Avis juridique important

|

31993L0059

Rådets direktiv 93/59/EEG av den 28 juni 1993 om ändring av direktiv 70/220/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 186 , 28/07/1993 s. 0021 - 0027 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 24 s. 0143  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 24 s. 0143

RÅDETS DIREKTIV 93/59/EEG av den 28 juni 1993 om ändring av direktiv 70/220/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordonEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Det är viktigt att anta bestämmelser inom ramen för den inre marknaden. Den inre marknaden utgör ett område utan inre gränser, inom vilket den fria rörligheten av varor, personer, tjänster och kapital säkerställs.I Europeiska gemenskapernas första åtgärdsprogram om skydd för miljön, som godkändes den 22 november 1973(4), fastslogs att hänsyn skall tas till de senaste vetenskapliga framstegen för att bekämpa luftförorening som orsakas av gaser som släpps ut från motorfordon och att tidigare antagna direktiv skall ändras i enlighet med detta. Det tredje åtgärdsprogrammet som godkändes den 7 februari 1983(5), föreskriver ytterligare insatser för att avsevärt minska de nuvarande utsläppen av föroreningar från motorfordon.Direktiv 70/220/EEG(6) är ett av de separata direktiv om förfarande vid typgodkännande som har fastställts genom rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(7).I direktiv 70/220/EEG, fastställs gränsvärden för utsläpp av kolmonoxid och oförbrända kolväten från fordonens motorer. Dessa gränsvärden sänktes genom direktiv 74/290/EEG(8) och kompletterades genom direktiv 77/102/EEG(9) med gränsvärden för utsläpp av kväveoxider. Gränsvärdena för dessa tre föroreningar sänktes ytterligare genom direktiv 78/665/EEG(10), 83/351/EEG(11) och 88/76/EEG(12). Gränsvärden för utsläpp av partiklar infördes genom direktiv 88/436/EEG(13) och strängare europeiska utsläppsnormer för avgaser från personbilar med en cylindervolym under 1400 cm3 genom direktiv 89/458/EEG(14). Dessa normer har utsträckts till att gälla alla personbilar oberoende av deras cylindervolym på grundval av förbättrade europeiska provningsförfaranden som även inbegriper en körcykel utanför tätort och krav som avser utsläpp genom avdunstning och hållbarheten hos utsläppsrelaterade fordonsdelar, samt strängare normer för partikelutsläpp för personbilar utrustade med dieselmotorer som infördes genom direktiv 91/441/EEG.De strängare europeiska normerna gäller endast för personbilar som är konstruerade för att ta högst sex passagerare och som har en fordonsmassa av högst 2 500 kg. De övergångsbestämmelser som avser andra fordonskategorier som omfattas av direktiv 70/220/EEG, särskilt lätta lastbilar, föreskriver mindre stränga normer.Inverkan på miljön genom strängare normer skulle ökas och ske fortare om medlemsstaterna gav skattelättnader för köp av nya fordon som i förväg uppfyller de normer som fastställs i detta direktiv.Det råder enighet om att framtida transportutveckling inom gemenskapen kommer att åtföljas av ökande miljöföroreningar. De officiella prognoserna hittills om ökningen av trafiktätheten har legat under den faktiska utvecklingen. Därför måste mycket strikta utsläppsnormer fastställas för alla motorfordon.Särskilda FoU-insatser för att minska luftföroreningar från motorfordon kan vara en avgörande faktor för att förbättra europeiska fordonsindustrins konkurrenskraft.Kommissionen har till uppgift att regelbundet utvärdera de senaste vetenskapliga framstegen för att göra det möjligt att sänka de tillåtna gränsvärdena för luftföroreningar från motorfordon och att tillåta att lämpliga åtgärder föreslås för att sänkas dessa efter samråd med Gruppen för emissioner från motorfordon.I nästa steg bör, för att sänka gränsvärdena för lätta lastbilar och under förutsättning av en lämplig teknisk utvärdering, motorfordonskategorierna II och III kunna sammanföras och de särskilda gränsvärden som gäller kontroll av överensstämmelse i produktionen kunna upphävas.Kommissionens arbete på detta område har visat att gemenskapens industri har tillgång till eller håller på att färdigutveckla en teknologi som gör det möjligt att fordon som berörs av detta direktiv kan uppfylla de normer som är lika stränga som de för personbilar när hänsyn tas till fordonens särskilda egenskaper. De föreslagna normerna bör införas så snart som möjligt för att säkerställa överensstämmelsen med de åtgärder som vidtagits av gemenskapen mot luftföroreningar orsakade av vägtrafik.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilagorna 1, 3, 4, 5 och 9 till direktiv 70/220/EEG ändras härmed enligt bilagan till detta direktiv.Artikel 2 1. Från och med den 1 oktober 1993 får ingen medlemsstat av skäl som hänför sig till luftförorening till följd av utsläpp:- vägra att bevilja EEG-typgodkännande, att utfärda det dokument som anges i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 70/156/EEG, eller att bevilja nationellt typgodkännande för en motorfordonstyp,eller- förbjuda att motorfordon tas i bruk för första gången,om utsläppen från denna motorfordonstyp eller från sådana fordon uppfyller bestämmelserna i direktiv 70/220/EEG, ändrade genom det här direktivet.2. Från och med den 1 oktober 1993 skall medlemsstaterna- inte längre bevilja EEG-typgodkännande eller utfärda det dokument som anges i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 70/156/EEG för en motorfordonstyp,- vägra att bevilja nationellt typgodkännande för en motorfordonstyp,om utsläppen är sådana att kraven i bilagorna till direktiv 70/220/EEG, ändrade genom det här direktivet inte är uppfyllda.3. Från och med den 1 oktober 1994 skall medlemsstaterna förbjuda att fordon tas i bruk för första gången, om de krav i fråga om utsläpp som anges i bilagorna till direktiv 70/220/EEG, ändrat genom det här direktivet inte är uppfyllda.Artikel 3 Medlemsstaterna får besluta om skattelättnader bara för motorfordon som uppfyller kraven i det här direktivet. Sådana lättnader skall utformas i enlighet med bestämmelserna i fördraget och skall dessutom uppfylla följande villkor:- De skall gälla alla nya motorfordon som utbjuds till försäljning på marknaden i en medlemsstat och som på förhand uppfyller kraven i detta direktiv.- De skall upphöra att gälla den dag som anges i artikel 2.3, då utsläppsvärdena för nya fordon skall tillämpas obligatoriskt.- De skall för varje fordonstyp vara betydligt lägre än den verkliga kostnaden för de anordningar som monterats för att uppfylla de fastställda värdena och för monteringen i fordonet.Kommissionen skall underrättas om alla planer att införa eller ändra de skattelättnader som avses i första stycket i så god tid att den kan framföra synpunkter.Artikel 4 Rådet skall med beaktande av bestämmelserna i fördraget före den 31 december 1994 på förslag av kommissionen som skall överlämnas före den 31 december 1993 besluta om ytterligare sänkning av gränsvärdena.De sänkta gränsvärdena skall gälla från och med den 1 januari 1996 för nya typgodkännanden av motorfordon i kategori I och för motorfordon i kategorierna II och III från den 1 januari 1997, som anges i tabellen i punkt 5.3.1.4 i bilaga 1 till direktiv 70/220/EEG, ändrat genom det här direktivet. Dessa värden kan utgöra grunden för skattelättnader efter antagandet av det nya direktivet.De höjda gränsvärdena för kontroll av produktionen (enligt vad som anges i tabellen i punkt 7.1.1 i bilaga 1) skall upphöra att gälla från dagen för tillämpningen av de sänkta gränsvärdena som fastställs i andra stycket.Artikel 5 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 september 1993. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 6 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 28 juni 1993.På rådets vägnarS. AUKENOrdförande(1) EGT nr C 100, 22.4.1992, s. 7.(2) EGT nr C 305, 23.11.1992, s. 120 och EGT nr C 176, 28.6.1993.(3) EGT nr C 313, 30.11.1992, s. 11.(4) EGT nr C 112, 20.12.1973, s. 1.(5) EGT nr C 46, 17.2.1983, s.1.(6) EGT nr L 76, 6.4.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/441/EEG (EGT nr L 242, 30.8.1991, s. 1).(7) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/53/EEG (EGT nr L 225, 10.8.1992, s. 1).(8) EGT nr L 159, 15.6.1974, s. 61.(9) EGT nr L 32, 3.2.1977, s. 32.(10) EGT nr L 223, 14.8.1978, s. 48.(11) EGT nr L 197, 20.7.1983, s. 1.(12) EGT nr L 36, 9.2.1988, s. 1.(13) EGT nr L 214, 6.8.1988, s. 1.(14) EGT nr L 226, 3.8.1989, s. 1.BILAGA ÄNDRINGAR I BILAGORNA TILL DIREKTIV 70/220/EEG BILAGA 11. Punkt 5.2.1 skall ersättas med följande:"5.2.1. Fordon med motorer med styrd tändning skall genomgå följande prov:- typ I-prov (simulering av genomsnittliga avgasutsläpp efter kallstart)- typ II-prov (kolmonoxidutsläpp vid tomgång)- typ III-prov (utsläpp av vevhusgaser)- typ IV-prov (utsläpp genom utdunstning)- typ V-prov (hållbarheten hos utsläppsbegränsande anordningar)"2. Punkt 5.2.2 skall utgå.3. Punkt 5.2.3 skall lyda:"5.2.3. Fordon med motorer med kompressionständning skall genomgå följande prov:- typ 1-prov (simulering av genomsnittliga avgasutsläpp efter kallstart),- typ 5-prov (hållbarheten hos utsläppsbegränsande anordningar)."4. Punkt 5.2.4 skall utgå.5. Figur 1.5.2 skall ersättas med följande figur:"Figur 1.5.2Olika möjligheter för typgodkännande och utvidgning av typgodkännande>Plats för tabell>"6. Punkt 5.3.1.2.1 skall lyda:"5.3.1.2.1. Ett prov som totalt varar..." (resten av stycket är oförändrat)7. Punkt 5.3.1.2.4 skall utgå.8. Punkt 5.3.1.4:- Andra meningen skall lyda:"Resultaten multipliceras med..." (resten är oförändrat).- Tabellen skall ersättas av följande:">Plats för tabell>"9. Punkt 5.3.2.1 skall lyda:"5.3.2.1. Provet utförs med fordon som drivs med Otto-motorer för vilka provet som anges i punkt 5.3.1 inte gäller"10. Punkt 5.3.2.2 skall lyda:"5.3.2.2. Vid prov enligt bilaga 4 får volymen kolmonoxid i avgaserna då motorn går på tomgång inte överstiga 3,5 % vid den inställning som anges av tillverkaren och får inte överstiga 4,5 % inom det justeringsområde som anges i samma bilaga."11. Punkt 5.3.4.1 skall lyda:"5.3.4.1. Provet skall utföras med alla fordon som anges i avsnitt 1 utom de fordon som har motor med kompressionständning."12. Punkt 5.3.5.1, första meningen skall lyda:5.3.5.1 "Provet skall utföras med alla fordon som anges i avsnitt 1 för vilka provet som anges i 5.3.1 gäller." (resten är oförändrat).13. Punkt 6.1.1. skall lyda:"6.1.1. Fordonstyper med olika referensmassa.6.1.1.1. Ett godkännande får endast utvidgas till fordonstyper vilkas referensmassa kräver användning av ekvivalent tröghetsmassa som är närmast större eller som är mindre.6.1.1.2. Vad avser fordon i kategori N1 och fordon i kategori M som anges i not(2) i avsnitt 5.3.1.4 om referensmassan för den fordonstyp för vilken utvidgat godkännande söks är sådan att ett svänghjul måste användas med en ekvivalent tröghetsmassa som är mindre än den som används för den fordonstyp som redan godkänts, beviljas utvidgat typgodkännande om massan föroreningar från det fordon som redan godkänts inte överstiger de gränsvärden som gäller för det fordon för vilket utvidgat godkännande söks"14. I punkt 7.1.1 skall tabellen ersättas av följande:">Plats för tabell>"15. Punkt 8:- Avsnitt 8.1 skall utgå.- I avsnitt 8.2 skall andra strecksatsen lyda:- "bestämmelserna som gäller för fordon i kategori M1(2) som är utrustade med Otto-motor och har en cylindervolym över två liter i bilaga 1 till direktiv 70/220/EEG ändrat genom direktiv 88/76/EEG".- Avsnitt 8.3 skall lyda:"För fordon i kategori M1(2) fram till och med den 1 juli 1994 för typgodkännande och fram till och med den 31 december 1994 för fordon som tas i bruk för första gången, ochför fordon i kategori N1(3) fram till och med den 1 oktober 1994 för typgodkännande och fram till och med den 1 oktober 1995 för fordon som tas i bruk för första gången,gränsvärdena för den sammanlagda massan kolväten och kväveoxider samt för massan av partiklar från fordon utrustade med dieselmotor av direktinsprutningstyp skall utgöras av de värden som erhålls när värdena L2 och L3 i tabellerna i 5.3.1.4 (typgodkännande) och 7.1.1.1 (produktionsöverensstämmelsekontroll) multipliceras med faktorn 1,4.(2) Se not(2) i avsnitt 5.3.1.4.(3) Se not(3) i avsnitt 5.3.1.4."BILAGA 316. Punkt 2.3.1:- Andra stycket skall ersättas av följande tre stycken:"För fordon i kategori M(2) med en maximal motoreffekt på högst 30 kW och en maximihastighet av högst 130 km/tim skall maximihastigheten på körcykeln utanför tätort (del 2) begränsas till 90 km/tim fram till den 1 juli 1994.För fordon i kategori N1(3) med ett förhållande mellan motorstyrka och fordonsvikt som inte är mer än 30 kW/t(4) och en maximihastighet som är högst 130 km/tim skall maximihastigheten vid körcykeln utanför tätort (del 2) begränsas till 90 km/tim fram till den 1 januari 1996 för fordon i kategori I och fram till den 1 januari 1997 för fordon i kategorierna II och III.Efter dessa datum skall fordon som inte uppnår de accelerations- och högsta hastighetsvärden som krävs under körcykeln köras med fullt nedtryckt gasreglage tills de åter uppnår den föreskrivna körcykelkurvan. Avvikelser från körcykeln skall noteras i provrapporten.(2) Se not(2) i avsnitt 5.3.1.4 i bilaga 1(3) Se not(3) i avsnitt 5.3.1.4 i bilaga 1(4) Tekniskt tillåten totalmassa enligt uppgift från tillverkaren."17. Punkt 7.1 skall lyda:"7.1. ProvtagningProvtagningen börjar vid inledningen av den första enkla tätortskörcykeln enligt definition i 6.2.2 och upphör vid slutet av det avslutande tomgångsmomentet i körcykeln utanför tätort (del 2)."BILAGA 418. Punkt 2.2 skall lyda:"2.2. Under provet skall den omgivande temperaturen vara mellan 293 och 303 K (20 och 30°C).Motorn skall vara uppvärmd tills kylvätskans och smörjmedlets temperatur och smörjmedelstrycket är i jämvikt."19. Punkt 2.5.2.1 skall lyda:"2.5.2.1. Först utförs en mätning vid den inställning som fastställts av tillverkaren."BILAGA 520. Punkt 2.1 skall lyda:"2.1. Typ 3-prov skall utföras med fordon med Otto-motor som har genomgått antingen typ 1-prov eller typ 3-prov beroende på vilket som är tillämpligt."BILAGA 921. DEL 2Punkt 1.5 skall utgå.


Avis juridique important

|

31985L0591

Rådets direktiv 85/591/EEG av den 20 december 1985 om införande av provtagnings- och analysmetoder vid kontroll av livsmedel inom gemenskapen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 372 , 31/12/1985 s. 0050 - 0052 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 15 s. 0015  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 19 s. 0054  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 15 s. 0015  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 19 s. 0054

RÅDETS DIREKTIV av den 20 december 1985 om införande av provtagnings- och analysmetoder vid kontroll av livsmedel inom gemenskapen (85/591/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Produktion, framställning, marknadsföring och användning av livsmedel har avsevärd betydelse inom den Europeiska ekonomiska gemenskapen.De metoder för provtagning och analys som används i detta sammanhang kan direkt återverka på upprättandet av en väl fungerande gemensam marknad och bör därför harmoniseras.Att fastställa dessa metoder för provtagning och analys utgör en åtgärd av rent vetenskaplig och teknisk karaktär. Det är nödvändigt att skapa en snabb procedur för att utveckla, förbättra och komplettera sådana metoder. För att sådana åtgärder lättare skall kunna beslutas bör det införas en ordning för ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga livsmedelskommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. I fall då det på gemenskapsnivå är nödvändigt att införa provtagnings- och analysmetoder i syfte att bestämma sammansättning, villkor för framställning, förpackning eller märkning av ett livsmedel, skall kommissionen eller rådet besluta om sådana metoder enligt det förfarande som anges i artikel 4.2. Punkt 1 gäller med förbehåll för särbestämmelser som nu gäller eller som senare antas inom ramarna för gemenskapens särskilda regler.3. För att avgöra om det är nödvändigt att införa sådana åtgärder som avses i punkt 1 skall särskilt följande kriterier beaktas:a) Behovet av att säkerställa att gemenskapens lagstiftning tillämpas enhetligt.b) Förekomsten av handelshinder mellan länderna i gemenskapen.c) Om de kriterier som avses i a eller b är av stadigvarande eller återkommande karaktär.Artikel 2 1. I de direktiv som avses i artikel 1 skall utvecklingen inom vetenskap och teknik beaktas, särskilt vedertagna metoder för provtagning och analys.2. I direktiven skall lämpliga tidsfristeranges, inom vilka de skall genomföras av medlemsstaterna.3. Medlemsstaterna får utan hinder av de åtgärder som avses i artikel 1.1 använda andra beprövade och vetenskapligt vedertagna metoder under förutsättning att detta inte hindrar den fria rörligheten för sådana varor som följer bestämmelserna enligt gemenskapens metoder. Om skillnader uppstår vid tolkningen av resultaten, skall de resultat gälla som har erhållits med gemenskapens metoder.4. De införda analysmetoderna skall uppfylla de kriterier som anges i bilagan.5. Sådana ändringar i befintliga direktiv som är nödvändiga mot bakgrund av vetenskapliga och tekniska framsteg kan   utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3   beslutas enligt förfarandet i artikel 4.Artikel 3 1. Om en medlemsstat på goda grunder konstaterar att en åtgärd som har införts enligt artikel 1 i ett särskilt fall är olämplig av tekniska skäl eller på grund av att den inte är tillräckligt upplysande vid utredningen av en viktig hälsofråga, får medlemsstaten inom sitt eget territorium tillfälligt avbryta tillämpningen, dock endast i detta särskilda fall. Den skall omedelbart informera övriga medlemsstater och kommissionen om detta och ange skälen för sitt beslut.2. Kommissionen skall så snart som möjligt undersöka det bevismaterial som medlemsstaten har lagt fram och därefter samråda med medlemsstaterna inom Ständiga livsmedelskommittén enligt artikel 4, varefter den genast skall avge sitt yttrande samt vidta lämpliga åtgärder.3. Om kommissionen anser att åtgärder som beslutats enligt artikel 1 behöver ändras för att komma till rätta med de svårigheter som avses i punkt 1, skall den inleda det förfarande som anges i artikel 4. Den medlemsstat som beslutat att avbryta tillämpningen får i ett sådant fall låta det beslutet bestå tills ändringarna träder i kraft.Artikel 4 1. När det förfarande skall tillämpas som anges i denna artikel, skall ärendet hänskjutas till Ständiga livsmedelskommittén, som bildats enligt beslut 69/414/EEG(4), (i det följande "kallad kommittén"), av ordföranden, antingen på hans initiativ eller på begäran av en företrädare för en medlemsstat.2. Kommissionens företrädare skall till kommittén lämna ett förslag till åtgärder som skall vidtas. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom en tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande ärendet är. Yttrandet skall avges med en majoritet av 45 röster, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt artikel 148.2 i fördraget. Ordföranden får inte rösta.3. a) Kommissionen skall anta förslaget, om det har tillstyrkts av kommittén.b) Om förslaget inte har tillstyrkts av kommittén eller om den inte avger något yttrande, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet åtgärder. Rådet skall besluta med kvalificerad majoritet.c) Om rådet inte fattar beslut inom tre månader efter det att förslaget har lämnats, skall kommissionen besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.Artikel 5 Medlemsstaterna skall inom två år från anmälan av detta direktiv(5) sätta i kraft de lagar och andra författningar som behövs för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 6 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 20 december 1985.På rådets vägnarR. STEICHENOrdförande(1) EGT nr C 53, 24.2.1984, s. 9.(2) EGT nr C 46, 18.2.1985, s. 95.(3) EGT nr C 44, 15.2.1985, s. 1.(4) EGT nr L 291, 19.11.1969, s. 9.(5) Detta direktiv anmäldes till medlemsstaterna den 23 december 1985.BILAGA 1. Analysmetoder som man överväger att införa enligt direktivets bestämmelser skall bedömas efter följande kriterier:i) Specificitet.ii) Noggrannhet.iii) Precision: repeterbarhet, variation inom laboratoriet, och reproducerbarhet, variation inom och mellan laboratorier.iv) Detektionsgräns.v) Känslighet.vi) Användbarhet och tillämplighet.vii) Andra kriterier som kan väljas efter behov.2. De värden för precision som avses i iii skall erhållas genom kollaborativ avprövning som har utförts enligt ett internationellt vedertaget protokoll för sådana studier, t.ex. Internationella standardiseringsorganisationens "Precision hos testmetoder" (ISO 5725/1981). Värdena för repeterbarhet och reproducerbarhet skall uttryckas på ett internationellt vedertaget sätt (t.ex. de 95 % konfidensintervaller som definieras i ISO 5725/1981). Resultaten av den kollaborativa avprövningen skall publiceras eller hållas fritt tillgängliga.3. Analysmetoder som kan tillämpas enhetligt på olika varuslag bör komma i fråga framför metoder som endast kan tillämpas på ett enskilt varuslag.4. Analysmetoder som införs enligt detta direktiv bör beskrivas enligt den uppställning som Internationella organisationen för standardisering ISO rekommenderar för analysmetoder.