title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/65/EU av den 20 oktober 2010 om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i medlemsstaterna och om upphävande av direktiv 2002/6/EG  Text av betydelse för EES

text:
               29.10.2010

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 283/1

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2010/65/EU
   av den 20 oktober 2010
   om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i medlemsstaterna och om upphävande av direktiv 2002/6/EG
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 100.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
   i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               I Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/6/EG av den 18 februari 2002 om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i gemenskapens medlemsstater (4) föreskrivs att medlemsstaterna ska godkänna vissa standardiserade förenklingsformulär (nedan kallade FAL-formulär) för att underlätta fartygstrafiken i den bemärkelse som avses i Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) konvention om förenkling av formaliteterna i internationell sjöfart (nedan kallad FAL-konventionen), som antogs den 9 april 1965, i dess ändrade lydelse.

               (2)

               För att underlätta för sjöfarten och minska de administrativa bördorna för rederierna behöver de rapporteringsformaliteter som krävs enligt unionsrättsakter och av medlemsstaterna förenklas och harmoniseras i så stor utsträckning som möjligt. Detta direktiv bör emellertid inte påverka den erforderliga informationens beskaffenhet och innehåll, och bör inte införa några ytterligare rapporteringskrav för fartyg som inte redan har en sådan skyldighet enligt lagstiftning som är tillämplig i medlemsstaterna. Det bör uteslutande behandla hur informationsförfarandena kan förenklas och harmoniseras samt hur informationen kan insamlas på ett mer ändamålsenliga sätt.

               (3)

               Överföring av de uppgifter som krävs då fartyg ankommer till och/eller avgår från hamnar enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester (5), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (6), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 725/2004 av den 31 mars 2004 om förbättrat sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar (7), Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/16/EG av den 23 april 2009 om hamnstatskontroll (8) och, i tillämpliga fall, den internationella koden för sjötransport av farligt gods som antogs 1965, med de ändringar som antagits och trätt i kraft, omfattar de uppgifter som krävs enligt FAL-formulären. Om dessa uppgifter uppfyller kraven i de ovannämnda rättsakterna bör lämnandet av uppgifterna med hjälp av FAL-formulär följaktligen accepteras.

               (4)

               Med tanke på sjöfartens globala dimension måste unionsrättsakter ta hänsyn till kraven från IMO om en förenkling ska kunna genomföras.

               (5)

               Medlemsstaterna bör fördjupa samarbetet mellan behöriga myndigheter, såsom deras tull-, gränsbevaknings-, folkhälso- och transportmyndigheter, så att arbetet med förenkling och harmonisering av rapporteringsformaliteter inom unionen kan fortsätta och så att elektroniska system för dataöverföring och informationsutbyte används på effektivast möjliga sätt, i syfte att i största möjliga utsträckning simultant undanröja hinder för sjötransporten och inrätta ett europeiskt område för sjötransport utan hinder.

               (6)

               Det bör finnas tillgång till detaljerad statistik om sjötransport så att effektiviteten hos, och behovet av, strategiska åtgärder för att underlätta för sjöfarten inom unionen kan bedömas, med beaktande av behovet av att inte ställa onödiga extra krav på medlemsstaterna beträffande statistikinsamling och att utnyttja Eurostat till fullo. Med avseende på tillämpningen av detta direktiv skulle det vara viktigt att samla in relevanta uppgifter om fartygstrafik i unionen och/eller om fartyg som anlöper en tredjelandshamn eller en frizon.

               (7)

               Det bör vara enklare för rederier att dra fördel av ställningen ”godkänd reguljär fartygslinje”, i enlighet med kommissionens meddelande av den 21 januari 2009 med rubriken ”Meddelande och handlingsplan för att inrätta ett europeiskt område för sjötransport utan hinder”.

               (8)

               Elektronisk överföring av uppgifter bör så snart som möjligt tillämpas generellt för alla rapporteringsformaliteter, dock senast den 1 juni 2015, med som utgångspunkt de internationella standarder som tagits fram av FAL-konventionen, närhelst detta är möjligt. För att överföringen av informationsmängder som kan komma att bli mycket omfattande ska kunna rationaliseras och ske snabbare bör elektroniska format för rapporteringsformaliteter användas närhelst detta är möjligt. Inom unionen bör uppgifter endast i undantagsfall lämnas in via FAL-formulär i pappersformat och förfarandet bör accepteras endast under en begränsad tidsperiod. Medlemsstaterna uppmanas att med administrativa medel, inklusive ekonomiska incitament, främja användning av elektroniska format. Av de ovannämnda skälen bör informationsutbytet mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter göras på elektronisk väg. För att underlätta en sådan utveckling måste de elektroniska systemen bli mer driftskompatibla, om möjligt inom samma tidsfrist, för att säkerställa att det europeiska området för sjötransport fungerar väl utan hinder.

               (9)

               Parter som är delaktiga i handel och transport bör kunna lämna standardiserad information via en enda elektronisk kontaktpunkt för att uppfylla alla rapporteringskrav. Individuella dataelement bör endast lämnas in en gång.

               (10)

               De SafeSeaNet-system som inrättas på medlemsstats- och unionsnivå bör underlätta mottagandet, utbytet och spridningen av uppgifter mellan medlemsstaternas informationssystem för sjöfarten. SafeSeaNet-systemet bör vara driftskompatibelt med andra unionssystem för rapporteringsformaliteter, för att underlätta för sjötransporten och minska dess administrativa bördor. SafeSeaNet-systemet bör användas för ytterligare informationsutbyte med ändamålet att underlätta för sjötransporten. Det bör inte vara nödvändigt att i SafeSeaNet-systemet föra in rapporteringsformaliteter som avser uppgifter som endast är avsedda för nationella ändamål.

               (11)

               När nya unionsåtgärder antas bör man försäkra sig om att medlemsstaterna kan upprätthålla den elektroniska dataöverföringen och inte är skyldiga att använda sig av pappersformat.

               (12)

               Samtliga fördelar med den elektroniska dataöverföringen kan endast uppnås genom en snabb och effektiv kommunikation mellan SafeSeaNet, e-tull (elektroniskt tullsystem) och de elektroniska system som används för insamling och begäran av uppgifter. För detta ändamål bör i första hand tillämpliga standarder användas i syfte att begränsa de administrativa bördorna.

               (13)

               FAL-formulären uppdateras regelbundet. Detta direktiv bör således hänvisa till den aktuella versionen av dessa formulär. All information som är nödvändig enligt medlemsstaternas lagstiftning som går utöver de krav som FAL-konventionen ställer bör meddelas i ett format utvecklat på basis av FAL-konventionens normer.

               (14)

               Detta direktiv bör inte påverka rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (9), kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (10), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) (11), eller nationell lagstiftning om gränsövervakning för de medlemsstater som inte tillämpar Schengenregelverket om gränsövervakning, och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 450/2008 av den 23 april 2008 om fastställande av en tullkodex för gemenskapen (moderniserad tullkodex) (12).

               (15)

               För att göra elektronisk informationsöverföring till standard och för att underlätta för sjötransporten bör medlemsstaterna utöka användningen av elektroniska hjälpmedel för dataöverföring i enlighet med en adekvat tidsplan samt tillsammans med kommissionen diskutera möjligheten att harmonisera användningen av elektroniska hjälpmedel för dataöverföring. Därför bör arbetet i styrgruppen på hög nivå för SafeSeaNet-systemet beaktas med avseende på färdplanen för SafeSeaNet, när denna har antagits, och på de konkreta finansieringskraven och särskilda anslagen av finansiella medel från unionen till arbetet med utveckling av elektronisk dataöverföring.

               (16)

               Fartyg som går mellan hamnar inom unionens tullområde bör undantas från kravet på att lämna in den information som anges i FAL-formulären om fartygen inte kommer från, anlöper eller går till en hamn utanför detta område eller en frizon av kontrolltyp 1 enligt tullagstiftningen, utan att detta påverkar tillämpliga unionsrättsakter och den information som medlemsstaterna kan tänkas begära för att upprätthålla intern ordning och säkerhet och för att genomföra lagar på tull-, skatte-, invandrings-, miljö- eller folkhälsoområdet.

               (17)

               Undantag från administrativa förfaranden bör tillåtas även på grundval av fartygets last, och inte enbart på grundval av fartygets ankomst- och/eller avgångsort. Detta är nödvändigt för att säkerställa att extra formaliteter för fartyg som har anlöpt en tredjelandshamn eller en frizon kan hållas på ett minimum. Kommissionen bör granska denna fråga inom ramen för rapporten till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv.

               (18)

               Det bör införas ett nytt tillfälligt formulär för att harmonisera de uppgifter som erfordras för den sjöfartsskyddsdeklaration som föreskrivs i förordning (EG) nr 725/2004.

               (19)

               Nationella språkkrav utgör ofta ett hinder för utvecklingen av ett närsjöfartsnät. Medlemsstaterna bör göra allt som står i deras makt för att i enlighet med internationell praxis underlätta för skriftlig och muntlig kommunikation i sjöfarten mellan medlemsstaterna, i syfte att hitta gemensamma kommunikationsmedel.

               (20)

               Kommissionen bör ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt vad gäller bilagorna till detta direktiv. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå.

               (21)

               I de olika rättsakter som antagits av unionen och som bland annat innehåller krav på formaliteter i samband med förhandsanmälan när ett fartyg anlöper en hamn, till exempel direktiv 2009/16/EG, kan det föreskrivas skilda tidsfrister i fråga om fullgörandet av dessa formaliteter i samband med förhandsanmälan. Kommissionen bör undersöka möjligheten att förkorta och harmonisera dessa tidsfrister, och i samband med detta utnyttja den pågående utvecklingen inom elektronisk databehandling, inom ramen för rapporten till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv, vilken, om så är lämpligt, bör innehålla ett lagstiftningsförslag.

               (22)

               Inom ramen för rapporten till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv bör kommissionen överväga i vilken utsträckning syftet med detta direktiv, nämligen förenklingen av de administrativa formaliteterna för fartyg som ankommer till och/eller avgår från medlemsstaternas hamnar, bör utvidgas till att gälla även för inlandet, främst för flodtransporter, för att få till stånd en snabbare och smidigare sjöfart i inlandet och en hållbar lösning på problemet med för många fartyg i och runt kusthamnarna.

               (23)

               Eftersom målen för detta direktiv, särskilt att underlätta sjöfarten på ett harmoniserat sätt inom hela unionen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

               (24)

               Enligt rättspraxis från Europeiska unionens domstol är det inte obligatoriskt att införliva ett direktiv om införlivandet är meningslöst av geografiska skäl. Därför är inte kraven i detta direktiv relevanta för medlemsstater som saknar hamnar till vilka fartyg som omfattas av detta direktiv normalt kan ankomma.

               (25)

               De åtgärder som planeras i detta direktiv bidrar till att uppnå de mål som uppställs i Lissabonagendan.

               (26)

               Åtkomsten till SafeSeaNet och andra elektroniska system bör regleras i syfte att säkra kommersiell och konfidentiell information och utan att påverka tillämplig lagstiftning om skyddet av kommersiell information och, när det gäller personuppgifter, Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (13) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (14). Medlemsstaterna och unionens institutioner och organ bör särskilt uppmärksamma behovet av att skydda kommersiell och konfidentiell information genom lämpliga system för åtkomstkontroll.

               (27)

               I enlighet med led 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (15) uppmanas medlemsstaterna att för egen del och i unionens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa.

               (28)

               För tydlighetens skull bör direktiv 2002/6/EG ersättas med det här direktivet.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:
   Artikel 1
   Syfte och tillämpningsområde
   1.   Syftet med detta direktiv är att förenkla och harmonisera de administrativa förfaranden som gäller för sjötransporten genom en allmän övergång till elektronisk överföring av uppgifter och genom en förenkling av rapporteringsformaliteterna.
   2.   Detta direktiv ska tillämpas på rapporteringsformaliteter för sjötransport som är tillämpliga på fartyg som ankommer till och fartyg som avgår från hamnar i medlemsstaterna.
   3.   Detta direktiv ska inte tillämpas på fartyg som är undantagna från rapporteringsformaliteter.
   Artikel 2
   Definitioner
   I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
   a)   rapporteringsformaliteter: information som anges i bilagan som, i enlighet med den lagstiftning som är tillämplig i en medlemsstat, ska tillhandahållas av administrativa och förfarandemässiga skäl när ett fartyg ankommer till eller avgår från en hamn i denna medlemsstat,
   b)   FAL-konventionen: IMO:s konvention om förenkling av formaliteterna i internationell sjöfart som antogs den 9 april 1965, i dess ändrade lydelse,
   c)   FAL-formulär: de standardiserade formulären, i enlighet med FAL-konventionen,
   d)   fartyg: alla havsgående fartyg eller farkoster,
   e)   SafeSeaNet: unionens system för informationsutbyte inom sjöfarten, såsom det definieras i direktiv 2002/59/EG,
   f)   elektronisk dataöverföring: överföring av digitalt kodad information i ett strukturerat format som kan ändras efter hand och som kan användas direkt för att lagra och bearbeta informationen i datorer.
   Artikel 3
   Harmonisering och samordning av rapporteringsformaliteter
   1.   Varje enskild medlemsstat ska vidta åtgärder för att se till att rapporteringsformaliteter begärs på ett harmoniserat och samordnat sätt inom den medlemsstaten.
   2.   Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna utveckla metoder för harmonisering och samordning av rapporteringsformaliteterna inom unionen.
   Artikel 4
   Förhandsanmälan innan ett fartyg ankommer till en hamn
   Medlemsstaterna ska, med förbehåll för specifika föreskrifter om anmälan enligt tillämpliga unionsrättsakter eller i internationella rättsliga instrument som är tillämpliga på sjötransport och som är bindande för medlemsstaterna, inklusive föreskrifter om kontroll av personer och varor, se till att befälhavaren eller en annan person som vederbörligen förordnats av fartygsoperatören, innan ett fartyg ankommer till en hamn i en medlemsstat, lämnar en anmälan till den av medlemsstaten utsedda behöriga myndigheten med de uppgifter som krävs enligt rapporteringsformaliteterna

               a)

               minst 24 timmar i förväg, eller

               b)

               senast när fartyget lämnar föregående hamn, om sjöresan kommer att vara mindre än 24 timmar, eller

               c)

               så snart som dessa uppgifter är tillgängliga, om anlöpshamnen inte är känd eller om den ändras under resan.

         Artikel 5
   Elektronisk dataöverföring
   1.   Medlemsstaterna ska godkänna att rapporteringsformaliteter fullgörs i elektroniskt format och att de lämnas via en enda kontaktpunkt så snart som möjligt och under alla omständigheter senast den 1 juni 2015.
   Denna enda kontaktpunkt, som knyter samman SafeSeaNet, e-tull och andra elektroniska system, ska vara det ställe där all information i enlighet med detta direktiv rapporteras en gång och görs tillgänglig för olika behöriga myndigheter och medlemsstaterna.
   2.   Utan att detta påverkar det relevanta format som anges i FAL-konventionen ska det format som avses i punkt 1 överensstämma med artikel 6.
   3.   I de fall då unionsrättsakter ställer krav på rapporteringsformaliteter, och i den utsträckning som krävs för att den enda kontaktpunkt som avses i punkt 1 ska fungera väl, ska de elektroniska system som anges i punkt 1 vara inbördes driftskompatibla, tillgängliga och förenliga med det SafeSeaNet-system som inrättats enligt direktiv 2002/59/EG och med de elektroniska system som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets beslut nr 70/2008/EG av den 15 januari 2008 om en papperslös miljö för tullen och handeln (16).
   4.   Utan att detta påverkar de särskilda bestämmelser om tull- och gränskontroller som fastställs i förordning (EEG) nr 2913/92 och förordning (EG) nr 562/2006 ska medlemsstaterna samråda med marknadsaktörerna och informera kommissionen om de framsteg som gjorts enligt de metoder som fastställs i beslut nr 70/2008/EG.
   Artikel 6
   Utbyte av uppgifter
   1.   Medlemsstaterna ska se till att de uppgifter som mottagits enligt de rapporteringsformaliteter som gäller i enlighet med en rättsligt unionsrättsakt förs in i deras nationella SafeSeaNet-system och ska göra relevanta delar av sådana uppgifter tillgängliga för andra medlemsstater via SafeSeaNet-systemet. Om inget annat stadgas av en medlemsstat ska detta inte gälla för den information som erhållits i enlighet med förordning (EEG) nr 2913/92, förordning (EEG) nr 2454/93, förordning (EG) nr 562/2006 och förordning (EG) nr 450/2008.
   2.   Medlemsstaterna ska se till att uppgifter som mottagits i enlighet med punkt 1 på begäran görs tillgängliga för relevanta nationella myndigheter.
   3.   Det underliggande digitala formatet för de meddelanden som ska användas inom nationella SafeSeaNet-system i enlighet med punkt 1 ska fastställas i enlighet med artikel 22a i direktiv 2002/59/EG.
   4.   Medlemsstater får ge relevant åtkomst till de uppgifter som avses i punkt 1 genom en enda nationell kontaktpunkt via ett system för elektroniskt utbyte av uppgifter eller genom de nationella SafeSeaNet-systemen.
   Artikel 7
   Information i FAL-formulär
   Medlemsstaterna ska godkänna FAL-formulär för fullgörandet av rapporteringsformaliteterna. Medlemsstaterna får endast godkänna att uppgifter som ska lämnas i enlighet med en unionsrättsakt tillhandahålls i pappersformat fram till den 1 juni 2015.
   Artikel 8
   Sekretess
   1.   Medlemsstaterna ska i överensstämmelse med tillämpliga unionsrättsakter eller nationell lagstiftning vidta de åtgärder som krävs för att garantera sekretessen för kommersiella och andra konfidentiella uppgifter som utbyts i enlighet med detta direktiv.
   2.   Medlemsstaterna ska särskilt se till att kommersiella uppgifter som samlas in enligt detta direktiv skyddas. När det gäller personuppgifter ska medlemsstaterna säkerställa att de följer direktiv 95/46/EG. Unionens institutioner och organ ska säkerställa att de följer förordning (EG) nr 45/2001.
   Artikel 9
   Undantag
   Medlemsstaterna ska säkerställa att fartyg som omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2002/59/EG och som går mellan hamnar inom unionens tullområde utan att härröra från, anlöpa eller gå till en hamn utanför detta territorium eller en frizon av kontrolltyp 1 enligt tullagstiftningen undantas från kravet på att tillhandahålla de uppgifter som uppges i FAL-formulären utan att det påverkar tillämpliga unionsrättsakter och möjligheten för medlemsstaterna att begära sådana uppgifter i FAL-formulären som avses i punkterna 1–6 i del B i bilagan till det här direktivet som är nödvändiga för att upprätthålla intern ordning och säkerhet och genomföra lagar på tull-, skatte-, invandrings-, miljö- och folkhälsoområdet.
   Artikel 10
   Ändringsförfarande
   1.   Kommissionen får anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt vad gäller bilagan till detta direktiv, för att säkerställa att den anpassas efter alla ändringar i FAL-formulären som görs av IMO. Dessa ändringar får inte leda till att detta direktivs tillämpningsområde utökas.
   2.   Förfarandena i artiklarna 11, 12 och 13 ska tillämpas på de delegerade akter som avses i denna artikel.
   Artikel 11
   Utövande av delegering
   1.   Befogenhet att anta de delegerade akter som avses i artikel 10 ska ges till kommissionen för en period på fem år från den 18 november 2010. Kommissionen ska utarbeta en rapport om de delegerade befogenheterna senast sex månader innan perioden på fem år löpt ut. Delegeringen av befogenhet ska automatiskt förlängas med perioder av samma längd, om den inte återkallas av Europaparlamentet eller rådet i enlighet med artikel 12.
   2.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska kommissionen samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
   3.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i artiklarna 12 och 13.
   Artikel 12
   Återkallande av delegering
   1.   Den delegering av befogenheter som avses i artikel 10 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet.
   2.   Den institution som inlett ett internt förfarande för att besluta huruvida en delegering av befogenhet ska återkallas ska sträva efter att underrätta den andra institutionen och kommissionen inom en rimlig tid innan det slutliga beslutet fattas, och ange vilka delegerade befogenheter som kan komma att återkallas och skälen för detta.
   3.   Beslutet om återkallande innebär att delegeringen av de befogenheter som anges i beslutet upphör att gälla. Det får verkan omedelbart, eller vid ett senare, i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan trätt i kraft. Det ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 13
   Invändning mot delegerade akter
   1.   Europaparlamentet eller rådet får invända mot en delegerad akt inom en period på två månader från delgivningsdagen.
   På Europaparlamentets eller rådets initiativ ska denna period förlängas med två månader.
   2.   Om varken Europaparlamentet eller rådet vid utgången av den ursprungliga tvåmånadersperioden eller, där så är tillämpligt, den förlängda perioden har invänt mot den delegerade akten ska den delegerade akten offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft den dag som anges i den.
   Den delegerade akten får offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft innan denna tvåmånadersperiod eller, där så är tillämpligt, den förlängda perioden löper ut, förutsatt att både Europaparlamentet och rådet har underrättat kommissionen om att de inte har för avsikt att göra några invändningar.
   3.   Om Europaparlamentet eller rådet invänder mot den delegerade akten ska den inte träda i kraft. Den institution som invänder mot den delegerade akten ska ange skälen för detta.
   Artikel 14
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna skall senast den 19 maj 2012 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som krävs för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser.
   De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 19 maj 2012.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 15
   Rapportering
   Kommissionen ska senast den 19 november 2013 till Europaparlamentet och rådet rapportera om tillämpningen av detta direktiv, bl.a. om

               a)

               möjligheten att utvidga den förenkling som införs genom detta direktiv till att gälla transport på inre vattenvägar,

               b)

               förenligheten mellan RIS (River Information Services) och det elektroniska dataöverföringsförfarande som anges i detta direktiv,

               c)

               de framsteg som med hänvisning till artikel 3 har gjorts för att harmonisera och samordna rapporteringsformaliteter,

               d)

               möjligheten att undvika eller förenkla formaliteter för fartyg som har anlöpt en tredjelandshamn eller en frizon,

               e)

               tillgängliga uppgifter om fartygstrafik/fartygsrörelser i unionen, och/eller fartyg som anlöper till tredjelandshamnar eller frizoner.

         Om det är lämpligt ska denna rapport att åtföljas av ett lagstiftningsförslag.
   Artikel 16
   Upphävande av direktiv 2002/6/EG
   Direktiv 2002/6/EG ska upphöra att gälla den 19 maj 2012. Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till detta direktiv.
   Artikel 17
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 20 oktober 2010.

            På Europaparlamentets vägnar

         J. BUZEK

            Ordförande

            På rådets vägnar

         O. CHASTEL

            Ordförande

      (1)  EUT C 128, 18.5.2010, s. 131.

      (2)  EUT C 211, 4.9.2009, s. 65.

      (3)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 6 juli 2010 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 12 oktober 2010.

      (4)  EGT L 67, 9.3.2002, s. 31.

      (5)  EGT L 332, 28.12.2000, s. 81.

      (6)  EGT L 208, 5.8.2002, s. 10.

      (7)  EUT L 129, 29.4.2004, s. 6.

      (8)  EUT L 131, 28.5.2009, s. 57.

      (9)  EGT L 302, 19.10.1992, s. 1.

      (10)  EGT L 253, 11.10.1993, s. 1.

      (11)  EUT L 105, 13.4.2006, s. 1.

      (12)  EUT L 145, 4.6.2008, s. 1.

      (13)  EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

      (14)  EGT L 8, 12.1.2001, s. 1.

      (15)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (16)  EUT L 23, 26.1.2008, s. 21.

      BILAGA

         FÖRTECKNING ÖVER RAPPORTERINGSFORMALITETER SOM AVSES I DETTA DIREKTIV

      A.   Rapporteringsformaliteter som följer av unionsrättsakter

      Denna kategori av rapporteringsformaliteter inbegriper de uppgifter som ska lämnas i enlighet med nedanstående bestämmelser.

                  1.

                  Anmälan om fartyg som ankommer till och/eller avgår från medlemsstaternas hamnar
                  Artikel 4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (EGT L 208, 5.8.2002, s. 10).

                  2.

                  In- och utresekontroll av personer
                  Artikel 7 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) (EUT L 105, 13.4.2006, s. 1).

                  3.

                  Anmälan av farligt eller förorenande gods som transporteras ombord
                  Artikel 13 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen.

                  4.

                  Anmälan av avfall och lastrester
                  Artikel 6 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester (EGT L 332, 28.12.2000, s. 81).

                  5.

                  Tillhandahållande av skyddsinformation
                  Artikel 6 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 725/2004 av den 31 mars 2004 om förbättrat sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar (EUT L 129, 29.4.2004, s. 6).
                  I väntan på att ett sådant harmoniserat formulär antas internationellt ska formuläret i tillägget till denna bilaga användas för överföring av de uppgifter som krävs enligt artikel 6 i förordning (EG) nr 725/2004. Formuläret kan överföras elektroniskt.

                  6.

                  Summarisk införseldeklaration
                  Artikel 36a i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, 19.10.1992, s. 1) och artikel 87 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 450/2008 av den 23 april 2008 om fastställande av en tullkodex för gemenskapen (Moderniserad tullkodex) (EUT L 145, 4.6.2008, s. 1).

            B.   FAL-formulär och formaliteter som härrör från internationella rättsliga instrument

      Denna kategori av rapporteringsformaliteter inbegriper de uppgifter som ska lämnas i enlighet med FAL-konventionen och andra relevanta internationella rättsliga instrument.

                  1.

                  FAL-formulär 1: Allmän deklaration

                  2.

                  FAL-formulär 2: Lastdeklaration

                  3.

                  FAL-formulär 3: Deklaration om fartygsförråd

                  4.

                  FAL-formulär 4: Deklaration om besättningens tillhörigheter

                  5.

                  FAL-formulär 5: Besättningslista

                  6.

                  FAL-formulär 6: Passagerarlista

                  7.

                  FAL-formulär 7: Farligt gods

                  8.

                  Hälsodeklaration för sjöfolk

            C.   Relevant nationell lagstiftning

      I denna kategori får medlemsstaterna ta med de uppgifter som ska tillhandahållas i enlighet med deras nationella lagstiftning. Sådana uppgifter ska överföras elektroniskt.

         Tillägg
         FÖRHANDSUPPLYSNINGAR OM FARTYGETS SKYDDSANORDNINGAR FÖR ALLA FARTYG INNAN DE ANLÖPER EN HAMN I EN EU-MEDLEMSSTAT
         (1974 års internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss (Solas), Regel 9 i Kapitel XI-2 och Artikel 6.3 I Förordning (EG) nr 725/2004)

                     Uppgifter om fartyget och kontaktuppgifter

                     IMO-nummer

                     Fartygets namn

                     Registrerings hamn

                     Flaggstat

                     Typ av fartyg

                     Radioanropssignal

                     Bruttotonnage

                     Inmarsatnummer (om de finns tillgängliga)

                     Företagets namn och företagets identifikationsnummer

                     Namn på fartygets skyddschef och kontaktuppgifter för dygnet-runt-kontakt

                     Ankomsthamn

                     Hamnanläggning för ankomsten (om känd)

                     Uppgifter om hamn- och hamnanläggning

                     Beräknad dag och tid för fartygets ankomst till hamn

                     Huvudsaklig anledning till anrop

                     Information som krävs enligt Solas - regel 9.2.1 i kapitel XI-2

                     Har fartyget ett giltigt internationellt sjöfartsskyddscertifikat (ISSC)?

                     JA

                     ISSC

                     NEJ - varför inte?

                     Utfärdat av (namn på myndighet eller erkänd sjöfartsskydds-organisation)

                     Förfallo-datum (dd/mm/åååå)

                     Har fartyget en godkänd skyddsplan ombord?

                     JA

                     NEJ

                     Den skyddsnivå på vilken fartyget för närvarande drivs?

                     Skyddsnivå 1

                     Skyddsnivå 2

                     Skyddsnivå 3

                     Fartygets position då denna rapport upprättas

                     Ange de senaste tio anlöpningarna till hamnanläggningar i kronologisk ordning (den senaste anlöpningen först):

                     Nr

                     Datum fr.o.m. (dd/mm/åååå)

                     Datum t.o.m. (dd/mm/åååå)

                     Hamn

                     Land

                     UNLOCODE
                     (om den finns tillgänglig)

                     Hamnanlägg ning

                     Skydds-nivå

                     1

                     SN =

                     2

                     SN =

                     3

                     SN =

                     4

                     SN =

                     5

                     SN =

                     6

                     SN =

                     7

                     SN =

                     8

                     SN =

                     9

                     SN =

                     10

                     SN =

                     Har fartyget vidtagit särskilda eller kompletterande skyddsåtgärder, utöver åtgärderna i den godkända skyddsplanen?
                     Om svaret är JA, ange nedan de särskilda eller kompletterande skyddsåtgärder som vidtagits av fartyget

                     JA

                     NEJ

                     Nr
                     (som ovan)

                     Särskilda eller kompletterande skyddsåtgärder som fartyget vidtagit

                     1

                     2

                     3

                     4

                     5

                     6

                     7

                     8

                     9

                     10

                     Ange fartyg-till-fartyg-verksamhet, i kronologisk ordning (den senaste först), som genomförts under de tio senaste anlöpningarna till hamnanläggningar som anges ovan. Förläng nedanstående tabell eller fortsätt på en separat sida om så behövs – ange all fartyg-till-fartyg-verksamhet:

                     Genomfördes alla de sjöfartsskyddsförfaranden som anges i den godkända skyddsplanen under all fartyg-till-fartyg-verksamhet?
                     Om svaret är NEJ, uppge de skyddsåtgärder som användes i stället i den sista kolumnen nedan.

                     JA

                     NEJ

                     Nr

                     Datum fr.o.m. (dd/mm/åååå)

                     Datum t.o.m. (dd/mm/åååå)

                     Position eller longitud och latitud

                     Fartyg-till-fartyg-verksamhet

                     Skyddsåtgärder som användes i stället

                     1

                     2

                     3

                     4

                     5

                     6

                     7

                     8

                     9

                     10

                     Allmän beskrivning av fartygets last

                     Medför fartyget i sin last något av de farliga ämnen som omfattas av någon av klasserna 1, 2.1, 2.3, 3, 4.1, 5.1, 6.1, 6.2, 7 eller 8 enligt IMDG-koden?

                     JA

                     NEJ

                     Om svaret är JA, bekräftelse av att underrättelsen om farligt gods (eller det relevanta utdraget) bifogas

                     Bekräftelse av att en kopia av fartygets besättningslista bifogas

                     JA

                     Bekräftelse av att en kopia av fartygets passagerarlista bifogas

                     JA

                     Andra skyddsrelaterade uppgifter

                     Finns det några skyddsrelaterade frågor som ni önskar rapportera?

                     JA

                     Ge närmare upplysningar:

                     NEJ

                     Fartygets ombud vid den planerade ankomsthamnen

                     Namn:

                     Kontaktuppgifter (telefonnummer):

                     Identifieringsuppgifter för den person som tillhandahåller uppgifterna

                     Titel eller befattning (stryk det som inte är tillämpligt):
                     Befälhavare/fartygets skyddschef (SSO)/företagets skyddschef (CSO)/fartygets ombud (enligt ovan)

                     Namn:

                     Underskrift:

                     Datum/tidpunkt/plats för avslutande av rapporten


Avis juridique important

|

31989L0617

Rådets direktiv 89/617/EEG av den 27 november 1989 om ändring av direktiv 80/181/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning för måttenheter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 357 , 07/12/1989 s. 0028 - 0030 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 19 s. 0118  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 19 s. 0118

RÅDETS DIREKTIV av den 27 november 1989 om ändring av direktiv 80/181/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning för måttenheter (89/617/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:I direktiv 80/181/EEG(4), ändrat senast genom direktiv 85/1/EEG(5), föreskrivs att en tidsfrist skall fastställas för användning av författningsenliga brittiska måttenheter som upptas i kapitel III i bilagan till det direktivet. I fråga om vissa brittiska enheter och vissa särskilda ändamål har det visat sig nödvändigt att tillåta berörda medlemsstater att bestämma en lämplig frist för användning av dessa enheter som författningsenliga måttenheter.I artikel 3.5 i direktiv 80/181/EEG medges att fristen för användning av kompletterande visning förlängs.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 80/181/EEG ändras på följande sätt:1. I artikel 1 skall punkt b och c ersättas med följande:"b) de enheter som anges i bilagans kapitel II, men endast i de medlemsstater där de var tillåtna den 21 april 1973 och fram till den dag som medlemsstaterna i fråga bestämmer.c) de enheter som anges i bilagans kapitel III, men endast i de medlemsstater där de var tillåtna den 21 april 1973 och fram till den dag som medlemsstaterna i fråga bestämmer. Denna dag får inte vara senare än den 31 december 1994.d) de enheter som anges i bilagans kapitel IV, men endast i de medlemsstater där de var tillåtna den 21 april 1973 och fram till den dag som medlemsstaterna i fråga bestämmer. Denna dag får inte vara senare än den 31 december 1999."2. I artikel 3 skall- i punkt 2 "31 december 1989" ersättas med "31 december 1999",- punkt 5 utgå.3. I artikel 5 skall "1 mars 1974" ersättas med "15 maj 1983".4. I artikel 6 skall andra stycket utgå.5. Bilagan skall ändras på följande sätt:a) Kapitel II skall ersättas med följande:"KAPITEL IIFÖRFATTNINGSENLIGA MÅTTENHETER ENLIGT ARTIKEL 1 b, SOM FÅR ANVÄNDAS ENDAST FÖR SÄRSKILDA ÄNDAMÅL>Plats för tabell>Fram till den dag som bestäms enligt artikel 1 b får sammansatta enheter bildas genom att de enheter som upptas i detta kapitel kombineras med varandra eller med enheterna i kapitel I."b) Enheten famn skall utgå i kapitel III.c) Följande kapitel skall läggas till:"KAPITEL IVFÖRFATTNINGSENLIGA MÅTTENHETER ENLIGT ARTIKEL 1 d, SOM FÅR ANVÄNDAS ENDAST FÖR SÄRSKILDA ÄNDAMÅL>Plats för tabell>Fram till den dag som bestäms enligt artikel 1 d får sammansatta enheter bildas genom att de enheter som upptas i detta kapitel kombineras med varandra eller med enheterna i kapitel I."Artikel 2 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 24 månader efter dagen för anmälan(6).De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3 Trots direktiv 80/181/EEG skall medlemsstaterna efter den 31 december 1989 godta eller fortsätta att tillåta användning av kompletterande visning enligt artikel 3 i det direktivet.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 27 november 1989.På rådets vägnarR. DUMASOrdförande(1) EGT nr C 31, 7.2.1989, s. 7.(2) EGT nr C 120, 16.5.1989, s. 73 ochEGT nr C 291, 20.11.1989.(3) EGT nr C 159, 26.6.1989, s. 3.(4) EGT nr L 39, 15.2.1980, s. 40.(5) EGT nr L 2, 3.1.1985, s. 11.(6) Detta direktiv anmäldes till medlemsstaterna den 30 november 1989.


Avis juridique important

|

31985L0536

Rådets direktiv 85/536/EEG av den 5 december 1985 om besparing av råolja genom användning av ersättningsbränslekomponenter i bensin

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 334 , 12/12/1985 s. 0020 - 0022 Spansk specialutgåva: Område 12 Volym 5 s. 0014  Portugisisk specialutgåva: Område 12 Volym 5 s. 0014  Finsk specialutgåva Område 12 Volym 2 s. 0073  Svensk specialutgåva Område 12 Volym 2 s. 0073

RÅDETS DIREKTIV av den 5 december 1985 om besparing av råolja genom användning av ersättningsbränslekomponenter i bensin (85/536/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 235 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (),med beaktande av Europaparlamentets yttrande (),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (), ochmed beaktande av följande:Enligt artikel 2 i fördraget har gemenskapen till uppgift att främja en harmonisk utveckling av ekonomiska aktiviteter inom hela gemenskapen, en kontinuerlig och balanserad expansion och en ökad stabilitet.I nuvarande energisituation kommer en minskning av gemenskapens beroende av importerad råolja att effektivt bidra till att dessa mål uppnås.Minskning och eliminering av bly i bensin kan delvis kompenseras genom användning av ersättningsbränslekomponenter i bensinen och sådana komponenter kan också hjälpa till att minska den överkonsumtion av råolja som erfordras vid raffineringen för att framställa blyfri bensin.Bensin som används för framdrivning av fordon med förbränningsmotorer med gnisttändning utgör en betydande del av oljekonsumtionen inom gemenskapen.Användningen av råolja för att framställa bensin för fordon som drivs med förbränningsmotorer med gnisttändning kan minskas genom blandning av kolvätebensin med ersättningsbränslekomponenter.Den alltmer komplicerade raffineringsprocessen och framställningen av petrokemiska produkter kräver att sådana produkter så långt det är möjligt reserveras för lämplig användning och det är önskvärt att upprätta regler för att uppnå denna effekt.Ersättningsbränslekomponenter kan framställas ur andra råvaror än råolja både inom och utom gemenskapen varigenom råmaterialbasen breddas för produktion av bränsle för användning i förbränningsmotorer med gnisttändning.Distribution och användning av bensin blandad med ersättningsbränslekomponenter som anges i detta direktiv kräver inga eller endast ringa modifieringar av befintliga bensindistributionssystem och inga modifieringar av befintliga fordon som drivs av förbränningsmotorer med gnisttändning som konstruerats för bensindrift.Distribution och förbränning av blandningar som anges i detta direktiv innebär inga säkerhets-, hälso- eller miljörisker som är väsentligt annorlunda än för den bensin som för närvarande säljs för motorfordon i gemenskapen.Målet att spara råolja gör det önskvärt att inga hinder reses för tillverkning, distribution, försäljning och användning av lämpliga blandningar för framdrivning av fordon med förbränningsmotorer med gnisttändning.Trafiken över gränserna kräver att fordonsförare erbjuds lämpliga bränslen för sina motorfordon överallt inom gemenskapen och att potentiella användare är i stånd att skilja mellan bränslen som täcks av detta direktiv och andra som endast kan användas i speciellt konstruerade eller anpassade fordon.Vetenskaplig och teknisk utveckling kan göra det lämpligt att ändra bilagan till detta direktiv. Ett förfarande bör upprättas så att sådana ändringar kan göras.Fördraget innehåller inga andra bemyndiganden än de som anges i artikel 235.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstaterna skall inte hindra, begränsa eller försvåra att blandad bensin som innehåller organiska oxygenatföreningar produceras, släpps ut på marknaden och sätts i fri rörelse, om de ingående oxygenatföreningarna överensstämmer med bilagan och som inte överskrider de gränsvärden som anges i kolumn A i avsnitt II av denna bilaga. Sådana blandade bränslen måste kunna användas fullt säkert och med liknande prestanda som bensin som används i fordon drivna av förbränningsmotorer med gnisttändning som för närvarande används eller som erbjuds till försäljning utan att kräva någon modifiering av sådana fordon.Artikel 2I detta direktiv avses med bensin varje blandning huvudsakligen bestående av flytande kolväten lämpliga för drift av förbränningsmotorer med gnisttändning.Artikel 3Vid stationer för försäljning av motorbränslen till allmänheten, där motorbränslen tillhandahålls som innehåller organiska oxygenatföreningar i proportioner som är högre än de gränser som angetts i kolumn B i avsnitt II av bilagan, skall detta mycket tydligt anges för att hänsyn ska kunna tas särskilt till variationer i energiinnehållet hos sådana bränslen.Artikel 4Bilagan får ändras i överensstämmelse med det förfarande som fastställs i artikel 5 och 6.Artikel 51. En kommitté för anpassning av bilagan till vetenskapliga och tekniska framsteg, nedan kallad "kommittén", skall inrättas.2. Kommittén skall också ha befogenheter att undersöka ersättningsbränslekomponenter som inte omfattas av detta direktiv, men utan att använda det förfarande som anges i artikel 6.3. Kommittén skall bestå av företrädare för medlemsstaterna med en företrädare för kommissionen som ordförande. Den skall sammankallas av ordföranden antingen på hans eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.4. Kommittén skall själv fastställa sin arbetsordning.Artikel 61. När det förfarande som fastställs i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden hänskjuta ärendet till kommittén, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med en majoritet av 45 röster, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. a)  Kommissionen skall själv anta förslaget om det har tillstyrkts av kommittén. b)  Om förslaget inte har tillstyrkts av kommittén eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet, sedan tre månader förflutit efter det att frågan hänfördes dit, inte har beslutat om några åtgärder skall kommissionen fatta beslut om de föreslagna åtgärderna och tillämpa dem omedelbart.Artikel 71. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv, inklusive sådana som avser provnings- och mätmetoder enligt bilagan, före den 1 januari 1988. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning, som de antar inom det område som regleras av detta direktiv.Artikel 8Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 5 december 1985.På rådets vägnarJ.-C. JUNCKEROrdförande() EGT nr C 229, 2.9.1982, s. 4.() EGT nr C 96, 11.4.1983, s. 89.() EGT nr C 33, 7.2.1983, s. 1.BILAGA  I.  DEFINITIONERMetanol, etanol, isopropanol (propan-2-ol), butanol (butan-1-ol), sekundär butanol (butan-2-ol), tertiär butanol (TBA, 2-metylpropan-2-ol), isobutanol (2-metylpropan-1-ol), andra primära alkoholer, vilkas destillationsslutpunkt inte överstiger den destillationsslutpunkt som angetts i nationella standarder, eller, där sådana saknas, i industriella specifikationer för motorbränslen samt tertiär metylbutyleter (MTBE, tertiär butoximetan) och tertiär pentylmetyleter (TAME, 2-metoxi-2-metylbutan), tertiär etylbutyleter (ETBE, 2-etoxi-2-metylpropan) och andra etrar (R1-O-R2) med destillationsslutpunkt som inte är högre än den destillationsslutpunkt som angetts i nationella standarder, eller, där sådana saknas, i industriella specifikationer för motorbränslen, vilkas molekyler innehåller fem eller fler kolatomer, som för närvarande utgör acceptabla organiska oxygenater för användning som ersättningsbränslekomponenter och/eller stabiliseringsmedel för motorbränslen. Blandningar av dessa föreningar är också acceptabla.Termen "stabiliseringsmedel" avser vissa av de ämnen som anges i det första stycket som lagts till för att hjälpa till att förhindra fasseparation i blandningar av bensin och ersättningsbränslekomponenter. II.  SAMMANSÄTTNING AV BLANDNINGARI enlighet med artikel 1 måste medlemsstaterna tillåta de volymproportioner av organiska oxygenatföreningar i bränsleblandningar som inte överstiger gränserna angivna i kolumn A.Medlemsstaterna kan godkänna proportioner av organiska oxygenatföreningar som är högre än dessa gränser. Kravet på märkning vid stationer, som anges artikel 3, avser proportioner av organiska oxygenatföreningar som är högre än de gränser som anges i kolumn B.>Plats för tabell>Användning av andra komponenter än de som specificerats i avsnitt I som tillsatser i koncentrationer lägre än 0,5 % totalt påverkas inte av detta direktiv.III.  KRAVTekniska specifikationer för aktuella motorbränslen definieras för närvarande i medlemsstaterna i nationella standarder eller, där sådana saknas, i industriella specifikationer.Bensin blandad med organiska oxygenatföreningar måste överensstämma med de tekniska specifikationer som gäller de bränsletyper som blandningarna är avsedda att ersätta.Dessutom kommer specifikationer, som avser egenskaper som är speciella för blandningar av bensin och organiska oxygenatföreningar (t .ex. vattentolerans, hygroskopicitet, materialförenlighet och skadliga föroreningar, inklusive innehåll av organisk syra, koppar etc.) att övervägas och kan för dessa blandningar fastställas av lämpliga standardiseringsorganisationer eller, om sådana saknas, av industriella organisationer.


Avis juridique important

|

31980L0777

Rådets direktiv 80/777/EEG av den 15 juli 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om utvinning och saluförande av naturliga mineralvatten

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 229 , 30/08/1980 s. 0001 - 0010 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 10 s. 0226  "Grekisk specialutgåva" Område 13 Volym 9 s. 0132  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 10 s. 0226  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 11 s. 0047  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 11 s. 0047

RÅDETS DIREKTIV av den 15 juli 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om utvinning och saluförande av naturliga mineralvatten (80/777/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Medlemsstaternas lagstiftning definierar naturligt mineralvatten. Olika definitioner har i detta sammanhang antagits inom gemenskapen. Denna lagstiftning fastställer villkoren för att ett naturligt mineralvatten skall kunna erkännas som sådant och innehåller regler för hur källorna får utnyttjas. De innehåller dessutom särskilda föreskrifter för saluförande av sådant vatten.Skillnaderna mellan dessa lagstiftningar hindrar den fria rörligheten av naturliga mineralvatten och skapar ojämlika konkurrensvillkor och inverkar därmed direkt på upprättandet av en fungerande gemensam marknad.Dessa hinder kan i detta fall undanröjas genom att varje medlemsstat förpliktas att inom sitt territorium tillåta saluförande av naturligt mineralvatten, som var och en av de övriga medlemsstaterna erkänner som sådant, och genom fastställande av gemensamma regler för i synnerhet de mikrobiologiska krav som måste uppfyllas och för villkoren för att använda särskilda namn för vissa typer av mineralvatten.I avvaktan på att avtal om ömsesidigt erkännande av naturligt mineralvatten sluts mellan gemenskapen och tredje land, bör till dess avtalen har genomförts villkor fastställas för hur liknande produkter från tredje land kan tillåtas att komma in i gemenskapen som naturliga mineralvatten.Det är viktigt att se till att naturligt mineralvatten när det saluförs har kvar de egenskaper som gjort att det kunnat erkännas som sådant. Förpackningarna som används för emballeringen bör därför ha lämpliga förslutningar.I fråga om märkning är naturliga mineralvatten underkastade de allmänna regler som fastställts genom rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel som är avsedda för konsumenten(4) samt om reklam för sådana livsmedel. Detta direktiv får därför begränsas till att fastställa de tillägg och undantag som bör göras i förhållande till dessa allmänna regler.För att förenkla och påskynda förfarandet bör kommissionen anförtros uppgiften att vidta tekniska åtgärder för genomförandet och i synnerhet att bestämma förfarandet för provtagning och de analysmetoder som behövs för att kontrollera sammansättningen av naturliga mineralvatten.I samtliga fall då rådet anförtror kommissionen att ansvara för genomförandet av regler som fastställs för livsmedel bör bestämmelser skapas för ett förfarande som gör det möjligt för medlemsstaterna och kommissionen att nära samarbeta inom Ständiga livsmedelskommittén, som bildats genom beslut 69/414/EEG(5).HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 11. Detta direktiv gäller vatten som utvunnits ur marken i en medlemsstat och som av den ansvariga myndigheten i denna medlemsstat erkänns som naturligt mineralvatten som uppfyller bestämmelserna i bilaga 1, avsnitt I.2. Detta direktiv gäller också vatten som utvunnits ur marken i ett tredje land samt importerats till gemenskapen och som av den ansvariga myndigheten i en medlemsstat erkänts som naturligt mineralvatten.Det vatten som avses i första stycket får erkännas som naturligt mineralvatten endast om den ansvariga myndigheten i utvinningslandet har intygat att det uppfyller kraven i bilaga 1, avsnitt I och att tillämpningen av bestämmelserna i bilaga 2, punkt 2 kontrolleras regelbundet.Det intyg som avses i andra stycket får gälla i högst två år. Förfarandet för erkännande enligt första stycket behöver inte upprepas om intyget förnyas före utgången av denna period.3. Detta direktiv skall inte gälla- för vatten som är läkemedel enligt direktiv 65/65/EEG(6),- för naturligt mineralvatten som används vid källor för botande ändamål i termiska eller hydromineraliska badanläggningar.4. Grunderna för ett sådant erkännande som avses i punkt 1 och 2 skall anges i vederbörlig ordning av den ansvariga myndigheten i medlemsstaten och publiceras offentligt.5. Varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om de fall i vilka ett erkännande enligt punkt 1 och 2 har lämnats eller återkallats. En förteckning över naturliga mineralvatten med sådant erkännande skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 2Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att endast sådant vatten som avses i artikel 1 och som följer bestämmelserna i detta direktiv får saluföras som naturligt mineralvatten.Artikel 3Källor med naturligt mineralvatten skall utnyttjas och vattnet därifrån förpackas i enlighet med bilaga 2.Artikel 41. Naturligt mineralvatten får i sitt tillstånd vid källan inte behandlas med eller tillföras några tillsatser utöver atta) instabila ämnen som järn och svavelföreningar separeras genom filtrering eller dekantering, eventuellt föregången av syresättning, såvida denna behandling inte ändrar vattnets sammansättning i fråga om de väsentliga beståndsdelar som ger vattnet dess egenskaper,b) fri koldioxid helt eller delvis avlägsnas genom uteslutande fysikaliska metoder,c) koldioxid införs eller återinförs i enlighet med de villkor som fastställs i bilaga 1, avsnitt III.2. Det skall i synnerhet vara förbjudet att på något sätt, oavsett metod, desinfektera och, om inte annat följer av punkt 1 c, tillsätta bakteriostatiska ämnen eller på annat sätt behandla vattnet så att antalet mikroorganismer i naturligt mineralvatten kan förväntas bli förändrat.3. Punkt 1 skall inte hindra att naturligt mineralvatten används vid framställning av läskedrycker.Artikel 51. Det totala antalet mikroorganismer i naturligt mineralvatten vid källan skall stämma överens med det normala antalet och på ett tillfredsställande sätt visa att källan är skyddad mot all förorening. Detta totala antal mikroorganismer skall bestämmas under de förhållanden som fastställs i bilaga 1, avsnitt II, 1.3.3.Efter förpackning får det totala antalet mikroorganismer vid källan inte överskrida 100 per milliliter vid 20 till 22 °C efter 72 timmar på agar-agar eller en agar-gelatinblandning, och 20 per milliliter vid 37 °C efter 24 timmar på agar-agar. Totala antalet mikroorganismer skall analyseras inom 12 timmar efter förpackningstillfället och vattnet skall under dessa 12 timmar hållas vid en konstant temperatur av 4 °C ± 1 °C.I källan bör dessa värden normalt inte överskrida 20 per milliliter vid 20 till 22 °C efter 72 timmar respektive 5 per milliliter vid 37 °C efter 24 timmar, under förutsättning att de anses som riktvärden och inte som högsta tillåtna koncentrationer.2. Vid källan och när det saluförs skall ett naturligt mineralvatten vara fritt från följande:a) Parasiter och sjukdomsframkallande mikroorganismer.b) Escherichia coli och andra koliforma bakterier samt fekala streptokocker i varje undersökt prov på 250 ml.c) Sporbildande sulfitreducerande anaeroba bakterier i varje undersökt prov på 50 ml.d) Pseudomonas aeruginosa i varje undersökt prov på 250 ml.3. Oberoende av punkt 1 och 2 och de villkor för utnyttjandet som fastställs i bilaga 2 får det naturliga mineralvattnet när det saluförs- endast innehålla mikroorganismer i ett totalt antal som motsvarar resultatet av den normala ökningen av bakterieinnehållet vid källan,- inte ha några sensoriska defekter.Artikel 6Behållare som används som förpackning för naturligt mineralvatten skall vara försedd med sådan tillslutning att den hindrar förfalskning eller förorening.Artikel 71. Varubeteckningen för naturligt mineralvatten skall vara "naturligt mineralvatten" eller, för bubblande naturligt mineralvatten såsom detta definieras i bilaga 1, avsnitt III, allt efter omständigheterna "naturligt mineralvatten med naturlig kolsyra", "naturligt mineralvatten som berikats med gas från källan" eller "kolsyrat naturligt mineralvatten".Varubeteckningen för naturligt mineralvatten som har behandlats på något av de sätt som avses i artikel 4.1 b skall allt efter omständigheterna dessutom innehålla uppgiften "fullständigt befriat från kolsyra" eller "delvis befriat från kolsyra".2. Etiketter för naturligt mineralvatten skall också vara försedda med följande obligatoriska uppgifter:a) - Antingen orden "sammansättning i enlighet med resultaten av den officiellt erkända analysen den . . . (datum för analys)",- eller uppgift om den analytiska sammansättningen med angivande av dess karakteristiska beståndsdelar.b) Platsen där källan utnyttjas och källans namn.3. Medlemsstaterna får ocksåa) behålla sådana bestämmelser som kräver att ursprungslandet anges, även om denna information inte kan krävas i fråga om naturligt mineralvatten som härrör från en källa inom gemenskapens territorium,b) införa bestämmelser som föreskriver att information om någon av de behandlingar som avses i artikel 4.1 a anges.Artikel 81. Namnet på ort, samhälle eller plats får ingå i formuleringen av en handelsbeteckning under förutsättning att det hänvisar till ett naturligt mineralvatten, vars källa exploateras på den plats som beteckningen anger och under förutsättning att detta inte är vilseledande i fråga om denna plats.2. Det skall vara förbjudet att saluföra naturligt mineralvatten från en och samma källa under mer än en handelsbeteckning.3. Om etiketter eller inskriptioner på förpackningar i vilka naturligt mineralvatten saluhålls, innehåller en handelsbeteckning som avviker från namnet på källan eller den plats där det utvunnits, skall denna plats eller källans namn anges med bokstäver som är minst en och en halv gånger höjden och bredden på den största av de bokstäver som används för denna handelsbeteckning.Första stycket skall också tillämpas och med samma syfte i fråga om den betydelse som tillskrivs namnet på källan eller platsen där den exploateras med avseende på den handelsbeteckning som används i alla former av reklam som anknyter till naturligt mineralvatten.Artikel 91. Det skall vara förbjudet att på förpackningar eller etiketter och i reklam, oavsett form, använda beteckningar, varumärken, firmamärken, märkesnamn, illustrationer eller andra sinnebilder, oavsett om de är symboliska eller inte, soma) i fråga om naturligt mineralvatten antyder en egenskap som vattnet inte besitter, särskilt i fråga om dess ursprung, dag då det blev godkänt för att exploateras, analysresultat eller liknande hänvisningar till äkthetsgarantier,b) i fråga om förpackat dricksvatten som inte uppfyller bestämmelserna i bilaga 1, avsnitt 1 kan väntas orsaka förväxling med naturligt mineralvatten, särskilt benämningen "mineralvatten".2. a) Alla uppgifter som tillskriver ett naturligt mineralvatten förebyggande, behandlande eller botande egenskaper när det gäller mänskliga sjukdomar skall vara förbjudna.b) De uppgifter som räknas upp i bilaga 3 till detta direktiv skall dock godkännas, om de uppfyller tillämpliga kriterier som fastställs i denna bilaga eller, om sådana saknas, kriterier som fastställts i nationella bestämmelser och under förutsättning att de har utarbetats på basis av fysikalisk-kemiska analyser och, vid behov, farmakologiska, fysiologiska och kliniska undersökningar som utförts enligt erkända vetenskapliga metoder i enlighet med bilaga 1, avsnitt I, punkt 2.c) Medlemsstaterna får tillåta uppgifterna "stimulerar matsmältningen", "kan underlätta leverns och gallans funktioner" eller liknande uppgifter. De får också tillåta att andra uppgifter tas med, under förutsättning att dessa inte strider mot principerna i a och är förenliga med dem i b.3. Medlemsstaterna får anta särskilda bestämmelser om information - på förpackningar eller etiketter och i reklam - om lämpligheten av naturligt mineralvatten för spädbarn. Sådana bestämmelser får också gälla de av vattnets egenskaper som bestämmer hur den nämnda informationen skall användas.Medlemsstater som avser att vidta sådana åtgärder skall i förväg underrätta de andra medlemsstaterna och kommissionen om detta.4. Senast tre år efter anmälan av detta direktiv skall kommissionen till rådet överlämna en rapport och vid behov lämpliga förslag om tillämpningen av de bestämmelser som avses i bilaga 1, avsnitt II, 1.2.12.Artikel 101. Medlemsstaterna skall besluta om de åtgärder som behövs för att säkerställa att handel med naturligt mineralvatten som följer definitionerna och reglerna som fastställts i detta direktiv inte kan hindras genom tillämpning av nationella icke harmoniserade bestämmelser som reglerar egenskaper, sammansättning, villkor för exploatering, förpackning eller märkning av naturligt mineralvatten eller av livsmedel i allmänhet.2. Punkt 1 skall inte vara tillämplig på nationella icke harmoniserade bestämmelser som har till ändamål att- skydda människors hälsa,- förebygga vilseledande, såvida inte sådana bestämmelser kan befaras hindra tillämpningen av de definitioner och regler som fastställs genom detta direktiv,- skydda industriella och kommersiella äganderätter, uppgifter om ursprung och ursprungsbeteckningar samt att förhindra illojal konkurrens.Artikel 11De provtagningsförfaranden och analysmetoder som behövs för att kontrollera de mikrobiologiska egenskaper som avses i artikel 5 och de egenskaper i fråga om sammansättning som avses i bilaga 1, avsnitt II, 1.2, skall beslutas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 12.Artikel 121. I de fall förfarandet i denna artikel skall följas, skall ärendet hänskjutas till Ständiga livsmedelskommittén, i det följande benämnd "kommittén", genom dess ordförande, antingen på dennes eget initiativ eller på begäran av en företrädare för någon av medlemsstaterna.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över det förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Yttrandet skall avges med en majoritet av 41 röster, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. a) Om de föreslagna åtgärderna överensstämmer med kommitténs yttrande, skall kommissionen besluta om dessa.b) Om förslaget inte har tillstyrkts av kommittén eller om inget yttrande avges, skall kommissionen genast föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.c) Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från den dag då förslaget lades fram, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.Artikel 13Artikel 12 skall gälla för en period av 18 månader från den dag då ärendet först hänsköts till kommittén enligt artikel 12.1.Artikel 14Detta direktiv skall inte gälla för naturligt mineralvatten avsett för export till tredje land.Artikel 15Medlemsstaterna skall göra sådana ändringar i sin lagstiftning som behövs för att följa detta direktiv och genast underrätta kommissionen om detta. Den sålunda ändrade lagstiftningen skall tillämpas på sådant sätt att den- tillåter handel med sådana varor som följer detta direktiv senast två år efter direktivets anmälan,- förbjuder handel med sådana varor som inte följer detta direktiv fyra år efter direktivets anmälan.Artikel 16Detta direktiv skall också gälla i de franska utomeuropeiska departementen.Artikel 17Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 15 juli 1980.På rådets vägnarJ. SANTEROrdförande(1) EGT nr C 69, 11.6.1970, s. 14.(2) EGT nr C 45, 10.5.1971, s. 5.(3) EGT nr C 36, 19.4.1971, s. 14.(4) EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1.(5) EGT nr L 291, 19.11.1969, s. 9.(6) EGT nr 22, 9.2.1965, s. 369/65.BILAGA 1I. DEFINITION1. Naturligt mineralvatten innebär mikrobiologiskt hälsosamt vatten, i den mening som avses i artikel 5, som har sitt ursprung i en underjordisk grundvattenyta eller förekomst och som kommer från en källa som tappas från ett eller flera naturliga eller borrade uttag.Naturligt mineralvatten kan klart skiljas från vanligt dricksvattena) genom sin natur, som karakteriseras av mineralhalt, spårelement eller andra beståndsdelar och, i vissa fall, av särskilda egenskaper,b) genom sitt ursprungliga tillstånd,och när båda dessa karakteristika har bevarats intakta på grund av vattnets underjordiska ursprung som har varit skyddat mot alla föroreningsrisker.2. Dessa karakteristika som kan ge naturligt mineralvatten hälsofrämjande egenskaper måste ha blivit bedömdaa) från följande synpunkter:1. geologiska och hydrologiska,2. fysikaliska, kemiska och fysikalisk-kemiska,3. mikrobiologiska,4. vid behov farmakologiska, fysiologiska och kliniska,b) enligt de kriterier som räknas upp i avsnitt II,c) enligt de vetenskapliga metoder som godkänts av den ansvariga myndigheten.De analyser som avses i a 4 får vara frivilliga om vattnet har en sammansättning som gör att det i den medlemsstat det kommer ifrån betraktades som naturligt mineralvatten innan detta direktiv trädde i kraft. Detta gäller i synnerhet när det ifrågavarande vattnet både vid källan och efter förpackning, per kg, innehåller minst 1 000 mg av totala salter i lösning eller minst 250 mg fri koldioxid.3. Sammansättning, temperatur och andra väsentliga egenskaper hos naturligt mineralvatten måste förbli stabila inom gränserna för naturlig variation. De får i synnerhet inte påverkas av eventuella variationer i flödet.Enligt artikel 5.1 betyder det normala antalet mikroorganismer i naturligt mineralvatten det någorlunda konstanta antalet mikroorganismer vid källan före varje behandling och vars kvalitativa och kvantitativa sammansättning tas med i bedömningen när vattnet kontrolleras genom periodisk analys.II. KRAV OCH KRITERIER FÖR ANVÄNDNING AV DEFINITIONEN 1.1 Krav på geologiska och hydrologiska undersökningarFöljande uppgifter är obligatoriska:1.1.1 Den exakta platsen för uttaget med höjden över havet markerad på karta i högst skala 1:1 000.1.1.2 Detaljerad geologisk rapport om terrängens ursprung och beskaffenhet.1.1.3 Det hydrogeologiska skiktets stratigrafi.1.1.4 Beskrivning av uppfordringsanordningar.1.1.5 Områdets avgränsning eller uppgifter om andra åtgärder som skyddar källan mot förorening.1.2 Krav på fysikaliska, kemiska och fysikalisk-kemiska undersökningarDessa undersökningar skall fastställa följande:1.2.1 Källans flödeskapacitet.1.2.2 Vattnets temperatur vid källan och den omgivande temperaturen.1.2.3 Förhållandet mellan terrängens beskaffenhet och arten och typen av mineral i vattnet.1.2.4 Torrsubstans vid 180 °C och 260 °C.1.2.5 Elektrisk lednings- eller motståndsförmåga med angivelse av temperaturen vid mätningen.1.2.6 Vätejonkoncentrationen (pH).1.2.7 Anjoner och katjoner.1.2.8 Icke-joniserade ämnen.1.2.9 Spårämnen.1.2.10 Radioaktivitet vid källan.1.2.11 Vid behov, de relativa isotopnivåerna för vattnets beståndsdelar, syre (160-180) och väte (protium, deuterium, tritium).1.2.12 Toxicitet hos vissa beståndsdelar i vattnet med hänsyn tagen till den tillåtna nivån för var och en av dem.1.3 Kriterier för mikrobiologiska analyser vid källanDessa analyser måste1.3.1 påvisa frånvaron av parasiter och sjukdomsframkallande mikroorganismer,1.3.2 innehålla en kvantitativ bestämning av antalet mikroorganismer som kan tyda på fekal förorening:a) frånvaro av Escherichia coli och andra koliforma bakterier i 250 ml vid 37 °C och 44,5 °C,b) frånvaro av fekala streptokocker i 250 ml,c) frånvaro av sporbildande sulfitreducerande anaerober i 50 ml, ellerd) frånvaro av Pseudomonas aeruginosa i 250 ml,1.3.3 innehålla bestämning av totala antalet mikroorganismer per ml vatteni) vid 20 till 22 °C efter 72 timmar på agar-agar eller en agar-gelatinblandning,ii) vid 37 °C efter 24 timmar på agar-agar.1.4 Krav på kliniska och farmakologiska analyser1.4.1 Analyserna som måste utföras i enlighet med vetenskapligt erkända metoder bör vara lämpade för de speciella egenskaperna hos det naturliga mineralvattnet och dess effekter på den mänskliga organismen, såsom urinavsöndring, mag- och tarmfunktioner samt kompensation för mineralbrist.1.4.2 Om konsekvens och samstämmighet kan fastställas vid ett större antal kliniska observationer får detta, vid behov, ersätta de analyser som avses i 1.4.1. Kliniska analyser får, om det är lämpligt, ersätta de analyser som avses i 1.4.1 under förutsättning att konsekvens och samstämmighet hos ett större antal observationer gör det möjligt att nå samma resultat.III. YTTERLIGARE KRAV MED AVSEENDE PÅ BUBBLANDE NATURLIGT MINERALVATTEN Vid källan eller efter förpackning avger bubblande naturligt mineralvatten under normala temperatur- och tryckförhållanden koldioxid spontant och på ett klart synligt sätt. Dessa vatten kan delas in i tre kategorier, för vilka följande beskrivningar skall gälla:a) Naturligt mineralvatten med naturlig kolsyra betyder vatten vars innehåll av koldioxid från källan efter dekantering, om sådan sker, och förpackning är densamma som vid källan med hänsyn tagen till att koldioxid från samma grundvattennivå eller förekomst vid behov återförs i samma mängd som försvunnit i samband med dessa operationer och med förbehåll för sedvanliga tekniska toleranser.b) Naturligt mineralvatten berikat med gas från källan betyder vatten vars innehåll av koldioxid från grundvattennivån eller förekomsten efter dekantering, om sådan sker, och förpackning är större än den som fastställts vid källan.c) Kolsyrat naturligt mineralvatten betyder vatten som tillsatts koldioxid av annat ursprung än den grundvattennivå eller förekomst som vattnet kommer ifrån.BILAGA 2VILLKOR FÖR UTVINNING OCH SALUFÖRANDE AV NATURLIGT MINERALVATTEN1. Exploatering av en källa med naturligt mineralvatten skall förutsätta tillstånd av den ansvariga myndigheten i det land där vattnet har utvunnits, sedan det konstaterats att vattnet i fråga följer de bestämmelser som har fastställts i bilaga 1 avsnitt I.2. Utrustning för exploatering av vattnet måste installeras på ett sådant sätt att varje möjlighet till förorening undviks och så att vattnet behåller de egenskaper som motsvarar dem som tillskrivs det och som det har vid källan.I detta syfte skall följande uppfyllas i synnerhet:a) Källan eller utflödet skall skyddas mot föroreningsrisker.b) Uppfordringsanordningar, rörledningar och reservoarer skall vara av material som är lämpliga för vatten och byggda för att förhindra kemiska, fysikalisk-kemiska eller mikrobiologiska förändringar av vattnet.c) Exploateringsförhållandena, särskilt anläggningen för diskning och förpackning, skall motsvara hygieniska krav; särskilt förpackningarna måste vara tillverkade eller behandlade på ett sådant sätt att ogynnsam inverkan på det naturliga mineralvattnets mikrobiologiska och kemiska egenskaper undviks.d) Transport av naturligt mineralvatten i behållare av annat slag än sådana som godkänts för distribution till konsumenten skall vara förbjuden.Emellertid behöver d inte tillämpas för mineralvatten som exploateras och saluförs på en medlemsstats territorium, om det i denna medlemsstat vid anmälan av detta direktiv var tillåtet att transportera mineralvatten i tankar från källan till förpackningsanläggningen.3. Om det vid exploateringen konstateras att det naturliga mineralvattnet är förorenat och inte längre visar upp de mikrobiologiska karakteristika som fastställts i artikel 5, skall den person som exploaterar källan genast avbryta all verksamhet, i synnerhet förpackningen, tills orsaken till föroreningen är eliminerad och vattnet uppfyller bestämmelserna i artikel 5.4. Den ansvariga myndigheten i ursprungslandet skall utföra periodiska kontroller för att se oma) det naturliga mineralvatten för vars exploatering källan har godkänts följer bilaga 1, avsnitt I,b) bestämmelserna i punkt 2 och 3 tillämpas av den person som exploaterar källan.BILAGA 3UPPGIFTER OCH KRITERIER ENLIGT ARTIKEL 9.2>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31995L0057

Rådets direktiv 95/57/EG av den 23 november 1995 om insamling av statistisk information rörande turism

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 291 , 06/12/1995 s. 0032 - 0039

RÅDETS DIREKTIV 95/57/EG av den 23 november 1995 om insamling av statistisk information rörande turismEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 213 i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochmed beaktande av följande:Europaparlamentets resolutioner av den 11 juni 1991 (1) och den 18 januari 1994 (2) betonar gemenskapens viktiga roll när det gäller att ta fram statistik rörande turism.Utarbetandet av ett direktiv som avser att kanalisera det arbete som för närvarande på ett fragmentariskt sätt görs på nationell nivå stöds av Ekonomiska och sociala kommittén (3).Med tillämpning av rådets beslut 90/665/EEG (4) har ett ramprogram för en särskild gemenskapsmetodik för att sammanställa turiststatistik för gemenskapen tagits fram.Resultaten av tvåårsprogrammet (1991-1992) för att ta fram turiststatistik för gemenskapen i enlighet med beslut 90/665/EEG belyser det behov som användare inom den privata och offentliga sektorn har av att snabbt få tillgång till tillförlitlig och jämförbar statistik om tillgång och efterfrågan inom turism på gemenskapsnivå.Utveckling av gemenskapens statistik över turism förklarades vara en prioriterad åtgärd i rådets beslut 92/421/EEG, av den 13 juli 1992 om gemenskapens handlingsplan för stöd till turismen (5).Turismens vedertagna roll som ett medel för utveckling och socio-ekonomisk integration kan bättre säkerställas genom kunskap om grundläggande relaterad statistik, särskilt den som fastställs på regional nivå.För att bedöma konkurrenskraften hos gemenskapens turistnäring är det nödvändigt att få ökade kunskaper om turismens omfattning, turismens och turistens särdrag samt utgifter hänförliga till turism.Månatlig information krävs för att man skall kunna mäta det inflytande som säsongen har på efterfrågan av mottagningsmöjligheter för turister och för att därmed underlätta för offentliga myndigheter och ekonomiska aktörer att enklare kunna utveckla strategier och riktlinjer för att förbättra den säsongsmässiga spridningen av semestrar och turistverksamheternas prestanda.Ytterligare gemenskapsverksamhet inom detta område måste även fortsättningsvis bygga på ett pragmatiskt tillvägagångssätt med iakttagande av subsidiaritetsprincipen.Synergi mellan nationella, internationella och gemenskapsprojekt som rör turism måste säkerställas för att minska arbetsbördan vid insamlingen av information.Metodikarbeten som genomförts i samarbete med andra internationella organisationer, exempelvis Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) och Världsturismorganisationen, och de rekommendationer som antagits av FN:s statistikkommission i mars 1993 skall beaktas för att säkerställa bättre jämförbarhet av turiststatistik på världsnivå.Tillförlitlig och effektiv övervakning av strukturen och utvecklingen av tillgång och efterfrågan med avseende på turism kan förbättras avsevärt genom att en lämplig och godkänd gemenskapsram inrättas.Fullt genomförande av ett sådant system kan ge stordriftsfördelar samtidigt som det producerar information som främjar alla medlemsstater och berörda parter.Spridning av jämförbar turiststatistik kan underlättas av åtgärder på gemenskapsnivå.Rådets beslut 93/464/EEG av den 22 juli 1993, om ramprogram för prioriterade åtgärder för statistik 1993-1997 (6), föreskriver upprättandet av ett informationssystem för statistik över tillgång och efterfrågan med avseende på turism.Ett rådsdirektiv kan tillhandahålla en gemensam ram för att maximera fördelarna av de olika åtgärder som vidtas på nationell nivå.Statistiska uppgifter som sammanställts inom ramen för ett gemenskapssystem måste vara tillförlitliga och jämförbara i de olika medlemsstaterna, varför det är nödvändigt att gemensamt upprätta kriterier som gör det möjligt att uppfylla dessa krav.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Målsättning I syfte att upprätta ett informationssystem för turiststatistik på gemenskapsnivå skall medlemsstaterna samla in, sammanställa, bearbeta och översända harmoniserad gemenskapsstatistik om tillgång och efterfrågan med avseende på turism.Artikel 2 Område för insamling av information och grundläggande definitioner I överensstämmelse med detta direktiv skall de uppgifter som skall samlas in avse följande:a) Kapaciteten hos inrättningar för kollektiv logi för turister.De olika inrättningarna för kollektiv logi som berörs är:1) Hotel och därmed jämförbara inrättningar.2) Andra inrättningar för kollektiv logi, exempelvis2.1 campingplatser2.2 stugbyar2.3 annan kollektiv logib) Vistelse vid inrättningar för kollektiv logiInsamlingen skall täcka inre turism, det vill säga inhemsk turism och utländsk turism; där "inhemsk turism" omfattar invånare i ett land som reser endast inom detta land och där "utländsk turism" inbegriper där icke bosatta personer som reser i detta land.c) Efterfrågan med avseende på turism:Insamlingen skall täcka nationell turism, dvs. inhemsk och utrikes turism, där "utrikes turism" omfattar landets invånare som reser i ett annat land. Informationen om efterfrågan inom turism skall gälla resor vars främsta syfte är semester eller affärer, och där en eller flera nätter i följd tillbringas borta från bosättningsorten.Artikel 3 Variabler i uppgiftsinsamlingen 1. En lista över de variabler som skall insamlas, med angivande av periodicitet och fördelning per territorium, återfinns i bilagan.2. Definitionerna som skall tillämpas på dessa variabler och varje ändring av variabellistan skall bestämmas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 12.Artikel 4 Den statistiska informationens precision 1. Insamlingen av statistisk information skall garantera att resultaten i möjligaste mån uppfyller nödvändiga minsta precisionskrav. Dessa precisionskrav och förfarandena för att säkerställa en harmoniserad bearbetning av systematiska fel skall fastställas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 12. Det minsta precisionskravet skall fastställas särskilt med hänvisning till övernattningar per år på nationell nivå.2. Vad beträffar den grund på vilken informationen samlas in, skall medlemsstaterna vidta alla lämpliga åtgärder för att upprätthålla resultatens kvalitet och jämförbarhet.Artikel 5 Insamling av statistisk information 1. Medlemsstaterna skall, där så är lämpligt, bygga insamlingen av den statistiska informationen som avses i artikel 3 på befintliga uppgifter, källor och system.2. För de variabler som har en periodicitet per år skall den första observationsperioden inledas den 1 januari 1996. För de variabler som avser kolumnerna för uppgifter per månad och per kvartal i sektion B och sektion C i bilagan skall den första observationsperioden inledas den 1 januari 1997.Artikel 6 Bearbetning av uppgifter Medlemsstaterna skall bearbeta den information som samlats in och som avses i artikel 3 med de precisionskrav som fastställs i artikel 4 i överensstämmelse med de detaljerade regler som skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 12. Den regionala nivån skall vara i överensstämmelse med Europeiska gemenskapens statistikkontors nomenklatur för territoriella enheter.Artikel 7 Översändande av uppgifter 1. Medlemsstaterna skall översända de uppgifter som bearbetas i enlighet med artikel 6, inklusive den information som medlemsstaterna sekretessbelagt med stöd av nationell lagstiftning eller praxis rörande insynsskyddade statistiska uppgifter och i enlighet med bestämmelser i rådets förordning (Euratom, EEG) nr 1588/90 av den 11 juni 1990 om utlämnande av insynsskyddade statistiska uppgifter till Europeiska gemenskapernas statistikkontor (7). Denna förordning behandlar sekretessbehandling av information.2. Översändandet av de preliminära årliga uppgifterna skall äga rum inom sex månader efter utgången av observationsperioden och de granskade årliga resultaten skall översändas inom en period på högst tolv månader efter utgången av observationsperioden. Översändandet av de preliminära uppgifterna per månad och kvartal skall äga rum inom tre månader efter utgången av motsvarande observationsperiod och de granskade resultaten per månad och kvartal skall översändas inom en period på högst sex månader efter utgången av motsvarande observationsperiod.3. I syfte att underlätta uppgiften för dem som skall lämna information, får kommissionen enligt förfarandet i artikel 12 inrätta standardiserade bestämmelser för översändande av uppgifter och skapa möjligheter för ökad användning av automatisk databehandling och elektronisk överföring av uppgifterna.Artikel 8 Rapporter 1. Medlemsstaterna skall till kommissionen, på dess begäran, lämna all information som är nödvändig för bedömningen av den statistiska informationens kvalitet, jämförbarhet och fullständighet. Medlemsstaterna skall även underrätta kommissionen om alla senare ändringar av de metoder som använts.2. Kommissionen skall till Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén överlämna en rapport om de erfarenheter som erhållits i det arbete som utförts i överensstämmelse med detta direktiv, efter det att uppgifterna har samlats in under en treårsperiod.Artikel 9 Spridning av resultaten Villkoren för kommissionens spridning av uppgifterna skall fastställas enligt förfarandet i artikel 12.Artikel 10 Övergångsperiod 1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 13 skall medlemsstaterna vidta alla nödvändiga åtgärder för att sätta igång gemenskapens informationssystem, under en övergångsperiod som löper ut tre år efter det att detta direktiv träder i kraft vad gäller uppgifter per månad och år och fem år efter det att detta direktiv träder i kraft vad gäller uppgifter per kvartal.2. Under övergångsperioden får kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 12 godta undantag från detta direktivs bestämmelser, i den mån de nationella statistiska systemen kräver anpassning inom turistområdet.Artikel 11 Kommitté Denna kommitté skall bistå med avseende på tillämpningsförfaranden för detta direktiv och eventuella åtgärder för anpassning till ekonomisk och teknisk utveckling, särskilt rörande- de definitioner som skall tillämpas på de variabler som skall samlas in och alla ändringar av variabellistan (artikel 3), i den mån dessa ändringar inte gör insamlingsförfarandet svårare,- noggrannhetskraven och den harmoniserade bearbetningen av systematiska fel (artikel 4),- bearbetningen av uppgifter (artikel 6), förfaranden vid översändande av uppgifter (artikel 7) och spridning av resultaten (artikel 9),- undantagen från detta direktivs bestämmelser under övergångsperioden (artikel 10).Kommissionen skall, i enlighet med bestämmelserna i artikel 12, bistås av kommittén för det statistiska programmet som inrättades genom beslut 89/382/EEG, Euratom (8), nedan kallad "kommittén".Artikel 12 Förfarande 1. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.2. a) Kommissionen skall besluta med omedelbar verkan.b) Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen emellertid genast underrätta rådet. I sådant fall- får kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade åtgärderna under tre månader från dagen då rådet underrättats,- får rådet fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet inom den tid som anges i första strecksatsen.Artikel 13 Direktivets genomförande Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar, förordningar och administrativa bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 23 november 1996.Artikel 14 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 15 Slutbestämmelse Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 23 november 1995.På rådets vägnarC. WESTENDORP y CABEZAOrdförande(1) EGT nr C 183, 15.7.1991, s. 74.(2) EGT nr C 44, 14.2.1994, s. 61.(3) EGT nr C 52, 19.2.1994, s. 22.(4) EGT nr L 358, 21.12.1990, s. 89.(5) EGT nr L 231, 13.8.1992, s. 26.(6) EGT nr L 219, 28.8.1993, s. 1.(7) EGT nr L 151, 15.6.1990, s. 1.(8) EGT nr L 181, 28.6.1989, s. 47.BILAGA STATISTISK INFORMATION MED AVSEENDE PÅ TURISM Anmärkning: För den information som efterfrågas i B.1.3, C.1.1.2 och C.1.1.4 har den världsgeografiska fördelningen angivits i slutet av denna bilaga.A. Kapaciteten inom kollektiv logi för turister: lokala enheter inom det nationella territoriet A.1 Information som skall översändas årsvis>Plats för tabell>B. Vistelser vid inrättningar för kollektiv logi: inhemsk och utländsk turism B.1 Information att översändas årsvis>Plats för tabell>B.2 Information som skall översändas månadsvis>Plats för tabell>C. Efterfrågan med avseende på inhemsk och utrikes turism (exklusive dagsturer) C.1 Information som skall översändas på nationell nivå>Plats för tabell>INDELNING I GEOGRAFISKA OMRÅDEN TOTALT VÄRLDENTOTALT EESTOTALT EUROPEISKA UNIONEN (15)BelgienDanmarkFinlandFrankrikeFörenade kungariketGreklandIrlandItalienLuxemburgNederländernaPortugalSpanienSverigeTysklandÖsterrikeTOTALT EFTA:IslandNorgeSchweiz (och Liechtenstein)TOTALT ANDRA EUROPEISKA LÄNDER (exklusive EFTA)därav:PolenSlovakienTjeckienTurkietUngernTOTALT AFRIKANORDAMERIKA:CanadaUSATOTALT CENTRAL- OCH SYDAMERIKATOTALT ASIENdärav:JapanAUSTRALIEN, OCEANIEN OCH ANDRA OMRÅDENdärav:AustralienNya ZeelandEJ ANGIVET