerhetsåret 1986 (), vari bestämmelser om mönsterdjupet hörde till de föreskrifter som kommissionen skulle anta snarast möjligt.Detta slags föreskrifter skall åstadkomma bättre trafiksäkerhet.De nationella kraven på minimivärden för mönsterdjup skiljer sig åt i de olika medlemsstaterna, och sådana skillnader förorsakar problem vad gäller bilisternas iakttagande av vägtrafiklagstiftning när de använder sina bilar i olika medlemsstater.En harmonisering av dessa krav kommer att underlätta den fria fordonstrafiken och resandet mellan medlemsstaterna och bidra till att upphäva handelshinder och snedvridning av konkurrensen.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att bildäcken under hela sin användningstid på fordon i trafik har ett minimidjup av minst 1,6 mm i mönstrets huvudspår när det gäller fordon av kategorierna M1, N1, 01 och 02 enligt definitionerna i bilaga 1 till rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärming av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon () senast ändrat genom direktiv 87/403/EEG ().Med "huvudspår" avses de breda spåren i mönsterytans mittersta del, som upptar omkring tre fjärdedelar av mönsterytans hela bredd.Artikel 2 Efter samråd med kommissionen får medlemsstaterna från detta direktivs tillämpningsområde undanta, eller utfärda särskilda föreskrifter för, sådana fordon som förklarats ha historiskt intresse och som ursprungligen hade utrustats med däck som, oavsett om de är pneumatiska eller inte, i nytt tillstånd hade ett mönsterdjup på mindre än 1,6 mm, förutsatt att fordonen nu är utrustade med sådana däck och endast används vid särskilda tillfällen och aldrig eller praktiskt taget aldrig på allmän väg.Artikel 3 Efter samråd med kommissionen skall medlemsstaterna före den 1 juni 1991 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att detta direktiv skall kunna följas före den 1 januari 1992. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de regler som de antar för genomförandet av detta direktiv.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 18 juli 1989.På rådets vägnarR. DUMASOrdförande() EGT nr C 279, 17.10.1987, s. 5.() EGT nr C 47, 27.2.1989, s. 185.() EGT nr C 80, 28.3.1988, s. 22.() EGT nr C 341, 21.12.1984, s. 1.() EGT nr C 68, 24.3.1986, s. 35.() EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.() EGT nr L 220, 8.8.1987, s. 44.


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/30/EU av den 19 maj 2010 om märkning och standardiserad produktinformation som anger energirelaterade produkters användning av energi och andra resurser  (Text av betydelse för EES)

text:
               18.6.2010

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 153/1

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2010/30/EU
   av den 19 maj 2010
   om märkning och standardiserad produktinformation som anger energirelaterade produkters användning av energi och andra resurser
   (omarbetning)
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 194.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   efter att ha hört Regionkommittén,
   i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Rådets direktiv 92/75/EEG av den 22 september 1992 om märkning och standardiserad konsumentinformation som anger hushållsapparaters förbrukning av energi och andra resurser (3) har ändras väsentligt (4). Med anledning av nya ändringar bör det av tydlighetsskäl omarbetas.

               (2)

               Tillämpningsområdet för direktiv 92/75/EEG är begränsat till hushållsapparater. Kommissionens meddelande av den 16 juli 2008 om handlingsplanen för hållbar konsumtion och produktion samt en hållbar industripolitik har visat att en utvidgning av tillämpningsområdet för direktiv 92/75/EEG till att omfatta energirelaterade produkter som direkt eller indirekt kraftigt påverkar energianvändningen under användning skulle kunna förstärka potentiella synergieffekter mellan existerande lagstiftningsåtgärder – i synnerhet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/125/EG av den 21 oktober 2009 om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energirelaterade produkter (5). Det här direktivet bör inte påverka tillämpningen av direktiv 2009/125/EG. Tillsammans med det direktivet och andra unionsinstrument utgör det här direktivet en del av en bredare rättslig ram och leder i samband med en helhetsstrategi till ytterligare energibesparingar och miljövinster.

               (3)

               I ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte den 8 och 9 mars 2007 betonades behovet av att öka energieffektiviteten i unionen för att uppnå besparingsmålet på 20 % av unionens energianvändning senast 2020, fastställa mål för utvecklingen av förnybara energikällor i hela EU och minskning av utsläppen av växthusgaser samt efterlystes ett genomgripande och snabbt genomförande av de nyckelområden som fastställs i kommissionens meddelande av den 19 oktober 2006 med titeln ”Handlingsplan för energieffektivitet: att förverkliga möjligheterna”. I handlingsplanen betonas de enorma möjligheterna till energibesparingar inom produktsektorn.

               (4)

               Effektivare energirelaterade produkter genom väl underbyggda val från konsumenternas sida blir till nytta för EU:s ekonomi överlag.

               (5)

               Om slutanvändare får tillgång till korrekt, relevant och jämförbar information om den energi som varje enskild energirelaterad produkt använder, bör detta påverka deras val till förmån för produkter som kräver mindre energi och andra väsentliga resurser under användning, eller som indirekt leder till lägre användning, och därigenom motivera tillverkarna att minska användningen av energi och andra väsentliga resurser hos de produkter som de tillverkar. Indirekt bör detta även främja en effektiv användning av produkterna för att bidra till EU:s energibesparingsmål på 20 %. I brist på sådan information kommer marknadskrafterna inte själva att kunna främja en rationell användning av energi och andra väsentliga resurser för dessa produkter.

               (6)

               Det bör erinras om att det finns unionslagstiftning och nationell lagstiftning som ger konsumenterna vissa rättigheter när det gäller inköpta produkter, inklusive kompensation eller utbyte av produkten.

               (7)

               Kommissionen bör tillhandahålla en prioritetsförteckning över energirelaterade produkter som kan omfattas av en delegerad akt enligt detta direktiv. Denna förteckning kan införas i den arbetsplan som avses i direktiv 2009/125/EG.

               (8)

               Information spelar en avgörande roll när det gäller att påverka marknadskrafterna, och det är därför nödvändigt att införa en enhetlig etikett för samtliga produkter av samma slag, att förse eventuella köpare med kompletterande standardiserad information om dessa produkters energikostnader och användning av andra väsentliga resurser och att vidta åtgärder för att säkerställa att också eventuella slutanvändare som inte har möjlighet att se produkten utställd, och därigenom inte heller etiketten, förses med denna information. För att etiketten ska vara effektiv och framgångsrik bör den vara lätt att känna igen för slutanvändare samt enkel och kortfattad. För detta ändamål bör etikettens nuvarande utformning behållas som informationsunderlag för att ge slutanvändare information om produkters energieffektivitet. Energianvändningen och annan information om produkterna bör mätas enligt harmoniserade standarder och metoder.

               (9)

               Såsom det påpekas i kommissionens konsekvensbedömning som åtföljer dess förslag till detta direktiv har märkningssystemet tagits som modell i olika länder världen över.

               (10)

               Medlemsstaterna bör regelbundet övervaka efterlevnaden av detta direktiv och inkludera all relevant information i den rapport som de enligt detta direktiv är skyldiga att lämna till kommissionen vart fjärde år, särskilt med avseende på leverantörernas och återförsäljarnas ansvar.

               (11)

               Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter (6) innehåller allmänna bestämmelser om marknadskontroll som rör saluföring av produkter. För att uppfylla syftet med detta direktiv, anger det mer detaljerade bestämmelser i detta hänseende. Dessa bestämmelser överensstämmer med förordning (EG) nr 765/2008.

               (12)

               Ett helt frivilligt system skulle leda till att bara några produkter blir märkta eller försedda med standardiserad produktinformation, vilket kan vara förvirrande eller till och med missvisande för vissa slutanvändare. Därför måste det system som nu införs säkerställa att samtliga berörda produkter förses med information om användningen av energi och andra väsentliga resurser genom märkning och enhetliga informationsblad om produkten.

               (13)

               Under användning påverkar energirelaterade produkter direkt eller indirekt användningen av många olika former av energi, varav elektricitet och gas är de viktigaste. Detta direktiv bör därför omfatta energirelaterade produkter som under användning direkt eller indirekt påverkar användningen av alla former av energi.

               (14)

               Energirelaterade produkter som under användning har en betydande direkt eller indirekt inverkan på användningen av energi eller, när det är relevant, väsentliga resurser och som erbjuder tillräckliga möjligheter att förbättra energieffektiviteten bör omfattas av en delegerad akt, när tillhandahållande av information genom märkning kan stimulera slutanvändare att köpa mer effektiva produkter.

               (15)

               För att uppfylla unionens mål i fråga om klimatförändringar och energitrygghet, och med tanke på att den totala energi som används av produkter förväntas fortsätta att öka på längre sikt, kan det i de delegerade akterna enligt detta direktiv, när så är lämpligt, även föreskrivas att produktens totala energianvändning särskilt anges på etiketten.

               (16)

               En rad medlemsstater har regler för offentlig upphandling som kräver att upphandlande myndigheter ska köpa energieffektiva produkter. En rad medlemsstater har också infört incitament för energieffektiva produkter. Kriterierna för att produkter ska kunna komma i fråga för offentliga upphandlingar eller incitament kan skilja sig kraftigt från en medlemsstat till en annan. Att hänvisa till prestandaklasser som nivåer för vissa produkter, i enlighet med de delegerade akterna enligt detta direktiv, kan minska skillnaderna när det gäller offentliga upphandlingar och incitament och främja utnyttjandet av effektiva produkter.

               (17)

               Incitament som medlemsstaterna tillhandahåller för att främja effektiva produkter kan utgöra statligt stöd. Detta direktiv föregriper inte utgången av eventuella förfaranden för statligt stöd som kan inledas enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) avseende sådana incitament och bör inte omfatta beskattning och skattefrågor. Det står medlemsstaterna fritt att besluta om utformningen av sådana incitament.

               (18)

               Främjandet av energieffektiva produkter genom märkning, offentliga upphandlingar och incitament bör inte vara till skada för sådana produkters miljöprestanda totalt sett eller deras funktion.

               (19)

               Kommissionen bör ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget i fråga om märkning och standardiserad produktinformation som anger energirelaterade produkters användning av energi och andra väsentliga resurser under användning. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå.

               (20)

               Kommissionen bör regelbundet förelägga Europaparlamentet och rådet en sammanfattning, omfattande EU och varje enskild medlemsstat, av de av medlemsstaterna enligt detta direktiv framlagda rapporterna om efterlevnadsåtgärder och graden av efterlevnad.

               (21)

               Kommissionen bör ansvara för anpassningen av märkningsklassificeringarna i syfte att säkerställa förutsägbarhet för branschen och begriplighet för konsumenterna.

               (22)

               Den tekniska utvecklingen och potentialen för ytterligare betydande energibesparingar kan, i olika utsträckning alltefter produkt, nödvändiggöra fortsatt produktdifferentiering och motivera en översyn av klassificeringen. Denna översyn bör framför allt innefatta en möjlighet till omskalning. Översynen bör ske så snabbt som möjligt i fråga om produkter som på grund av sin mycket innovativa karaktär i väsentlig mån kan bidra till energieffektivitet.

               (23)

               När kommissionen 2012 granskar de framsteg som gjorts och rapporterar om genomförandet av handlingsplanen för hållbar konsumtion och produktion, kommer den särskilt att granska om det behövs ytterligare åtgärder för att förbättra produkters energi- och miljöprestanda, inbegripet bland annat möjligheten att informera konsumenterna om produkternas koldioxidavtryck eller om deras miljöpåverkan under livscykeln.

               (24)

               Skyldigheten att införliva detta direktiv med nationell lagstiftning bör endast gälla de bestämmelser som utgör en innehållsmässig ändring i förhållande till direktiv 92/75/EEG. Skyldigheten att införliva de oförändrade bestämmelserna följer av direktiv 92/75/EEG.

               (25)

               När medlemsstaterna tillämpar detta direktivs bestämmelser bör de sträva efter att avstå från att anta åtgärder som skulle kunna medföra onödigt byråkratiska och tunga krav på de berörda marknadsaktörerna, i synnerhet små och medelstora företag.

               (26)

               Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpningen av direktiv 92/75/EEG.

               (27)

               I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (7) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i unionens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Tillämpningsområde
   1.   Genom detta direktiv inrättas en ram för harmoniseringen av nationella åtgärder när det gäller information till slutanvändaren, särskilt genom märkning och standardiserad produktinformation, om användning av energi och, där så är relevant, andra väsentliga resurser under användning samt kompletterande uppgifter om energirelaterade produkter, för att därigenom ge slutanvändarna möjlighet att välja mer effektiva produkter.
   2.   Detta direktiv ska tillämpas på energirelaterade produkter som under användning har en betydande direkt eller indirekt inverkan på användningen av energi och, när det är relevant, andra väsentliga resurser.
   3.   Detta direktiv ska inte tillämpas på

               a)

               begagnade produkter,

               b)

               transportmedel för personer eller varor,

               c)

               märkplåtar eller motsvarande som fästs på produkter av säkerhetsskäl.

         Artikel 2
   Definitioner
   I detta direktiv avses med
   a)   energirelaterad produkt eller produkt: en vara som påverkar energianvändningen när den används och som släpps ut på marknaden och/eller tas i bruk i unionen, inklusive delar avsedda att ingå i energirelaterade produkter som omfattas av detta direktiv, vilka släpps ut på marknaden och/eller tas i bruk som enskilda delar för slutanvändare och vilkas miljöprestanda kan bedömas separat,
   b)   informationsblad: en standardiserad uppställning av information om en produkt,
   c)   andra väsentliga resurser: vatten, kemikalier eller varje annat ämne som en produkt använder vid normal användning,
   d)   kompletterande information: övriga upplysningar om en produkts prestanda och egenskaper som gäller, eller bidrar till att bedöma, dess användning av energi eller andra väsentliga resurser, baserade på mätbara uppgifter,
   e)   direkt påverkan: påverkan av produkter som under användning faktiskt använder energi,
   f)   indirekt påverkan: påverkan av produkter som inte använder energi men som under användning bidrar till energisparande,
   g)   återförsäljare: detaljist eller annan person som säljer, hyr ut, erbjuder för avbetalning eller ställer ut produkter som är avsedda för slutanvändare,
   h)   leverantör: tillverkaren eller dennes auktoriserade representant inom unionen eller den importör som släpper ut produkten eller tar denna i bruk på unionsmarknaden. Om det inte finns någon sådan ska varje fysisk eller juridisk person som släpper ut produkter som omfattas av detta direktiv, eller tar dem i bruk, anses vara leverantör,
   i)   utsläppande på marknaden: tillgängliggörande av en produkt för första gången på unionsmarknaden i syfte att den ska spridas eller användas inom unionen, i vinstsyfte eller gratis och oavsett försäljningsteknik,
   j)   ibruktagande: den första användningen av en produkt för avsett ändamål inom unionen,
   k)   obehörig användning av etiketten: användning av etiketten av andra än medlemsstaternas myndigheter eller EU:s institutioner på ett sätt som inte föreskrivs i detta direktiv eller i en delegerad akt.
   Artikel 3
   Medlemsstaternas ansvar
   1.   Medlemsstaterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa följande:

               a)

               Alla leverantörer och återförsäljare, som är etablerade inom deras territorier, ska fullgöra de skyldigheter som anges i artiklarna 5 och 6.

               b)

               För produkter som omfattas av detta direktiv ska det vara förbjudet att anbringa andra etiketter, märken, symboler eller påskrifter som inte uppfyller kraven i detta direktiv eller de relevanta delegerade akterna, om anbringandet kan leda till missförstånd eller förväxling hos slutanvändarna beträffande användning av energi eller, där det är relevant, andra väsentliga resurser under användning.

               c)

               I samband med införandet av systemet med etiketter och informationsblad avseende energianvändning eller energisparande ska upplysnings- och reklamkampanjer genomföras i syfte att främja energieffektivitet och mer ansvarsfull energianvändning av slutanvändare.

               d)

               Lämpliga åtgärder ska vidtas för att uppmuntra de relevanta nationella eller regionala myndigheter som är ansvariga för genomförandet av detta direktiv att samarbeta och förse varandra och kommissionen med information för att bidra till tillämpningen av detta direktiv. I det administrativa samarbetet och informationsutbytet ska elektroniska kommunikationsmedel utnyttjas i största möjliga mån och vara kostnadseffektiva, varvid relevanta EU-program får ge stöd. Sådant samarbete ska garantera säkerheten och sekretessen vid behandlingen samt, där det är nödvändigt, skyddet av känslig information som tillhandahållits i samband med förfarandet. Kommissionen ska vidta lämpliga åtgärder för att uppmuntra och bidra till samarbete mellan medlemsstaterna enligt detta led.

         2.   Om en medlemsstat konstaterar att en produkt inte överensstämmer med alla relevanta krav som fastställs i detta direktiv och dess delegerade akter för etiketten och informationsbladet, ska leverantören vara skyldig att säkerställa att produkten är i överensstämmelse med dessa krav genom att medlemsstaterna fastställer effektiva och proportionerliga villkor för detta.
   Om det finns tillräckliga bevis för att en produkt brister i överensstämmelse, ska den berörda medlemsstaten vidta erforderliga förebyggande åtgärder samt åtgärder som syftar till att säkerställa överensstämmelse inom en bestämd tidsram, med beaktande av den skada som vållats.
   Om den bristande överensstämmelsen fortsätter ska den berörda medlemsstaten fatta beslut om att begränsa eller förbjuda utsläppande på marknaden och/eller ibruktagande av produkten i fråga eller se till att den dras tillbaka från marknaden. Om produkten dras tillbaka från marknaden eller om utsläppande på marknaden förbjuds, ska kommissionen och övriga medlemsstater informeras omedelbart.
   3.   Vart fjärde år ska medlemsstaterna lämna en rapport till kommissionen med en närmare redogörelse för de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit för att säkerställa efterlevnad och graden av efterlevnad på deras territorier.
   Kommissionen får genom att fastställa riktlinjer fastställa närmare föreskrifter om det allmänna innehållet i dessa rapporter.
   4.   Kommissionen ska för kännedom regelbundet tillhandahålla Europaparlamentet och rådet en sammanfattning av dessa rapporter.
   Artikel 4
   Informationskrav
   Medlemsstaterna ska säkerställa följande:

               a)

               Information om hushållsapparaters användning av elektrisk energi, andra former av energi och, där så är relevant, andra väsentliga resurser under användning samt ytterligare upplysningar ska lämnas, i enlighet med delegerade akter enligt detta direktiv, till slutanvändarna genom ett informationsblad och en etikett, när sådana produkter ställs ut för eller bjuds ut till försäljning, hyra eller kreditköp till slutanvändare direkt eller indirekt genom någon form av distansförsäljning, inbegripet via Internet.

               b)

               Den information som avses i led a ska tillhandahållas för inbyggda eller installerade produkter endast när det krävs i den tillämpliga delegerade akten.

               c)

               All reklam för en särskild typ av energirelaterade produkter som omfattas av en delegerad akt enligt detta direktiv ska, när energirelaterad information eller prisinformation utlämnas, innehålla en hänvisning till produktens energieffektivitetsklass.

               d)

               Allt tekniskt reklammaterial om energirelaterade produkter som beskriver de specifika tekniska parametrarna för en produkt, nämligen tekniska manualer och broschyrer från tillverkare, i pappersform eller på Internet, ska ge slutanvändare den information som behövs om energianvändningen eller innehålla en hänvisning till produktens energieffektivitetsklass.

         Artikel 5
   Leverantörernas ansvar
   Medlemsstaterna ska säkerställa följande:

               a)

               Leverantörer som släpper ut på marknaden eller tar i bruk sådana produkter som omfattas av en delegerad akt ska tillhandahålla en etikett och ett informationsblad i enlighet med detta direktiv och den delegerade akten.

               b)

               Leverantörerna ska upprätta teknisk dokumentation i den utsträckning som behövs för att kunna bedöma riktigheten av den information som finns på etiketten och i informationsbladet. Den tekniska dokumentationen ska innehålla

                           i)

                           en allmän beskrivning av produkten,

                           ii)

                           resultaten av konstruktionsberäkningar, om det är relevant,

                           iii)

                           tillgängliga provningsrapporter, även sådana som utarbetats av anmälda organ som är behöriga enligt annan unionslagstiftning,

                           iv)

                           när värdena används för liknande modeller, de hänvisningar som möjliggör identifiering av dessa modeller.

                     För detta ändamål får leverantörerna använda dokumentation som är upprättad i enlighet med krav som fastställs i relevant unionslagstiftning.

               c)

               Leverantörerna ska hålla den tekniska dokumentationen tillgänglig för kontroll intill utgången av femte året efter det att den sista berörda produkten har tillverkats.
               Leverantörerna ska på begäran göra en elektronisk version av den tekniska dokumentationen tillgänglig för medlemsstatens marknadsövervakningsmyndigheter och för kommissionen inom tio arbetsdagar efter det att den behöriga myndigheten i en medlemsstat eller kommissionen har mottagit begäran.

               d)

               Leverantörerna ska kostnadsfritt förse återförsäljare med erforderliga etiketter för märkning och produktinformation.
               Utan att det påverkar leverantörernas val av system för leverans av etiketter, ska leverantörer skyndsamt leverera etiketter efter beställning från återförsäljare.

               e)

               Förutom etiketter ska leverantörerna tillhandahålla ett informationsblad.

               f)

               Leverantörerna ska inkludera ett informationsblad i alla broschyrer om produkten. Om leverantören inte tillhandahåller broschyrer om produkten, ska leverantören tillhandahålla informationsblad tillsammans med andra handlingar som åtföljer produkten.

               g)

               Leverantörerna ansvarar för att uppgifterna på de etiketter och informationsblad som de tillhandahåller är korrekta.

               h)

               Leverantörerna ska anses ha givit sitt samtycke till att uppgifterna på etiketten eller i informationsbladet offentliggörs.

         Artikel 6
   Återförsäljarnas ansvar
   Medlemsstaterna ska säkerställa följande:

               a)

               Återförsäljare ska på ett synligt och läsbart sätt anbringa etiketter på korrekt sätt och sörja för att informationsbladet finns med i produktbroschyren eller i andra handlingar som åtföljer produkterna när de säljs till slutanvändare.

               b)

               När en produkt som omfattas av en delegerad akt ställs ut ska återförsäljare fästa en lämplig etikett i den relevanta språkversionen på den väl synliga plats som anges i den tillämpliga delegerade akten.

         Artikel 7
   Distansförsäljning och andra försäljningsformer
   När produkter bjuds ut till försäljning, hyra eller kreditköp genom postorder, via katalog, via Internet, telefonförsäljning eller på något annat sätt som innebär att man inte kan vänta sig att en eventuell slutanvändare ser produkten utställd, ska delegerade akter innehålla bestämmelser som säkerställer att eventuella slutanvändare före köpet får den information som lämnas på etiketten för produkten i fråga och i informationsbladet. I delegerade akter ska det, när det är lämpligt, specificeras på vilket sätt etiketten eller informationsbladet, eller den information som anges på etiketten eller informationsbladet, ska anbringas eller lämnas till en eventuell slutanvändare.
   Artikel 8
   Fri rörlighet
   1.   Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller förhindra utsläppandet på marknaden eller ibruktagandet, inom sina territorier, av produkter som omfattas av och är förenliga med detta direktiv och den tillämpliga delegerade akten.
   2.   Medlemsstaterna ska anse att etiketter och informationsblad uppfyller kraven i detta direktiv och i de delegerade akterna, om de inte har bevis om motsatsen. Medlemsstaterna ska kräva att leverantörerna tillhandahåller bevis i den mening som avses i artikel 5 för att styrka riktigheten av den information som lämnats på deras etiketter och informationsblad, om de har anledning att misstänka att informationen inte är korrekt.
   Artikel 9
   Offentliga upphandlingar och incitament
   1.   Om en produkt omfattas av en delegerad akt ska upphandlande myndigheter som ingår offentliga byggentreprenadkontrakt, varukontrakt eller tjänstekontrakt som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (8) och som inte är undantagna med stöd av artiklarna 12–18 i det direktivet sträva efter att enbart upphandla produkter som uppfyller kriterierna för de högsta prestandanivåerna och som tillhör den högsta energieffektivitetsklassen. Medlemsstaterna får också kräva att de upphandlande myndigheterna endast upphandlar produkter som uppfyller kriterierna. Medlemsstaterna får besluta att dessa kriterier endast ska tillämpas om detta är kostnadseffektivt, ekonomiskt genomförbart och tekniskt lämpligt samt om tillräcklig konkurrens råder.
   2.   Punkt 1 ska tillämpas på kontrakt vars värde uppgår till eller överstiger de tröskelvärden som fastställs i artikel 7 i direktiv 2004/18/EG.
   3.   Om medlemsstaterna tillhandahåller ett incitament för en produkt som omfattas av en delegerad akt ska de sträva efter de högsta prestandanivåer och den högsta energieffektivitetsklass som anges i den tillämpliga delegerade akten. Beskattning och skattefrågor utgör inte incitament i den mening som avses i detta direktiv.
   4.   Om medlemsstaterna tillhandahåller incitament för produkter, både för slutanvändare av produkter med hög energieffektivitet och för industrier som marknadsför och producerar sådana produkter, ska de uttrycka prestandanivåerna i form av klasser som de är definierade i den tillämpliga delegerade akten, utom när de föreskriver högre prestandanivåer än tröskelvärdet för den högsta energieffektivitetsklass som anges i den delegerade akten. Medlemsstaterna får föreskriva högre prestandanivåer än tröskelvärdet för den högsta energieffektivitetsklass som anges i den delegerade akten.
   Artikel 10
   Delegerade akter
   1.   Kommissionen ska fastställa närmare föreskrifter om etiketten och informationsbladet genom delegerade akter i enlighet med artiklarna 11, 12 och 13, för varje produkttyp i överensstämmelse med denna artikel.
   Om en produkt uppfyller kriterierna i punkt 2 ska den omfattas av en delegerad akt i enlighet med punkt 4.
   De delegerade akterna ska innehålla bestämmelser om information som tillhandahålls på etiketten och i informationsbladet om användning av energi och andra väsentliga resurser under användning som gör det möjligt för slutanvändare att fatta inköpsbeslut på bättre grunder och för marknadsövervakningsmyndigheter att kontrollera huruvida produkter överensstämmer med den information som tillhandahålls.
   Om en delegerad akt innehåller bestämmelser om både energieffektivitet och användning av väsentliga resurser för en produkt, ska etikettens utformning och innehåll framhäva produktens energieffektivitet.
   2.   De kriterier som avses i punkt 1 är följande:

               a)

               Enligt senast tillgängliga uppgifter och med beaktande av de kvantiteter som släpps ut på unionsmarknaden, ska produkterna ge betydande möjligheter att spara energi och, när det är relevant, andra väsentliga resurser.

               b)

               Det ska finnas stora skillnader i fråga om relevanta prestandanivåer för produkter som har likvärdig funktionalitet och som är tillgängliga på marknaden.

               c)

               Kommissionen ska ta hänsyn till relevant unionslagstiftning och självreglering, exempelvis frivilliga avtal, som förväntas uppnå de politiska målen snabbare eller till lägre kostnad än obligatoriska krav.

         3.   När kommissionen utarbetar ett utkast till en delegerad akt ska den

               a)

               ta hänsyn till de miljöparametrar som anges i del 1 i bilaga I till direktiv 2009/125/EG som betecknas som betydande i den relevanta genomförandeåtgärd som antagits i enlighet med direktiv 2009/125/EG och som är relevanta för slutanvändaren under användning,

               b)

               göra en bedömning av aktens effekter på miljö, slutanvändare och tillverkare, inbegripet små och medelstora företag, i fråga om konkurrenskraft, även på marknader utanför unionen, innovation, marknadstillträde samt kostnader och nytta,

               c)

               hålla lämpliga samråd med berörda aktörer,

               d)

               fastställa genomförandedatum, eventuella stegvisa åtgärder eller övergångsåtgärder eller övergångsperioder, särskilt med beaktande av eventuella konsekvenser för små och medelstora företag eller för särskilda produktgrupper som främst tillverkas av små och medelstora företag.

         4.   De delegerade akterna ska i synnerhet ange följande:

               a)

               En exakt definition av det produktslag som avses.

               b)

               De mätstandarder och mätmetoder som ska tillämpas för att ta fram den information som avses i artikel 1.1.

               c)

               Närmare uppgifter om den tekniska dokumentation som krävs enligt artikel 5.

               d)

               Utformningen av och innehållet på den etikett som avses i artikel 4; den ska i största möjliga utsträckning ha ett enhetligt utseende för de olika produktgrupperna och ska under alla omständigheter vara klart synlig och läsbar. Klassificeringen med bokstäver från A–G ska bibehållas som utgångspunkt för etikettens utformning; stegen i klassificeringen ska motsvara betydande energi- och kostnadsbesparingar ur slutanvändarens perspektiv.
               Ytterligare tre klasser kan läggas till i klassificeringen om de tekniska framstegen kräver detta. Dessa ytterligare klasser ska vara A+, A++ och A+++ för den effektivaste klassen. I princip kommer det totala antalet klasser att begränsas till sju, såvida inte fler klasser fortfarande utnyttjas.
               Färgskalan ska bestå av högst sju olika färger från mörkgrön till röd. Färgkoden för den högsta klassen ska alltid vara mörkgrön och denna färg får inte användas för någon annan klass. Om det finns fler än sju klasser kan endast den röda färgen dupliceras.
               Klassificeringen ska särskilt ses över när en betydande andel produkter på den inre marknaden uppnår de två högsta energiklasserna och när ytterligare besparingar kan åstadkommas genom ytterligare differentiering av produkter.
               Detaljerade kriterier för en eventuell omklassificering av produkter ska när så är lämpligt fastställas i varje enskilt fall i den relevanta delegerade akten.

               e)

               Den plats på den utställda produkten där etiketten ska anbringas och det sätt på vilket etiketten och/eller informationen ska tillhandahållas när produkten bjuds ut till försäljning enligt artikel 7. Om det är lämpligt, kan det i de delegerade akterna föreskrivas att etiketten ska fästas på produkten eller tryckas på förpackningen, eller fastställas närmare föreskrifter om märkningskraven för kataloger, distansförsäljning och Internetförsäljning.

               f)

               Innehållet i det informationsblad eller den kompletterande information som avses i artiklarna 4 och 5 c, och, om det behövs, formatet och andra närmare uppgifter. Den information som lämnas på etiketten ska även ingå i informationsbladet.

               g)

               Etikettens specifika innehåll för annonsering av, bland annat och beroende på vad som är lämpligt, energiklassen och andra relevanta prestandanivåer för den aktuella produkten i läsbar och synlig form.

               h)

               Varaktigheten av de klassificeringar som anges på etiketten, när så är lämpligt, i enlighet med led d.

               i)

               Noggrannheten i deklarationerna på etiketten och i informationsbladen.

               j)

               Datum för utvärdering och eventuell revidering av den delegerade akten, med hänsyn till takten i den tekniska utvecklingen.

         Artikel 11
   Utövande av delegering
   1.   Befogenhet att anta de delegerade akter som avses i artikel 10 ska ges till kommissionen för en period på fem år från den 19 juni 2010. Kommissionen ska utarbeta en rapport om de delegerade befogenheterna senast sex månader innan perioden på fem år löpt ut. Delegeringen av befogenhet ska automatiskt förlängas med perioder av samma längd, om den inte återkallas av Europaparlamentet eller rådet i enlighet med artikel 12.
   2.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska kommissionen samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
   3.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i artiklarna 12 och 13.
   Artikel 12
   Återkallande av delegering
   1.   Den delegering av befogenhet som avses i artikel 10 får återkallas av Europaparlamentet eller rådet.
   2.   Den institution som har inlett ett internt förfarande för att besluta huruvida en delegering av befogenhet ska återkallas ska sträva efter att informera den andra institutionen och kommissionen i rimlig tid innan det slutliga beslutet fattas, och ange vilka delegerade befogenheter som kan komma att återkallas samt de eventuella skälen för detta.
   3.   Beslutet om återkallande innebär att delegeringen av de befogenheter som anges i beslutet upphör att gälla. Det får verkan omedelbart eller vid ett senare, i beslutet angivet, datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan trätt i kraft. Det ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 13
   Invändning mot delegerade akter
   1.   Europaparlamentet eller rådet får invända mot en delegerad akt inom en period på två månader från delgivningsdagen.
   På Europaparlamentets eller rådets initiativ får denna period förlängas med två månader.
   2.   Om varken Europaparlamentet eller rådet vid utgången av denna period har invänt mot den delegerade akten ska den offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft den dag som anges i den.
   Den delegerade akten får offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft före utgången av denna period om både Europaparlamentet och rådet har underrättat kommissionen om att de har beslutat att inte göra invändningar.
   3.   Om Europaparlamentet eller rådet invänder mot en delegerad akt ska den inte träda i kraft. Den institution som invänder mot den delegerade akten ska ange skälen för detta.
   Artikel 14
   Utvärdering
   Kommissionen ska senast den 31 december 2014 se över detta direktivs och dess delegerade akters ändamålsenlighet och lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet.
   Vid detta tillfälle ska kommissionen också bedöma

               a)

               det sätt på vilket artikel 4 c bidrar till detta direktivs syfte,

               b)

               effektiviteten hos artikel 9.1,

               c)

               behovet av att ändra artikel 10.4 d mot bakgrund av den tekniska utvecklingen och i vilken mån konsumenterna förstår etikettens utformning.

         Artikel 15
   Sanktioner
   Medlemsstaterna ska fastställa regler om de sanktioner som ska tillämpas vid överträdelser av de nationella bestämmelser som har antagits enligt detta direktiv och dess delegerade akter, inklusive otillåten användning av etiketten, och ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de genomförs. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den 20 juni 2011 och ska utan dröjsmål meddela kommissionen eventuella ändringar som påverkar bestämmelserna.
   Artikel 16
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 20 juni 2011 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser.
   De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 20 juli 2011.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. De ska även innehålla en uppgift om att hänvisningar i befintliga lagar och andra författningar till direktiv 92/75/EEG ska anses som hänvisningar till det här direktivet. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras och om hur uppgiften ska formuleras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 17
   Upphävande
   Direktiv 92/75/EEG, ändrat genom den förordning som anges i del A i bilaga I, ska upphöra att gälla med verkan från och med den 21 juli 2011, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller de tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning av direktivet som anges i del B i bilaga I.
   Hänvisningar till direktiv 92/75/EEG ska anses som hänvisningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga II.
   Artikel 18
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 5 d, g och h ska tillämpas från och med den 31 juli 2011.
   Artikel 19
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 19 maj 2010.

            På Europaparlamentets vägnar

         J. BUZEK

            Ordförande

            På rådets vägnar

         D. LÓPEZ GARRIDO

            Ordförande

      (1)  EUT C 228, 22.9.2009, s. 90.

      (2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 5 maj 2009 (ännu ej offentliggjord i EUT), rådets ståndpunkt vid första behandlingen av den 14 april 2010 (ännu ej offentliggjord i EUT) och Europaparlamentets ståndpunkt av den 18 maj 2010 (ännu ej offentliggjord i EUT).

      (3)  EGT L 297, 13.10.1992, s. 16.

      (4)  Se bilaga I del A.

      (5)  EUT L 285, 31.10.2009, s. 10.

      (6)  EUT L 218, 13.8.2008, s. 30.

      (7)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (8)  EUT L 134, 30.4.2004, s. 114.

      BILAGA I
      DEL A

         Upphävt direktiv och ändring av det

         (som avses i artikel 17)

                  Rådets direktiv 92/75/EEG
                  (EGT L 297, 13.10.1992, s. 16)

                  Förordning (EG) nr 1882/2003
                  (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1)

                  Endast punkt 32 i bilaga III

            DEL B

         Tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning

         (som avses i artikel 16)

                  Direktiv

                  Sista datum för införlivande

                  92/75/EEG

                  1 januari 1994

      BILAGA II

         Jämförelsetabell

                  Direktiv 92/75/EEG

                  Detta direktiv

                  Artikel 1.1 inledningen, första meningen

                  Artikel 1.1

                  Artikel 1.1 inledningen, andra meningen

                  Artikel 1.2

                  Artikel 1.1 första till sjunde strecksatserna

                  —

                  Artikel 1.2

                  —

                  —

                  Artikel 1.3 a och b

                  Artikel 1.3

                  Artikel 1.3 c

                  —

                  Artikel 2 a och b

                  Artikel 1.4 första och andra strecksatserna

                  Artikel 2 g och h

                  Artikel 1.4 tredje strecksatsen

                  —

                  Artikel 1.4 fjärde strecksatsen

                  Artikel 2 c

                  Artikel 1.4 femte strecksatsen

                  Artikel 2 d

                  —

                  Artikel 2 e, f, i, j och k

                  Artikel 1.5

                  —

                  Artikel 2.1

                  Artikel 4 a

                  —

                  Artikel 4 b, c och d

                  Artikel 2.2

                  —

                  Artikel 2.3

                  Artikel 5 b

                  Artikel 2.4

                  Artikel 5 b och c

                  Artikel 3.1

                  Artikel 5 a

                  Artikel 3.2

                  Artikel 5 e och f

                  Artikel 3.3

                  Artikel 5 g

                  Artikel 3.4

                  Artikel 5 h

                  —

                  Artikel 6 a

                  Artikel 4 a

                  Artikel 6 b

                  Artikel 4 b

                  Artikel 5 d

                  Artikel 5

                  Artikel 7

                  Artikel 6

                  —

                  Artikel 7 a

                  Artikel 3.1 a

                  Artikel 7 b

                  Artikel 3.1 b

                  Artikel 7 c

                  Artikel 3.1 c

                  —

                  Artikel 3.1 d

                  —

                  Artikel 3.2, 3.3 och 3.4

                  Artikel 8.1

                  Artikel 8.1

                  Artikel 8.2

                  Artikel 8.2

                  Artikel 9

                  —

                  —

                  Artikel 9

                  Artikel 10

                  —

                  —

                  Artikel 10.1, 10.2 och 10.3

                  Artikel 11

                  —

                  Artikel 12 a

                  Artikel 10.4 a

                  Artikel 12 b

                  Artikel 10.4 b

                  Artikel 12 c

                  Artikel 10.4 c

                  Artikel 12 d

                  Artikel 10.4 d

                  Artikel 12 e

                  Artikel 10.4 e

                  Artikel 12 f

                  Artikel 10.4 f

                  Artikel 12 g

                  —

                  —

                  Artikel 10.4 g, h, i och j

                  —

                  Artiklarna 11, 12, 13, 14 och 15

                  Artikel 13

                  Artikel 17

                  Artikel 14

                  Artikel 16

                  —

                  Artikel 18

                  Artikel 15

                  Artikel 19

                  —

                  Bilaga I

                  —

                  Bilaga II


Avis juridique important

|

31983L0646

Rådets direktiv 83/646/EEG av den 13 december 1983 om ändring av direktiven 64/432/EEG och 72/461/EEG i fråga om vissa åtgärder som rör mul- och klövsjuka och vesikulär svinsjuka (SVD)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 360 , 23/12/1983 s. 0044 - 0044 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 17 s. 0026  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 17 s. 0026

RÅDETS DIREKTIV av den 13 december 1983 om ändring av direktiven 64/432/EEG och 72/461/EEG i fråga om vissa åtgärder som rör mul- och klövsjuka och vesikulär svinsjuka (SVD) (83/646/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(), ochmed beaktande av följande:Direktiv 64/432/EEG(), senast ändrat genom direktiv 82/893/EEG(), fastställer de villkor som måste uppfyllas i fråga om hälsotillståndet hos levande nötkreatur och grisar som är avsedda för handel inom gemenskapen.Direktiv 72/461/EEG(), senast ändrat genom direktiv 82/893/EEG, fastställer de villkor som måste uppfyllas i fråga om hälsotillståndet hos de djur vilkas kött är avsett för handel inom gemenskapen.I avvaktan på definitiva arrangemang inom gemenskapen för bekämpande av mul- och klövsjuka och utan att de slutliga lösningar som kommer att antas påverkas är det lämpligt att de gemenskapsåtgärder som fastställs i artiklarna 4 a och 4 b i direktiv 64/432/EEG och i artikel 13 i direktiv 72/461/EEG bibehålls ytterligare en tid som en temporär skyddsåtgärd i syfte att vidmakthålla sedvanligt handelsutbyte.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 64/432/EEG ändras på följande sätt:1. I artikel 4 a första stycket ersätts "den 31 december 1983" med "den 30 juni 1984".2. I artikel 4 b första och andra styckena skall "den 31 december 1983" ersättas med "den 30 juni 1984".Artikel 2 I artikel 13 i direktiv 72/461/EEG skall "den 31 december 1983" ersättas med "den 30 juni 1984".Artikel 3 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1984.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 13 december 1983.På rådets vägnarC. SIMITISOrdförande() EGT nr C 13, 17.1.1983, s. 211.() EGT nr 121, 29.7.1964, s. 1977/64.() EGT nr L 378, 31.12.1982, s. 57.() EGT nr L 302, 31.12.1972, s. 24.


Avis juridique important

|

31985L0346

Rådets direktiv 85/346/EEG av den 8 juli 1985 med ändring av direktiv 83/181/EEG som bestämmer räckvidden av artikel 14.1 d i direktiv 77/388/EEG om befrielse från mervärdeskatt vid slutlig införsel av vissa varor

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 183 , 16/07/1985 s. 0021 - 0021 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0123  Spansk specialutgåva: Område 09 Volym 2 s. 0003  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0123  Portugisisk specialutgåva: Område 09 Volym 2 s. 0003

RÅDETS DIREKTIV av den 8 juli 1985 med ändring av direktiv 83/181/EEG som bestämmer räckvidden av artikel 14.1 d i direktiv 77/388/EEG om befrielse från mervärdeskatt vid slutlig införsel av vissa varor (85/346/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, i synnerhet artiklarna 99 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(),och med beaktande av följande:Direktiv 83/181/EEG() fastställde de minimikvantiteter bränsle i bränsletankarna på kommersiella motorfordon som måste befrias från mervärdeskatt vid inpassering.För att underlätta passage vid gemenskapens inre gränser bör nämnda kvantitet ökas, i en första etapp för fordon konstruerade för och lämpade för persontransport och som färdas mellan olika medlemsstater. I en andra etapp skall rådet, på grundval av ett förslag från kommissionen, besluta om ökning av den nämnda kvantiteten för fordon som färdas mellan medlemsstater och är konstruerade för och lämpade för godstransport.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 83/181/EEG ändras på följande sätt:1. Artikel 83 skall ersättas med följande:"Artikel 83Medlemsstaterna får begränsa tillämpningen av skatte- befrielsen för bränsle som finns i standardbränsle tankarna på kommersiella motorfordon,a) när fordonet kommer från tredje land, till 200 liter per fordon och resa,b) när fordonet kommer från en annan medlemsstat- till 200 liter per fordon och resa för fordon konstruerade och ägnade för godstransport, med eller utan vederlag,- till 600 liter per fordon och resa för fordon konstruerade och ägnade för transport av mer än nio personer, inräknat föraren, mot eller utan vederlag.Rådet skall, i överensstämmelse med de förfaranden som fördraget föreskriver på denna punkt, på grundval av ett förslag från kommissionen, före den 1 juli 1986 besluta om ökning av den mängd bränsle som får införas skattefritt i standardbränsletankar på fordon som avses i första stycket b första strecksatsen."2. Artikel 84 a skall ersättas med följande:"a) kommersiella motorfordon som används för internationella transporter på väg från tredjeländer till deras gränszon som sträcker sig högst 25 kilometer fågelvägen in i landet, då transporterna utförs av personer som bor i denna zon,".Artikel 2Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 oktober 1985. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 8 juli 1985.På rådets vägnarJ. SANTEROrdförande() EGT nr C 95, 6.4.1984, s. 3.() EGT nr C 172, 2.7.1984, s. 15.() EGT nr C 248, 17.9.1984, s. 13.() EGT nr L 105, 23.4.1983, s. 38.


Avis juridique important

|

31998L0002

Kommissionens direktiv 98/2/EG av den 8 januari 1998 om ändring av bilaga IV till rådets direktiv 77/93/EEG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till medlemsstaterna

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 015 , 21/01/1998 s. 0034 - 0036

KOMMISSIONENS DIREKTIV 98/2/EG av den 8 januari 1998 om ändring av bilaga IV till rådets direktiv 77/93/EEG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till medlemsstaterna EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 77/93/EEG (1) av den 21 december 1976 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen, senast ändrat genom kommissionens direktiv 97/14/EG (2), särskilt artikel 13 andra stycket fjärde strecksatsen i detta, ochmed beaktande av följande:Ändringar bör göras av vissa bestämmelser om skyddsåtgärder mot att citrusfrukt i gemenskapen drabbas av Xanthomonas campestris (alla stammar som är patogena på Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes och Guignardia citricarpa Kiely (alla stammar som är patogena på Citrus), som inte finns i gemenskapen eller i vissa av dess citrusfruktodlande områden, för att gemenskapen skall få ett bättre skydd mot dessa skadegörare som redan finns förtecknade i rådets direktiv 77/93/EEG.Den relevanta bilagan till direktiv 77/93/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för växtskydd.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 77/93/EEG skall ändras enligt bilagan i detta direktiv.Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv, med verkan från och med den 1 maj 1998. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Förfarandet för en sådan hänvisning skall antas av medlemsstaterna.2. Medlemsstaterna skall omedelbart underrätta kommissionen om den relevanta bestämmelserna i inhemsk lag som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen skall underrätta övriga medlemsstater om detta.Artikel 3 Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 8 januari 1998.På kommissionens vägnarFranz FISCHLERLedamot av kommissionen(1) EGT L 26, 31.1.1977, s. 20.(2) EGT L 87, 2.4.1997, s. 17.BILAGA I avsnitt I, del A i bilaga IV skall punkterna 16.1, 16.2 och 16.3 ersättas med följande:>Plats för tabell>


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/94/EG av den 12 december 2006 om fastställande av gemensamma regler för vissa godstransporter på väg (kodifierad version)   (Text av betydelse för EES)

text:
               27.12.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 374/5

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2006/94/EG
   av den 12 december 2006
   om fastställande av gemensamma regler för vissa godstransporter på väg
   (kodifierad version)
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71.1,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   efter att ha hört Regionkommittén,
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Rådets första direktiv av den 23 juli 1962 om fastställande av vissa gemensamma regler för internationella transporter (yrkesmässiga godstransporter på väg) (3) har flera gånger (4) ändrats på väsentliga punkter. För att skapa klarhet och överskådlighet bör det direktivet kodifieras.

               (2)

               En gemensam transportpolitik innebär bland annat att man fastställer gemensamma regler för internationella godstransporter på väg till eller från en medlemsstat eller genom en eller flera medlemsstater. Dessa regler bör fastställas på ett sätt som bidrar till att den inre marknaden för transporter fungerar väl.

               (3)

               Det är nödvändigt att säkerställa en gradvis utbyggnad av de internationella godstransporterna på väg med tanke på utvecklingen av handeln och varuflödena inom gemenskapen.

               (4)

               Ett visst antal transporter befriades från varje kvotsystem och transporttillstånd. Inom ramen för organisationen av den marknad som inrättades genom rådets förordning (EEG) nr 881/92 av den 26 mars 1992 om tillträde till marknaden för godstransporter på väg inom gemenskapen till eller från en medlemsstats territorium eller genom en eller flera medlemsstaters territorium (5) bör det för vissa av dessa transporter, på grundval av deras särskilda kännetecken, fortsätta att finnas ett system för befrielse från kravet på gemenskapstillstånd och varje annat transporttillstånd.

               (5)

               Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller de tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning av de direktiv som anges i bilaga II del B.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:
   Artikel 1
   1.   I enlighet med villkoren i punkt 2 skall medlemsstaterna liberalisera de typer av internationella godstransporter på väg i yrkesmässig trafik och transporter för egen räkning som förtecknas i bilaga I, om sådana transporter sker till eller från medlemsstaterna eller i transit genom deras territorier.
   2.   De typer av transporter och de resor utan last i samband med sådan transport som förtecknas i bilaga I skall undantas från skyldigheten att inneha gemenskapstillstånd och varje transporttillstånd.
   Artikel 2
   Detta direktiv skall inte påverka de villkor som en medlemsstat uppställer för sina egna medborgare för att bedriva sådan verksamhet som avses i detta direktiv.
   Artikel 3
   Rådets första direktiv av den 23 juli 1962 om fastställande av gemensamma regler för vissa godstransporter på väg upphör härmed att gälla, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpningen av de direktiv som anges i bilaga II del B.
   Hänvisningar till det upphävda direktivet skall anses som hänvisningar till detta direktiv och skall läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga III.
   Artikel 4
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 5
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 12 december 2006.

            På Europaparlamentets vägnar

         J. BORRELL FONTELLES

            Ordförande

            På rådets vägnar

         M. PEKKARINEN

            Ordförande

      (1)  EGT C 241, 28.9.2004, s. 19.

      (2)  Europaparlamentets yttrande av den 21 april 2004 (EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 545) och rådets beslut av den 14 november 2006.

      (3)  EGT L 70, 6.8.1962, s. 2005/62. Direktivet senast ändrat genom förordning (EEG) nr 881/92 (EGT L 95, 9.4.1992, s. 1).

      (4)  Se bilaga II del A.

      (5)  EGT L 95, 9.4.1992, s. 1. Förordningen senast ändrad genom 2003 års anslutningsakt.

      BILAGA I
      Transport som befriats från kravet på gemenskapstillstånd och varje annat transporttillstånd

                  1.

                  Posttrafik som genomförs inom ramen för samhällsomfattande tjänster.

                  2.

                  Transport av skadade eller trasiga fordon.

                  3.

                  Godstransport med fordon vars högsta tillåtna totalvikt, inbegripet släp, inte överstiger 6 ton, eller vars tillåtna nyttolast, inbegripet släpets nyttolast, inte överstiger 3,5 ton.

                  4.

                  Godstransport med motorfordon på följande villkor:

                              a)

                              Fraktgodset skall tillhöra företaget eller ha sålts, köpts, skänkts eller hyrts, framställts, utvunnits, förädlats eller reparerats av företaget.

                              b)

                              Transporten skall syfta till att föra godset till företaget, leverera det från företaget, förflytta det antingen inom företaget eller för egen räkning utanför företaget.

                              c)

                              De motorfordon som används för transporten skall köras av företagets egen personal.

                              d)

                              De motorfordon som används för transporten skall tillhöra företaget eller ha köpts på kredit eller hyrts av företaget, under förutsättning att de i sådana fall uppfyller de villkor som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/1/EG av den 18 januari 2006 om användning av fordon hyrda utan förare för godstransporter på väg (1).
                              Denna bestämmelse gäller inte för ersättningsfordon som används kortvarigt i samband med att det fordon som normalt sett används är funktionsodugliga.

                              e)

                              Transporten skall endast utgöra stödverksamhet inom ramen för företagets verksamhet.

                  5.

                  Transport av läkemedel, medicinsk apparatur och medicinsk utrustning samt av andra artiklar som behövs vid hjälp vid olycksfall, i synnerhet i samband med naturkatastrofer.

         (1)  EUT L 33, 4.2.2006, s. 82.

      BILAGA II
      DEL A
      Upphävt direktiv och ändringar av det i kronologisk ordning

                  Rådets första direktiv av den 23 juli 1962 om fastställande av vissa gemensamma regler för internationella transporter (yrkesmässiga godstransporter på väg)
                  (EGT 70, 6.8.1962, s. 2005/62)

                  Rådets direktiv 72/426/EEG
                  (EGT L 291, 28.12.1972, s. 155)

                  Rådets direktiv 74/149/EEG
                  (EGT L 84, 28.3.1974, s. 8)

                  Rådets direktiv 77/158/EEG
                  (EGT L 48, 19.2.1977, s. 30)

                  Rådets direktiv 78/175/EEG
                  (EGT L 54, 25.2.1978, s. 18)

                  Rådets direktiv 80/49/EEG
                  (EGT L 18, 24.1.1980, s. 23)

                  Rådets direktiv 82/50/EEG
                  (EGT L 27, 4.2.1982, s. 22)

                  Rådets direktiv 83/572/EEG
                  (EGT L 332, 28.11.1983, s. 33)

                  Endast artikel 2

                  Rådets direktiv 84/647/EEG
                  (EGT L 335, 22.12.1984, s. 72)

                  Endast artikel 6

                  Rådets förordning (EEG) nr 881/92
                  (EGT L 95, 9.4.1992, s. 1)

                  Endast artikel 13

            DEL B
      Tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning (hänvisningar i artikel 3)

                  Direktiv

                  Tidsfrist för införlivande

                  Datum för tillämpning

                  Rådets första direktiv av den 23 juli 1962 om fastställande av vissa gemensamma regler för internationella transporter (yrkesmässiga godstransporter på väg)

                  31 december 1962

                  72/426/EEG

                  —

                  74/149/EEG

                  —

                  1 juli 1974

                  77/158/EEG

                  1 juli 1977

                  78/175/EEG

                  1 juli 1978

                  80/49/EEG

                  —

                  1 juli 1980

                  82/50/EEG

                  1 januari 1983

                  83/572/EEG

                  1 januari 1984

                  84/647/EEG

                  30 juni 1986

      BILAGA III
      JÄMFÖRELSETABELL

                  Rådets första direktiv av den 23 juli 1962 om fastställande av gemensamma regler för vissa godstransporter på väg

                  Detta direktiv

                  Artikel 1

                  Artikel 1

                  Artikel 2

                  —

                  Artikel 3

                  Artikel 2

                  —

                  Artikel 3

                  —

                  Artikel 4

                  Artikel 4

                  Artikel 5

                  Bilaga

                  Bilaga I

                  —

                  Bilaga II

                  —

                  Bilaga III


Avis juridique important

|

31988L0297

Rådets direktiv 88/297/EEG av den 3 maj 1988 om ändring av direktiv 74/150/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 126 , 20/05/1988 s. 0052 - 0052 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0062  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0062

RÅDETS DIREKTIV av den 3 maj 1988 om ändring av direktiv 74/150/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om tydgodkännande av jordbruk- eller skogsbrukstraktorer med hjul (88/297/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RAD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Det är viktigt att besluta om ätgärder fär att gradvis upprätta den inre marknaden under tiden fram till den 31 december 1992. Den inre marknaden skall utgära ett omräde utan inre gränser inom vilket den fria räorligheten för varor, personer, tjänster och kapital garanteras.I bilaga 2 till direktiv 74/150/EEG(4), senast ändrat genom direktiv 82/890/EEG(5), finns en förteckning över delar och egenskaper med markeringen SD, som anger att gemenskapsdirektiv har antagits eller skall antas. Det har blivit onödigt att anta gemenskapsregler för vissa av dessa delar eller egenskaper eftersom de nu används mindre och mindre ofta vid traktortillverkning eller har ersatts med andra anordningar som sedan blivit obligatoriska.Av de gemenskapsregler som styr beviljandet av EEG-typgodkännande för traktorer kan de regler som gäller delarna eller egenskaperna i fråga ersättas med föreskriften att de skall överensstämma med uppgifterna och upplysningarna som tillhandahålls av tillverkaren.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 I bilaga 2 till direktiv 74/150/EEG skall förkortningen SD vid punkterna 7.3.4, 7.5 och 7.6.3 ersättas med förkortningen CONF.Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1988. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall se till att till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 3 maj 1988.På rådets vägnarM. BANGEMANNOrdförande(1) EGT nr C 88, 3.4.1987, s. 10.(2) EGT nr C 156, 15.6.1987, s. 190 ochEGT nr C 94, 11.4.1988, s. 66.(3) EGT nr C 180, 8.7.1987, s. 15.(4) EGT nr L 84, 28.3.1974, s. 10.(5) EGT nr L 378, 31.12.1982, s. 45.


Avis juridique important

|

31993L0098

Rådets direktiv 93/98/EEG av den 29 oktober 1993 om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 290 , 24/11/1993 s. 0009 - 0013 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 25 s. 0075  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 25 s. 0075

RÅDETS DIREKTIV 93/98/EEG av den 29 oktober 1993 om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheterEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2, 66 och 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:1. I Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk och Internationella konventionen om skydd för utövande konstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag (Romkonventionen) fastställs endast kortaste skyddstider för de rättigheter som konventionerna avser, vilket innebär att avtalsslutande stater har möjlighet att föreskriva längre tider. Vissa medlemsstater har utnyttjat denna möjlighet. Härtill kommer att vissa medlemsstater inte har tillträtt Romkonventionen.2. Av denna anledning finns det skillnader i den nationella lagstiftning som reglerar skyddstiderna för upphovsrätt och närstående rättigheter, vilket kan hindra den fria rörligheten för varor och friheten att tillhandahålla tjänster samt störa konkurrensen på den gemensamma marknaden. För att den inre marknaden skall kunna fungera smidigt bör medlemsstaternas lagar harmoniseras så att skyddstiderna blir likadana inom hela gemenskapen.3. Harmoniseringen måste gälla inte bara skyddstiden i sig, utan också vissa tillämpningsföreskrifter, såsom dagen från vilken varje skyddstid beräknas.4. Bestämmelserna i detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas tillämpning av bestämmelserna i artikel 14a.2 b-d och 14a.3 i Bernkonventionen.5. Den kortaste skyddstid som fastställs i Bernkonventionen, nämligen upphovsmannens livstid och 50 år efter hans död, var avsedd att ge skydd för upphovsmannen och de två första generationerna efterlevande. Den genomsnittliga livslängden i gemenskapen har ökat så mycket att denna skyddstid inte längre är tillräcklig för att täcka två generationer.6. Vissa medlemsstater har föreskrivit en längre tid än 50 år efter upphovsmannens död för att uppväga de verkningar som världskrigen haft på utnyttjandet av upphovsmäns verk.7. För att skydda närstående rättigheter har vissa medlemsstater infört en tid på 50 år efter den lagliga utgivningen eller det lagliga offentliggörandet.8. Enligt den ståndpunkt som gemenskapen intagit inför Uruguay-rundans förhandlingar inom ramen för GATT bör skyddstiden för framställare av fonogram vara 50 år efter den första utgivningen.9. Att ta tillbörlig hänsyn till redan förvärvade rättigheter är en av de allmänna rättsprinciper som skyddas av gemenskapens rättsordning. En harmonisering av skyddstiderna för upphovsrätt och närstående rättigheter kan därför inte leda till en minskning av det skydd som rättshavare för närvarande har inom gemenskapen. För att begränsa effekterna av övergångsåtgärderna så långt som möjligt och för att den inre marknaden skall kunna fungera i praktiken bör harmoniseringen av skyddstiderna ske på lång sikt.10. I sitt meddelande av den 17 januari 1991 "Uppföljning av grönboken - kommissionens arbetsprogram inom området upphovsrätt och närstående rättigheter" understryker kommissionen att upphovsrätten och närstående rättigheter bör harmoniseras på en hög skyddsnivå, eftersom dessa rättigheter är av grundläggande betydelse för det intellektuella skapandet, och att skyddet av dessa rättigheter säkerställer att skapandet upprätthålls och utvecklas, vilket är av intresse för upphovsmännen, kulturindustrin, konsumenterna och samhället i dess helhet.11. För att upprätta en hög skyddsnivå som både uppfyller den inre marknadens krav och behovet av att skapa en rättslig miljö som bidrar till en harmonisk utveckling av litterärt och konstnärligt skapande inom gemenskapen, bör skyddstiden harmoniseras så att den för upphovsrätt fastställs till 70 år efter upphovsmannens död eller 70 år efter det att verket lagligen görs tillgängligt för allmänheten, och för närstående rättigheter till 50 år efter den händelse som gör att skyddstiden börjar löpa.12. Samlingsverk skyddas i enlighet med artikel 2.5 i Bernkonventionen om de utgör intellektuella skapelser på grund av innehållets urval och arrangemang. Dessa verk skyddas som sådana, utan att det påverkar tillämpningen av upphovsrätten till vart och ett av de verk som utgör en del av ett sådant samlingsverk. Särskilda skyddstider får därför tillämpas för verk som ingår i samlingsverk.13. I alla fall där en eller fler fysiska personer identifieras som upphovsmän bör skyddstiden beräknas från deras död. Frågan om upphovsmannaskap till hela eller en del av ett verk är en sakfråga som får bedömas av de nationella domstolarna.14. Skyddstiderna bör beräknas från den 1 januari året efter den relevanta händelsen enligt Bern- och Romkonventionerna.15. I artikel 1 i rådets direktiv 91/250/EEG av den 14 maj 1991 om rättsligt skydd för datorprogram(4) föreskrivs att medlemsstaterna skall ge datorprogram upphovsrättsligt skydd som litterära verk enligt Bernkonventionen. Genom det här direktivet harmoniseras skyddstiden för litterära verk inom gemenskapen. Artikel 8 i direktiv 91/250/EEG, vilken endast inför tillfälliga bestämmelser angående skyddstiden för datorprogram, bör därför upphävas.16. I artiklarna 11 och 12 i rådets direktiv 92/100/EEG av den 19 november 1992 om uthyrnings- och utlåningsrättigheter och om vissa upphovsrätten närstående rättigheter inom det immaterialrättsliga området(5) fastställs endast kortaste tillåtna skyddstider, om inte annat följer av en ytterligare harmonisering. Det här direktivet medför en sådan ytterligare harmonisering. Dessa artiklar bör därför upphävas.17. Skyddet av fotografier i medlemsstaterna regleras av olika ordningar. För att uppnå en tillräcklig harmonisering av skyddstiden för fotografiska verk, särskilt sådana som på grund av sin konstnärliga eller yrkesmässiga karaktär är av betydelse för den inre marknaden, är det nödvändigt att ange den nivå av originalitet som krävs i detta direktiv. Ett fotografiskt verk skall enligt Bernkonventionen anses som originellt om det rör sig om upphovsmannens egna intellektuella skapelse och avspeglar hans personlighet, utan hänsyn tagen till andra bedömningsgrunder såsom värde eller syfte. Skyddet av andra typer av fotografier bör överlåtas till nationell lagstiftning.18. För att undvika skillnader i skyddstiden vad gäller närstående rättigheter är det nödvändigt att fastställa samma utgångspunkt för beräkning av skyddstiden inom hela gemenskapen. Framförande, upptagning, överföring, laglig utgivning och lagligt offentliggörande, d.v.s. de medel som finns för att på alla relevanta sätt göra föremålet för den närstående rättigheten tillgängligt för allmänheten, bör tas i beaktande vid beräkningen av skyddstiden, oavsett i vilket land uppförandet, upptagningen, överföringen, den lagliga utgivningen eller det lagliga offentliggörandet sker.19. Televisions- och radioföretags rättigheter till sina utsändningar, antingen dessa överförs via tråd eller trådlöst, inbegripet via kabel eller satellit, bör inte vara evig. Det är därför nödvändigt att skyddstiden endast beräknas från den första överföringen av en viss utsändning. Avsikten med denna bestämmelse är att undvika att en ny skyddstid börjar löpa om en utsändning är identisk med en tidigare utsändning.20. Medlemsstaterna bör fortsätta att ha rätt att behålla eller införa andra närstående rättigheter, särskilt i samband med skydd för kritiska och vetenskapliga publikationer. För att säkerställa överskådlighet på gemenskapsnivå är det dock nödvändigt att medlemsstater som inför nya närstående rättigheter underrättar kommissionen om detta.21. Det bör göras klart att den harmonisering som genomförs genom detta direktiv inte är tillämplig på ideella rättigheter.22. För verk vars ursprungsland enligt Bernkonventionen är ett tredje land och vars upphovsman inte är medborgare i en medlemsstat, bör en skyddstidsjämförelse ske, i det att den skyddstid som ges inom gemenskapen inte får överstiga den tid som fastställs i detta direktiv.23. Om en rättshavare som inte är medborgare i en medlemsstat har rätt till skydd enligt en internationell överenskommelse bör skyddstiden för närstående rättigheter vara den som fastställs i detta direktiv, med det undantaget att den inte bör överstiga den tid som fastställts i det land där rättshavaren är medborgare.24. Skyddstidsjämförelsen bör inte medföra att medlemsstater kommer i konflikt med sina internationella förpliktelser.25. För att den inre marknaden skall fungera smidigt bör detta direktiv tillämpas från och med den 1 juli 1995.26. Medlemsstaterna bör fortsätta att ha rätt att anta bestämmelser om tolkning, anpassning och vidare genomförande av sådana avtal om utnyttjande av skyddade verk och andra skyddade prestationer som ingåtts före den förlängning av skyddstiden som detta direktiv medför.27. Hänsyn till förvärvade rättigheter och berättigade förväntningar är en del av gemenskapens rättsordning. Medlemsstaterna får därför särskilt föreskriva att upphovsrätt och närstående rättigheter som under vissa omständigheter återupplivas genom detta direktiv, inte får leda till att personer som i god tro inlett utnyttjandet av verken vid en tidpunkt då dessa verk inte var skyddade av upphovsrätt skall behöva betala för detta.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Upphovsrättens varaktighet1. Upphovsrätten till ett litterärt eller konstnärligt verk enligt artikel 2 i Bernkonventionen skall löpa under upphovsmannens livstid och 70 år efter hans död, oavsett vilken dag som verket lagligen gjordes tillgängligt för allmänheten.2. I fråga om verk med gemensamt upphovsmannaskap skall den skyddstid som avses i punkt 1 beräknas från den sist avlidne upphovsmannens dödsdag.3. I fråga om anonyma eller pseudonyma verk skall skyddstiden vara 70 år efter det att verket lagligen gjordes tillgängligt för allmänheten. Om den pseudonym som upphovsmannen antagit inte medger något tvivel om hans identitet eller om upphovsmannen avslöjar sin identitet under den tid som avses i första meningen, skall dock den skyddstid som fastställs i punkt 1 tillämpas.4. Om en medlemsstat föreskriver särskilda bestämmelser om upphovsrätt för kollektiva verk eller om att en juridisk person skall anses som rättshavare, skall skyddstiden beräknas enligt punkt 3, utom i fall när de fysiska personer som har skapat verket identifieras som upphovsman i de exemplar av verket som görs tillgängliga för allmänheten. Bestämmelserna i denna punkt skall inte påverka tillämpningen av rättigheter som tillkommer de identifierade upphovsmän vars identifierbara bidrag ingår i sådana verk, där punkterna 1 och 2 skall tillämpas på bidragen.5. Om ett verk utges i band, delar, häften, nummer eller avsnitt och skyddstiden beräknas från den dag då verket lagligen gjordes tillgängligt för allmänheten, skall en separat skyddstid gälla för varje sådan del.6. Skyddet skall upphöra för verk för vilka skyddstiden inte beräknas från upphovsmannens eller upphovsmännens död och som inte lagligen gjorts tillgängliga för allmänheten inom 70 år efter det att de skapades.Artikel 2Filmverk eller audiovisuella verk1. Huvudregissören till ett filmverk eller audiovisuellt verk skall anses som dess upphovsman eller en av dess upphovsmän. Medlemsstaterna kan föreskriva att andra skall anses som medupphovsmän.2. Skyddstiden för filmverk eller audiovisuella verk skall löpa ut 70 år efter den tidpunkt då den sist avlidne av följande personer dör, oavsett om dessa personer anses som medupphovsmän eller inte: huvudregissören, filmmanusets författare, författaren till dialogen och kompositören till musik som särskilt skapats för att användas i filmverket eller det audiovisuella verket.Artikel 3Närstående rättigheters varaktighet1. Utövande konstnärers rättigheter skall löpa ut 50 år efter dagen för framförandet. Om en upptagning av framförandet ges ut lagligen eller lagligen offentliggörs under denna tid, skall rättigheterna dock löpa ut efter 50 år från den dag då verket först gavs ut eller offentliggjordes, beroende på vilken dag som kommer först.2. Fonogramframställares rättigheter skall löpa ut 50 år efter upptagningen. Om fonogrammet ges ut lagligen eller lagligen offentliggörs under denna tid skall rättigheterna dock löpa ut 50 år efter den dag då verket först gavs ut eller offentliggjordes, beroende på vilken dag som kommer först.3. De rättigheter som tillkommer producenter av den första upptagningen av en film skall löpa ut 50 år efter upptagningen. Om filmen ges ut lagligen eller lagligen offentliggörs under denna tid skall rättigheterna dock löpa ut 50 år efter den dag då verket först gavs ut eller offentliggjordes, beroende på vilken dag som kommer först. Uttrycket "film" skall avse ett kinematografiskt eller audiovisuellt verk eller rörliga bilder, med eller utan ljud.4. Televisions- och radioföretags rättigheter skall löpa ut femtio år efter det att utsändningen först överförs via tråd eller trådlöst, inbegripet via kabel eller satellit.Artikel 4Skydd för inte tidigare utgivna verkEn person som efter det upphovsrättsliga skyddets utgång för första gången lagligen ger ut eller lagligen offentliggör ett inte tidigare utgivet verk skall ha rätt till ett skydd motsvarande upphovsmannens ekonomiska rättigheter. Skyddstiden för sådana rättigheter skall vara 25 år från den dag då verket först lagligen gavs ut eller lagligen offentliggjordes.Artikel 5Kritiska och vetenskapliga publikationerMedlemsstaterna får skydda kritiska och vetenskapliga utgåvor av verk som inte längre skyddas av upphovsrätt. Skyddstiden för sådana rättigheter skall vara högst 30 år från den dag då verket först lagligen gavs ut.Artikel 6Skydd för fotografierFotografier som är originella på så sätt att de är upphovsmannens egna intellektuella skapelse skall skyddas enligt artikel 1. Inga andra bedömningsgrunder skall tillämpas för rätten till skydd. Medlemsstaterna får fastställa skydd för andra fotografier.Artikel 7Skydd i förhållande till tredje land1. Om ett verks ursprungsland enligt Bernkonventionen är ett tredje land och om upphovsmannen till verket inte är medborgare i en medlemsstat, skall den skyddstid som föreskrivs av medlemsstaterna löpa ut den dag då det skydd som gäller i verkets ursprungsland löper ut, och den får inte överstiga den tid som fastställs i artikel 1.2. De skyddstider som föreskrivs i artikel 3 skall också tillämpas om rättshavaren inte är medborgare i en medlemsstat, förutsatt att medlemsstaterna ger honom skydd. Utan att det påverkar tillämpningen av medlemsstaternas internationella förpliktelser skall dock den skyddstid som ges av medlemsstaterna löpa ut senast den dag då det skydd som ges i det land där rättshavaren är medborgare löper ut, och den får inte överstiga den tid som fastställs i artikel 3.3. Medlemsstater som då detta direktiv antas särskilt i enlighet med sina internationella förpliktelser ger en längre skyddstid än den som följer av bestämmelserna i punkterna 1 och 2, får behålla detta skydd till dess internationella överenskommelser om skyddstiden för upphovsrätt eller närstående rättigheter har ingåtts.Artikel 8Beräkning av skyddstiderDe skyddstider som föreskrivs i detta direktiv beräknas från den 1 januari det år som följer på den händelse som ger upphov till skyddet.Artikel 9Ideella rättigheterBestämmelserna i detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av medlemsstaternas bestämmelser om de ideella rättigheterna.Artikel 10Tillämpning i tiden1. Om en skyddstid som är längre än den motsvarande skyddstid som föreskrivs i detta direktiv redan löper i en medlemsstat på den dag som avses i artikel 13.1 skall detta direktiv inte medföra att skyddstiden förkortas i den medlemsstaten.2. De skyddstider som fastställs i detta direktiv skall tillämpas på alla verk och prestationer som skyddas i minst en medlemsstat på den dag som avses i artikel 13.1, i enlighet med de nationella bestämmelserna om upphovsrätt eller närstående rättigheter eller som uppfyller kriterierna för skydd enligt direktiv 92/100/EEG.3. Detta direktiv skall inte påverka sådana utnyttjanden som skett före den dag som avses i artikel 13.1. Medlemsstaterna skall anta de nödvändiga bestämmelserna för att särskilt skydda rättigheter som förvärvats av tredjeman.4. Medlemsstater behöver inte tillämpa bestämmelserna i artikel 2.1 på filmverk eller audiovisuella verk som skapats före den 1 juli 1994.5. Medlemsstaterna får fastställa den dag från vilken artikel 2.1 skall tillämpas, förutsatt att den dagen inte är senare än den 1 juli 1997.Artikel 11Teknisk anpassning1. Artikel 8 i direktiv 91/250/EEG skall upphöra att gälla.2. Artiklarna 11 och 12 i direktiv 92/100/EEG skall upphöra att gälla.Artikel 12AnmälningsförfarandeMedlemsstaterna skall omgående till kommissionen anmäla eventuella officiella förslag om att föreskriva nya närstående rättigheter, inbegripet de viktigaste orsakerna för att införa dem och den skyddstid som planeras.Artikel 13Allmänna bestämmelser1. Medlemsstaterna skall före den 1 juli 1995 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att uppfylla artikel 1-11 i detta direktiv.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.2. Medlemsstaterna skall tillämpa artikel 12 från dagen för anmälan av detta direktiv.Artikel 14Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 29 oktober 1993.På rådets vägnarR. URBAINOrdförande(1) EGT nr C 92, 11.4.1992, s. 6 ochEGT nr C 27, 30.1.1993, s. 7.(2) EGT nr C 337, 21.12.1992, s. 205 ochbeslut av den 27 oktober 1993.(3) EGT nr C 287, 4.11.1992, s. 53.(4) EGT nr L 122, 17.5.1991, s. 42.(5) EGT nr L 346, 27.11.1992, s. 61.