title: Rådets direktiv 2006/69/EG av den 24 juli 2006 om ändring av direktiv 77/388/EEG när det gäller vissa åtgärder för att förenkla uppbörden av mervärdesskatt och för att förhindra skatteflykt eller skatteundandragande samt om upphävande av vissa beslut om tillstånd till avvikelser

text:
               12.8.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 221/9

      RÅDETS DIREKTIV 2006/69/EG
   av den 24 juli 2006
   om ändring av direktiv 77/388/EEG när det gäller vissa åtgärder för att förenkla uppbörden av mervärdesskatt och för att förhindra skatteflykt eller skatteundandragande samt om upphävande av vissa beslut om tillstånd till avvikelser
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               I syfte att bekämpa skatteflykt eller skatteundandragande samt förenkla förfarandet för uppbörd av mervärdesskatt har enskilda medlemsstater på olika villkor beviljats vissa avvikelser som rör likartade problem, i enlighet med artikel 27.1 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (3). En lösning på dessa problem bör bli tillgänglig för alla medlemsstater genom att lämpliga åtgärder införs i detta direktiv. Åtgärderna i fråga bör vara proportionella och begränsas till vad som är nödvändigt för att råda bot på det aktuella problemet. Eftersom behoven är olika i olika medlemsstater bör införlivandet av bestämmelserna i direktivet begränsas till att samtliga medlemsstater ges möjlighet att anta de berörda bestämmelserna när behov uppstår.

               (2)

               Medlemsstaterna bör ha möjlighet att vidta åtgärder för att se till att de i direktiv 77/388/EEG föreskrivna åtgärderna i fråga om fastställande av beskattningsbar person och överlåtelse av en rörelse enligt fortlevnadsprincipen inte utnyttjas för skatteflykt och skatteundandragande.

               (3)

               Medlemsstaterna bör ha möjlighet att under vissa klart angivna omständigheter ingripa med avseende på värdet av leveranser, tillhandahållanden och förvärv i syfte att förhindra skattebortfall genom att förbundna parter utnyttjas för att uppnå skattefördelar.

               (4)

               Medlemsstaterna bör ha möjlighet att i beskattningsunderlaget för en transaktion som innebär arbete utfört på investeringsguld som tillhandahållits av en kund inbegripa värdet av detta investeringsguld, om guldet bearbetats på ett sådant sätt att det upphör att vara investeringsguld.

               (5)

               Det bör tydligt understrykas att vissa tjänster med egenskaper liknande kapitalvaror får omfattas av den ordning som medger justering av avdrag för kapitalvaror, under tillgångens hela livslängd och på grundval av dess faktiska användning.

               (6)

               Medlemsstaterna bör ha möjlighet att i vissa bestämda fall fastställa att mottagaren av varor eller tjänster skall vara skyldig att betala och redovisa mervärdesskatt. Detta bör hjälpa medlemsstaterna att förenkla reglerna och förhindra skatteflykt och skatteundandragande inom vissa sektorer och för vissa typer av transaktioner.

               (7)

               Direktiv 77/388/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (8)

               Följaktligen bör medlemsstaterna inte längre kunna tilllämpa enskilda avvikelser som de har beviljats genom vissa rådsbeslut som antagits i enlighet med artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG och som omfattas av bestämmelserna i det här direktivet. De berörda besluten bör därför uttryckligen upphävas. Det här direktivet bör inte påverka de åtgärder som tillämpas av medlemsstaterna i enlighet med artikel 27.5 i direktiv 77/388/EEG. Det bör inte heller påverka avvikelser som beviljats i enlighet med artikel 27.1 i det direktivet och som inte har upphävts genom det här direktivet.

               (9)

               Tillämpningen av vissa bestämmelser i detta direktiv bör vara frivillig, och de bör ge medlemsstaterna ett visst handlingsutrymme. När det är lämpligt av öppenhetsskäl bör det fastställas att medlemsstaterna skall informera de övriga medlemsstaterna genom den rådgivande kommitté för mervärdesskatt som inrättats genom artikel 29 i direktiv 77/388/EEG om nationell lagstiftning som antagits i enlighet med dessa bestämmelser. Denna information bör inte vara nödvändig när det gäller nationella åtgärder som antagits i enlighet med ett beslut som upphävs genom det här direktivet eller som upphör att gälla den dag som det här direktivet träder i kraft, men som en medlemsstat fortsätter att tillämpa i enlighet med bestämmelserna i det här direktivet.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Direktiv 77/388/EEG skall ändras på följande sätt:

               1.

               I artikel 4.4 skall följande stycke läggas till:
               ”En medlemsstat, som utnyttjar den valmöjlighet som fastställs i andra stycket, får anta de åtgärder som är nödvändiga för att förhindra skatteflykt eller skatteundandragande genom utnyttjande av denna bestämmelse.”

               2.

               I artikel 5.8 skall andra meningen ersättas med följande:
               ”Vid behov får medlemsstaterna, i fall där mottagaren inte till fullo är beskattningsbar, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att hindra konkurrenssnedvridning. De får också anta de åtgärder som är nödvändiga för att förhindra skatteflykt eller skatteundandragande genom utnyttjande av denna bestämmelse.”

               3.

               Artikel 11 A skall ändras på följande sätt:

                           a)

                           I punkt 1 d skall andra stycket utgå.

                           b)

                           Följande punkter skall läggas till:
                           ”5.   Medlemsstaterna skall ha valfrihet att i beskattningsunderlaget för leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster ta med värdet av sådant från skatteplikt undantaget investeringsguld som avses i artikel 26b, vilket tillhandahållits av kunden för att utnyttjas som bas för bearbetning och därigenom förlorar sin status som investeringsguld som är undantaget från mervärdesskatt vid leverans av sådana varor eller tillhandahållande av sådana tjänster. Det värde som skall användas är marknadsvärdet på investeringsguldet vid den tidpunkt då varorna levereras eller tjänsterna tillhandahålls.
                           6.   För att förhindra skatteflykt eller skatteundandragande får medlemsstaterna vidta åtgärder för att säkerställa att beskattningsunderlaget för leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster motsvarar marknadsvärdet. Denna möjlighet får utnyttjas endast vid leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster där det föreligger familjeband eller andra nära personliga band, organisatoriska band, band på grund av medlemskap, äganderättsliga band, finansiella band eller juridiska band enligt medlemsstatens definition. Vid tillämpningen av denna bestämmelse får även bandet mellan arbetsgivare och arbetstagare eller mellan arbetsgivaren och arbetstagarens familj eller alla andra personer som står arbetstagaren nära betraktas som juridiska band.
                           Valfriheten i första stycket får tillämpas endast i följande fall:

                                       a)

                                       Om ersättningen är lägre än marknadsvärdet och mottagaren av leveransen eller tillhandahållandet inte har full avdragsrätt enligt artikel 17.

                                       b)

                                       Om ersättningen är lägre än marknadsvärdet, leverantören eller tillhandahållaren inte har full avdragsrätt enligt artikel 17 och leveransen eller tillhandahållandet omfattas av ett undantag från skatteplikt enligt artikel 13 eller artikel 28.3 b.

                                       c)

                                       Om ersättningen är högre än marknadsvärdet och leverantören eller tillhandahållaren inte har full avdragsrätt enligt artikel 17.

                                 Vid tillämpningen av första och andra stycket får medlemsstaterna fastställa för vilka kategorier av leverantörer, tillhandahållare eller mottagare dessa åtgärder skall tillämpas.
                           Medlemsstaterna skall informera den kommitté som inrättas enligt artikel 29 i detta direktiv om alla nya nationella åtgärder som antagits i enlighet med bestämmelserna i denna punkt.
                           7.   Vid tillämpningen av detta direktiv skall med ’marknadsvärde’ avses hela det belopp som mottagaren av en vara eller tjänst, i samma försäljningsled där leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster äger rum, i fri konkurrens skulle få betala till en oberoende leverantör eller tjänsteleverantör i den medlemsstat där transaktionen beskattas för att erhålla ifrågavarande varor eller tjänster vid den tidpunkten.
                           Om ingen jämförbar leverans av varor eller inget tillhandahållande av tjänster kan konfronteras, skall marknadsvärdet med avseende på varor utgöra ett belopp som inte understiger inköpspriset för varorna eller för liknande varor eller, om det inte finns något inköpspris, självkostnadspriset, bestämda vid tidpunkten för transaktionen; med avseende på tjänster skall marknadsvärdet inte understiga den beskattningsbara personens kostnad för att tillhandahålla tjänsten.”

               4.

               Artikel 17.4, i dess lydelse enligt artikel 28f.1, skall ändras på följande sätt:

                           a)

                           I andra stycket a skall orden ”artikel 21.1 a och c” ersättas med ”artikel 21.1 a, 21.1 c eller 21.1 f eller 21.2 c”.

                           b)

                           I andra stycket b skall orden ”artikel 21.1 a” ersättas med ”artikel 21.1 a eller 21.1 f eller 21.2 c”.

               5.

               I artikel 18.1 d, i dess lydelse enligt artikel 28f.2, skall orden ”artikel 21.1” ersättas med ”artikel 21.1 eller artikel 21.2 c”.

               6.

               I artikel 20.4 skall följande stycke läggas till:
               ”Medlemsstaterna får även tillämpa punkterna 2 och 3 på tjänster med egenskaper liknande dem som normalt tillskrivs kapitalvaror.”

               7.

               I artikel 21.2, i dess lydelse enligt artikel 28g, skall följande läggas till:

                           ”c)

                           För följande leveranser av varor och tjänster får medlemsstaterna föreskriva att den betalningsskyldiga personen är den beskattningsbara person åt vilken dessa leveranser eller tillhandahållanden görs:

                                       i)

                                       Tillhandahållande av bygg-, reparations-, rengörings-, underhålls-, ombyggnads- och rivningstjänster avseende fast egendom, samt överlämnande av byggnadsarbeten som anses som leverans av varor i enlighet med artikel 5.5.

                                       ii)

                                       Tillhandahållande av personal för verksamhet enligt i.

                                       iii)

                                       Leverans av fast egendom enligt artikel 13 B g och h, om leverantören har valt beskattning av leveransen enligt artikel 13 C b.

                                       iv)

                                       Leverans av använt material, använt material som inte kan återanvändas i befintligt tillstånd, skrot, industriavfall och annat avfall, avfall som kan återvinnas och delvis bearbetat avfall samt leverans av vissa varor och tjänster, enligt förteckningen i bilaga M.

                                       v)

                                       Leverans av varor som av en beskattningsbar person ställts som säkerhet till en annan beskattningsbar person, när denna säkerhet tas i anspråk.

                                       vi)

                                       Leverans av varor efter det att egendomsförbehåll överlåtits till en rättsinnehavare som utövar denna rätt.

                                       vii)

                                       Leverans av fast egendom som av gäldenären sålts inom ramen för ett tvångsauktionsförfarande.

                                 Vid tillämpningen av detta led får medlemsstaterna kräva att en beskattningsbar person som även bedriver verksamhet eller utför transaktioner som inte anses vara beskattningsbar leverans av varor eller beskattningsbart tillhandahållande av tjänster i enlighet med artikel 2 skall anses vara beskattningsbar person med avseende på leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster som denne erhållit enligt första stycket. Ett icke beskattningsbart offentligrättsligt organ kan med avseende på leverans av varor och tillhandahållande av tjänster enligt v, vi och vii anses vara en beskattningsbar person.
                           Vid tillämpningen av detta led får medlemsstaterna närmare ange för vilka leveranser av varor eller tillhandahållande av tjänster och för vilka kategorier av leverantörer eller mottagare dessa åtgärder får tillämpas. De får även begränsa tillämpningen av denna åtgärd till vissa av de leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster som anges i bilaga M.
                           Medlemsstaterna skall informera den kommitté som inrättats enligt artikel 29 om alla nya nationella åtgärder som antagits i enlighet med bestämmelserna i detta led.”

               8.

               Bilaga M, som återfinns i bilaga I till det här direktivet, skall läggas till.

         Artikel 2
   Beslut som finns förtecknade i bilaga II till detta direktiv skall upphöra att gälla från och med den 1 januari 2008.
   Artikel 3
   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.
   De skall tillämpa de bestämmelser som är nödvändiga för att följa artikel 1.3 vad avser en ny artikel 11A.7 i direktiv 77/388/EEG och artikel 1.4 vad avser referensen i artikel 17.4 a och b i direktiv 77/388/EEG i dess lydelse enligt artikel 28f.1 till artikel 21.1 f i det direktivet senast från och med den 1 januari 2008.
   När en medlemsstat antar bestämmelser enligt detta direktiv skall de genast till kommissionen överlämna texten till dessa bestämmelser, som skall innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   Artikel 4
   Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 5
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 24 juli 2006.

            På rådets vägnar

         K. RAJAMÄKI

            Ordförande

      (1)  Yttrandet avgivet den 6 juli 2006 (ännu ej offentliggjort i EUT).

      (2)  EUT C 65, 17.3.2006, s. 103.

      (3)  EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2006/18/EG (EUT L 51, 22.2.2006, s. 12).

      BILAGA I

            ”BILAGA M
            Förteckning enligt artikel 21.2 c iv över leveranser av varor eller tillhandahållande av tjänster

                        a)

                        Leveranser av järnhaltigt och icke-järnhaltigt avfall, skrot och använt material, inbegripet leveranser av halvfabrikat från bearbetning, framställning eller smältning av järnmetaller och icke-järnmetaller samt legeringar av dessa.

                        b)

                        Leverans av järnhaltiga och icke-järnhaltiga halvfabrikat samt tillhandahållande av vissa därmed förbundna bearbetningstjänster.

                        c)

                        Leverans av avfall och annat material för återvinning bestående av järnmetaller och icke-järnmetaller, legeringar av dessa, slagg, aska, spån och industriavfall som innehåller metaller eller metallegeringar, samt tillhandahållande av tjänster som innebär urval, tillskärning, fragmentering eller pressning av dessa produkter.

                        d)

                        Leverans av och vissa bearbetningstjänster förbundna med järnhaltigt och icke-järnhaltigt avfall av järnmetaller och icke-järnmetaller samt avklipp, skrot, avfall, använt material och material för återanvändning bestående av glasavfall, glas, papper, papp och kartong, lump, ben, läder, konstläder, pergament, oberedda hudar och skinn, senor, surrningsgarn, tågvirke, gummi och plast.

                        e)

                        Leverans av material som avses i denna bilaga efter bearbetning i form av rengöring, polering, urval, tillskärning, fragmentering, pressning eller gjutning till block.

                        f)

                        Leveranser av skrot och avfall från bearbetning av grundmaterial.”

      BILAGA II
      Förteckning över beslut enligt artikel 27 i direktiv 77/388/EEG som upphävs genom detta direktiv

                  Rådets beslut som anses antaget den 15 april 1984 om bemyndigande för Förenade kungariket att med avvikelse från det sjätte direktivet införa en åtgärd, vars syfte är att genom införandet av ett särskilt system för skatteuppbörd förhindra vissa bedrägerier eller skatteundandragande bland skattskyldiga personer vid leveranser av guld, guldmynt eller guldrester (1).

                  Rådets beslut som anses antaget den 11 april 1987, om bemyndigande för Förenade kungariket att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 11 i direktiv 77/388/EEG (2).

                  Rådets beslut 88/498/EEG (3) om rätt för Nederländerna att tillämpa en åtgärd som innebär avsteg från artikel 21.1 a i direktiv 77/388/EEG.

                  Rådets beslut, som anses antaget den 18 februari 1997, enligt förfarandet i artikel 27.4 i direktiv 77/388/EEG, i dess lydelse den 17 maj 1977, om bemyndigande för Frankrike att tillämpa en åtgärd som avviker från artiklarna 2 och 10 i direktiv 77/388/EEG. Detta beslut fattades efter det att medlemsstaterna underrättats om ansökan den 18 december 1996.

                  Rådets beslut 98/23/EG (4) om bemyndigande för Förenade kungariket att utsträcka tiden för tillämpning av ett undantag från artikel 28e.1 i det sjätte direktivet 77/388/EEG.

                  Rådets beslut 2002/439/EG (5) om tillåtelse för Tyskland att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG.

                  Rådets beslut 2002/880/EG (6) om bemyndigande för Republiken Österrike att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG.

                  Rådets beslut 2004/290/EG (7) om bemyndigande för Tyskland att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21 i det sjätte direktivet 77/388/EEG.

                  Rådets beslut 2004/736/EG (8) om bemyndigande för Förenade kungariket att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 11 i sjätte direktivet 77/388/EEG.

                  Rådets beslut 2004/758/EG (9) om bemyndigande för Österrike att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21 i det sjätte direktivet 77/388/EEG.

         (1)  EGT L 264, 5.10.1984, s. 27.

         (2)  EGT L 132, 21.5.1987, s. 22.

         (3)  EGT L 269, 29.9.1988, s. 54.

         (4)  EGT L 8, 14.1.1998, s. 24. Beslutet senast ändrat genom beslut 2003/909/EG (EUT L 342, 30.12.2003, s. 49).

         (5)  EGT L 151, 11.6.2002, s. 12.

         (6)  EGT L 306, 8.11.2002, s. 24.

         (7)  EUT L 94, 31.3.2004, s. 59.

         (8)  EUT L 325, 28.10.2004, s. 58.

         (9)  EUT L 336, 12.11.2004, s. 38.


Avis juridique important

|

31989L0369

Rådets direktiv 89/369/EEG av den 8 juni 1989 om förhindrande av luftförorening från nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 163 , 14/06/1989 s. 0032 - 0036 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 9 s. 0061  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 9 s. 0061

RÅDETS DIREKTIV av den 8 juni 1989 om förhindrande av luftförorening från nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar (89/369/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 130 S i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:I Europeiska gemenskapens åtgärdsprogram för miljön från åren 1973(4), 1977(5), 1983(6) och 1987(7) betonas betydelsen av att förhindra och minska förorening av luften.I rådets resolution av den 19 oktober 1987(8) om åtgärdsprogrammet för miljön åren 1987 1992 konstateras att det är viktigt att gemenskapens insatser koncentreras bland annat till att införa lämpliga normer för att säkerställa ett effektivt skydd för människors hälsa och för miljön.I rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(9) slås fast att avfall skall slutligt omhändertas på ett sådant sätt att människors hälsa inte utsätts för risker och miljön inte skadas. I detta syfte fastslås i samma direktiv att för varje anläggning eller företag som behandlar avfall tillstånd måste meddelas av den behöriga myndigheten, bland annat i fråga om de försiktighetsåtgärder som skall vidtas.I rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar(10) slås fast att det för nya industrianläggningar, däribland avfallsförbränningsanläggningar, krävs tillstånd innan verksamheten får påbörjas. Ett sådant tillstånd får endast beviljas när alla lämpliga förebyggande åtgärder mot luftförorening har vidtagits, inklusive tillämpning av bästa tillgängliga teknik som inte medför oskäliga kostnader.Genom det ovan nämnda direktivet 84/360/EEG slås vidare fast att rådet genom enhälligt beslut efter förslag från kommissionen vid behov skall fastställa dels gränsvärden för utsläpp, som grundas på bästa tillgängliga teknik som inte medför oskäliga kostnader, dels lämpliga mättekniker och mätmetoder.Förbränning av kommunalt avfall orsakar utsläpp av ämnen som kan ge upphov till luftförorening och därigenom skada människors hälsa och miljön. I vissa fall kan föroreningen vara gränsöverskridande.Tekniker för att minska utsläppen av vissa förorenande ämnen från kommunala avfallsförbränningsanläggningar är väl etablerade. Dessa tekniker kan användas till en rimlig kostnad i nya förbränningsanläggningar och gör det möjligt att uppnå halter av förorenande ämnen i förbränningsgaserna som inte överstiger vissa gränsvärden.Gränsvärden inom gemenskapen för dioxiner och furaner bör fastställas så snart som möjligt.Samtliga medlemsstater har lagar och andra författningar om bekämpning av luftförorening från fasta anläggningar. Flera medlemsstater tillämpar särskilda bestämmelser för kommunala avfallsförbränningsanläggningar.Genom att fastställa gränsvärden för utsläpp och andra krav på begränsning av föroreningar kan gemenskapen bidra till att öka effektiviteten hos de åtgärder som medlemsstaterna vidtar för att bekämpa luftförorening från kommunala avfallsförbränningsanläggningar.För att säkerställa ett effektivt skydd för miljön bör krav och villkor fastställas när tillstånd lämnas till nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar. Kraven måste innefatta en skyldighet att efterleva gränsvärden för utsläpp av vissa förorenande ämnen och att skapa lämpliga förbränningsförhållanden, med beaktande av anläggningens tekniska utformning och driftförhållandena.Bestämmelser bör fastställas om lämpliga mätningar och kontroller vid förbränningsanläggningarna. Allmänheten bör informeras om de villkor som gäller och om de resultat som erhålls.Utöver att fastställa gränsvärden för utsläpp är det viktigt - särskilt med avseende på avfallshantering - att uppmuntra en utveckling och spridning av kunskapen om och användningen av ren teknik, som en del av ansträngningarna att genom förebyggande åtgärder bekämpa förorening av miljön i gemenskapen.Enligt artikel 130t i fördraget hindrar inte antagandet av sådana bestämmelser på gemenskapsnivå att en enskild medlemsstat upprätthåller eller inför sådana strängare åtgärder till skydd för miljön som är förenliga med fördraget.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 I detta direktiv har följande beteckningar den betydelse som här anges:1. Luftförorening: utsläpp av ämnen eller tillförsel av energi till luften som direkt eller indirekt härrör från människan och som medför risker för människors hälsa, skadar levande resurser, ekosystem eller materiella tillgångar, begränsar rekreationsmöjligheter eller stör annat berättigat nyttjande av naturen.2. Gränsvärde för utsläpp: den koncentration eller den mängd förorenande ämnen i utsläpp från anläggningar vilken inte får överskridas under en bestämd tidsperiod.3. Kommunalt avfall: hushållsavfall, industriavfall jämte kontors- och affärsavfall samt annat avfall som är av liknande typ och sammansättning som hushållsavfall.4. Kommunal avfallsförbränningsanläggning: all teknisk utrustning som används för behandling av kommunalt avfall genom förbränning, med eller utan återvinning avförbränningsvärmen, med undantag för anläggningar som till lands eller till havs används särskilt för förbränning av avloppsslam, kemiskt, giftigt och farligt avfall, riskavfall från sjukhus eller andra typer av speciellt avfall, även om dessa anläggningar också förbränner kommunalt avfall.Denna definition omfattar hela anläggningen och området som hör till anläggningen med brännugnen och dess system för avfalls-, bränsle- och lufttillförsel jämte anordningar och system för kontroll av förbränningsprocessen och för kontinuerlig registrering och övervakning av förbränningsförhållandena.5. Ny kommunal avfallsförbränningsanläggning: en kommunal avfallsförbränningsanläggning som beviljas tillstånd att tas i drift från och med den dag som anges i artikel 12.1.6. Nominell kapacitet hos förbränningsanläggningen: den sammanlagda förbränningskapaciteten hos anläggningens ugnar, som den angetts av konstruktören och bekräftats av den driftansvarige, med särskild hänsyn till avfallets kalorimetriska värmevärde uttryckt som den mängd avfall som kan förbrännas per timme.Artikel 2 Om inte annat följer av artikel 4 i direktiv 84/360/EEG skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att villkoren i artikel 3-10 i det här direktivet ingår i det förhandstillstånd som krävs för varje ny kommunal avfallsförbränningsanläggning enligt artikel 3 i direktiv 84/360/EEG och artikel 8 i direktiv 75/442/EEG.Artikel 3 1. Nedanstående gränsvärden skall gälla för utsläpp från nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar, normaliserade till följande betingelser, nämligen temperatur 273 K, tryck 101,3 kPa, 11 % syre eller 9 % CO2 torr gas:>Plats för tabell>2. För förbränningsanläggningar med en kapacitet på mindre än 1 ton per timme får gränsvärdena för utsläpp hänföras till en syrenivå på 17 %. I detta fall får koncentrationsvärdena inte överskrida dem som fastställs i punkt 1 dividerade med 2,5.3. De behöriga myndigheterna i en medlemsstat får avvika från punkt 1 och bevilja tillstånd för anläggningar med en nominell kapacitet på mindre än 1 ton per timme, om särskilda lokala förhållanden kräver detta och under förutsättning att ett gränsvärde på 500 mg/nm³ total mängd stoft och bestämmelserna i direktiv 84/360/EEG efterlevs. I sådana fall skall medlemsstaten informera och samråda med kommissionen. Kommissionen skall i sin tur informera de övriga medlemsstaterna.4. De behöriga myndigheterna skall fastställa gränsvärden för utsläpp av andra förorenande ämnen än de som anges i punkt 1, om de anser att detta är nödvändigt på grund av sammansättningen hos det avfall som skall förbrännas och på grund av förbränningsanläggningens utformning. När dessa gränsvärden för utsläpp fastställs skall myndigheterna beakta föroreningarnas potentiella skadeverkningar på människors hälsa och på miljön samt bästa tillgängliga teknik som inte medför oskäliga kostnader. De behöriga myndigheterna kan fastställa gränsvärden särskilt för dioxiner och furaner, innan ett gemenskapsdirektiv antas som avser denna fråga.Artikel 4 1. Alla nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar skall konstrueras, utrustas och drivas så att temperaturen hos den rökgas som bildas vid förbränningen av avfallet efter den sista insprutningen av förbränningsluft ökas till minst 850 °C under åtminstone två sekunder i närvaro av minst 6 % syre, på ett kontrollerat och genomblandat sätt och även under de mest ogynnsamma förhållanden.2. Vid drift av en ny kommunal avfallsförbränningsanläggning skall följande villkor vara uppfyllda:a) koncentrationen av kolmonoxid (CO) i förbränningsgaserna får inte överstiga 100 mg/Nm³,b) koncentrationen av organiska föreningar (uttryckt som totalt kol) i förbränningsgaserna får inte överstiga 20 mg/Nm³.De värden som anges i a och b skall normaliseras till följande betingelser: temperatur 273 K, tryck 101,3 kPa, 11 % syre eller 9 % CO² torr gas.3. Andra villkor än de i punkt 1 får beslutas, om lämpliga tekniker används i förbränningsugnarna eller i utrustningen för behandling av förbränningsgaserna. Detta gäller under förutsättning att de behöriga myndigheterna har försäkrat sig om att det med användning av sådana tekniker är möjligt att begränsa utsläppen av polyklorerade dibensodioxiner (PCDD) och polyklorerade dibensofuraner (PCDF) till samma eller lägre nivåer än de som uppnås under de förhållanden som anges i punkt 1.De beslut som fattas med stöd av denna punkt och resultaten av de kontroller som görs skall meddelas till kommissionen av de behöriga myndigheter som medlemsstaterna har utsett för detta ändamål.4. Alla nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar skall konstrueras, utrustas och drivas så att sådana utsläpp till luft förhindras som kan orsaka betydande luftförorening i marknivå. Framför allt skall gasformiga utsläpp ske på ett kontrollerat sätt genom en skorsten.Den behöriga myndigheten skall säkerställa att skorstenens höjd bestäms så att människors hälsa och miljön skyddas.Artikel 5 1. De värden för temperatur och syrehalt som fastställs i artikel 4 är minimivärden som alltid skall efterlevas när anläggningen är i drift.2. Den koncentration av kolmonoxid (CO) som anges i artikel 4.2 a är gränsvärdet för timmedelvärdet för samtliga anläggningar. När det gäller anläggningar med en nominell kapacitet på 1 ton per timme eller mer måste minst 90 % av alla värden som uppmätts under någon 24-timmarsperiod understiga 150 mg/Nm³. Dessa medelvärden skall beräknas endast med hänsyn till anläggningens effektiva drifttimmar, inklusive ugnarnas start-och stopperioder.3. I fråga om andra ämnen för vilka det enligt artikel 6 krävs kontinuerliga mätningara) får inte något rullande sjudagarsmedelvärde för de uppmätta koncentrationerna överskrida motsvarande gränsvärden,b) får inte något dygnsmedelvärde för de uppmätta koncentrationerna överskrida motsvarande gränsvärde med mer än 30 %.Vid beräkning av de ovan nämnda medelvärdena skall hänsyn tas endast till anläggningens effektiva drifttid, inklusive ugnarnas start-och stopperioder.4. Om endast icke-kontinuerlig mätning krävs, skall det anses att gränsvärdena för utsläpp efterlevs om resultatet av varje mätserie, definierad och bestämd enligt de regler som fastställs av de behöriga myndigheterna i enlighet med artikel 6.3, 6.4 och 6.5, inte överskrider gränsvärdena för utsläpp.Artikel 6 1. Följande mätningar skall utföras vid nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar:a) Koncentrationen av vissa ämnen i förbränningsgaserna:i) Koncentrationerna av total mängd stoft, CO, syre och HCL skall mätas och registreras kontinuerligt för anläggningar med en nominell kapacitet som uppgår till minst 1 ton per timme.ii) Följande skall mätas periodiskt:- koncentrationerna av de tungmetaller som anges i artikel 3.1, av HF och av SO2 för anläggningar med en nominell kapacitet som uppgår till minst 1 ton per timme,- koncentrationerna av total mängd stoft, HCL, CO och syre för anläggningar med en nominell kapacitet som uppgår till mindre än 1 ton per timme, och- koncentrationerna av organiska föreningar i allmänhet (uttryckta som totalt kol).b) Driftparametrar:i) Kontinuerlig mätning och registrering skall ske av gasernas temperatur i det område där de villkor som anges i artikel 4.1 är uppfyllda och av halten vattenånga i rökgaserna. Kontinuerlig mätning av vattenånga är inte nödvändig om förbränningsgasen torkas innan utsläppen analyseras.ii) Rökgasernas uppehållstid vid minimitemperaturen 850 °C enligt artikel 4.1 måste kontrolleras åtminstone en gång i samband med att förbränningsanläggningen tas i bruk och under de mest ogynnsamma driftförhållanden som kan förutses.2. Resultatet av de mätningar som anges i punkt 1 skall normaliseras till följande betingelser:- Temperatur 273 K, tryck 101,3 kPa, 11 % syre eller 9 % CO2 torr gas.Om artikel 3.2 tillämpas får resultaten dock normaliseras till följande betingelser:- Temperatur 273 K, tryck 101,3 kPa, 17 % syre torr gas.3. Samtliga mätningar skall registreras, bearbetas och presenteras på ett lämpligt sätt, så att de behöriga myndigheterna kan kontrollera att de fastställda villkoren har uppfyllts, i enlighet med förfaranden som dessa myndigheter har beslutat.4. De provtagnings- och mätmetoder som används för att uppfylla kraven enligt punkt 1 samt placeringen av provtagnings- eller mätpunkterna skall i förväg godkännas av de behöriga myndigheterna.5. För de periodiska mätningarna skall de behöriga myndigheterna fastställa lämpliga mätprogram för att säkerställa att resultaten är representativa för den normala utsläppsnivån för de aktuella ämnena.De resultat som erhålls måste kunna användas för att visa att respektive gränsvärde har efterlevts.Artikel 7 Alla nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar skall vara utrustade med stödbrännare. Dessa brännare skall automatiskt träda i funktion när förbränningsgasernas temperatur faller under 850 °C. De skall också användas under start- och stopperioderna för att säkerställa att ovan nämnda minimitemperatur alltid upprätthålls under dessa perioder och så länge avfall finns i förbränningskammaren.Artikel 8 1. Om mätningarna visar att de gränsvärden som fastställs i detta direktiv har överskridits, skall den behöriga myndigheten så snart som möjligt underrättas. Den behöriga myndigheten skall säkerställa att anläggningen inte drivs vidare så länge utsläppsnormerna inte uppfylls och vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att anläggningen ändras eller att driften upphör.2. När det är fråga om ett tekniskt oundvikligt driftstopp hos reningsutrustningen, skall de behöriga myndigheterna fastställa den längsta tidsperiod under vilken utsläppskoncentrationerna av de föroreningar som reningsutrustningen är avsedd att reducera får överskrida fastställda gränsvärden. Om ett haveri inträffar, skall den driftansvarige begränsa eller stoppa driften av anläggningen så snart det är praktiskt möjligt och till dess den normala driften kan återupptas. Driften av anläggningen får därvid inte i något fall fortsätta oavbrutet längre än 8 timmar. Dessutom skall den totala drifttiden under ett år vid angivna förhållanden understiga 96 timmar.Stofthalten i utsläppen får inte i något fall överskrida 600 mg/Nm³ under de tidsperioder som avses i föregående stycke. Alla övriga villkor, särskilt de som avser förbränningsförhållandena, skall vara uppfyllda.Artikel 9 Med de begränsningar som följer av bestämmelser om sekretess i affärsförhållanden, skall allmänheten få tillgång till de upplysningar som krävs enligt artikel 9 i direktiv 84/360/EEG och, genom lämpliga förfaranden och i den form som fastställs av de behöriga myndigheterna, till resultaten av de kontrollmätningar som avses i artikel 5 och 6.Artikel 10 I undantagsfall får medlemsstaterna tillåta avvikelser från vissa av bestämmelserna i detta direktiv i fråga om anläggningar som är särskilt konstruerade för förbränning av bränsle som utvinns ur avfall (dvs. bränsle som framställs ur den brännbara delen av kommunalt avfall genom avancerade mekaniska processer, i syfte att uppnå högsta möjliga återvinningsgrad för sådant avfall, och vilket bränsle inte innehåller mer än 15 % aska före en eventuell tillsats av ämnen för att förbättra bränslets egenskaper). Sådana avvikelser får endast tillåtas om det skulle innebära höga kostnader att följa bestämmelserna eller om bestämmelserna på grund av anläggningens tekniska utformning är olämpliga från teknisk synpunkt, samt under förutsättning att- anläggningarna i fråga inte används för förbränning av annat avfall än det som avses ovan (med undantag för stödbränsle som utnyttjas vid start),- bestämmelserna i direktiv 84/360/EEG följs.Artikel 11 1. Inom ramen för den kontroll som föreskrivs i artikel 11 i direktiv 84/360/EEG och med hänsyn även till artikel 4 i det direktivet, skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att de behöriga myndigheterna kontrollerar att villkoren i detta direktiv för nya förbränningsanläggningar efterlevs.2. Detta direktiv inverkar inte på kravet i artikel 12 i direktiv 84/360/EEG, att medlemsstaterna vid behov skall se över villkoren i ett tillstånd som beviljats för en förbränningsanläggning.Artikel 12 1. Medlemsstaterna skall senast den 1 december 1990 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 13 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 8 juni 1989.På rådets vägnarJ. L. SAENZ COSCULLUELAOrdförande(1) EGT nr C 75, 23.3.1988, s. 4.(2) EGT nr C 69, 20.3.1989, s. 219.(3) EGT nr C 318, 12.12.1988, s. 3.(4) EGT nr C 112, 20.12.1973, s. 1.(5) EGT nr C 139, 13.6.1977, s. 1.(6) EGT nr C 46, 17.2.1983, s. 1.(7) EGT nr C 328, 7.12.1987, s. 1.(8) EGT nr C 328, 7.12.1987, s. 1.(9) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 39.(10) EGT nr L 188, 16.7.1984, s. 20.


Avis juridique important

|

31984L0528

Rådets direktiv 84/528/EEG av den 17 september 1984 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om allmänna bestämmelser för anordningar för lyft och mekaniserad hantering

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 300 , 19/11/1984 s. 0072 - 0085 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 14 s. 0074  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 18 s. 0082  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 14 s. 0074  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 18 s. 0082

RÅDETS DIREKTIV av den 17 september 1984 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om allmänna bestämmelser för anordningar för lyft och mekaniserad hantering (84/528/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Bindande bestämmelser i varje medlemsstat fastställer tekniska karaktäristika för tillverkning, kontroll och drift av lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar. Dessa krav skiljer sig från en medlemsstat till en annan. Sådana skillnader hindrar handeln och kan skapa ojämlika konkurrensvillkor inom gemenskapen.Dessa hinder för upprättandet av en väl fungerande gemensam marknad kan reduceras eller t.o.m. avskaffas om varje medlemsstat tillämpar samma bestämmelser antingen som komplement till eller i stället för befintliga lagar.Det är nödvändigt att kontrollera att dessa tekniska krav efterlevs för att sörja för ett effektivt skydd för användarna och tredje man. De existerande kontrollförfarandena skiljer sig från en medlemsstat till en annan. För att uppnå fri rörlighet för lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar inom den gemensamma marknaden och för att ta bort många kontroller, som i själva verket utgör hinder för den fria rörligheten för dessa anordningar, skall åtgärder vidtas för att medlemsstaterna ömsesidigt skall erkänna kontrollförfarandena.För att underlätta detta ömsesidiga erkännande av kontrollförfarandena är det nödvändigt att särskilt upprätta lämpliga administrativa förfaranden innan dessa anordningar släpps ut på marknaden, nämligen: EEG-typgodkännande, EEG-typkontroll, EEG-verifikation, EEG-kontroll och EEG-självcertifiering. Det är nödvändigt att harmonisera de kriterier som skall beaktas, när man skall utse de godkända kontrollorgan som skall utföra EEG-typkontroll.I varje medlemsstat är ansvaret hos de kontrollorgan som utför kontrollerna definierat på olika sätt, vilket gör det nödvändigt med en harmonisering.Förekomsten av EEG-märkning på en lyftanordning eller en mekanisk hanteringsanordning eller en komponent visar att den har genomgått erforderlig kontroll och anger att den uppfyller gällande tekniska krav och därför gör det onödigt att vid import upprepa de kontroller som redan har gjorts.Nationella regler för lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar täcker många kategorier av sådana anordningar med mycket olika användning, kapacitet och last. Detta direktiv bör fastställa allmänna bestämmelser rörande särskilt EEG-typgodkännande, EEG-typkontroll, EEG-verifikation, EEG-kontroll och EEG-självcertifiering. Särskilda direktiv för varje kategori av lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar skall fastställa de tekniska kraven rörande konstruktion, kontrollförfaranden för anordningarna och deras komponenter och, när det behövs, de fall då gemenskapens tekniska krav skall ersätta gällande nationella bestämmelser.Detta direktiv skall inte inskränka giltigheten av bestämmelserna i direktiv 70/156/EEG(4).Den tekniska utvecklingen kräver snabb anpassning av de tekniska krav som specificeras i direktiven rörande lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar. För att underlätta genomförandet av nödvändiga åtgärder i detta syfte är det nödvändigt att säkerställa ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom ramen för Kommittén för anpassning till teknisk utveckling av direktiven för avveckling av tekniska handelshinder inom området anordningar för lyft och annan mekaniserad hantering. Detta samarbete är fastställt i rådets direktiv 73/361/EEG av den 19 november 1973 om tillnärmning av medlemstaternas lagar och andra författningar om certifiering och märkning av stållinor, kätting och krokar(5) i dess lydelse enligt 1979 års anslutningsakt.Lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar som släppts ut på marknaden kan utgöra en säkerhetsrisk trots att de överensstämmer med kraven i det aktuella särdirektivet. Därför skall man vidta åtgärder som syftar till ett förfarande för att minska denna risk.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.KAPITEL I Definitioner och räckvidd Artikel 11. Med lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar avses i detta direktiv alla lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar som är elektriska, hydrauliska eller mekaniska, t.ex. hissar, bygghissar, varuhissar, kranar, transportörer och motordrivna truckar.2. Med komponent avses i detta direktiv varje del av en lyftanordning eller mekanisk hanteringsanordning enligt vad som definierats i särdirektiven.3. Detta direktiv täcker inte lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar som är speciellt avsedda för militära ändamål eller för forskning eller som används på fartyg, för prospektering och oljeborrplattformar till sjöss, i gruvor eller för hantering av radioaktiva ämnen.Artikel 21. I detta direktiv avses medEEG-typgodkännande: det förfarande enligt vilket en medlemsstat efter provningar fastställer och certifierar att en typ av lyftanordning eller mekanisk hanteringsanordning eller komponent som avses i artikel 1 överensstämmer med de krav som harmoniseras i detta direktiv och i de berörda särdirektiven,EEG-verifikation: det förfarande enligt vilket en medlemsstat efter provningar kan bekräfta att varje anordning eller komponent överensstämmer med de krav som harmoniseras i detta direktiv och i de berörda särdirektiven,EEG-typkontroll: det förfarande enligt vilket ett kontrollorgan, som en medlemsstat godkänt för detta ändamål, efter provningar fastställer och certifierar att en typ av anordning eller komponent överensstämmer med de krav som harmoniseras i detta direktiv och i de berörda särdirektiven,EEG-kontroll: det förfarande enligt vilket ett kontrollorgan, som en medlemsstat godkänt för detta ändamål, fastställer, efter att ha upprättat ett EEG-typkontrollintyg enligt detta direktiv och de berörda särdirektiven, att anordningarna och komponenterna har tillverkats i överensstämmelse med de godkända typerna,EEG-självcertifiering: det förfarande enligt vilket tillverkaren eller den som representerar honom inom gemenskapen certifierar på eget ansvar att en anordning eller komponent överensstämmer med de krav som harmoniseras i detta direktiv och i de berörda särdirektiven.2. Särdirektiven skall för kategorierna lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar och komponenter enligt artikel 1 fastställa de tekniska kraven och kontrollförfarandena och vid behov även driftsättet när så krävs med beaktande av det sätt på vilket sådana anordningar används.Särdirektiven skall specificera vilka förfaranden enligt stycket 1 som skall tillämpas på en enskild kategori anordningar eller komponenter.I särdirektiven kan man också föreskriva att medlemsstaterna vidtar alla åtgärder som behövs för att förhindra att lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar släpps ut på marknaden eller tas i drift för sitt ändamål om de inte uppfyller kraven i särdirektiven. Sådana åtgärder vidtas antingen när särdirektiven träder i kraft eller vid ett senare angivet datum.Artikel 31. I detta direktiv avses med en lyftanordning eller mekanisk hanteringsanordning eller -komponent av EEG-typ varje anordning eller komponent, som uppfyller kraven i detta direktiv och i de berörda särdirektiven och vilka i överensstämmelse därmed bär EGs märke om överensstämmelse enligt artikel 20.2. Ingen medlemsstat får begränsa, vägra eller förbjuda att en anordning eller komponent av EEG-typ släpps ut på marknaden eller tas i drift för det ändamål den är avsedd på grund av dess konstruktion och kontrollen av den.3. Emellertid får särdirektiven ge möjlighet för medlemsstaterna att kontrollera en anordning eller komponent av EEG-typ vid installationen eller idrifttagandet och senare med regelbundna mellanrum.Artikel 4Medlemsstaterna skall ge samma giltighet åt EEG-typgodkännande, EEG-verifikation, EEG-typkontroll, EEG-kontroll och EEG-självcertifiering som åt motsvarande nationella förfaranden.KAPITEL II EEG-typgodkännande Artikel 51. Om det är fastställt i ett särdirektiv, skall ett EEG- typgodkännande vara en nödvändig förutsättning för att släppa ut en anordning eller en komponent på marknaden eller för att ta den i drift.2. Medlemsstaterna skall, på begäran av en tillverkare eller den som representerar honom inom gemenskapen, bevilja ett EEG-typgodkännande för varje typ av lyftanordning eller mekanisk hanteringsanordning eller komponent, som uppfyller kraven i detta direktiv och i de berörda särdirektiven.3. För en given typ av lyftanordning eller mekanisk hanteringsanordning eller komponent skall en ansökan om EEG-typgodkännande lämnas in i endast en medlemsstat.4. Medlemsstaterna skall bevilja, vägra, häva eller återkalla ett EEG-typgodkännande enligt bestämmelserna i detta kapitel och bilaga 1.Artikel 61. Den medlemsstat som beviljar ett EEG-typgodkännande skall utfärda ett EEG-typgodkännandeintyg, som utan dröjsmål skall översändas till den sökande.EEG-typgodkännandeintyget skall utformas enligt bilaga 3.2. I särdirektiven får man fastställa att ett EEG-typgodkännande skall vara förenat med vissa villkor eller tidsfrister.3. Om särdirektivet kräver det, skall tillverkaren informera medlemsstaten om det datum, då han kommer att börja med serietillverkning av en EEG-typanordning eller -komponent.Artikel 71. Om en medlemsstat, som har beviljat ett EEG-typgodkännande, finner att en eller flera anordningar eller komponenter för vilka ett godkännande har blivit beviljat inte överensstämmer med typen, skall den häva eller återkalla godkännandet.2. EEG-typgodkännandet kan emellertid behållas om medlemsstaten anser att de konstaterade skillnaderna är obetydliga, inte har någon väsentlig betydelse för anordningens eller komponentens utförande och inte på något sätt utgör en risk för hälsa och säkerhet. I detta fall kan medlemsstaten begära att tillverkaren gör lämpliga ändringar så snart som möjligt. När kraven i särdirektivet inte har uppfyllts, skall medlemsstaten emellertid alltid kräva att nödvändiga ändringar görs.Medlemsstaten skall återkalla typgodkännandet om tillverkaren inte följer denna begäran.3. Den medlemsstat, som beviljade EEG-typgodkännandet, skall även återkalla det, om den finner att godkännandet inte borde ha beviljats eller att villkoren enligt artikel 6.2 inte har uppfyllts.4. Härutöver gäller att om den medlemsstat som beviljade EEG-typgodkännandet informeras av en annan medlemsstat om att ett av de fall som avses i styckena 1, 2 och 3 föreligger, skall den, efter samråd med den senare staten, handla enligt bestämmelserna i dessa stycken.5. Om lämpligheten eller nödvändigheten att häva eller återkalla ett godkännande är föremål för tvist mellan den medlemsstat som beviljade EEG-typgodkännandet och en annan medlemsstat, skall kommissionen hållas informerad. Den skall om nödvändigt hålla de överläggningar som behövs för att nå fram till en lösning.6. Endast den medlemsstat som beviljade EEG-typgodkännandet får besluta om att häva eller återkalla det. Den skall genast meddela de övriga medlemsstaterna och kommissionen om varje sådant beslut och så långt möjligt ge detaljerad information för att identifiera den utrustning, som inte överensstämmer med den godkända typen.KAPITEL III EEG-verifikation och självcertifiering Artikel 8De särdirektiv som avser EEG-verifikation eller EEG- självcertifiering skall specificera det förfarande som skall följas.KAPITEL IV EEG-typkontroll och EEG-typkontrollintyg Artikel 91. En EEG-typkontroll skall, när den är föreskriven i ett särdirektiv, utgöra ett villkor för att få släppa ut en anordning eller komponent på marknaden eller att ta den i drift.2. EEG-typkontroll skall utföras av kontrollorgan som är godkända för detta ändamål av medlemsstaten.Artikel 101. Godkända kontrollorgan, som utsetts av medlemsstaterna för att utföra EEG-typkontroller enligt artikel 11, skall uppfylla minimikriterierna i bilaga 2 utan att det inskränker medlemsstaternas möjligheter att vidta de åtgärder och fastställa de villkor de anser nödvändiga på nationell nivå för att säkerställa att dessa organ arbetar på ett effektivt, koordinerat och oklanderligt sätt.Att ett kontrollorgan iakttar minimikriterierna medför inte att en medlemsstat är skyldig att godkänna detta organ.2. Om en medlemsstat har utsett ett eller flera organ för att utföra EEG-typkontrollen, skall den översända en förteckning över dessa organ till de övriga medlemsstaterna och till kommissionen. Medlemsstaten skall även meddela de övriga medlemsstaterna och kommissionen alla senare ändringar i denna förteckning.Artikel 111. Ett EEG-typkontrollintyg är det dokument genom vilket ett godkänt kontrollorgan intygar att en typ av anordning eller en komponent motsvarar bestämmelserna i detta direktiv och i de berörda särdirektiven.På begäran av tillverkaren eller den som representerar honom inom gemenskapen skall de berörda kontrollorganen som avses i artikel 10 utföra EEG-typkontroll av en typ av anordning eller komponent. Om typen uppfyller kraven i detta direktiv och i de aktuella särdirektiven och om tillverkaren förbinder sig att underkasta sig villkoren i artikel 17 och villkoren i särdirektiven, skall kontrollorganet utfärda ett EEG-typkontrollintyg. EEG-typkontrollintyget skall utformas enligt bilaga 3, om inte annat föreskrivs i särdirektiven.Anordningarna eller komponenterna som tillverkas i enlighet med ett EEG-typkontrollintyg skall överensstämma med den anordning som avses i intyget.2. De godkända kontrollorganen skall utfärda, vägra att utfärda, häva eller återkalla typkontrollintyget enligt bestämmelserna i detta kapitel och i bilaga 1.3. För en och samma typ av anordning kan en begäran om EEG-typkontroll bara göras hos ett av de godkända kontrollorganen.4. EEG-typkontrollintyget skall gälla på de villkor som anges i artikel 17 och eventuellt för en begränsad tidsperiod eller vara föremål för andra villkor enligt särdirektiven.5. Kraven för EEG-certifiering anges i bilaga 1.Artikel 121. Om ett godkänt kontrollorgan finner att ett eller flera exemplar av en anordning eller en komponent av en typ för vilken organet har utfärdat ett EEG-typkontrollintyg inte överensstämmer med denna typ, skall organet begära att innehavaren av intyget rättar till tillverkningen inom den tidsfrist organet fastställer eller om nödvändigt häva intyget. Vid behov fastställs det i särdirektivet för denna anordning eller komponent det antal granskade exemplar som anses tillräckligt för att kontrollorganet skall ingripa. Om tillverkaren inte efterkommer denna begäran inom den fastställda tidsfristen, skall kontrollorganet häva eller återkalla intyget.2. Det godkända kontrollorgan som har beviljat EEG- typkontrollintyget skall återkalla det, om organet konstaterar att detta intyg inte borde ha beviljats eller att villkoren i artikel 11, punkt 4 inte är uppfyllda.3. Organet skall häva eller återkalla intyget i det fall då innehavaren inte fullgör de skyldigheter mot kontrollorganet, som avses i artiklarna 11 och 17.Artikel 131. Medlemsstaterna skall se till att de godkända kontrollorganen utför sina ovannämnda uppgifter på ett korrekt sätt.För detta ändamål skall medlemsstaterna genom lämpliga åtgärder tvinga de godkända organen att när som helst underkasta sig kontroll från behöriga myndigheter i den medlemsstat som har utsett organen.2. En medlemsstat kan bemyndiga ett organ som den godkänt, utan att det begränsar organets ansvar, att ge ett eller flera provningslaboratorier i uppdrag att utföra provning, som skall göras inom ramen för EEG-typkontroll och EEG-kontroll enligt kapitel 5. Dessa laboratorier skall motsvara kriterierna i bilaga 2 avsnitten 2, 3, 4 och 7.3. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att sökanden eller den person till vilken EEG-typkontrollintyget utfärdades kan söka ändring i beslut från det godkända kontrollorganet att vägra, häva eller återkalla EEG- typkontrollintyget.4. Om en medlemsstat finner att ett organ som den har godkänt inte fullgör sina uppgifter enligt artiklarna 11 och 12 på ett korrekt sätt, skall den vidta alla lämpliga åtgärder gentemot det organet.5. Medlemsstaten skall i alla händelser ta tillbaka godkännandet från ett godkänt organ, om den finner att organet inte längre uppfyller de minimikriterier som fastställts i bilaga 2 eller att det inte följer de villkor som uppställts av medlemsstaten.6. Om en medlemsstat inte återkallar ett godkännande från ett organ som inte längre uppfyller minimikriterierna, kan vilken annan medlemsstat som helst påpeka detta förhållande för kommissionen. Kommissionen skall vidta lämpliga åtgärder för att finna en lösning.Artikel 141. En medlemsstat, som återkallar ett godkännande från ett kontrollorgan, skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa kontinuiteten beträffande fullföljandet av skyldigheter och plikter, som härrör från de EEG-typkontrollintyg som kontrollorganet utfärdat innan godkännandet återkallades.2. Medlemsstaten skall återkalla alla intyg som utfärdats av det berörda kontrollorganet innan godkännandet togs tillbaka, om intygen utfärdades på ett oriktigt sätt.Artikel 151. Om ett av de fall som avses i artikel 12 har konstaterats i en medlemsstat, skall behöriga myndigheter i den medlemsstaten informera den medlemsstat i vilken intyget utfärdades.2. De behöriga myndigheterna i den medlemsstat där EEG-typkontrollintyget har utfärdats skall tvinga det berörda kontrollorganet att vidta de åtgärder som avses i artikel 12.3. I händelse av tvist mellan den medlemsstat i vilken ett EEG-typkontrollintyg har utfärdats och en annan medlemsstat skall kommissionen underrättas och vidta de åtgärder som behövs.KAPITEL V EEG-kontroll Artikel 16Medlemsstaterna skall se till att EEG-kontroll utförs. Syftet med denna är att säkerställa en korrekt användning av EEG- märket. Kontrollen får utföras av de godkända kontrollorgan enligt artikel 10 som utfärdade EEG-typkontrollintyget. Kontrollen skall utföras bl.a. genom att man tar prover och gör stickprovskontroller. De organ som utför kontrollen skall i alla händelser uppfylla de kriterier som fastställts i bilaga 2. De skall anmälas enligt artikel 10.Artikel 171. En tillverkare som använder EEG-märket eller den som representerar honom inom gemenskapen skall göra följande:a) Informera kontrollorganet som beviljade EEG-typkontrollintyget om följande:- De platser där anordningarna tillverkas och/eller lagras, på förfrågan från det godkända kontrollorganet.- Datum då tillverkningen skall börja.- All övrig information som kontrollorganet önskar för att kunna utföra sin uppgift enligt särdirektivet.b) Ge representanter för det kontrollorgan som utfärdade typkontrollintyget tillträde för att kontrollera de nämnda platserna för tillverkning och/eller lagring och tillhandahålla kontrollunderlag och all nödvändig information för en sådan kontroll.c) Tillåta kontrollorganet som utfärdade intyget att för kontrolländamål ta en eller flera anordningar eller komponenter som prov från de platser där tillverkning och lagring äger rum.2. Det godkända kontrollorgan som utfärdade EEG-typkontrollintyget skall tillhandahålla kopior av provningsprotokollet och, när det begärs, kopior av den tekniska dokumentationen till övriga godkända kontrollorgan, medlemsstater och till kommissionen.3. Innehavaren av EEG-märket skall utföra eller försäkra sig om att det utförs en tillverkningskontroll. Han skall ha till sitt förfogande den utrustning som han behöver för att tillfredsställande kontrollera att den anordning eller de komponenter som tillverkas överensstämmer med den anordning för vilken han fått EEG-typkontrollintyg.Artikel 181. Det godkända kontrollorganet som utfärdade EEG-typkontrollintyget skall organisera EEG-kontroll av de tillverkade anordningar eller komponenter för vilka EEG-typkontrollintyget utfärdades.Denna kontroll skall göra det möjligt för det godkända kontrollorganet att avgöra för det första om tillverkaren har de kontrollmöjligheter som avses i artikel 17.3 och för det andra om tillverkaren faktiskt utför kontroller för att se om de producerade anordningarna eller komponenterna överensstämmer med de anordningar eller de komponenter som EEG-typkontrollintyget avser. Det kan t.ex. kontrolleras om protokoll över kontrollen har upprättats, i de fall detta har begärts.Kontrollorganet kan dessutom göra stickprov som skall utföras utan föranmälan på de angivna tillverknings- och lagringsplatserna. Kontrollorganen skall inte hindras från att mot betalning ta prover i alla led av marknadsföringen.2. Om platsen för tillverkning, lagring eller marknadsföring ligger i en annan medlemsstat än den där det kontrollorgan som utfärdade EEG-typkontrollintyget finns, skall det kontrollorganet, om det behövs, kontakta ett kontrollorgan i den medlemsstat där prov skall tas för kontroll enligt ovan.Kontrollorganet som utförde kontrollen skall skicka ett protokoll till det kontrollorgan som utfärdade EEG-typkontrollintyget.Artikel 191. Skulle kontrollen enligt artikel 18 visa att anordningarna eller komponenterna inte överensstämmer med den anordning eller den komponent för vilken EEG-typkontrollintyget utfärdades och att kraven i detta direktiv och de berörda särdirektiven inte helt har uppfyllts, skall kontrollorganet vidta en av följande åtgärder gentemot innehavaren av EEG-märket:a) En enkel varning med anmodan att upphöra inom en given tidsfrist med de konstaterade överträdelserna.b) En varning enligt a men åtföljd av mer regelbundna kontroller.c) Dra in EEG-typkontrollintyget tillfälligt.d) Återkalla EEG-typkontrollintyget.Dessa åtgärder kan endast vidtas av det kontrollorgan som utfärdade EEG-typkontrollintyget.2. De två första åtgärderna skall vidtas när skillnaderna inte berör det allmänna utförandet av anordningen, där de konstaterade överträdelserna är obetydliga och inte på något sätt utgör en hälso- eller säkerhetsrisk.En av de två sista åtgärderna skall vidtas när skillnaderna eller överträdelserna är betydande och i alla händelser om de utgör en hälso- eller säkerhetsrisk.3. Det kontrollorgan som utfärdade EEG-typkontrollintyget skall även återkalla det om- tillverkaren eller den som representerar honom inom gemenskapen hindrar att kontroll enligt artikel 18 utförs, och- organet finner att EEG-typkontrollintyget inte borde ha beviljats.4. Om det kontrollorgan som utfärdade EEG-typkontrollintyget informeras av ett kontrollorgan i en annan medlemsstat om att ett av de fall som avses i punkterna 2 och 3 föreligger, skall det, efter samråd med sistnämnda organ, vidta de åtgärder som avses i dessa punkter.5. Tillfällig indragning eller återkallande av EEG-typkontrollintyget skall anmälas hos medlemsstaten och de godkända kontrollorganen.KAPITEL VI Gemensamma bestämmelser för förfarandena rörande EEG-typgodkännande, EEG-verifikation och EEG-typkontroll Artikel 201. Ett EEG-märke om överensstämmelse som anbringats på en anordning eller en komponent skall intyga att den överensstämmer med den godkända typen eller att ett EEG-typkontrollintyg utfärdats för den.2. Ett EEG-typgodkännandeintyg eller ett EEG-typkontrollintyg skall ge tillverkaren rätt att, på eget ansvar, anbringa ett EEG-märke om överensstämmelse på produkter som skall släppas ut på marknaden, om de överensstämmer med den typ för vilken ett sådant intyg beviljats eller, om särdirektivet föreskriver det, att utfärda ett intyg om överensstämmelse enligt bilaga 4.Kraven för EEG-märket finns i bilaga 1.3. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att lyftanordningar eller mekaniska hanteringsanordningar eller komponenter, som skall genomgå EEG-typgodkännande, EEG-verifikation eller EEG-typkontroll inte har något märke eller någon påskrift som är ägnad att sammanblandas med EEG-märket.Artikel 21Varje medlemsstat skall till de övriga medlemsstaterna och till kommissionen översända följande:- En förteckning över de kontrollorgan som har till uppgift att utföra kontroll och provningar inom ramen för ett EEG-typgodkännande eller en EEG-verifikation.- En förteckning över de godkända kontrollorgan som har till uppgift att utföra EEG-typkontroller och EEG-kontroll.- Alla senare ändringar i dessa förteckningar.KAPITEL VII Anpassning av direktiven till den tekniska utvecklingen Artikel 221. Alla nödvändiga ändringar för att anpassa bilaga 1 i detta direktiv med undantag av punkterna 1.1 och 5 till den tekniska utvecklingen skall göras enligt det förfarande som fastställts i artikel 5 i direktiv 73/361/EEG.2. De särdirektiv som berör lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar och komponenter skall ange vilka bestämmelser i deras tekniska bilagor som kan eller inte kan anpassas genom nyssnämnda förfarande.KAPITEL VIII Dispensklausul Artikel 231. Utförandet och tillverkningssättet för en anordning eller komponent får i speciella fall avvika från vissa av bestämmelserna i särdirektiven utan att anordningen eller komponenten faller utanför artikel 3 punkt 2 i detta direktiv, om de ändring ar som gjorts innebär en minst lika hög skyddsnivå beträffande hälsa och säkerhet.2. Varje särdirektiv skall uttryckligen ange de bestämmelser från vilka en sådan avvikelse är möjlig och de bestämmelser från vilka inga avvikelser kan göras.3. När en förfrågan om avvikelse tas upp, skall följande förfarande tillämpas:a) Medlemsstaten skall, antingen direkt när det gäller EEG-typgodkännande eller indirekt genom det godkända kontrollorganet när det gäller EEG-typkontroll, översända till kommissionen de dokument som innehåller beskrivning av anordningen eller komponenten och de dokument som ligger till grund för begäran om avvikelse, inklusive resultaten från alla utförda provningar. Kommissionen skall sända en kopia till de övriga medlemsstaterna, vilka därefter har en period på fyra månader på sig att stödja eller inte stödja den berörda medlemsstaten och för att begära att frågan hänskjuts till den kommitté som avses i direktiv 73/361/EEG. En kopia av varje dokument skall skickas till kommissionen. All skriftväxling skall vara konfidentiell.b) Om ingen medlemsstat har uttryckt sitt ogillande eller begärt att saken skall tas upp i kommittén innan den period som fastställs i a har gått till ända, kan kommissionen sammankalla kommittén eller ge medlemsstaten befogenhet att bevilja eller godkänna den begärda avvikelsen. Kommissionen skall informera de övriga medlemsstaterna om detta.c) Om en medlemsstat inte har svarat före utgången av den fastställda perioden, skall det anses att den har tillstyrkt.d) I annat fall skall kommissionen behandla ansökan om avvikelse efter att ha inhämtat ett yttrande från den kommitté, som upprättats enligt direktiv 73/361/EEG.e) Dessa dokument skall tillhandahållas på ett i mottagarlandet officiellt språk eller i speciella fall på ett annat språk som är godtagbart i landet.4. När det gäller ett intyg som utfärdats av tillverkaren själv, skall det vara möjligt att avvika från direktivet enligt punkt 1. Detta får ske endast i det fall ett kontrollorgan har bekräftat för tillverkaren att den föreslagna avvikelsen inte minskar säkerheten.Innan kontrollorganet godkänner avvikelsen, skall det informera övriga kontrollorgan. Skulle ett av dessa kontroll organ göra en invändning inom två månader, skall saken underställas kommissionen genom en medlemsstats försorg. Kommissionen skall försöka lösa tvisten. Vid behov skall den sammankalla den kommitté som upprättats enligt direktiv 73/361/EEG och fatta beslut efter samråd med den.KAPITEL IX Skyddsklausul Artikel 241. Om en medlemsstat har goda grunder att tro att en lyftanordning eller en mekanisk hanteringsanordning eller komponent utgör en hälso- eller säkerhetsrisk, trots att den uppfyller kraven i detta direktiv och i särdirektiven, får medlemsstaten temporärt inom sitt territorium förbjuda eller inskränka att den släpps ut på marknaden eller tas i bruk för sitt ändamål. Medlemsstaten skall omedelbart informera kommissionen och de övriga medlemsstaterna om detta och ge skälen för sitt beslut.2. Kommissionen skall samråda med de berörda medlemsstaterna inom sex veckor och skall därefter meddela sitt ställningstagande utan dröjsmål och vidta de åtgärder som behövs.3. Om kommissionen anser att det är nödvändigt med tekniska anpassningar av direktivet, skall dessa fastställas antingen av kommissionen eller av rådet enligt det förfarande som fastställts i artikel 5 i direktiv 73/361/EEG. I så fall får den medlemsstat som har vidtagit skyddsåtgärder behålla dem tills anpassningarna har trätt i kraft.KAPITEL X Slutbestämmelser Artikel 25De kostnader som uppstår vid EEG-typgodkännande, EEG- verifikation och EEG-typkontroll skall betalas av den tillverkare, eller av den representant för denna inom gemenskapen, som begärt att förfarandena skall tillämpas.Artikel 26Skälen för beslutet skall anges i varje beslut som fattas genom tillämpning av detta direktiv och av särdirektiven om att vägra ett EEG-typgodkännande, en EEG-verifikation eller EEG-typkontroll, att tillfälligt upphäva eller att återkalla ett EEG-typgodkännande, en EEG-verifikation eller EEG-typkontroll eller att förbjuda att en lyftanordning eller en mekanisk hanteringsanordning eller komponent släpps ut på marknaden eller tas i drift. Beslutet skall delges den berörda parten så snart som möjligt med angivande av de möjligheter att få beslutet prövat som finns enligt gällande lagstiftning i den berörda medlemsstaten och de frister inom vilka begäran om ändring skall göras.Artikel 271. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som behövs för att följa detta direktiv så att de kan träda i kraft samma dag som de författningar som införts för att följa direktiv 84/529/EEG(6).De skall omedelbart informera kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall se till att till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationella författningar som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 28Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 17 september 1984.På rådets vägnarP. BARRYOrdförande(1) EGT nr C 221, 29.9.1975, s. 1.(2) EGT nr C 7, 12.1.1976, s. 37.(3) EGT nr C 131, 12.6.1976, s. 31.(4) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.(5) EGT nr L 335, 5.12.1973, s. 51.(6) EGT nr L 300, 19.11.1984, s. 86.BILAGA 1EEG-TYPGODKÄNNANDE OCH EEG-TYPKONTROLL1 ANSÖKAN OM EEG-TYPGODKÄNNANDE ELLER EEG-TYPKONTROLL1.1 Ansökan och skriftväxlingen som hör till den skall avfattas på det officiella språket (eller på ett av de officiella språken) i den stat i vilken ansökan lämnas in. Denna stat eller det eller de kontrollorgan som den utsett har rätt att kräva att de bifogade dokumenten även upprättas på samma officiella språk.1.2 Denna ansökan skall innehålla följande information:- Tillverkarens eller företagets namn och adress, tillverkarens eller företagets representant eller sökandens namn och adress.- Kategori av anordning eller komponent.- Avsedd användning och eventuell förbjuden användning.- Varunamn, om det finns, eller typ.- Tekniska egenskaper.1.3 Ansökan skall åtföljas av två kopior av de dokument som krävs och särskilt1.3.1 - den tekniska dokumentation som krävs enligt särdirektiven,- de ställen där det EEG-märke som anges i detta direktiv och andra märken som anges i särdirektiven skall anbringas,1.3.2 - en deklaration som intygar att ingen annan ansökan om EEG-typgodkännande eller EEG-typkontroll har gjorts för samma typ av anordning eller komponent, och1.3.3 - vid behov de dokument som hör till alla slags nationella godkännanden som redan beviljats och till de använda komponenter som beviljats EEG-typgodkännande eller undergått EEG-typkontroll eller en EEG-verifikation.2 GRANSKNING AV ANSÖKAN2.1 Ansökan skall granskas på basis av konstruktionsritningar och vid behov av anordningarna och komponenterna.Denna granskning skall täcka alla de kontroller och provningar som anges i detta direktiv och i tillhörande särdirektiv.2.2 Särdirektiven för olika kategorier av lyftanordningar och mekaniska hanteringsanordningar och/eller komponenter skall vid behov fastställa reglerna för tillverkning, beräkning och kontroller och de koefficienter som skall användas för beräkning. De skall ange arten och kvaliteten på de material som kan användas i tillverkningen av sådana lyftanordningar eller mekaniska hanteringsanordningar.3 EEG-INTYG OCH EEG-MÄRKEEtt EEG-typgodkännandeintyg eller EEG-typkontrollintyg skall innehålla resultaten från typkontrollen och ange alla villkor som hör ihop med det. Det skall åtföljas av nödvändiga beskrivningar och ritningar för att identifiera typen och, när det är lämpligt, för att förklara hur den fungerar. Det EEG-märke som avses i artikel 20 i direktivet skall vara en stiliserad bokstav >Hänvisning till > i en sexkant som innehåller följande:- I överdelen särdirektivets kronologiskt tilldelade serienummer och med versal(er) de bokstäver som anger den stat där intyget utfärdats (B för Belgien, D för Förbundsrepubliken Tyskland, DK för Danmark, F för Frankrike, GR för Grekland, I för Italien, IRL för Irland, L för Luxemburg, NL för Nederländerna, UK för Storbritannien) och de två sista siffrorna i det årtal då intyget utfärdades. Numret på särdirektivet till vilket intyget hänvisar anges av rådet vid antagandet av särdirektivet.- I den undre delen intygets nummer.Ett exempel på detta märke finns i 6.1.4 ÄNDRING AV DEN PRODUKT SOM SLÄPPTS UT PÅ MARKNADENDen medlemsstat eller det godkända kontrollorgan som har utfärdat ett intyg skall informeras om alla betydande ändringar av en produkt, särskilt om dem som medför ändringar i av vid saluförandet specificerade egenskaper.5 PUBLICERING AV INTYG5.1 Ett utdrag ur intygen skall publiceras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.5.2 Samtidigt med att den berörda parten delges beslutet, skall kopior av intyget skickas av den medlemsstat i vilken det utfärdades till kommissionen och till de övriga medlemsstaterna, som även kan få kopior av den slutliga tekniska dokumentationen av anordningen och av protokollen över kontroller och provningar som den har genomgått.5.3 Återkallandet av ett EEG-intyg skall publiceras enligt det förfarande som fastställts i 5.1 och 5.2.5.4 Varje medlemsstat, som vägrar att utfärda ett intyg, skall informera de övriga medlemsstaterna och kommissionen om detta, antingen direkt då det gäller EEG-typgodkännande eller på begäran av kontrollorganet då det gäller EEG-typkontroll.6 EEG-MÄRKE6.1 EEG-märke (se avsnitt 3)Exempel: >Hänvisning till >Intyg utfärdat av Förbundsrepubliken Tyskland eller av ett kontrollorgan som landet utsett 1979, genom tillämpning av det första särdirektivet.Intygets nummer.6.2 Särdirektiven kan närmare ange placeringen och måtten på EEG-märket.Om inte annat anges i särdirektiven, skall bokstäverna och siffrorna i varje märke vara minst 5 mm höga.6.3 Märket skall vara synligt, läsligt och varaktigt anbringat på varje anordning och komponent.>Hänvisning till >>Hänvisning till >BILAGA 2KRITERIER SOM MEDLEMSSTATERNA SKALL BEAKTA NÄR DE UTSER KONTROLLORGAN1 Kontrollorganet, dess chef och personal får inte vara konstruktör, tillverkare, leverantör eller installatör av anordningarna eller representant för någon av dessa. De får varken vara direkt inblandade i konstruktion, tillverkning, marknadsföring, representation eller underhåll av sådana anordningar och komponenter eller representera någon av dem som utövar sådan verksamhet. Detta utesluter inte möjligheten till utbyte av teknisk information mellan tillverkaren och det godkända kontrollorganet.2 Den personal som har till uppgift att kontrollera anordningar i syfte att utfärda EEG-typkontrollintyg och att utföra kontroller, skall utföra dessa uppgifter med största integritet och tekniska kompetens och vara oberoende av alla påtryckningar eller bevekelsegrunder, särskilt av ekonomisk natur, som kan påverka bedömningen eller resultaten av arbetet, i synnerhet från personer eller grupper som har intressen i resultaten av kontrollerna.3 De kontrollorgan som har till uppgift att kontrollera anordningar och komponenter i syfte att utfärda ett EEG-kontrollintyg och utföra kontroller skall ha den personal och de resurser som behövs för att på ett korrekt sätt utföra de tekniska och administrativa uppgifter som har samband med EEG-intyg och utförande av kontroll och skall vidare ha tillgång till den utrustning som behövs för speciella undersökningar och kontroller.4 Den personal som har ansvar för undersökningar och kontroller skall ha- en god teknisk yrkesutbildning,- tillfredsställande kunskaper om kraven för de undersökningar och kontroller som utförs och tillräcklig erfarenhet av sådana uppgifter, och- förmåga att upprätta de protokoll och de rapporter som behövs för att dokumentera genomförda kontroller.5 Kontrollpersonalens opartiskhet skall garanteras. Personalens ersättning får varken vara beroende av hur många kontroller som utförts eller av resultaten av dessa.6 Kontrollorganet skall teckna en ansvarsförsäkring om inte staten tar på sig skadeståndsansvar enligt nationell lagstiftning.7 Kontrollorganets personal skall ha tystnadsplikt rörande all information som den får under sin tjänsteutövning (utom gentemot behöriga myndigheter i den stat i vilken kontrollorganet bedriver sin verksamhet) inom ramen för detta direktiv och särdirektiven eller varje annan nationell bestämmelse som genomför dessa direktiv.BILAGA 3MALL FÖR EEG-TYPGODKÄNNANDE ELLER EEG-INTYG FÖR LYFTANORDNINGAR ELLER MEKANISKA HANTERINGSANORDNINGAR ELLER KOMPONENTER>Hänvisning till >>Hänvisning till >BILAGA 4>Hänvisning till >>Hänvisning till >


Avis juridique important

|

31987L0219

Rådets direktiv 87/219/EEG av den 30 mars 1987 om ändring i direktiv 75/716/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om svavelhalten i vissa flytande bränslen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 091 , 03/04/1987 s. 0019 - 0021 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 7 s. 0218  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 7 s. 0218

RÅDETS DIREKTIV av den 30 mars 1987 om ändring i direktiv 75/716/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om svavelhalten i vissa flytande bränslen (87/219/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 och 235 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Genom direktiv 75/716/EEG(4) åläggs medlemsstaterna att vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att gasoljor endast kan släppas ut på marknaden inom gemenskapen om svavelinnehållet inte överstiger vissa gränsvärden.I samma direktiv föreskrivs att kommissionen vid behov skall utarbeta lämpliga förslag om ändringar av gränsvärdena för svavelhalten i gasoljor, med hänvisning bland annat till mängden luftföroreningar som beror på svaveldioxid.I gemenskapens successiva aktionsprogram för miljön(5) betonas vikten av att hindra och begränsa luftföroreningar. Gemenskapen har dessutom, genom beslut 81/462/EEG(6), som part biträtt konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar, vilken innehåller bestämmelser om strategier och principer för att begränsa och, så långt möjligt, gradvis minska och förhindra luftföroreningar.Med tanke på de miljöskadliga effekterna av utsläppen av svaveldioxid, bland annat vid användning av gasoljor, är det angeläget att begränsa utsläppen varhelst det är möjligt.Det är lämpligt att med ändring i direktiv 75/716/EEG fastställa ett nytt gränsvärde för svavelhalten i gasoljor.Medlemsstaterna bör i vissa fall kunna tillämpa ett lägre gränsvärde.Genomförandet av detta direktiv bör tas upp till granskning efter en lämplig tidsperiod.Minskningen av svavelföroreningarna främjar förverkligandet av en av gemenskapens målsättningar i fråga om skyddet och förbättringen av miljön. Eftersom de nödvändiga maktbefogenheterna för detta ändamål inte uttryckligen tillhandahålls av fördraget, måste artikel 235 tillämpas.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 75/716/EEG ändras på följande sätt:1) Artikel 1 och 2 skall ersättas med följande:"Artikel 11. I detta direktiv avses med gasolja: en petroleumprodukt som omfattas av underrubrik 27.10 C 1 i den gemensamma tulltaxan (utgåvan av den 10 december 1984) eller en petroleumprodukt som på grund av sin destillationsgräns tillhör kategorin mellandestillat avsedda för användning som bränsle och som till minst 85 volymprocent, inklusive destillationsförluster, destillerar vid 350 °C.2. Punkt 1 skall inte gälla gasolja som- används inom sjöfarten,- finns i bränsletankarna i sådana fartyg för inre vattenvägar eller sådana motorfordon som färdas från ett område till ett annat eller överskrider gränsen mellan en icke-medlemsstat och en medlemsstat, eller- är avsedd för vidare förädling i raffinaderier.Artikel 21. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att gasoljor endast kan släppas ut på marknaden i gemenskapen om halten av svavelföreningar, uttryckt som svavel, fr. o. m. den 1 januari 1989 är högst 0,3 viktprocent.2. Om miljöskyddskraven eller avsvavlingstekniken påtagligt förändras eller om den ekonomiska situationen i gemenskapen med avseende på råoljeförsörjningen förändras avsevärt får kommissionen, på eget initiativ eller på begäran från en medlemsstat, i enlighet med vad som föreskrivs i fördraget föreslå ändringar av den svavelhalt som anges i punkt 1.3. Om en plötslig förändring i försörjningen med råolja eller petroleumprodukter medför svårigheter för en medlemsstat att tillämpa gränsvärdet för högsta svavelhalt i gasolja, får medlemsstaten efter att ha underrättat kommissionen tillåta ett högre gränsvärde för svavelhalten inom sitt territorium under en period av fyra månader. Rådet får förlänga denna period genom ett beslut som fattas med kvalificerad majoritet efter förslag från kommissionen."2) Artikel 4-7 skall ersättas med följande:"Artikel 4Utom i fall som avses i artikel 5 får medlemsstaterna från och med den dag som anges i artikel 2, med hänsyn tagen till artikel 3, inte med åberopande av svavelhalten förbjuda, begränsa eller hindra att gasoljor som uppfyller kraven i detta direktiv släpps ut på marknaden.Artikel 51. Medlemsstaterna får föreskriva om en svavelhalt som motsvarar 0,2 viktprocent för gasoljor som används- inom de områden som fastställts i enlighet med artikel 4 i rådets direktiv 80/779/EEG av den 15 juli 1980 om gränsvärden och riktvärden för luftkvalitet med avseende på svaveldioxid och luftburet stoft(1), senast ändrat genom Anslutningsakten för Spanien och Portugal,- där artikel 5 i samma direktiv tillämpas, eller- där skador på miljön eller det nationella kulturarvet som orsakats av de sammantagna svaveldioxidutsläppen gör det nödvändigt att fastställa ett lägre gränsvärde för svavelhalten i gasolja än det som anges i artikel 2.2. Medlemsstaterna skall underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om varje åtgärd enligt punkt 1 som de överväger att vidta och om skälen för åtgärderna.Förbud mot att på marknaden släppa ut gasoljor med en svavelhalt som är lägre än 0,2 % får inte meddelas.Artikel 6Kommissionen skall övervaka effekterna av detta direktivs genomförande.Senast tre år efter anmälan(2) av detta direktiv skall kommissionen till rådet lämna en rapport med ett lämpligt förslag i syfte att fastställa ett enhetligt gränsvärde. Rapporten skall baseras på nya uppgifter som finns tillgängliga om mängden svavelföroreningar i luften, resultaten av arbetet med att fastställa luftkvalitetsmål, uppgifter om tillståndet i miljön och påverkan av luftföroreningar samt förhållandena på gasoljemarknaden.Rådet skall, i enlighet med bestämmelserna i fördraget, fatta beslut i anledning av kommissionens förslag före den 1 december 1991.Artikel 71. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att genom provtagning kontrollera svavelhalten i gasoljor som släpps ut på marknaden.2. Som referensmetod för att fastställa svavelhalten i gasoljor som släpps ut på marknaden skall metoden IP 336 användas. Den statistiska tolkningen av resultaten av de kontroller som gjorts för att fastställa svavelhalten i gasoljor som släpps ut på marknaden skall utföras i enlighet med standarden ISO 4259 (1979 års utgåva).(1) EGT nr L 229, 30.8.1980, s. 30.(2) Detta direktiv anmäldes till medlemsstaterna den 2 april 1987"Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1988 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 30 mars 1987.På rådets vägnarP. DE KEERSMAEKEROrdförande(1) EGT nr C 205, 14.8.1985, s. 3.(2) EGT nr C 283, 10.11.1986, s. 108.(3) EGT nr C 344, 31.12.1985, s. 22.(4) EGT nr L 307, 27.11.1975, s. 22.(5) EGT nr C 112, 20.12.1973, s. 1, EGT nr C 139, 13.6.1977, s. 1 och EGT nr C 46, 17.2.1983, s. 1.(6) EGT nr L 171, 27.6.1981, s. 11.


Avis juridique important

|

31965L0066

Rådets direktiv 65/66/EEG av den 26 januari 1965 om särskilda renhetskriterier för konserveringsmedel som får användas i livsmedel

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 022 , 09/02/1965 s. 0373 - 0382 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 1 s. 0071  Dansk specialutgåva: Serie I Område 1965-1966 s. 0021  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 1 s. 0071  Engelsk specialutgåva: Serie I Område 1965-1966 s. 0025  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 1 s. 0162  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 1 s. 0023  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 1 s. 0023

RÅDETS DIREKTIVav den 26 januari 1965om särskilda renhetskriterier för konserveringsmedel som får användas i livsmedel(65/66/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv den 5 november 1963(1) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om konserveringsmedel som får användas i livsmedel, särskilt artikel 8 punkt 1 i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochmed beaktande av följande:Enligt artikel 7 i direktivet av den 5 november 1963 skall konserveringsmedel i tillämpliga fall och i enlighet med artikel 8.1 i direktivet uppfylla vissa fastställda särskilda renhetskriterier.Det är nödvändigt att fastställa särskilda renhetskriterier för alla de konserveringsmedel som räknas upp i bilagan till nämnda direktiv av den 5 november 1963. I vissa medlemsstater är det inte möjligt att börja tillämpa sådana kriterier samtidigt med de författningsändringar som utfärdats enligt nämnda direktiv och det är därför önskvärt att fastställa den 1 juni 1966 som den dag då kriterierna skall börja tillämpas.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1De särskilda renhetskriterier som avses i artikel 7 b i direktivet den 5 november 1963 anges i bilagan till detta direktiv.Artikel 2Medlemsstaterna skall ändra sin lagstiftning i enlighet med bestämmelserna i artikel 1 så att de nya bestämmelserna kan tillämpas senast den 1 juni 1966 på de konserveringsmedel som finns på marknaden.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 26 januari 1965.På rådets vägnarM. COUVE DE MURVILLEOrdförande(1) EGT nr 12, 27.1.1964, s. 161/64.BILAGASÄRSKILDA RENHETSKRITERIERAllmänna anmärkningara) När inte annat anges har mängduppgifter och procentandelar beräknats efter vikten på vattenfri produkt.b) Om den aktuella produkten inte är vattenfri från början och om det förekommer "flyktiga ämnen", är vatten medräknat i dessa.c) När torkningstid inte närmare anges, skall detta tolkas som "torkning till konstant vikt".d) Om tolkning av följande kriterier kräver att vissa tekniska termer som exempelvis "vakuum" definieras, hänvisas till de analysmetoder som fastställts i enlighet med artikel 8.2 i direktivet den 5 november 1963.>Plats för tabell>