Avis juridique important

|

31998L0029

Rådets direktiv 98/29/EG av den 7 maj 1998 om harmonisering av huvudbestämmelserna för kreditförsäkringar för medellånga och långa exportaffärer

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 148 , 19/05/1998 s. 0022 - 0032

RÅDETS DIREKTIV 98/29/EG av den 7 maj 1998 om harmonisering av huvudbestämmelserna för kreditförsäkringar för medellånga och långa exportaffärerEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 113 i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochmed beaktande av följande:(1) Kreditförsäkringar för medellånga och långa exportaffärer spelar en viktig roll i internationell handel och utgör ett viktigt handelspolitiskt instrument.(2) Kreditförsäkringar för medellånga och långa exportaffärer spelar en viktig roll för handeln med utvecklingsländer och främjar dessa länders integrering med världsekonomin, vilket är ett mål för gemenskapens utvecklingspolitik.(3) Skillnaderna mellan medlemsstaternas nu existerande statsstödda system för kreditförsäkringar för medellånga och långa exportaffärer med avseende på de huvudsakliga beståndsdelarna i försäkringsskyddet, premiebestämmelserna och täckningspolitiken kan leda till att konkurrensen mellan företag inom gemenskapen snedvrids.(4) De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv bör inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det mål, som består i att åstadkomma den harmonisering som är nödvändig för att säkerställa att exportpolitiken grundas på enhetliga principer och att konkurrensen mellan företagen inom gemenskapen inte snedvrids.(5) För att minska befintlig snedvridning av konkurrensen är det önskvärt att de olika statsstödda systemen för exportkreditförsäkringar harmoniseras enligt artikel 112 i fördraget, på grundval av enhetliga principer och på ett sådant sätt att de bildar en integrerad del av den gemensamma handelspolitiken.(6) Regeringars (eller särskilda av regeringar kontrollerade institutioners) tillhandahållande av exportkreditgarantisystem eller exportkreditförsäkringssystem till premier som är otillräckliga för att täcka systemens långsiktiga kostnader och förluster betraktas som förbjudna exportsubventioner i det avtal om subventioner och utjämningsåtgärder som ingicks inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan (1986-1994) (1) (se artikel 3.1 a och bilaga I j till avtalet).(7) Den premie som kreditförsäkraren tar ut bör motsvara den risk som försäkras.(8) En harmonisering skulle gynna samarbete mellan de kreditförsäkrare som agerar på en stats vägnar eller med statligt stöd, och öka samarbetet mellan företag inom gemenskapen enligt artikel 130 i fördraget.(9) Både harmonisering och samarbete är huvudsakliga och avgörande faktorer för gemenskapsexportens konkurrenskraft på marknader utanför gemenskapen.(10) I kommissionens vitbok om den inre marknadens fullbordande som antogs av Europeiska rådet i juni 1985 betonas vikten av ett samarbetsvänligt klimat hos gemenskapens företag.(11) Genom sitt beslut (2) av den 27 september 1960 inrättade rådet en arbetsgrupp för samordning av politiken för kreditförsäkringar, kreditgarantier och finansiella krediter.(12) Den 15 maj 1991 gav den nämnda arbetsgruppen mandat till experter från var och en av de dåvarande medlemsstaterna vilka, under namnet Expertgruppen för den inre marknaden 1992, den 27 mars 1992, den 11 juni 1993 och den 9 februari 1994 lade fram rapporter, som innehöll ett antal förslag.(13) Genom beslut 93/112/EEG (3) genomförde rådet OECD-överenskommelsen om riktlinjer för exportkrediter med offentligt stöd i gemenskapsrätten.(14) Rådets direktiv 70/509/EEG av den 27 oktober 1970 om antagande av gemensamma kreditförsäkringsvillkor för medellånga och långa exportaffärer med offentliga köpare (4), och rådets direktiv 70/510/EEG av den 27 oktober 1970 om antagande av gemensamma kreditförsäkringsvillkor för medellånga och långa exportaffärer med privata köpare (5), bör ersättas med det här direktivet.(15) Denna begynnande harmonisering av exportkreditförsäkringarna bör ses som ett steg i riktning mot samstämmighet mellan medlemsstaternas olika system.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Tillämpningsområde Detta direktiv är tillämpligt på försäkringsskydd för affärer avseende export av varor och/eller tjänster med ursprung i en medlemsstat, under förutsättning att detta stöd ges, direkt eller indirekt, för en eller flera medlemsstaters räkning eller med stöd av en eller flera medlemsstater och omfattar en total riskperiod på minst två år, dvs. återbetalningsperioden inklusive tillverkningsperioden.Detta direktiv gäller varken försäkringsskydd för anbud, förskottsbetalning eller fullgörandegarantier och inte heller försäkring för säkerhet för "retention money", så kallad retention payment bond. Det gäller inte heller försäkringsskydd för risker avseende byggutrustning och byggmaterial när dessa används lokalt för att fullgöra ett affärsavtal.Artikel 2 Medlemsstaternas skyldigheter Medlemsstaterna skall se till att alla institut, som direkt eller indirekt erbjuder försäkringsskydd i form av exportkreditförsäkringar, garantier eller refinansiering för medlemsstatens räkning eller med stöd av den medlemsstat som företräder själva regeringen eller som kontrolleras av och/eller handlar enligt bemyndigande av den regering som erbjuder försäkringsskydd, nedan kallade försäkringsgivare, erbjuder försäkringsskydd för affärer avseende export av varor och/eller tjänster i enlighet med bestämmelserna i bilagan, när exportaffärerna görs med länder utanför gemenskapen och finansieras med hjälp av köparkrediter eller leverantörskrediter eller betalas kontant.Artikel 3 Genomförandebeslut De beslut som avses i punkt 46 i bilagan skall fattas av kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 4.Artikel 4 Kommitté Kommissionen skall biträdas av en kommitté som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Den skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.Kommissionen skall besluta med omedelbar verkan. Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen emellertid genast underrätta rådet. I sådana fall:- Skall kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade åtgärderna under en tid som inte överstiger en månad från den dag då rådet underrättats.- Får rådet fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet inom den tid som anges i första strecksatsen.Artikel 5 Rapport och översyn Kommissionen skall senast den 31 december 2001 förelägga rådet en rapport om de erfarenheter som gjorts och den samstämmighet som uppnåtts vid tillämpning av bestämmelserna i detta direktiv.Artikel 6 Förhållande till andra förfaranden De förfaranden som föreskrivs i detta direktiv kompletterar dem som inrättas genom beslut 73/391/EEG (6).Artikel 7 Upphävande Direktiv 70/509/EEG och direktiv 70/510/EEG upphävs.Artikel 8 Överföring Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 april 1999. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 9 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 10 Adressater Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 7 maj 1998.På rådets vägnarM. BECKETTOrdförande(1) EGT L 336, 23.12.1994, s. 156.(2) EGT 66, 27.10.1960, s. 1339/60.(3) EGT L 44, 22.2.1993, s. 1. (beslutet senast ändrat genom beslut 97/530/EG (EGT L 216, 8.8.1997, s. 77).(4) EGT L 254, 23.11.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.(5) EGT L 254, 23.11.1970, s. 26. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.(6) EGT L 346, 17.12.1973, s. 1. Beslutet ändrat genom rådets beslut 76/641/EEG (EGT L 223, 16.8.1976, s. 25).BILAGA GEMENSAMMA PRINCIPER FÖR EXPORTKREDITFÖRSÄKRINGAR KAPITEL I: FÖRSÄKRINGSSKYDDETS BESTÅNDSDELAR Avsnitt 1: Allmänna principer och definitioner 1. Tillämpningsområde för de gemensamma principerna a) De gemensamma principer som framgår av denna bilaga skall tillämpas på försäkringsskydd för leverantörskrediter med privata eller offentliga köpare och för köparkrediter med offentliga eller privata låntagare.b) De gemensamma principerna skall tillämpas på försäkringsskydd för alla risker som definieras i punkt 4. Försäkringsgivaren kan dock i varje enskilt fall besluta att inskränka sitt försäkringsskydd till att avse endast vissa risker.c) När en privat gäldenärs skyldighet i sin helhet och ovillkorligt garanteras av en enhet som betraktas som offentlig i enlighet med punkt 5 i denna bilaga skall de gemensamma principerna för offentliga gäldenärer gälla.Med gäldenär avses i denna bilaga antingen köparen eller låntagaren enligt punkt 1 a, eller deras borgensman såvitt avser den försäkrade affären.2. Kännetecken på leverantörskredit a) Begreppet "leverantörskredit" används i samband med ett affärsavtal om export av varor och/eller tjänster med ursprung i en medlemsstat mellan en eller flera leverantörer och en eller flera köpare varigenom köparen eller köparna åtar sig att betala leverantören eller leverantörerna kontant eller att köpa på kreditvillkor.b) Försäkringsvillkoren för leverantörskrediter skall tillämpas när försäkringsskydd ges till företag som är etablerade i en medlemsstat i enlighet med artikel 58 i fördraget.c) Om ett affärsavtal finansieras med hjälp av en köparkredit eller något annat slag av finansiering skall det försäkringsskydd som ges till exportören inom ramen för affärsavtalet följa försäkringsvillkoren för leverantörskrediter.3. Kännetecken på köparkredit a) Begreppet köparkredit används i samband med ett låneavtal mellan ett eller flera finansieringsinstitut och en eller flera finansieringsinstitut och en eller flera låntagare som finansierar ett affärsavtal om export av varor och/eller tjänster med ursprung i en medlemsstat, varigenom låneinstitutet, eller låneinstituten åtar sig att i enlighet med den underliggande affären betala leverantören eller leverantörerna kontant för köparens eller köparnas eller låntagarens eller låntagarnas räkning, medan köparen eller köparna eller låntagaren eller låntagarna kommer att betala låneinstitutet eller låneinstituten på kreditvillkor.b) Försäkringsvillkoren för köparkredit skall tillämpas när försäkringsskydd ges till finansieringsinstitut, oberoende av var de är etablerade eller registrerade, under förutsättning att köparkrediten utgör en ovillkorlig skyldighet för låntagaren att betala sin skuld, oberoende av fullgörandet av det affärsavtal som skall finansieras.c) Försäkringsvillkoren för köparkredit skall tillämpas på försäkringsskydd till ett finansieringsinstitut i fråga om överlåtbara instrument som i behörig ordning innehas av det finansieringsinstitutet och som skall betalas av en köpare i enlighet med något slags arrangemang för finansiering av affärsavtal.4. Definition av risker a) Den kommersiella risken för privata gäldenärer bestäms i punkterna 14, 15 och 16.b) Den politiska risken för privata gäldenärer bestäms i punkterna 17-22 och för offentliga gäldenärer i punkterna 15-22.c) Tillverkningsrisken bestäms i punkt 6 b.d) Kreditrisken bestäms i punkt 6 c.5. Gäldenärens status a) En enhet som oavsett formen företräder själva den offentliga myndigheten och som varken rättsligt eller administrativt kan förklaras vara på obestånd skall betraktas som en offentlig gäldenär. Detta kan antingen vara en suverän gäldenär, dvs. en enhet som äger statens hela trovärdighet och kreditvärdighet, till exempel finansministeriet eller centralbanken, eller något annat, underordnat, offentligt organ, såsom regionala, kommunala eller halvstatliga myndigheter eller andra offentliga institutioner.b) Vid fastställande av gäldenärsstatus skall försäkringsgivaren beakta- gäldenärens rättsliga status,- faktisk verkan av en rättslig åtgärd mot gäldenären,- gäldenärens finansiella resurser och inkomster; härvidlag skall beaktas att en offentlig gäldenär också kan befria sig från sina skulder med användning av medel som saknar samband med statliga medel, till exempel inkomster genom lokala skatter, eller genom tillhandahållande av offentliga tjänster, samt- den grad av inflytande eller kontroll över gäldenären som värdlandets regering kan utöva.c) En gäldenär som enligt ovannämnda kriterier inte är offentlig skall i princip anses vara privat.Avsnitt 2: Försäkringsskyddets omfattning 6. Risker som täcks a) De risker som täcks skall vara risken för tillverkningsförlust och kreditrisk.b) Förlust till följd av tillverkningsrisken uppkommer när försäkringstagaren har avbrutit fullgörandet av sina åtaganden enligt avtalet eller tillverkningen av beställda varor för en tid av sex månader i följd, förutsatt att ett sådant avbrott direkt och uteslutande orsakas av att en eller flera täckta skadeorsaker som förtecknas i punkterna 14-22 inträffar.c) Förlust till följd av kreditrisken uppkommer när försäkringstagaren inte har kunnat erhålla betalning av ett belopp han har att fordra enligt det relevanta affärsavtalet eller låneavtalet under en tid av tre månader efter förfallodagen, under förutsättning att den uteblivna betalningen direkt och uteslutande orsakas av en eller flera täckta skadeorsaker som anges i punkterna 14-22.d) När risken i samband med en köparkredit garanteras ovillkorligt skall försäkringsgivaren följa de principer och förfaranden som anges i punkterna 32, 33 och 47 a.7. Försäkringsskyddets omfattning a) Försäkringsskydd för tillverkningsrisk skall, inom gränserna för kontraktsbeloppet, omfatta de kostnader som försäkringstagaren ådragit sig antingen genom att fullgöra sina skyldigheter enligt avtalet eller vid tillverkning av de varor som avses i avtalet, under förutsättning att dessa kostnader i egentlig mening kan hänföras till avtalets fullgörande.Försäkringsskyddet i fråga om tillverkningsrisken skall inte omfatta- kostnader som hänför sig till varor och/eller tjänster för vilka försäkringsskyddet med avseende på kreditrisken redan blivit gällande,- belopp som betalas av försäkringstagaren efter det att en garanti som givits med avseende på det avtal som täcks tagits i anspråk. Detta hindrar emellertid inte försäkringsgivaren från att täcka risker av detta slag som ligger utanför detta direktivs tillämpningsområde, och- belopp som motsvarar straffavgifter och skadestånd som försäkringstagaren betalar till gäldenären.b) Försäkringsskydd för kreditrisk skall omfatta det belopp (kapitalbelopp och ränta) som köparen är skyldig enligt affärsavtalet eller som låntagaren är skyldig enligt låneavtalet, inklusive den ränta som löper efter förfallodatumet (dröjsmålsränta).Försäkringsskydd för kreditrisken skall inte omfatta belopp för straffavgifter och skadestånd som försäkringstagaren betalar till gäldenären.8. Täckningsgrad a) Täckningsgraden och basen för bestämning av maximibeloppet för ersättning som försäkringsgivaren ansvarar för skall uttryckligen anges i det kreditförsäkringsbrev som utfärdas av försäkringsgivaren.b) Om en försäkringsgivare ger en täckningsgrad som är högre än 95 % skall den följa de principer och förfaranden som anges i punkterna 32, 33 och 47 a.9. Självrisk Utan att det påverkar bestämmelserna i punkt 8 b, skall försäkringstagaren för egen räkning bära hela självrisken. Försäkringsgivaren får besluta att tillåta försäkringstagaren att helt eller delvis överlåta en sådan självrisk.10. Försäkringsskydd för affärer i utländsk valuta Om betalning eller finansiering i en eller flera utländska valutor föreskrivs i avtalet kan försäkringsskydd ges i valfri sådan valuta.11. Leveranser från utlandet Underleverantörsavtal med parter i en eller flera medlemsstater skall automatiskt omfattas av försäkringsskyddet i enlighet med rådets beslut 82/854/EEG av den 10 december 1982 om bestämmelser beträffande exportgarantier och exportfinansiering för vissa underleverantörsavtal med parter i andra medlemsstater i Europeiska gemenskaperna eller i icke-medlemsländer (1).12. Tidpunkt på försäkringsskyddet blir gällande a) Vid köparkredit skall försäkringsskyddet bli gällande den dag då låneavtalet träder i kraft, under förutsättning att de villkor som måste vara uppfyllda enligt kreditförsäkringsbrevet och låneavtalet har uppfyllts.b) Vid leverantörskredit skall försäkringsskyddet mot tillverkningsrisken bli gällande den dag då affärsavtalet träder i kraft under förutsättning att de villkor som måste vara uppfyllda enligt kreditförsäkringsbrevet och affärsavtalet har uppfyllts.Försäkringsskyddet mot kreditrisken skall bli gällande den dag då försäkringstagaren helt har fullgjort sina skyldigheter enligt avtalet och därigenom är berättigad till betalning under förutsättning att de villkor som måste vara uppfyllda enligt kreditförsäkringsbrevet och affärsavtalet har uppfyllts. Försäkringsskyddet mot kreditrisken får emellertid bli gällande den dag då någon delleverans eller delförsändelse görs under förutsättning att försäkringstagaren, i enlighet med avtalets villkor, är berättigad till betalning av ett bestämt och exakt belopp som motsvarar värdet av de levererade eller avsända varorna och/eller tjänsterna.Avsnitt 3: Skadeorsaker och undantag från ansvar 13. Försäkringsgivarens ansvar Försäkringsgivaren skall vara ansvarig om skadan direkt och uteslutande kan hänföras till en eller flera av de skadeorsaker som anges i punkterna 14-22.14. Obestånd Den privata gäldenärens och, i förekommande fall, dennes borgensmans obestånd, rättsligt eller i praktiken.15. Försummelse Försummelse av gäldenären och i förekommande fall dennes borgensman.16. Godtyckligt hävande eller vägran Beslut av köparen enligt en leverantörskredit att avbryta eller upphäva affärsavtalet eller att vägra ta emot varorna och/eller tjänsterna, utan rätt att göra det.17. Beslut av tredje land Åtgärd eller beslut av regeringen i ett annat land än försäkringsgivarens land eller försäkringstagarens land, inbegripet åtgärder och beslut av offentliga myndigheter som kan anses utgöra regeringsingripanden, vilket hindrar fullgörande av låneavtalet eller affärsavtalet.18. Betalningsinställelse Allmän betalningsinställelse som förordnas antingen av regeringen i gäldenärens land eller av regeringen i tredje land genom vilket betalning i enlighet med låneavtalet eller affärsavtalet skall göras.19. Förhindrade eller försening av kapitalöverföring Politiska händelser och ekonomiska svårigheter som inträffar eller rättsliga eller administrativa beslut som fattas utanför försäkringsgivarens land, vilka förhindrar eller försenar överföringen av kapital för betalning i enlighet med låneavtalet eller affärsavtalet.20. Lagbestämmelser i gäldenärens land Lagbestämmelser som antagits i gäldenärens land och enligt vilka gäldenärens betalningar i lokal valuta gäller som betalning av skulden, trots att, på grund av förändringar i växelkursen, sådana betalningar, när de räknats om till valutan i affärsavtalet eller i låneavtalet, inte längre täcker skuldbeloppet på dagen för kapitalöverföringen.21. Beslut av försäkringsgivarens eller försäkringstagarens land Åtgärder och beslut av regeringen i försäkringsgivarens eller försäkringstagarens land, inbegripet Europeiska gemenskapens åtgärder och beslut rörande handel mellan en medlemsstat och tredje land, till exempel exportförbud, såvida följderna inte täcks på annat sätt av den berörda regeringen.22. Force majeure Vid force majeure som uppstår utanför försäkringsgivarens land, vilket kan inbegripa krig och inbördeskrig, revolution, uppror, oroligheter, cyklon, översvämning, jordbävning, vulkanutbrott, flodvåg och kärnkraftsolycka, under förutsättning att följderna inte omfattas av annan försäkring.23. Allmänna undantag från ansvar Försäkringsgivaren bör ha rätt att avsäga sig ansvar för alla skador som direkt eller indirekt är hänförliga till följande:a) Handling eller underlåtenhet från försäkringstagarens sida eller från en person som handlar för dennes räkning.b) Bestämmelser som begränsar försäkringstagarens rättigheter, som omfattas av låneavtalet, affärsavtalet eller någon därtill knuten handling, inklusive någon handling som rör villkoren för garantier eller säkerhet.c) Ytterligare överenskommelser mellan försäkringstagaren och gäldenären efter det att låneavtalet eller affärsavtalet ingåtts, vilka hindrar eller försenar betalningen av skulden.d) Vid leverantörskredit, bristande fullgörelse från underleverantörens, medleverantörers eller andra leverantörers sida, om denna bristande fullgörelse inte orsakats av sådana politiska händelser som anges bland de skadeorsaker som förtecknas i punkterna 17-22.Avsnitt 4: Bestämmelser om skadereglering 24. Karenstid för skadereglering a) Karenstiden för skadereglering skall motsvara den tid som enligt punkterna 6 b och 6 c skall löpa för att den täckta risken skall uppstå.b) Ingen karenstid för skadereglering behöver tillämpas- när det gäller en privat gäldenär och den uteblivna betalningen beror på gäldenärens obestånd, rättsligt eller i praktiken,- vid ett bilateralt mellanstatligt avtal om skuldkonsolidering.25. Skadeersättning och övertagande a) Försäkringstagaren är vid utgången av den karenstid som avses i punkt 24 berättigad till skadeersättning under förutsättning att de villkor för försäkringen och skadeersättningen som måste vara uppfyllda har uppfyllts, att anspråket är rättsligt giltigt och att försäkringstagaren har hanterat risken med tillbörlig försiktighet.b) Försäkringsgivaren har rätt att överta försäkringstagarens rättigheter enligt låneavtalet eller enligt affärsavtalet.26. Ställda säkerheter Om gäldenärens skyldigheter gentemot försäkringstagaren har säkrats genom en garanti eller annan säkerhet måste försäkringstagaren ha vidtagit alla nödvändiga åtgärder som krävs enligt försäkringsbrevet för att se till att garantin eller annan säkerhet är giltig och kan göras gällande, och att säkerheten verkligen kan göras gällande.27. Beräkning av skadeersättning Utan att det påverkar bestämmelserna i punkt 31 skall försäkringsgivaren vid beräkning av skadeersättning inte betala försäkringstagaren ett belopp som överstiger den egentliga summan av dennes totala förlust och/eller som överstiger det belopp som försäkringstagaren egentligen var berättigad att erhålla från låntagaren enligt låneavtalet eller från köparen enligt affärsavtalet.28. Skadeutbetalning Skadeersättningen skall betalas utan dröjsmål, dock senast inom en månad efter karenstidens utgång, under förutsättning att försäkringsgivaren genast har underrättats om den fordran på ersättning som har uppkommit, och fått alla nödvändiga upplysningar, handlingar och bevis för att kunna fastställa ersättningens giltighet i rimlig tid.I fall av försäkringsskydd för tillverkningsrisk skall fordran betalas inom en månad räknat antingen från karenstidens utgång, i förekommande fall från tiden för mottagande av ett sakkunnigutlåtande eller från tiden för överenskommelsen mellan försäkringstagaren och försäkringsgivaren om ersättningsbeloppet, beroende på vilken tidpunkt som är den senaste.29. Tvist angående skadereglering Om förluster som är föremål för en ansökan om ersättning från försäkringstagarens sida har samband med rättigheter om vilka tvist råder kan försäkringsgivaren vänta med att betala skadeersättningen tills tvisten har avgjorts till försäkringstagarens fördel av den domstol eller skiljedomstol som anges i låneavtalet eller affärsavtalet.30. Bilateralt mellanstatligt avtal om skuldkonsolidering a) Om det täckta låneavtalet eller affärsavtalet är föremål för ett bilateralt mellanstatligt avtal om skuldkonsolidering skall försäkringstagaren iaktta villkoren i avtalet om konsolidering både med avseende på de försäkrade och de oförsäkrade delarna i låneavtalet eller affärsavtalet. Försäkringstagaren skall ge försäkringsgivaren all nödvändig hjälp för att avtalet om skuldkonsolidering skall kunna fullgöras.b) Om det försäkrade beloppet omfattas av ett bilateralt mellanstatligt avtal om skuldkonsolidering får försäkringsgivaren avstå från den tid på en månad som anges i punkt 28 när det bilaterala avtalet har blivit gällande.31. Tilläggskostnader Tilläggskostnader som orsakas av åtgärd för att minimera eller undvika förlust skall täckas i proportion till täckningsgraden enligt kreditförsäkringsbrevet under förutsättning att kostnaderna har godkänts av försäkringsgivaren. Tilläggskostnader inbegripet kostnader för rättegång och andra rättsliga åtgärder för att minimera eller undvika förlust men inte kostnaderna för att fastställa berättigande till skadeersättning.Om sådana kostnader hänför sig till belopp eller fordran som inte täcks av försäkringsgivaren skall de dock fördelas proportionellt mellan försäkrade och oförsäkrade belopp och fordringar.KAPITEL II: PREMIER 32. Allmänna principer för fastställande av premier Premiernas nivåer skall närma sig varandra. I detta syfte skall de premier som debiteras för exportkreditförsäkringar- motsvara den risk (landrisk, statsrisk, offentlig och/eller privat risk) som täcks,- motsvara omfattningen och kvaliteten hos det försäkringsskydd som ges, och- vara tillräckliga för att täcka driftskostnader och förluster på lång sikt.33. Försäkringsskyddets kvalitet När försäkringsskyddets kvalitet enligt punkt 32 fastställs skall täckningsgraden, frågan om huruvida försäkringsskyddet är villkorat och alla andra faktorer som påverkar försäkringsskyddets kvalitet tas i beaktande.34. Landriskbedömning Premienivån för varje land eller kategori av länder skall grundas på en rimlig riskbedömning för landet eller kategorin av länder.35. Gäldenärens kreditvärdighet När premiesatserna fastställs skall försäkringsgivaren på lämpligt sätt beakta gäldenärens kreditvärdighet inklusive dennes status enligt punkt 5.36. Riskperiod När premien beräknas skall försäkringsgivaren beakta den sammanlagda riskperioden samt återbetalningsprofilen och räntan.37. Premiegrundande belopp a) Premie skall betalas på det premiegrundande beloppet och skall i möjligaste mån bygga på minimipremienivåer. Miniminivåerna skall uttryckas i procenttal av ett referensvärde under antagande om att premien inkasserades till fullo på försäkrings- eller garantidagen; för kreditrisken skall detta referensvärde vara minst lånets kapitalbelopp eller den (re-)finansierade delen av affärsavtalen och för tillverkningsrisken det sammanlagda kontraktsbeloppet minskat med förskottet.b) I fråga om tillverkningsrisk kan det premiegrundande beloppet minskas till den maximala förväntade förlusten.38. Betalning av premien a) Det sammanlagda premiebeloppet förfaller till betalning på dagen för kreditförsäkringsbrevet eller garantin eller när avtalet eller låneavtalet blir gällande utan inskränkningar.b) Premien kan betalas genom avbetalningar eller genom påslag på räntesatsen, förutsatt att detta i nettonuvärde motsvarar det premiebelopp som avses i punkt 38 a ovan.KAPITEL III: LANDPOLITIK 39. Fastställande av landpolitik a) Försäkringsgivaren skall, mot bakgrund av sin storlek och sina strukturella ekonomiska krav, grunda sin landpolitik på sin riskbedömning av landet, på sin sammanlagda riskexponering för varje land och på sammansättningen av sin landriskportfölj.b) När försäkringsgivaren fastställer sin landpolitik skall gäldenärsländernas klassificering beaktas.c) Trots detta skall försäkringsgivaren vara fri att upphöra med eller begränsa täckningen för ett visst land, oberoende av länderklassificeringen.40. Definition av total riskexponering Den totala riskexponering skall, inom gränserna för täckningsgraden, fastställas på grundval av beloppen för medellånga och långa affärer enligt artikel 1 i direktivet.41. Landrisk a) För den grupp av länder som utgör den bästa risken skall försäkringsgivaren i princip inte göra några inskränkningar i sin täckningspolitik.b) För övriga länder får försäkringsgivaren göra inskränkningar i sin täckningspolitik.c) En försäkringsgivare som i princip inte erbjuder försäkringsskydd för ett land eller en särskild grupp av länder får emellertid undantagsvis täcka vissa affärer som är av bilateralt politiskt eller nationellt intresse, eller då fritt konvertibel utländsk valuta är tillgänglig för affärerna i fråga.d) För de länder som anges i punkt b ovan får försäkringsgivaren sätta en gräns för riskerna, var för sig eller tillsammans, till exempel enligt följande:- Den totala riskexponeringen i det landet.- Det totala värdet av försäkringsutfästelserna.- Nya kontraktsbelopp som skall försäkras.- Det högsta belopp som kan försäkras för varje affär.Försäkringsgivaren kan också höja nivån på de premier han tillämpar.Under riskgränsen för ett visst land skall i princip inga begränsningar i täckningspolitiken göras.42. Särskilda villkor för landpolitiken Under alla omständigheter får försäkringsgivaren för ett visst land, rutinmässigt och oberoende av länderkategori, tillämpa vissa täckningsvillkor, till exempel- betalnings- och/eller transfereringsgaranti som utfärdas av landets centralbank eller finansministerium,- oåterkallelig remburs eller bankgaranti,- förlängning av karenstiden,- sänkning av försäkringens täckningsgrad, och- inskränkningar i täckningen för vissa verksamhetsområden eller för vissa typer av projekt.KAPITEL IV: ANMÄLNINGSFÖRFARANDEN 43. Anmälningsförfarandenas omfattning a) Försäkringsgivaren skall tillämpa följande förfaranden vid tillämpning av de allmänna principer som anges i kapitel I, II och III i denna bilaga.b) Dessa förfaranden kompletterar de förfaranden som fastställs i rådets beslut 73/391/EEG av den 13 december 1973 om samråds- och informationsförfaranden i fråga om kreditförsäkring, kreditgarantier och finansiella krediter (2).44. Olika former av anmälningsförfarande De fyra slag av anmälningsförfarande med kommissionen och övriga försäkringsgivare som mottagare som kommer att finnas är följande:- Årlig anmälan i informationssyfte.- Beslutsanmälan.- Förhandsanmälan i informationssyfte.- Efterhandsanmälan i informationssyfte.De uppgifter som lämnas skall inte avslöjas för tredje part.45. Årlig anmälan i informationssyfte a) Försäkringsgivaren skall i slutet av varje år, dock senast den 30 april påföljande år, underrätta övriga försäkringsgivare och kommissionen om sin verksamhet under det gångna året. Denna rapport skall omfatta alla gäldenärsländer och för varje land ange följande:- Det sammanlagda beloppet av de utfästelser som gjorts.- Den totala riskexponeringen enligt definitionen i punkt 40.- Intjänad premie.- Erhållna återvinningar.- Utbetalda skadeersättningar.b) Försäkringsgivaren skall i början av varje år, dock senast den 31 januari, underrätta övriga försäkringsgivare och kommissionen och den täckningspolitik, inklusive typ och nivå för tak för täckningen samt de villkor försäkringsgivaren har för avsikt att rutinmässigt tillämpa på täckning, enligt vad som planeras att tillämpas för det kommande året.46. Beslutsanmälan a) När det finns konkurrerande anbud från exportörer eller banker inom gemenskapen skall en berörd försäkringsgivare på begäran av en annan berörd försäkringsgivare omgående informera om gäldenärens status i den ifrågavarande affären enligt definitionen i punkt 5.b) Om det inte råder enighet om gäldenärens status skall försäkringsgivarna ställa sin information till övriga försäkringsgivares förfogande för att försöka enas om gäldenärens status.c) Om försäkringsgivarna inte har kunnat enas om gäldenärens status inom tio arbetsdagar från den dag då informationen begärdes, skall de berörda försäkringsgivarna underrätta kommissionen och bifoga nödvändig information. Kommissionen skall då fatta beslut enligt förfarandet i artikel 4 i direktivet.47. Förhandsanmälan i informationssyfte a) Försäkringsgivare som har för avsikt att avvika från bestämmelserna i denna bilaga genom att bevilja med fördelaktiga försäkringsvillkor för en särskild affär eller en rad affärer, en viss sektor eller vissa sektorer, ett visst land eller vissa länder eller för systemet i sin helhet skall underrätta övriga försäkringsgivare och kommissionen om detta minst sju arbetsdagar innan beslutet träder i kraft och uppge skälen till den planerade avvikelsen, t.ex. nödvändigheten av att matcha den internationella konkurrensen, samt ange vilken premie som kommer att tas ut.b) Försäkringsgivare som avser att ta ut lägre premier än de som årligen anmälts i enlighet med punkt 45 b skall anmäla sin avsikt till övriga försäkringstagare och kommissionen minst sju arbetsdagar innan beslutet blir gällande.c) Försäkringsgivare som, till följd av en annan försäkringsgivares anmälan enligt a eller b ovan, avser att bevilja mer fördelaktiga villkor än denne skall anmäla sina avsikter till övriga försäkringsgivare och kommissionen minst sju arbetsdagar innan beslutet träder i kraft och uppge vilken premie som den avser att ta ut.d) Försäkringsgivare som i enlighet med punkt 41 c avser att försäkra affärer med gäldenärer i länder där försäkringsgivaren normalt inte erbjuder täckning, skall anmäla sin avsikt för övriga försäkringsgivare och kommissionen minst sju arbetsdagar innan beslutet blir gällande och ange vilket premiebelopp som försäkringsgivaren avser att ta ut.48. Efterhandsanmälan i informationssyfte a) Försäkringsgivare som beslutar att avvika från bestämmelserna i denna bilaga genom att ge sämre försäkringsvillkor för en särskild affär eller en rad affärer, en viss sektor eller vissa sektorer, ett visst land eller vissa länder, eller för sitt system som helhet, skall senast den 31 januari anmäla detta till övriga försäkringsgivare och kommissionen för föregående kalenderår.b) Försäkringsgivare som beslutar att justera delar av den landpolitik som årligen anmälts i enlighet med punkt 45 b skall omgående anmäla detta till övriga försäkringsgivare och kommissionen.c) Försäkringsgivare som, till följd av en anmälan enligt punkt 47 a och/eller 47 b, beslutar att medge samma villkor som den som gör denna anmälan skall omgående anmäla detta till övriga försäkringsgivare och kommissionen.d) Varje försäkringsgivare skall omgående lämna detaljerade upplysningar om sin verksamhet då övriga försäkringsgivare eller kommissionen i klargörande syfte eller informationssyfte begär sådana.49. Användning av elektronisk post Anmälan skall normalt göras med elektronisk post eller, vid behov, på annat lämpligt sätt, som innebär att kommunikation sker skriftligen och omedelbart.(1) EGT L 357, 18.12.1982, s. 20.(2) EGT L 346, 17.12.1973, s. 1. Beslutet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.


Avis juridique important

|

31984L0372

Kommissionens direktiv 84/372/EEG av den 3 juli 1984 om en anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 70/157/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om tillåten ljudnivå och avgassystemet för motorfordon

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 196 , 26/07/1984 s. 0047 - 0049 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 4 s. 0205  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 16 s. 0032  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 4 s. 0205  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 16 s. 0032

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 3 juli 1984 om en anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 70/157/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om tillåten ljudnivå och avgassystemet för motorfordon (84/372/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(1), senast ändrat genom direktiv 80/1267/EEG(2), särskilt artikel 11 i detta,med beaktande av rådets direktiv 70/157/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om tillåten ljudnivå och avgassystemet för motorfordon(3), senast ändrat genom direktiv 81/334/EEG(4), särskilt artikel 3 i detta, ochmed beaktande av följande:Med hänsyn till gjorda erfarenheter och den nuvarande tekniska nivån inom detta område är det nu möjligt att ändra vissa krav beträffande metoden att mäta det buller som avges av vissa fordonstyper så att kraven bättre anpassas till verkliga driftförhållanden. De fordon som berörs är högprestandafordon och fordon med automatisk växellåda med manuellt växelval.En väsentlig egenskap särskilt hos denna typ av högprestandafordon är att de är byggda med den mest avancerade tekniken, som normalt föregår de metoder som därefter tillämpas i serieproduktionen, och med optimering av delar och egenskaper som berör aktiv och passiv säkerhet, luftförorening, buller och bränsleförbrukning. De nuvarande metoderna för bestämning av tillåten ljudnivå, vilka utformats för att påvisa hur mycket buller fordonet avger då det framförs i stadstrafik, är inte, enligt de senaste rönen, representativa för den verkliga användningen av högprestandafordon i stadstrafik. De ändringar som behövs för att undanröja denna olägenhet och för  att medge en noggrannare bestämning av det buller som avges av denna fordonstyp har redan antagits av FNs ekonomiska kommission för Europa i dess reglemente nr 51 som nyligen ändrats.Bestämmelserna i detta direktiv överensstämmer med yttrandet från Kommittén för anpassning till teknisk utveckling av direktiv om avskaffande av tekniska handelshinder inom motorfordonssektorn.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilaga 1 till direktiv 70/157/EEG, senast ändrat genom direktiv 81/334/EEG, ändras enligt bilagan till detta direktiv.Artikel 2 1. Från den 1 oktober 1984 får medlemsstaterna inte, av skäl som hänför sig till den tillåtna ljudnivån och avgassystemet- vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller utfärda det dokument som anges i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 70/156/EEG eller bevilja ett nationellt typgodkännande avseende en typ av motorfordon, eller- förbjuda att sådana fordon tas i bruk,om ljudnivån och avgassystemet för denna typ av fordon eller berörda fordon överensstämmer med bestämmelserna i direktiv 70/157/EEG i dess lydelse enligt detta direktiv.2. Från den 1 oktober 1985 får medlemsstaterna- inte längre utfärda det dokument som anges i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 70/156/EEG för en fordonstyp om dess ljudnivå och avgassystem inte överensstämmer med bestämmelserna i direktiv ö70/157/EEG i dess lydelse enligt detta direktiv,- vägra att bevilja ett nationellt typgodkännande för en fordonstyp om dess ljudnivå och avgassystem inte överensstämmer med bestämmelserna i direktiv 70/157/EEG som ändrats av detta direktiv.3. Från den 1 oktober 1986 får medlemsstaterna förbjuda att fordon vars ljudnivå och avgassystem inte överensstämmer med bestämmelserna i direktiv 70/157/EEG som ändrats av detta direktiv, tas i bruk för första gången.Artikel 3 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 oktober 1984. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 3 juli 1984.På kommissionens vägnarKarl-Heinz NARJESLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.(2) EGT nr L 375, 31.12.1980, s. 34.(3) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 16.(4) EGT nr L 131, 18.5.1981, s. 6.BILAGA Ändringar i bilaga 1 till direktiv 70/157/EEGPunkt 5.2.2.4.3.2 skall ersättas med följande:"5.2.2.4.3.2.IngångshastighetFordonet skall närma sig linjen AA' med en jämn hastighet som motsvarar den lägsta av följande två hastigheter:- Den hastighet som motsvarar tre fjärdedelar av det motorvarvtal S då motorn avger märkeffekten.- 50 km/tim.Om det för fordon med automatisk växellåda med mer än två växellägen sker en nedväxling till första växelläget under provningen, får tillverkaren välja ett av följande provningsförfaranden:- Fordonets hastighet V skall ökas till högst 60 km/tim så att nedväxling undviks.- Hastigheten V skall hållas konstant på 50 km/tim och bränsletillförseln till motorn skall begränsas till 95 % av den tillförsel som behövs för full belastning. Detta villkor anses som uppfyllt- i fråga om en ottomotor, när spjällets öppningsvinkel är 90 %, och- i fråga om en dieselmotor, när rörelsen hos insprutningspumpens reglerstång är begränsad till 90 % av dess slaglängd.Om fordonet är försett med automatisk växellåda utan manuellt växelval, skall det provas vid olika ingångshastigheter, nämligen 30, 40 och 50 km/tim, eller vid tre fjärdedelar av fordonets högsta hastighet om detta värde är lägre. Provningsresultatet skall vara det som erhålls vid den hastighet som ger den högsta ljudnivån."Punkt 5.2.2.4.3.3.1.1 skall ersättas med följande:"5.2.2.4.3.3.1.1.Fordon i kategorierna M1 och N1 som är försedda med en manuell växellåda med högst fyra växlar för körning framåt skall provas i andra växelläget.Fordon i dessa kategorier försedda med en manuell växellåda med fler än fyra växlar för körning framåt skall i tur och ordning provas i andra och tredje växellägena. Endast utväxlingar avsedda för normal körning på väg skall användas. Det aritmetiska medelvärdet av de ljudnivåer som registreras för var och en av dessa båda provningar skall beräknas.Fordon i kategori M1 med fler än fyra växlar för körning framåt och utrustade med en motor som utvecklar en högsta effekt på mer än 140 kW och vars förhållande mellan tillåten högsta effekt och tillåten totalvikt överstiger 75 kW/t får dock provas enbart i tredje växelläget, under förutsättning att den hastighet vid vilken fordonets bakre del passerar linjen BB' i tredje växelläget är högre än 61 km/tim."Punkt 5.2.2.4.3.3.2 skall ersättas med följande:"5.2.2.4.3.3.2.Automatisk växellåda utrustad med manuellt växelvalProvningen skall utföras med väljaren i det läge som rekommenderas av tillverkaren för 'normal' körning."


title: Kommissionens direktiv 2009/83/EG av den 27 juli 2009 om ändring av vissa bilagor till Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG med avseende på tekniska bestämmelser om riskhantering (Text av betydelse för EES )

text:
               28.7.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 196/14

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2009/83/EG
   av den 27 juli 2009
   om ändring av vissa bilagor till Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG med avseende på tekniska bestämmelser om riskhantering
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG av den 14 juni 2006 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (1), särskilt artikel 150.1 l, och
   av följande skäl:

               (1)

               För att säkerställa att direktiv 2006/48/EG genomförs och tillämpas på ett enhetligt sätt inrättade kommissionen och Europeiska banktillsynskommittén under år 2006 en arbetsgrupp (”Capital Requirements Directive Transposition Group”, nedan kallad CRDTG) med uppdrag att diskutera och finna lösningar på frågor i samband med genomförandet av det direktivet. Enligt CRDTG behöver vissa tekniska bestämmelser i bilagorna V, VI, VII, VIII, IX, X och XII till direktiv 2006/48/EG specificeras ytterligare för att säkerställa en enhetlig tillämpning. Dessutom är vissa av bestämmelserna inte förenliga med sunda riskhanteringsmetoder i kreditinstitut. Det är därför lämpligt att ändra dessa bestämmelser.

               (2)

               För att nå fram till en fullt fungerande inre marknad är det nödvändigt att förtydliga på vilka sätt ett kreditinstitut kan styrka en väsentlig överföring av risker utanför dess balansräkning. Det är också lämpligt att öka kreditkonverteringsfaktorn för likviditetsfaciliteter som kreditinstitut tilldelar specialföretag utanför balansräkningen.

               (3)

               Direktiv 2006/48/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (4)

               De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från Europeiska bankkommittén.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Direktiv 2006/48/EG ska ändras på följande sätt:

               1.

               I bilaga V ska punkt 8 ersättas med följande:

                           ”8.

                           Risker som uppstår till följd av värdepapperisering där kreditinstitut är investerare, originator eller medverkande institut ska utvärderas och åtgärdas genom lämpliga riktlinjer och förfaranden. Dessa riktlinjer och förfaranden ska bland annat säkerställa att transaktionens ekonomiska innehåll avspeglas fullständigt i riskbedömningen och ledningens beslut.”

               2.

               Del 1 av bilaga VI ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           I punkt 29 ska första stycket ersättas med följande:

                                       ”29.

                                       Exponeringar mot institut med en återstående löptid på mer än tre månader, för vilka det föreligger ett kreditbetyg som tilldelats av ett utsett ratinginstitut, ska ges riskvikt enligt tabell 4, varvid de valbara ratinginstitutens kreditbetyg ska rangordnas av de behöriga myndigheterna enligt en sexgradig skala för värdering av kreditkvalitet.”

                           b)

                           I punkt 31 ska första stycket ersättas med följande:

                                       ”31.

                                       Exponeringar mot institut med en återstående löptid på högst tre månader, för vilka det föreligger ett kreditbetyg som tilldelats av ett utsett ratinginstitut, ska ges riskvikt enligt tabell 5, varvid de valbara ratinginstitutens kreditbetyg ska rangordnas av de behöriga myndigheterna enligt en sexgradig skala för värdering av kreditkvalitet.”

                           c)

                           Punkt 14 ska ersättas med följande:

                           d)

                           I punkt 73 ska första meningen ersättas med följande:

                                       ”73.

                                       Exponeringar mot institut, på vilka punkterna 29–32 är tillämpliga och mot företag, för vilka det föreligger en kortfristig kreditvärdering från ett utsett ratinginstitut, ska ges riskvikt enligt tabell 7, varvid de valbara ratinginstitutens kreditvärderingar ska rangordnas av de behöriga myndigheterna enligt en sexgradig skala för värdering av kreditkvalitet.”

                           e)

                           Följande punkt ska läggas till som punkt 90:

                                       ”90.

                                       Vid hyresavtal ska exponeringsvärdet motsvara nuvärdet av minimileasingbetalningarna. Med minimileasingbetalningar avses de betalningar under hyrestiden som hyrestagaren förpliktas, eller kan förpliktas, att göra samt alla förmånliga köpoptioner (som skäligen kan antas komma att utnyttjas). Ett garanterat restvärde som uppfyller villkoren i punkterna 26–28 i del 1 av bilaga VIII för valbarheten av tillhandahållare av kreditriskskydd samt minimikraven i punkterna 14–19 i del 2 av bilaga VIII för godkännande av andra slag av garantier ska också inräknas bland minimileasingbetalningarna. Dessa exponeringar ska hänföras till tillämplig exponeringsklass enligt artikel 79. Om exponeringen är ett restvärde av leasade tillgångar ska de riskvägda exponeringsbeloppen beräknas enligt följande: 1/t × 100 % × exponeringsvärdet, där t är det som är störst av 1 och det närmaste antalet hela år som återstår av hyrestiden.”

               3.

               Del 1 av bilaga VII ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 25 ska ersättas med följande:

                                       ”25.

                                       Det riskvägda exponeringsbeloppet ska motsvara den potentiella förlust på kreditinstitutets aktieexponeringar som motsvarar ett 99-procentigt ensidigt konfidensintervall i en intern value at risk-modell avseende skillnaden mellan den kvartalsvisa avkastningen och en relevant riskfri räntenivå under en lång jämförelseperiod, multiplicerad med faktorn 12,5. De riskvägda exponeringsbeloppen på aktieportföljssnivån ska minst motsvara summan av delsummorna av de minsta riskvägda exponeringsbelopp som krävs enligt PD/LGD-metoden och de motsvarande förväntade förlustbeloppen multiplicerade med 12,5, beräknat på grundval av de PD-värden som anges i punkt 24 i del 2 och de tillhörande LGD-värden som anges i punkterna 25 och 26 i del 2.”

                           b)

                           Punkt 27 ska ersättas med följande:

                                       ”27.

                                       De riskvägda exponeringsbeloppen ska beräknas enligt följande formel:

                                                   Riskvägt exponeringsbelopp = 100 % × exponeringsvärdet,

                                                   utom då exponeringen är ett restvärde av leasade tillgångar. I det fallet ska det riskvägda exponeringsbeloppet beräknas enligt följande:

                                                               1/t × 100 % × exponeringsvärdet,

                                                               där t är det som är störst av 1 och det närmaste antalet hela år som återstår av hyrestiden.”

               4.

               Del 2 av bilaga VII ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 13 c ska ersättas med följande:

                                       ”c)

                                       För exponeringar vid transaktioner med derivatinstrument som tas upp i bilaga IV med fullständiga eller nära fullständiga säkerheter och marginallånetransaktioner med fullständiga eller nära fullständiga säkerheter som omfattas av ett ramavtal om nettning ska värdet på M anges till transaktionens vägda genomsnittliga återstående löptid, där M dock ska vara minst 10 dagar. För repor eller värdepappers- eller råvarulån som omfattas av ett ramavtal om nettning ska värdet på M anges till transaktionens vägda genomsnittliga återstående löptid, där M dock ska vara minst 5 dagar. Det nominella beloppet för varje transaktion ska användas för att väga löptiden.”

                           b)

                           I punkt 14 ska inledningsfrasen ersättas med följande:

                                       ”14.

                                       Utan hinder av punkt 13 a, b, c, d och e ska M vara minst en dag för”

               5.

               I del 4 av bilaga VII ska punkt 96 ersättas med följande:

                           ”96.

                           Kraven i punkterna 97–104 ska inte gälla för garantier som tillhandahålls av kreditinstitut, nationella regeringar och centralbanker samt företag som uppfyller kraven i punkt 26 g i del 1 i bilaga VIII, om kreditinstitutet har fått godkännande att tillämpa reglerna i artiklarna 78–83 för exponeringar mot sådana enheter. I detta fall ska kraven i artiklarna 90–93 tillämpas.”

               6.

               Del 1 av bilaga VIII ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           I punkt 9 ska följande stycke läggas till:
                           ”Om fondföretaget inte enbart placerar i instrument som kan medräknas enligt punkterna 7 och 8, får andelarna medräknas som säkerhet med värdet av de medräkningsbara tillgångarna under antagandet att fondföretaget i så stor utsträckning som dess uppdrag medger har placerat i icke-medräkningsbara tillgångar. I de fall då icke-medräkningsbara tillgångar kan ha ett negativt värde på grund av skulder eller ansvarsförbindelser som följer av ägande ska kreditinstitutet beräkna det sammanlagda värdet av de icke-medräkningsbara tillgångarna och minska värdet av de medräkningsbara tillgångarna med värdet av de icke-medräkningsbara tillgångarna om dessas sammanlagda värde är negativt.”

                           b)

                           I punkt 11 ska följande stycke läggas till:
                           ”Om fondföretaget inte enbart placerar i instrument som kan medräknas enligt punkterna 7 och 8 och i poster enligt led a i denna punkt, får andelarna medräknas som säkerhet med värdet av de medräkningsbara tillgångarna under antagandet att fondföretaget i så stor utsträckning som dess uppdrag medger har placerat i icke-medräkningsbara tillgångar. I de fall då icke-medräkningsbara tillgångar kan ha ett negativt värde på grund av skulder eller ansvarsförbindelser som följer av ägande ska kreditinstitutet beräkna det sammanlagda värdet av de icke-medräkningsbara tillgångarna och minska värdet av de medräkningsbara tillgångarna med värdet av de icke-medräkningsbara tillgångarna om dessas sammanlagda värde är negativt.”

               7.

               Del 2 av bilaga VIII ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 13 ska ersättas med följande:

                                       ”13.

                                       För att livförsäkringar som pantsatts hos det långivande kreditinstitutet ska godkännas måste samtliga följande villkor vara uppfyllda:

                                                   a)

                                                   Livförsäkringen ska vara pantsatt till förmån för eller överlåten på det utlånande kreditinstitutet.

                                                   b)

                                                   Det företag som tillhandahåller livförsäkringen ska ha underrättats om pantsättningen eller överlåtelsen och till följd därav inte få betala förfallna belopp enligt kontraktet utan det utlånande kreditinstitutets samtycke.

                                                   c)

                                                   Det långivande kreditinstitutet ska ha rätt att annullera försäkringen och erhålla återköpsvärdet om låntagaren skulle fallera.

                                                   d)

                                                   Det utlånande kreditinstitutet ska underrättas om eventuella uteblivna betalningar enligt kontraktet från försäkringstagarens sida.

                                                   e)

                                                   Kreditriskskyddet ska tillhandahållas för lånets hela löptid. Om detta inte är möjligt på grund av att försäkringsförhållandet upphör redan innan kreditförhållandet avslutas, ska kreditinstitutet se till att beloppet från försäkringen fungerar som säkerhet för kreditinstitutet tills lånets löptid upphör.

                                                   f)

                                                   Panträtten eller överlåtelsen ska vara rättsligt bindande och kunna hävdas i alla jurisdiktioner som är relevanta vid den tidpunkt då kreditavtalet ingås.

                                                   g)

                                                   Det företag som tillhandahåller livförsäkringen ska deklarera dess återköpsvärde som inte får kunna minskas.

                                                   h)

                                                   Återköpsvärdet ska erläggas på begäran inom skälig tid.

                                                   i)

                                                   Betalning av återköpsvärdet får inte begäras utan kreditinstitutets medgivande.

                                                   j)

                                                   Det företag som tillhandahåller livförsäkringen ska omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/83/EG och 2001/17/EG (2) eller står under tillsyn av en behörig myndighet i ett tredjeland vars former för tillsyn och regelgivning är minst likvärdiga med dem som tillämpas inom gemenskapen.

                           b)

                           I punkt 16 ska inledningsfrasen ersättas med följande:

                                       ”16.

                                       Om en exponering är skyddad genom en garanti som i sin tur är skyddad genom en motgaranti av en nationell regering, en centralbank, ett delstatligt självstyrande organ eller en lokal myndighet eller ett offentligt organ för vilka fordringar hanteras som fordringar på den nationella regering inom vars territorium de är etablerade enligt artiklarna 78–83, en multilateral utvecklingsbank eller en internationell organisation som åsatts 0 % riskvikt enligt eller i kraft av artiklarna 78–83 eller en enhet inom offentlig sektor för vilken fordringar hanteras som fordringar på kreditinstitut enligt artiklarna 78–83 får exponeringen behandlas som om den vore skyddad genom en garanti som tillhandahållits av enheten i fråga förutsatt att följande villkor är uppfyllda:”

               8.

               Del 3 av bilaga VIII ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 24 ska ersättas med följande:

                                       ”24.

                                       Den förenklade metoden för finansiella säkerheter får bara användas om riskvägda exponeringsbelopp beräknas enligt artiklarna 78–83. Ett kreditinstitut får inte använda både den förenklade och den fullständiga metoden för finansiella säkerheter i andra fall än de som avses i artiklarna 85.1 och 89.1. Kreditinstituten ska visa för de behöriga myndigheterna att en sådan exceptionell användning av båda metoderna inte har skett selektivt i syfte att få minskade minimikapitalkrav och inte utgör tillsynsarbitrage.”

                           b)

                           Punkt 26 ska ersättas med följande:

                                       ”26.

                                       Den riskvikt som skulle gälla enligt artiklarna 78–83, om långivaren vore direkt exponerad mot säkerhetsinstrumentet, ska gälla för de delar av exponeringsvärdena där säkerhet ställts genom marknadsvärdet på en erkänd säkerhet. Därvid ska exponeringsvärdet för en post utanför balansräkningen som ingår i förteckningen i bilaga II vara 100 % av dess värde i stället för det exponeringsvärde som anges i artikel 78.1. Riskvikten avseende den andel där säkerhet ställts ska vara minst 20 %, förutom i de fall som anges i punkterna 27–29. Det återstående exponeringsvärdet ska ges den riskvikt som skulle tillämpas på en exponering utan säkerhet mot motparten enligt artiklarna 78–83.”

                           c)

                           I punkt 33 ska definitionen av variabeln E ersättas med följande:
                           ”E är exponeringsvärdet fastställt enligt artiklarna 78–83 eller artiklarna 84–89, beroende på vad som är tillämpligt, om exponeringen inte är täckt av någon säkerhet. För detta ändamål ska, för kreditinstitut som beräknar riskvägda exponeringsbelopp enligt artiklarna 78–83, exponeringsvärdet för en post utanför balansräkningen som tas upp i bilaga II vara lika med 100 % av dess värde i stället för det exponeringsvärde som anges i artikel 78.1, och för kreditinstitut som beräknar riskvägda exponeringsbelopp enligt artiklarna 84–89 ska exponeringsvärdet för de poster som tas upp i punkterna 9–11 i del 3 av bilaga VII beräknas med användning av konverteringsfaktorn 100 % i stället för de konverteringsfaktorer eller procentandelar som anges i dessa punkter.”

                           d)

                           I punkt 69 ska följande mening läggas till:
                           ”Därvid ska exponeringsvärdet för de poster som tas upp i punkterna 9, 10 och 11 i del 3 av bilaga VII beräknas med konverteringsfaktorn eller procentandelen 100 % i stället för de konverteringsfaktorer eller producentandelar som anges i dessa punkter.”

                           e)

                           Punkt 75 ska ersättas med följande:

                                       ”75.

                                       Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat tillämpar den alternativa metoden i punkt 73, får de behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat tillåta sina kreditinstitut att tillämpa riskvikter enligt den behandling som avses i punkt 73 på exponeringar mot säkerhet i bostadsfastigheter eller kommersiella fastigheter, som är belägna inom den förstnämnda medlemsstatens territorium på samma villkor som de som gäller i den medlemsstaten.”

                           f)

                           Punkt 80 ska ersättas med följande:

                                       ”80.

                                       Om villkoren i punkt 13 i del 2 är uppfyllda ska den del av en exponering som har säkerhet i gällande återköpsvärde för kreditriskskydd enligt punkt 24 i del 1 antingen

                                                   a)

                                                   ges riskvikter i enlighet med punkt 80a, om exponeringen omfattas av artiklarna 78–83, eller

                                                   b)

                                                   tilldelas LGD-värdet 40 %, om exponeringen omfattas av artiklarna 84–89, men inte av kreditinstitutets egna skattningar av LGD.

                                             I händelse av valutaobalans ska det gällande återköpsvärdet minskas enligt punkt 84, och värdet av kreditriskskyddet vara lika med livförsäkringens gällande återköpsvärde.”

                           g)

                           Följande nya punkt 80a ska införas efter punkt 80:

                                       ”80a.

                                       Vid tillämpning av punkt 80 a ska följande riskvikter tilldelas utifrån den riskvikt som satts på en icke-efterställd exponering utan säkerhet mot det företag som tillhandahåller livförsäkringen:

                                                   a)

                                                   Riskvikten 20 %, om den icke-efterställda exponeringen utan säkerhet mot det företag som tillhandahåller livförsäkringen har tilldelats riskvikten 20 %.

                                                   b)

                                                   Riskvikten 35 %, om den icke-efterställda exponeringen utan säkerhet mot det företag som tillhandahåller livförsäkringen har tilldelats riskvikten 50 %.

                                                   c)

                                                   Riskvikten 70 %, om den icke-efterställda exponeringen utan säkerhet mot det företag som tillhandahåller livförsäkringen har tilldelats riskvikten 100 %.

                                                   d)

                                                   Riskvikten 150 %, om den icke-efterställda exponeringen utan säkerhet mot det företag som tillhandahåller livförsäkringen har tilldelats riskvikten 150 %.”

                           h)

                           Punkt 87 ska ersättas med följande:

                                       ”87.

                                       Vid tillämpning av artikel 80 ska g vara den riskvikt som ges till en exponering, vars exponeringsvärde (E) är fullständigt skyddat genom obetalt skydd (GA), varvid

                                                   E är exponeringsvärdet enligt artikel 78. Därvid ska exponeringsvärdet för en post utanför balansräkningen som ingår i förteckningen i bilaga II vara 100 % av dess värde i stället för det exponeringsvärde som anges i artikel 78.1.

                                                   g är riskvikten för exponeringar mot tillhandahållaren av skydd enligt artiklarna 78–83, och

                                                   GA är det värde på G* som beräknats enligt punkt 84 och som justerats ytterligare för eventuell löptidsobalans enligt vad som anges i del 4.”

                           i)

                           I punkt 88 ska definitionen av variabeln E ersättas med följande:
                           ”E är exponeringsvärdet enligt artikel 78. Därvid ska exponeringsvärdet för en post utanför balansräkningen som ingår i förteckningen i bilaga II vara 100 % av dess värde i stället för det exponeringsvärde som anges i artikel 78.1.”

                           j)

                           Punkterna 90, 91 och 92 ska ersättas med följande:

                                       ”90.

                                       När det gäller den täckta delen av exponeringsvärdet E (baserat på kreditriskskyddets justerade värde GA) får PD enligt del 2 i bilaga VII anges till skyddstillhandahållarens PD eller ett PD-värde som ligger mellan låntagarens och garantigivarens värde om full ersättning inte anses motiverad. I fråga om efterställda exponeringar och icke-efterställt obetalt skydd får det LGD-värde användas som enligt del 2 i bilaga VII ska tillämpas på icke-efterställda fordringar.”

                                       ”91.

                                       För alla delar av exponeringen för vilka ingen säkerhet ställts ska PD anges till låntagarens värde och LGD ska anges till den underliggande exponeringens värde.”

                                       ”92.

                                       GA är det värde på G* som beräknats enligt punkt 84 och som justerats ytterligare för eventuell löptidsobalans enligt vad som anges i del 4. E är exponeringsvärdet enligt del 3 av bilaga VII. Därvid ska exponeringsvärdet för de poster som tas upp i punkterna 9–11 i del 3 av bilaga VII beräknas med konverteringsfaktorn eller procentandelen 100 % i stället för de konverteringsfaktorer eller producentandelar som anges i dessa punkter.”

               9.

               Del 2 av bilaga IX ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 1 ska ändras på följande sätt:

                                       i)

                                       Inledningsfrasen ska ersättas med följande:

                                                   ”1.

                                                   Det kreditinstitut som är originator vid en traditionell värdepapperisering får undanta värdepapperiserade exponeringar från beräkningen av riskvägda exponeringsbelopp och förväntade förlustbelopp, om något av följande villkor är uppfyllt:

                                                               a)

                                                               En betydande kreditrisk som är förenad med de värdepapperiserade exponeringarna befinns ha överförts till tredje parter.

                                                               b)

                                                               Det kreditinstitut som är originator tillämpar riskvikten 1 250 % på alla positioner det innehar i värdepapperiseringen eller drar av dessa värdepapperiseringspositioner från sin kapitalbas enligt artikel 57 r.”

                                       ii)

                                       Följande punkter 1a–1d ska läggas till efter det inledande stycket:

                                                   ”1a.

                                                   Utom i det fall då den behöriga myndigheten beträffande en enskild transaktion har beslutat att den minskning av de riskvägda exponeringsbeloppen som det kreditinstitut som är originator skulle kunna uppnå genom värdepapperiseringen i fråga inte är motiverad genom att en kreditrisk som står i proportion till den överförs till tredje parter, ska en betydande kreditrisk anses ha överförts till tredje parter i följande fall:

                                                               a)

                                                               De riskvägda exponeringsbeloppen för de mellanliggande positioner (”mezzanine-trancher”) som det kreditinstitut som är originator innehar i värdepapperiseringen i fråga överstiger inte 50 % av de riskvägda exponeringsbeloppen för samtliga förekommande mellanliggande positioner i denna värdepapperisering.

                                                               b)

                                                               Det finns inga mellanliggande positioner i värdepapperiseringen i fråga, och originatorn kan visa att exponeringsvärdet för de värdepapperiseringspositioner som skulle dras av från kapitalbasen eller ges riskvikten 1 250 % med betydande marginal överstiger en skälig skattning av den förväntade förlusten på de värdepapperiserade exponeringarna, och det kreditinstitut som är originator innehar högst 20 % av exponeringsvärdena för de värdepapperiseringspositioner som skulle dras av från kapitalbasen eller ges riskvikten 1 250 %.

                                                   1b.

                                                   I punkt 1a avses med mellanliggande värdepapperiseringspositioner värdepapperiseringspositioner som tilldelas lägre riskvikt än 1 250 % och som är lägre prioriterade än den högst prioriterade positionen i värdepapperiseringen i fråga och även lägre prioriterade än varje position i värdepapperiseringen, för vilken

                                                               a)

                                                               för värdepapperiseringspositioner som omfattas av punkterna 6–36 i del 4: kreditkvalitetssteg 1, eller

                                                               b)

                                                               för värdepapperiseringspositioner som omfattas av punkterna 37–36 i del 4: kreditkvalitetssteg 1 eller 2 har getts enligt del 3.

                                                   1c.

                                                   Som alternativ till punkterna 1a och 1b får en betydande kreditrisk anses ha överförts om den behöriga myndigheten har förvissat sig om att ett kreditinstitut tillämpar riktlinjer och metoder som säkerställer att den minskning av kapitalkraven som det är möjligt för originatorn att uppnå genom värdepapperiseringen är motiverad genom en överföring av kreditrisk till tredje parter som står i proportion till minskningen. För att en behörig myndighet ska anse sig förvissad om detta ska alltid krävas att det kreditinstitut som är originator kan styrka att denna överföring av kreditrisk till tredje parter även erkänns inom ramen för kreditinstitutets interna riskhantering och kapitalallokering.

                                                   1d.

                                                   Utöver kraven i punkterna 1 till 1c ska samtliga följande villkor vara uppfyllda:”

                           b)

                           Punkt 2 ska ändras på följande sätt:

                                       i)

                                       Första stycket ska ersättas med följande:

                                                   ”2.

                                                   Ett kreditinstitut som är originator till en syntetisk värdepapperisering får beräkna riskvägda exponeringsbelopp och, i tillämpliga fall, förväntade förlustbelopp för värdepaperiserade exponeringar i enlighet med punkterna 3 och 4, om ett av följande villkor är uppfyllt:

                                                               a)

                                                               En betydande kreditrisk befinns ha överförts till tredje parter genom betalt eller obetalt kreditriskskydd.

                                                               b)

                                                               Det kreditinstitut som är originator tillämpar riskvikten 1 250 % på alla positioner det innehar i värdepapperiseringen eller drar av dessa värdepapperiseringspositioner från sin kapitalbas enligt artikel 57 r.”

                                       ii)

                                       Följande punkter 2a–d ska läggas till efter första stycket:

                                                   ”2a.

                                                   Såvida inte den behöriga myndigheten efter en bedömning av det enskilda fallet har beslutat att den minskning av de riskvägda exponeringsbeloppen som det kreditinstitut som är originator skulle kunna uppnå genom värdepapperiseringen i fråga inte är motiverad genom att en kreditrisk som står i proportion till den överförs till tredje parter, ska en betydande kreditrisk anses ha överförts om ett av följande villkor är uppfyllt:

                                                               a)

                                                               De riskvägda exponeringsbeloppen för de mellanliggande positioner (”mezzanine-trancher”) som det kreditinstitut som är originator innehar i värdepapperiseringen i fråga överstiger inte 50 % av de riskvägda exponeringsbeloppen för samtliga förekommande mellanliggande positioner i denna värdepapperisering.

                                                               b)

                                                               Det finns inga mellanliggande positioner i värdepapperiseringen i fråga, och originatorn kan visa att exponeringsvärdet för de värdepapperiseringspositioner som skulle dras av från kapitalbasen eller ges riskvikten 1 250 % med betydande marginal överstiger en skälig skattning av den förväntade förlusten på de värdepapperiserade exponeringarna, och det kreditinstitut som är originator innehar högst 20 % av exponeringsvärdena för de värdepapperiseringspositioner som skulle dras av från kapitalbasen eller ges riskvikten 1 250 %.

                                                   2b.

                                                   I punkt 2a avses med mellanliggande värdepapperiseringspositioner värdepapperiseringspositioner som tilldelas lägre riskvikt än 1 250 % och som är lägre prioriterade än den högst prioriterade positionen i värdepapperiseringen i fråga och även lägre prioriterade än varje position i värdepapperiseringen, för vilken

                                                               a)

                                                               för värdepapperiseringspositioner som omfattas av punkterna 6–36 i del 4: kreditkvalitetssteg 1, eller

                                                               b)

                                                               för värdepapperiseringspositioner som omfattas av punkterna 37–36 i del 4: kreditkvalitetssteg 1 eller 2 har getts enligt del 3.

                                                   2c.

                                                   Som alternativ till punkterna 2a och 2b får en betydande kreditrisk anses ha överförts om den behöriga myndigheten har förvissat sig om att ett kreditinstitut tillämpar riktlinjer och metoder som säkerställer att den minskning av kapitalkraven som det är möjligt för originatorn att uppnå genom värdepapperiseringen är motiverad genom en överföring av kreditrisk till tredje parter som står i proportion till minskningen. För att en behörig myndighet ska anse sig förvissad om detta ska alltid krävas att det kreditinstitut som är originator kan styrka att denna överföring av kreditrisk till tredje parter även erkänns inom ramen för kreditinstitutets interna riskhantering och kapitalallokering.

                                                   2d.

                                                   Överföringen ska dessutom uppfylla följande villkor:”

               10.

               Del 4 av bilaga IX ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Första stycket i punkt 13 ska ersättas med följande:
                           ”Om följande villkor är uppfyllda, får för fastställandet av dess exponeringsvärde en konverteringsfaktor på 50 % tillämpas på det nominella beloppet för en likviditetsfacilitet:”

                           b)

                           Punkterna 2.4.2 och 14 ska utgå.

                           c)

                           Punkt 48 ska utgå.

                           d)

                           Punkterna 3.5.1 och 56 ska utgå.

               11.

               I del 2 av bilaga X ska punkt 1 ersättas med följande:

                           ”1.

                           Kapitalkravet för operativ risk ska beräknas som det treåriga genomsnittet av de sammanlagda årliga kapitalkraven för samtliga affärsområden som anges i tabell 2. Under varje år får negativa kapitalkrav (till följd av negativa bruttointäkter) för något affärsområde utan begränsning kvittas mot positiva kapitalkrav för andra affärsområden. Dock ska, om det sammanlagda kapitalkravet för samtliga affärsområden under ett visst år är negativt, det värde för det året som ska användas vid beräkningen sättas till noll.”

               12.

               Del 3 av bilaga X ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 14 ska ersättas med följande:

                                       ”14.

                                       Kreditinstituten ska kunna fördela sina uppgifter om tidigare interna förluster på de affärsområden som definieras i del 2 och på de typer av händelser som definieras i del 5 och på begäran tillhandahålla dessa uppgifter till den behöriga myndigheterna. Förlusthändelser som påverkar hela institutet får föras till ett ytterligare affärsområde, ”bolagsposter”, på grund av särskilda omständigheter. Det måste finnas dokumenterade och objektiva kriterier för att knyta förluster till de specificerade affärsområdena och händelsetyperna. Förluster till följd av operativa risker som har samband med kreditrisker och som tidigare har inkluderats i de interna databaserna för kreditrisk måste registreras i databaserna för operativ risk och identifieras separat. Sådana förluster ska inte omfattas av kapitalkrav för operativa risker, så länge som de fortsätter att behandlas som kreditrisker vid beräkningen av minimikapitalkrav. Förluster till följd av operativa risker som har samband med marknadsrisker ska omfattas av kapitalkravet för operativ risk.”

                           b)

                           Punkt 29 ska ersättas med följande:

                                       ”29.

                                       Lättnaden av kapitalkraven till följd av erkännande av försäkring och andra former av risköverföring får inte överstiga 20 % av kapitalkravet för operativ risk före erkännandet av de riskreducerande åtgärderna.”

               13.

               I punkt 10 i del 2 av bilaga XII ska följande led d och e läggas till:

                           ”d)

                           de högsta, lägsta och genomsnittliga value-at-riskvärdena per dag under rapporteringsperioden och per sista dagen i perioden, och

                           e)

                           en jämförelse av slutvärdena för value-at-risk per dag med den dagliga förändringen av portföljens värde vid slutet av följande affärsdag tillsammans med en analys av eventuella betydande överskridanden under rapporteringsperioden.”

               14.

               I bilaga XII ska punkt 3 i del 3 ersättas med följande:

                           ”3.

                           Kreditinstitut som använder den metod som anges i artikel 105 för beräkning av kapitalbaskraven för operativ risk ska lämna en beskrivning av användningen av försäkring och andra former av risköverföring för att reducera sådana risker.”

         Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 31 oktober 2010 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv.
   De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 31 december 2010.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 27 juli 2009.

            På kommissionens vägnar

         Charlie McCREEVY

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EUT L 177, 30.6.2006, s. 1.

      (2)  EGT L 110, 20.4.2001, s. 28.”


Avis juridique important

|

31988L0076

Rådets direktiv 88/76/EEG av den 3 december 1987 om ändring i direktiv 70/220/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftföroreningar genom avgaser från motorfordon

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 036 , 09/02/1988 s. 0001 - 0032 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0003  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0003

RÅDETS DIREKTIV av den 3 december 1987 om ändring i direktiv 70/220/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftföroreningar genom avgaser från motorfordon (88/76/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Det är viktigt att vidta åtgärder i syfte att successivt upprätta den inre marknaden under tiden fram till den 31 december 1992. Den inre marknaden skall utgöra ett område utan inre gränser inom vilket ett fritt utbyte av varor, personer, tjänster och kapital är säkerställt.Enligt de Europeiska gemenskapernas första aktionsprogram om skyddet för miljön, som antogs av rådet den 22 november 1973, skall de senaste vetenskapliga framstegen beaktas när det gäller att bekämpa luftförorening i form av avgaser som släpps ut från motordrivna fordon och tidigare antagna direktiv ändras i enlighet med detta. Enligt det tredje aktionsprogrammet bör ytterligare ansträngningar göras för att avsevärt minska utsläppen av luftföroreningar från motordrivna fordon.I direktiv 70/220/EEG(4) fastslås gränsvärden för utsläpp av kolmonoxid och oförbrända kolväten från sådana motorer. Dessa gränsvärden sänktes först genom direktiv 74/290/EEG(5) och kompletterades, genom direktiv 77/102/EEG(6), med gränsvärden för utsläpp av kväveoxider. Gränsvärdena för dessa tre föroreningar sänktes ytterligare genom direktiven 78/665/EEG(7) och 83/351/EEG(8).Kommissionens arbete, som utförts i en strävan att til lämpa en övergripande syn vid utvecklingen av regler för motorfordonsindustrin, har visat att den europeiska industrin redan har tillgång till eller håller på att förfina en motorteknologi som kommer att göra det möjligt att ytterligare sänka gränsvärdena. Under den tidrymd som är aktuell kommer en sådan sänkning inte att äventyra gemenskapens målsättningar inom andra områden, särskilt vad gäller ett effektivt energiutnyttjande.Det är nödvändigt att främja nytänkande och industriell konkurrens på såväl den inre marknaden som på utländska marknader. Det är nödvändigt att gemenskapen vidtar åtgärder mot fordonsutsläpp, vilka innebär en hög ambitionsnivå för miljöskyddet och samtidigt är anpassade till europeiska förhållanden, så att den slutliga effekten på miljön motsvarar den som uppnås med de normer som gäller för utsläpp från fordon i Amerikas Förenta Stater. För att nå detta mål är det lämpligt att tillämpa varierande lösningar för olika motorstorlekar, för att så långt möjligt uppnå att gemenskapens krav kan tillgodoses till rimliga kostnader och med olika tekniska lösningar. De gränsvärden som fastslagits för fordon med en slagvolym mindre än 1,4 liter återspeglar nuvarande tekniska och ekonomiska förhållanden hos de europeiska tillverkarna inom denna sektor av marknaden. De gränsvärden som skall gälla år 1992/93 bör fastställas år 1987.Gränsvärdena i detta direktiv grundar sig på den provmetod som fastslagits i direktiv 70/220/EEG. Förfarandet måste dock anpassas så att det är representativt inte bara för tätortsområden med hög trafikbelastning utan också utanför sådana områden. Ett beslut om en sådan anpassning bör fattas senast år 1987.Enligt artikel 5 i direktiv 70/220/EEG är det möjligt att anpassa bestämmelserna i bilagorna med hänsyn till tekniska framsteg.Bensinmotorer i sådana fordon som omfattas av detta direktiv bör vara konstruerade för att drivas med blyfri bensin, så att användningen av blybaserade tillsatser i bränslen kan upphöra, vilket i hög grad skulle bidra till att minska föroreningen av miljön med detta ämne.Det är nödvändigt att säkerställa att bestämmelserna om motorer med kompressionständning (dieselmotorer) i fordon som omfattas av detta direktiv fortsättningsvis, med hänsyn till de speciella egenskaperna hos de föroreningar som avges från sådana motorer, överensstämmer med kommande ändringar i de bestämmelser som rör andra föroreningar från sådana motorer, vilka behandlas i direktiv 72/306/EEG(9).Under tiden från det att de europeiska normerna antas till det att den modifierade europeiska körcykeln införs, är det önskvärt att fordon som erhåller typgodkännande enligt motsvarande normer på gemenskapens exportmarknader också skall anses uppfylla kraven för EEG-typgodkännande.De medlemsstater som så önskar får, med beaktande av fördragets bestämmelser, i förtid tillämpa de nya värden som fastställs genom detta direktiv. De får dock inte hindra att fordon, av inhemsk tillverkning eller importerade, används eller sprids på marknaden om de uppfyller gemenskapens krav.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilaga 1-3, 6 och 7 till direktiv 70/220/EEG ändras enligt bilagan till detta direktiv. En ny bilaga 3 A införs.Artikel 2 1. Från och med den 1 juli 1988 får ingen medlemsstat av skäl som hänför sig till luftförorening genom gaser från en motor eller kvalitetskrav på motorbränsle:- vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller att utfärda det dokument som avses i andra strecksatsen i artikel 10.1 i direktiv 70/156/EEG(10), senast ändrat genom direktiv 87/403/EEG(11), eller att bevilja nationellt typgodkännande för en motorfordonstyp, eller- förbjuda att sådana fordon tas i bruk,om utsläppen av gasformiga föroreningar från fordonstypen eller från fordonen liksom kraven på motorbränslets kvalitet är sådana att bestämmelserna i direktiv 70/220/EEG i dess lydelse enligt detta direktiv är uppfyllda.2. Medlemsstaterna får: från och med den 1 oktober 1988 i fråga om fordonstyper med motorer med större slagvolym än 2 000 cm³,från och med den 1 oktober 1990 i fråga om fordonstyper med motorer med mindre slagvolym än 1 400 cm³,från och med den 1 oktober 1991 i fråga om fordonstyper med motorer med en slagvolym som uppgår till 1 400 cm³ men inte överstiger 2 000 cm³, samt från och med den 1 oktober 1994 i fråga om fordonstyper med direktinsprutade dieselmotorer med samma slagvolym,- inte längre utfärda det dokument som avses i sista strecksatsen i artikel 10.1 i direktiv 70/156/EEG för en motorfordonstyp,och- vägra att bevilja nationellt typgodkännande för en motorfordonstyp,som släpper ut gasformiga föroreningar i sådana mängder att kraven i bilagorna till direktiv 70/220/EEG, i deras lydelse enligt detta direktiv, inte är uppfyllda.3. Från och med den 1 oktober 1989 i fråga om fordonstyper med motorer med större slagvolym än 2 000 cm³,från och med den 1 oktober 1991 i fråga om fordonstyper med motorer med mindre slagvolym än 1 400 cm³,från och med den 1 oktober 1993 i fråga om fordonstyper med motorer med en slagvolym som uppgår till 1 400 cm³ men inte överstiger 2 000 cm³, samt från och med den 1 oktober 1996 i fråga om fordonstyper med direktinsprutade dieselmotorer med samma slagvolym,får medlemsstaterna förbjuda att fordon tas i bruk, om utsläppen av gasformiga föreningar från fordonen eller kraven på motorbränslets kvalitet är sådana att bestämmelserna i bilagorna till direktiv 70/220/EEG, i deras lydelse enligt detta direktiv, inte är uppfyllda.Artikel 3 1. Medlemsstaterna får vägra att utfärda nationellt typgodkännande, EEG-typgodkännande eller det dokument som avses i andra strecksatsen i artikel 10.1 i direktiv 70/156/EEG för en fordonstyp med förbränningsmotor med styrd tändning som behöver ett bränsle som inte överensstämmer med bestämmelserna i bilagorna till direktiv 70/220/EEG i deras lydelse enligt detta direktiv:- från och med den 1 oktober 1988 i fråga om fordonstyper med en motor med större slagvolym än 2 000 cm³, med de undantag som anges i avsnitt 8.1,- från och med den 1 oktober 1989 i fråga om andra fordonstyper.2. Från och med den 1 oktober 1990 får medlemsstaterna förbjuda att fordon tas i bruk som är utrustade med förbränningsmotorer med styrd tändning som behöver ett bränsle som inte överensstämmer med bestämmelserna i bilagorna till direktiv 70/220/EEG i deras lydelse enligt detta direktiv, om inte tillverkaren lämnar ett skriftligt intyg som godtas av det tekniska organ som beviljade det första typgodkännandet avseende utsläpp. Av intyget skall framgå att en anpassning av fordonen till de nya kraven på bränsle innebär omfattande konstruktions ändringar i form av andra material i inloppseller avgasventilsätena eller en minskning av kompressionsförhållandet, eller en ökning av motorns storlek för att kompensera för effektförluster. I detta fall kan ett sådant förbud endast tillämpas från de tidpunkter som anges i artikel 2.3.Artikel 4 Senast den 31 december 1987 skall rådet på förslag från kommissionen:- besluta om en ytterligare sänkning av de gränsvärden som gäller för fordon med en motorstorlek mindre än 1 400 cm³, att tillämpas senast år 1992 i fråga om utfärdande av nya nationella typgodkännanden och år 1993 i fråga om att ta fordon i bruk,- ändra den provmetod som anges i bilaga 3 till direktiv 70/220/EEG för att anpassa metoden till aktuella förhållanden, främst genom att lägga till körcykler för landsvägskörning,- besluta om ordningen för ikraftträdandet av den ändrade provmetoden i bilaga 3 och om de villkor som skall gälla vid upphävandet av de nuvarande bilagorna 3 och 3 A till direktiv 70/220/EEG i deras lydelse enligt detta direktiv, inbegripet övergångsperioden.Artikel 5 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 1988 och genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 6 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 3 december 1987.På rådets vägnarChr. CHRISTENSENOrdförande(1) EGT nr C 178, 6.7.1984, s. 9, EGT nr C 318, 29.11.1984, s. 6 och EGT nr C 257, 28.9.1987, s. 1.(2) Yttrandet publicerat i EGT nr C 12, 14.1.1985, s. 65 och EGT nr C 190, 20.7.1987, s. 180 och parlamentets ställningstagande den 18 november 1987 (EGT nr C 345, 21.12.1987, s. 59).(3) EGT nr C 25, 28.1.1985, s. 46.(4) EGT nr L 76, 6.4.1970, s. 1.(5) EGT nr L 159, 15.6.1974, s. 61.(6) EGT nr L 32, 3.2.1977, s. 32.(7) EGT nr L 223, 14.8.1978, s. 48.(8) EGT nr L 197, 20.7.1983, s. 1.(9) EGT nr L 190, 20.8.1972, s. 1.(10) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.(11) EGT nr L 220, 8.8.1987, s. 44.BILAGA 1 >Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Start Grafik>>Slut Grafik>>Hänvisning till >BILAGA 2 Efter avsnitten 1.4 och 1.5 skall nothänvisningen "(4)" införas.Efter avsnittet 1.7 skall nothänvisningen "(5)" införas.Följande fotnoter skall läggas till:"(4) Siffran skall avrundas till närmaste tiondels millimeter.(5) Värdet skall beräknas med p som 3,1416 och avrundas till närmaste cm³."Det följande avsnittet skall läggas till i avsnitt 7:"Upplysningar som skall lämnas i samband med de prover som föreskrivs i bilaga 3AVäxlingspunkt (första till andra växeln etc.): ..........Kallstartmetod: .......... "BILAGA 3 Avsnitt 3.1.7. skall utgå.Följande nya bilaga 3A skall läggas till:"BILAGA 3APROV LIKVÄRDIGT MED TYP 1-PROV FÖR KONTROLL AV UTSLÄPPEN EFTER KALLSTART>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>Tillägg 1 KÖRCYKEL>Hänvisning till >>Plats för tabell>Tillägg 2 DYNAMOMETERBANA>Plats för tabell>>Hänvisning till >TABELL 1Korrektionsfaktor (P) för utskjutande delar för olika utskjutande frontarealer (Ap)>Plats för tabell>>Plats för tabell>Tillägg 3 MOTSTÅND MOT ETT FORDONS FRAMDRIVNINGSMOTSTÅND - MÄTMETOD PÅ VÄGOCH PÅ DYNAMOMETERBANA(Samma som tillägg 3 till bilaga 3)Tillägg 4 KONTROLL AV ICKE-MEKANISKA TRÖGHETSMASSOR(Samma som tillägg 4 till bilaga 3)Tillägg 5 BESKRIVNING AV GASPROVTAGNINGSSYSTEM(Samma som tillägg 5 till bilaga 3, men för CVS krävs sex påsar i stället för två)Tillägg 6 KALIBRERING AV UTRUSTNINGEN(Samma som tillägg 6 till bilaga 3)Tillägg 7 KONTROLL AV HELA SYSTEMET(Samma som tillägg 7 till bilaga 3)Tillägg 8 BERÄKNING AV MASSAN FÖRORENINGARDen utsläppta massan av föroreningarna beräknas med följande ekvation:>Hänvisning till >Den utsläppta massan av föroreningarna beräknas på följande sätt:>Start Grafik>Mi = Vmix × Qi × kH × Ci × 10-6därMi = utsläppt massa av föroreningen i, i gram per fas.Vmix = volymen utspädda avgas, uttryckt i liter, per fas och korrigerad till normalförhållanden (273,2 K och 101,33 kPa).Qi = föroreningens densitet i gram per liter vid normal temperatur och normalt tryck (273,2 K och 101,33 kPa).kH = faktor för fuktighetskorrigering vid beräkning av den utsläppta massan kväveoxider. För HC och CO krävs ingen fuktighetskorrigering.Ci = koncentration av föroreningen i, i den utspädda avgasen, uttryckt i ppm, korrigerat för mängden av föroreningen i i utspädningsluften.>Slut Grafik>"BILAGA 6 Tabellen i avsnitt 1 skall ersättas med följande tabell:"1. TEKNISKA EGENSKAPER HOS DET REFERENSBRÄNSLE SOM SKALL ANVÄNDAS VID PROV MED FORDON MED STYRD TÄNDNINGCEC referensbränsle RF-08-A-85Typ: premiumbensin, blyfri>Plats för tabell>"Avsnitt 2 skall ersättas med följande:"2. TEKNISKA EGENSKAPER FÖR DET REFERENSBRÄNSLE SOM SKALL ANVÄNDAS VID PROV MED FORDON MED DIESELMOTORCEC referensbränsle RF-03-A-84(1)(2)(3)Typ: dieselbränsle>Plats för tabell>"Bilaga 7 skall ersättas med följande:"BILAGA 7FÖREBILDMaxformat: A4 (210 × 297 mm)>Start Grafik>Myndighetens namnBILAGA TILL EEG-TYPGODKÄNNANDEINTYG MED AVSEENDE PÅ UTSLÄPP AV GASFORMIGA FÖRORENINGAR FRÅN MOTORN(Artikel 4.2 och 10 i rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om en tillnärmning av medlemsstaternas lagar om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon)Med beaktande av ändringarna enligt direktiv 83/351/EEGEEG-typgodkännande nr: ..........1. Fordonskategori (M1, N1, etc): ..........2. Fordonets märkes-eller handelsnamn: ..........3. Fordonstyp: .......... Motortyp: ..........4. Tillverkarens namn och adress: ....................5. Namn och adress för tillverkarens ombud (om sådant finns): ....................6. Motorns slagvolym (i cm³) ..........7. Fordonets vikt i körklart skick: ..........7.1 Fordonets referensvikt: ..........8. Fordonets tekniskt tillåtna totalvikt: ..........9. Växellåda: ..........9.1 Manuell eller automatisk(1) (2) ..........9.2 Antal växlar: ..........9.3 Utväxlingsförhållanden(1): Första växeln N/V: ..........Andra växeln N/V: ..........Tredje växeln N/V: ..........Fjärde växeln N/V: ..........Femte växeln N/V: ..........Slutväxelns utväxling: ..........Däck: dimension: ..........dynamisk rullningsomkrets: ..........Drivning: fram, bak, 4 × 4(1) ..........9.4 Kontroll av prestanda enligt punkt 3.1.6 i bilaga 3 till detta direktiv: ....................10. Datum dåfordonet inlämnades för godkännande: ..........11. Teknisk tjänst med ansvar för provet: ....................12. Datum för den tekniska tjänstens provrapport: ..........13. Nummer påden tekniska tjänstens provrapport: ..........14. EEG-godkännande beviljat/vägrat(1)15. Resultat av typgodkännandeprov utförda i enlighet med bilaga 3/3A(1):Ekvivalent tröghetsmassa: .......... kgUpptagen effekt Pa: .......... kW vid 50 km/timInställningsmetod: ..........15.1 Typ 1-prov utfört i enlighet med bilaga 3:CO: .......... g/provHC: .......... g/provNOx: .......... g/prov15.2 Typ 1-prov utfört i enlighet med bilaga 3A:CO: .......... g/kmHC: .......... g/kmNOx: .......... g/km15.3 Typ 2-prov:CO: .......... volymprocentvid tomgång: .......... r/min15.4 Typ 3-prov:..........16. Använt system för gasprovtagning:16.1 PDP/CVS(1)16.2 CFV/CVS(1)16.3 CFO/CVS(1)17. Ort: ..........18. Datum: ..........19. Underskrift: ..........20. Följande dokument försedda med ovan angivna EEG-typgodkännandenummer bifogas denna bilaga:- En kopia av bilaga 2 till detta direktiv, vederbörligen ifylld och åtföljd av de ritningar och diagram till vilka hänvisningar sker.- Ett fotografi av motor och motorrum.- .......... >Slut Grafik>"(1) Likvärdiga ISO-metoder kommer att användas när de ges ut i fråga om alla de egenskaper som anges ovan.(2) De värden som anges i specifikationen är `verkliga värden`. Vid fastställande av gränsvärdena har villkoren enligt ASTM D 3244 Defining a basis for petroleum produce quality disputes tillämpats och när ett maximivärde fastställts har en minsta skillnad av 2R över noll beaktats. När ett maximi-och ett minimivärde fastställts är den minsta skillnaden 4R (R = reproducerbarhet). Trots denna åtgärd, som är nödvändig av statistiska skäl, bör bränsletillverkaren eftersträva ett nollvärde när det föreskrivna maximivärdet är 2R och medelvärdet i de fall maximi-och minimigränser anges. Om det är nödvändigt att klarlägga huruvida ett bränsle uppfyller kraven i specifikationen skall villkoren i ASTM D 3244 tillämpas.(3) Om det är nödvändigt att beräkna den termiska verkningsgraden hos en motor eller ett fordon kan energiinnehållet i bränslet beräknas enligt följande:Specifik energi (värmevärde) (netto) MJ/kg = (46,423 -8,792 d²+ 3,170 d) (1 -(x + y + s)) + 9,420 s -2,499 x,därd = densitet vid 15°,x = massandel vatten (%/100),y = massandel aska (%/100),s = massandel svavel (%/100).(4) Stryk det ej tillämpliga.(5) För fordon med automatisk växellåda skall alla tillämpliga uppgifter anges.(6) För fordon med automatisk växellåda skall alla tillämpliga uppgifter anges.(7) Stryk det ej tillämpliga.