title: Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/719 av den 29 april 2015 om ändring av rådets direktiv 96/53/EG om största tillåtna dimensioner i nationell och internationell trafik och högsta tillåtna vikter i internationell trafik för vissa vägfordon som framförs inom gemenskapen (Text av betydelse för EES)

text:
                  6.5.2015

                  SV

                  Europeiska unionens officiella tidning

                  L 115/1

            EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2015/719
      av den 29 april 2015
      om ändring av rådets direktiv 96/53/EG om största tillåtna dimensioner i nationell och internationell trafik och högsta tillåtna vikter i internationell trafik för vissa vägfordon som framförs inom gemenskapen
      (Text av betydelse för EES)
      EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 91,
      med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
      efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
      med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
      efter att ha hört Regionkommittén,
      i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Behovet av att minska växthusgasutsläppen, i synnerhet utsläppen av koldioxid (CO2), att förbättra vägsäkerheten, att anpassa lagstiftningen till den tekniska utvecklingen och de nya marknadsbehoven samt att främja intermodala transporter, samtidigt som man förebygger en snedvridning av konkurrensen och skyddar väginfrastrukturen, måste framhållas.

                  (2)

                  Den tekniska utvecklingen gör det möjligt att montera infällbara eller vikbara aerodynamiska anordningar baktill på fordon. Monteringen av sådana anordningar medför dock att de största tillåtna längderna enligt rådets direktiv 96/53/EG (3) överskrids. Ett undantag från de största tillåtna längderna är därför nödvändigt. Detta direktiv syftar till att möjliggöra att sådana anordningar installeras så snart som de nödvändiga ändringarna av de tekniska kraven för typgodkännande av aerodynamiska anordningar har införlivats eller tillämpas, samt efter att kommissionen antagit genomförandeakter som fastställer driftsbestämmelserna för användningen av sådana anordningar.

                  (3)

                  Om förarhytterna på motorfordon får bättre aerodynamiska egenskaper kan detta, eventuellt tillsammans med infällbara eller vikbara aerodynamiska anordningar som monteras baktill på fordonen, leda till att fordonensenergiprestanda förbättras avsevärt. Med de nuvarande största tillåtna längder som fastställs i direktiv 96/53/EG är en sådan förbättring dock inte möjlig utan att man minskar fordonens lastkapacitet och äventyrar den ekonomiska jämvikten i vägtransportbranschen. Även av det skälet är ett undantag från de största tillåtna längderna nödvändigt. Det undantaget bör inte medföra ökad lastkapacitet för dessa fordon.

                  (4)

                  Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG (4) ska aerodynamiska anordningar som överskrider en längd av 500 mm och motorfordon försedda med förarhytter som förbättrar deras aerodynamiska prestanda typgodkännas innan de släpps ut på marknaden, när sådana fordon överskrider de gränsvärden som anges i direktiv 96/53/EG.

                  (5)

                  En ny utformning av fordonens förarhytter skulle bidra till ökad trafiksäkerhet genom att man minskar döda vinklar i förarnas synfält, inbegripet under vindrutan, och borde bidra till att rädda livet på många oskyddade trafikanter, såsom fotgängare och cyklister. En ny utformning av förarhytterna gör dessutom att man kan bygga in strukturer som absorberar energin vid en kollision. Dessutom bör den potentiella vinsten när det gäller förarhyttens volym också förbättra förarens säkerhet och komfort. När bättre säkerhetskrav för längre förarhytter har tagits fram kan man överväga om de bör tillämpas på fordon vars förarhytter inte har förlängts.

                  (6)

                  Alternativa framdrivningssystem, exempelvis hybridframdrivningssystem, är sådana system som hämtar energi till den mekaniska framdrivningen från förbrukningsbart bränsle och/eller ett batteri eller en annan anordning för lagring av elektrisk eller mekanisk kraft. Användningen av dem för tunga fordon eller bussar kan öka vikten, men innebär mindre föroreningar. Denna extra vikt bör inte räknas som en del av fordonets nyttolast, eftersom detta skulle bestraffa vägtransportbranschen ur ekonomisk synvinkel. Den extra vikten bör dock inte heller medföra att fordonets lastkapacitet ökas.

                  (7)

                  Framtida fordon som drivs med alternativa bränslen (med tyngre framdrivningssystem än fordon som drivs med konventionella bränslen) kan också tillåtas extra vikt. Sådana alternativa bränslen kan därför också tas med i den förteckning över alternativa bränslen som föreskrivs i det här direktivet, om användningen av dem kräver att extra vikt tillåts.

                  (8)

                  Detta direktiv medger undantag från de högsta tillåtna vikter och största dimensioner för fordon och fordonskombinationer som anges i direktiv 96/53/EG. Medlemsstaterna bör dock, av skäl som rör trafiksäkerhet eller infrastrukturegenskaper, kunna begränsa framförandet av vissa fordon på särskilda delar av sina vägnät.

                  (9)

                  Inom området containerisering används allt oftare containrar på 45 fot. Sådana containrar transporteras med alla transportmedel. Delsträckorna inom ramen för intermodala transporter kan i nuläget emellertid endast användas om både medlemsstaterna och transportörerna följer tungrodda administrativa förfaranden eller om dessa containrar har patenterade avfasade hörn, vilket innebär alltför höga kostnader. En förlängning på 15 cm av den tillåtna längden för fordon som transporterar sådana containrar kan befria transportörerna från dessa administrativa förfaranden och underlätta intermodala transporter, utan risk eller nackdel för väginfrastrukturen eller andra vägtrafikanter. Definitionen av intermodala transporter i detta direktiv föregriper inte en översyn av rådets direktiv 92/106/EEG (5).

                  (10)

                  För att ytterligare främja intermodala transporter och ta hänsyn till tomvikten för containrar eller växelflak med en längd på upp till 45 fot bör trafik med treaxlade motorfordon med två- eller treaxlad påhängsvagn tillåtas med en sammantagen godkänd vikt på 44 ton. Tvåaxlade motorfordon med treaxlade påhängsvagnar som transporterar containrar eller växelflak med en längd på upp till 45 fot bör tillåtas inom intermodala transporter med en sammantagen godkänd vikt på 42 ton.

                  (11)

                  Sedan direktiv 96/53/EG antogs har den genomsnittliga vikten på busspassagerarna och deras bagage ökat kraftigt. Mot bakgrund av de viktbegränsningar som införts genom det direktivet har detta lett till att antalet passagerare som transporteras gradvis minskat. Dessutom medför den utrustning som behövs för att uppfylla de nuvarande tekniska kraven, som Euro VI, att vikten på de fordon som transporterar dem ökar. Behovet av att främja kollektivtrafiken på bekostnad av den privata trafiken, så att man kan öka energieffektiviteten, innebär att det tidigare antalet passagerare per buss måste återinföras, dock med beaktande av deras ökade kropps- ochbagagevikt. Detta kan ske genom en ökning av den tillåtna vikten för bussar med två axlar, dock inom de begränsningar som säkerställer att väginfrastrukturen inte skadas som ett resultat av snabbare slitage.

                  (12)

                  Överträdelser i samband med överlastade fordon bör hanteras på lämpligt sätt av medlemsstaterna i syfte att undvika snedvridningar av konkurrensen och att säkerställa trafiksäkerheten.

                  (13)

                  För att säkerställa att konkurrensen mellan operatörer inte snedvrids och för att göra det lättare att upptäcka överträdelser, bör medlemsstaterna senast den 27 maj 2021 vidta särskilda åtgärder för att identifiera fordon eller fordonskombinationer i trafik som misstänks ha överskridit de relevanta viktbegränsningarna och som därför bör kontrolleras. Sådan identifiering kan utföras genom vägningsanordningar inbyggda i väginfrastrukturen eller genom mätare ombord på fordonen som fjärrkommunicerar uppgifter till de berörda myndigheterna. Uppgifter från sådana mätare bör göras tillgängliga även för föraren. Varje medlemsstat bör årligen utföra ett lämpligt antal kontroller av fordonsvikt. Antalet sådana kontroller bör stå i proportion till det totala antal fordon som årligen kontrolleras i den berörda medlemsstaten.

                  (14)

                  I syfte att säkerställa att detta direktiv följs bör medlemsstaterna fastställa regler för sanktioner vid överträdelser av detta direktiv och se till att de genomförs. Sanktionerna bör vara ändamålsenliga, icke-diskriminerande, proportionella och avskräckande.

                  (15)

                  För att göra kontroller av fordonens eller fordonskombinationernas vikt mer effektiva på internationell nivå, och för att främja ett smidigt utförande av dessa kontroller, är det viktigt att de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna utbyter information. Den kontaktpunkt som utsetts i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1071/2009 (6) bör användas för ett sådant informationsutbyte.

                  (16)

                  Europaparlamentet och rådet bör informeras regelbundet om de vägtrafikkontroller som utförs av medlemsstaternas behöriga myndigheter. Denna information från medlemsstaterna kommer att göra det möjligt för kommissionen att säkerställa att transportörerna följer de regler som föreskrivs i detta direktiv och att fastställa huruvida ytterligare tvångsåtgärder bör utformas.

                  (17)

                  För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av detta direktiv bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (7).

                  (18)

                  Kommissionen bör inte anta genomförandeakter om driftskraven för användning av aerodynamiska anordningar eller närmare specifikationer för vägningsutrustning ombord på fordon om inte den kommitté som inrättats i enlighet med detta direktiv avger ett yttrande om det utkast till genomförandeakt som läggs fram av kommissionen.

                  (19)

                  I syfte att uppdatera förteckningen över alternativa bränslen i detta direktiv med beaktande av den senaste tekniska utvecklingen bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive samråd med medlemsstaternas experter, innan den antar de delegerade akterna. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.

                  (20)

                  Eftersom målen för detta direktiv inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av deras omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, får unionen vidta nödvändiga åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

                  (21)

                  Direktiv 96/53/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

            HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
      Artikel 1
      Direktiv 96/53/EG ska ändras på följande sätt:

                  1.

                  Artikel 1.1 a ska ersättas med följande:

                              ”a)

                              dimensionerna på motorfordon i kategorierna M2 och M3 och släpvagnar till dessa i kategori 0 samt motorfordon i kategorierna N2 och N3 och släpvagnar till dessa i kategorierna 03 och 04, enligt definitionen i bilaga II till Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG (*).

                     (*)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG av den 5 september 2007 om fastställande av en ram för godkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon (Ramdirektiv) (EUT L 263, 9.10.2007, s. 1).”"

                  2.

                  Artikel 2 ska ändras på följande sätt:

                              a)

                              I första stycket ska följande definitioner läggas till:
                              ”—
                                    alternativa bränslen
                                 : bränslen eller kraftkällor som, åtminstone delvis, fungerar som ersättning för fossila oljekällor för energiförsörjning till transport och som kan bidra till en utfasning av fossila bränslen och en förbättrad miljöprestanda inom transportsektorn, och som utgörs av

                                          a)

                                          elektricitet som förbrukas i alla typer av elektriska fordon,

                                          b)

                                          väte,

                                          c)

                                          naturgas, inklusive biometan, i gasform (komprimerad naturgas – CNG) och flytande form (flytande naturgas – LNG),

                                          d)

                                          gasol (LPG),

                                          e)

                                          mekanisk energi från fordonsbaserad lagring/fordonsbaserade källor, inklusive spillvärme.

                                    —
                                    fordon som drivs med alternativa bränslen
                                 : ett motorfordon som helt eller delvis drivs med ett alternativt bränsle och som har godkänts enligt ramen i direktiv 2007/46/EG.
                              —
                                    intermodal transport
                                 :

                                          a)

                                          den kombinerade transport som anges i artikel 1 i rådets direktiv 92/106/EEG (**) och som transporterar en eller flera containrar eller växelflak, med en total största tillåten längd på 45 fot, eller

                                          b)

                                          transporter som transporterar en eller flera containrar eller växelflak, med en total största tillåten längd på 45 fot och som använder sig av vattenvägstransport,förutsatt att den ursprungliga eller slutliga transportsträckans längd inte överskrider 150 km inom unionens territorium. Det avstånd på 150 km som anges ovan får överskridas för att man ska kunna nå den närmaste lämpliga transportterminalen för den avsedda tjänsten, förutsatt att det rör sig om

                                                      i)

                                                      fordon som uppfyller kraven i punkt 2.2.2 a eller b i bilaga I, eller

                                                      ii)

                                                      fordon som uppfyller kraven i punkt 2.2.2 c eller d i bilaga I, om sådana transportavstånd är tillåtna i den berörda medlemsstaten.

                                    För intermodala transporter får närmaste lämpliga transportterminal som tillhandahåller en tjänst vara belägen i en annan medlemsstat än den medlemsstat i vilken sändningen lastades eller lossades.
                              —
                                    avsändare
                                 : en rättslig enhet eller en fysisk eller juridisk person vars namn anges på konossementet eller motsvarande transporthandling, såsom ett genomgångskonossement, som avsändare och/eller i vars namn eller på vars vägnar ett transportavtal har ingåtts med transportföretaget.

                                 (**)  Rådets direktiv 92/106/EEG av den 7 december 1992 om gemensamma regler för vissa former av kombinerad transport av gods mellan medlemsstaterna (EGT L 368, 17.12.1992, s. 38).”"

                              b)

                              I andra stycket ska hänvisningen ”direktiv 70/156/EEG” ersättas med följande:
                              ”direktiv 2007/46/EG”.

                  3.

                  Artikel 4 ska ändras på följande sätt:

                              a)

                              Tredje och fjärde styckena i punkt 4 ska utgå.

                              b)

                              Punkt 6 ska utgå.

                  4.

                  Artikel 5 ska ersättas med följande:
                  ”Artikel 5
                  Med avseende på tillämpningen av artikel 3 ska ledade fordon som tagits i bruk före den 1 januari 1991 och som inte uppfyller kraven i punkterna 1.6 och 4.4 i bilaga I, anses uppfylla dessa krav under förutsättning att deras sammanlagda längd inte överstiger 15,50 m.”

                  5.

                  Artiklarna 8, 8a och 9 ska utgå.

                  6.

                  Följande artiklar ska införas:
                  ”Artikel 8b
                  1.   I syfte att förbättra deras energieffektivitet får fordon eller fordonskombinationer utrustade med aerodynamiska anordningar som uppfyller de krav som anges i punkterna 2 och 3 och som är förenliga med direktiv 2007/46/EG överstiga de största längder som anges i punkt 1.1 i bilaga I till det här direktivet, för att möjliggöra montering av sådana anordningar baktill på fordon eller fordonskombinationer. Fordon eller fordonskombinationer som är utrustade med sådana anordningar ska uppfylla kraven i punkt 1.5 i bilaga I till det här direktivet, och ett överskridande av största tillåtna längder får inte medföra en ökad lastlängd för dessa fordon eller fordonskombinationer.
                  2.   De aerodynamiska anordningar som avses i punkt 1 och som överskrider en längd av 500 mm ska innan de släpps ut på marknaden typgodkännas i enlighet med reglerna för typgodkännande inom ramen för direktiv 2007/46/EG.
                  Kommissionen ska senast den 27 maj 2017 bedöma behovet av att anta eller ändra tekniska krav för typgodkännande av aerodynamiska anordningar som anges i den ramen med beaktande av behovet av att sörja för trafiksäkerhet och säkerheten för intermodala transporter, framför allt

                              a)

                              säker montering av anordningarna, så att risken för att de lossnar med tiden minskar, även under en intermodal transport,

                              b)

                              andra trafikanters, särskilt oskyddade trafikanters, säkerhet, genom att man bland annat ser till att konturerna är väl synliga när aerodynamiska anordningar har monterats, att kraven på indirekt sikt anpassas samt att det bakre underkörningsskyddet för kollisioner med ett fordons eller en fordonskombinations bakre del inte försämras.

                        Kommissionen ska för detta ändamål vid behov lägga fram ett lagstiftningsförslag i syfte att ändra relevanta regler för typgodkännande inom ramen för direktiv 2007/46/EG.
                  3.   De aerodynamiska anordningar som avses i punkt 1 ska uppfylla följande driftsvillkor:

                              a)

                              Under förhållanden då andra trafikanters eller förarens säkerhet riskeras ska dessa anordningar vikas ihop, fällas in eller tas bort av föraren.

                              b)

                              Användning på väginfrastruktur i och mellan städer ska ske med hänsyn till de särskilda förhållanden som råder i områden där hastighetsgränsen är 50 km/tim eller lägre och där förekomsten av oskyddade trafikanter är mer sannolik.

                              c)

                              Användningen av dessa anordningar ska vara kompatibel med intermodala transporter, och i synnerhet får de, när de är infällda/hopvikta, inte överskrida största tillåtna längd med mer än 20 cm.

                        4.   Kommissionen ska anta genomförandeakter med närmare bestämmelser för att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av punkt 3. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 10i.2.
                  5.   Punkt 1 ska tillämpas från och med datumet för införlivandet eller tillämpningen av de nödvändiga ändringar av instrumenten som avses i punkt 2 och efter antagandet av de genomförandeakter som avses i punkt 4, beroende på vad som är lämpligt.
                  Artikel 9a
                  1.   I syfte att förbättra energieffektiviteten, framför allt vad gäller förarhytters aerodynamiska prestanda, samt trafiksäkerheten, får fordon eller fordonskombinationer som uppfyller kraven i punkt 2 och som är förenliga med direktiv 2007/46/EG överskrida de största tillåtna längder som anges i punkt 1.1 i bilaga I till det här direktivet, under förutsättning att deras förarhytt ger bättre aerodynamisk prestanda, energieffektivitet och säkerhetsprestanda. Fordon eller fordonskombinationer utrustade med sådana förarhytter ska uppfylla kraven i punkt 1.5 i bilaga I till det här direktivet, och ett överskridande av de största tillåtna längderna får inte medföra ökad lastkapacitet för dessa fordon.
                  2.   Innan de släpps ut på marknaden ska de fordon som avses i punkt 1 godkännas i enlighet med reglerna för typgodkännande inom ramen för direktiv 2007/46/EG. Senast den 27 maj 2017 ska kommissionen bedöma huruvida de tekniska krav för typgodkännande av fordon utrustade med sådana förarhytter som anges i den ramen behöver utvecklas, med beaktande av följande:

                              a)

                              Förbättrad aerodynamisk prestanda för fordon eller fordonskombinationer.

                              b)

                              Oskyddade trafikanter och säkerställande av att de är mer synliga för förare, framför allt genom att de döda vinklarna i förarhytterna minskas.

                              c)

                              Minskade skador hos andra trafikanter vid en kollision.

                              d)

                              Förarnas säkerhet och komfort.

                        Kommissionen ska för detta ändamål vid behov lägga fram ett lagstiftningsförslag i syfte att ändra relevanta regler för typgodkännande inom ramen för direktiv 2007/46/EG.
                  3.   Punkt 1 ska tillämpas från och med tre år efter dagen för införlivandet eller tillämpningen av de nödvändiga ändringar av de instrument som avses i punkt 2, beroende på vad som är lämpligt.”

                  7.

                  Artikel 10a ska utgå.

                  8.

                  Följande artiklar ska införas:
                  ”Artikel 10b
                  Högsta tillåtna vikter för fordon som drivs med alternativa bränslen ska vara de som anges i punkterna 2.3.1, 2.3.2 och 2.4 i bilaga I.
                  Fordon som drivs med alternativa bränslen ska dessutom iaktta de gränsvärden för högsta tillåtna axeltryck som anges i punkt 3 i bilaga I.
                  Den extra vikt som krävs för fordon som drivs med alternativa bränslen ska fastställas på grundval av den dokumentation som tillverkaren tillhandahåller vid godkännandet av fordonet i fråga. Denna extra vikt ska anges i det officiella dokument som krävs enligt artikel 6.
                  Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 10h för att med avseende på tillämpningen av detta direktiv uppdatera den förteckning över alternativa bränslen som avses i artikel 2, för vilka extra vikt krävs. Det är särskilt viktigt att kommissionen följer sin sedvanliga praxis och genomför samråd med experter, inbegripet experter från medlemsstaterna, innan den antar dessa delegerade akter.
                  Artikel 10c
                  De största tillåtna längder som anges i punkt 1.1 i bilaga I, i förekommande fall med förbehåll för artikel 9a.1, och det längsta tillåtna avstånd som anges i punkt 1.6 i bilaga I får överskridas med 15 cm för fordon eller fordonskombinationer som transporterar containrar på 45 fot eller växelflak på 45 fot, med eller utan last, under förutsättning att vägtransporten av containern eller växelflaket i fråga utgör en del av en intermodal transport.
                  Artikel 10d
                  1.   Senast den 27 maj 2021 ska medlemsstaterna vidta särskilda åtgärder för att identifiera fordon eller fordonskombinationer som är i trafik och som misstänks ha överskridit högsta tillåtna vikt och som därför bör kontrolleras av deras behöriga myndigheter för att säkerställa att kraven i detta direktiv har uppfyllts. Dessa åtgärder får vidtas med hjälp av automatiska system som installeras i väginfrastrukturen eller med hjälp av ombordsystem för vägning som installerats i fordon i enlighet med punkt 4.
                  En medlemsstat får inte kräva installation av ombordsystem för vägning i fordon eller fordonskombinationer som är registrerade i en annan medlemsstat.
                  Utan att det påverkar tillämpningen av unionsrätten och nationell rätt ska automatiska system som används för fastställande av överträdelser av detta direktiv och för påförande av sanktioner vara certifierade. Om automatiska system används endast för identifieringsändamål behövs ingen certifiering.
                  2.   Varje medlemsstat ska varje kalenderår genomföra ett lämpligt antal kontroller av vikten på fordon eller fordonskombinationer i trafik, i proportion till det totala antalet fordon som inspekteras varje år på dess territorium.
                  3.   Medlemsstaterna ska i enlighet med artikel 18 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1071/2009 (1) se till att deras behöriga myndigheter utbyter information om överträdelser och sanktioner som hänför sig till den här artikeln.
                  4.   De ombordsystem för vägning som avses i punkt 1 ska vara exakta och tillförlitliga samt vara fullständigt driftskompatibla och förenliga med alla fordonstyper.
                  5.   Senast den 27 maj 2016 ska kommissionen anta genomförandeakter med närmare bestämmelser för att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av reglerna för driftskompatibilitet och förenlighet i punkt 4.
                  För att säkerställa driftskompatibilitet ska de detaljerade bestämmelserna möjliggöra att viktinformation från ett fordon i rörelse när som helst kan meddelas de behöriga myndigheterna och fordonets förare. Kommunikationen ska ske med det gränssnitt som anges i CEN DSRC-standarderna EN 12253, EN 12795, EN 12834, EN 13372 och ISO 14906. Dessutom ska kommunikationen säkerställa att medlemsstaternas behöriga myndigheter kan kommunicera och utbyta information med fordon och fordonskombinationer på samma sätt oavsett vilken medlemsstat de har registrerats i och om de är utrustade med ombordsystem för vägning.
                  För att säkerställa driftskompatibilitet med alla fordonstyper ska motorfordonens ombordsystem kunna ta emot och behandla alla uppgifter som kommer från alla typer av släpvagnar eller påhängsvagnar som är kopplade till motorfordonet.
                  Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 10i.2.
                  Artikel 10e
                  Medlemsstaterna ska fastställa regler om sanktioner som är tillämpliga vid överträdelser av detta direktiv och vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att se till att de genomförs. Dessa sanktioner ska vara ändamålsenliga, icke-diskriminerande, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska meddela dessa regler till kommissionen.
                  Artikel 10f
                  1.   Vid transport av containrar och växelflak ska medlemsstaterna fastställa regler med krav på att

                              a)

                              avsändaren överlämnar en deklaration med uppgift om en containers eller ett växelflaks vikt till den transportör som anlitats för transporten av containern eller växelflaket, och

                              b)

                              transportören ger tillgång till all relevant dokumentation som avsändaren tillhandahåller.

                        2.   Medlemsstaterna ska fastställa regler om ansvar för både avsändaren och transportören beroende på vad som är lämpligt i fall när den information som avses i punkt 1 saknas eller är felaktig och fordonet eller fordonskombinationen har överlastats.
                  Artikel 10g
                  Vartannat år och senast den 30 september det år som följer på utgången av den ifrågavarande tvåårsperioden, ska medlemsstaterna översända nödvändig information till kommissionen om

                              a)

                              det antal kontroller som genomförts under de två föregående kalenderåren, och

                              b)

                              det antal överlastade fordon eller fordonskombinationer som upptäckts.

                        Denna information kan ingå i den information som överlämnas enligt artikel 17 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006 (2).
                  Kommissionen ska analysera den information som mottagits enligt denna artikel och ska inkludera denna analys i den rapport som ska överlämnas till Europaparlamentet och rådet enligt förordning (EG) nr 561/2006.
                  Artikel 10h
                  1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
                  2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 10b ska ges till kommissionen för en period av fem år från och med den 26 maj 2015. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden av fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.
                  3.   Den delegering av befogenhet som avses i artikel 10b får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
                  4.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
                  5.   En delegerad akt som antas enligt artikel 10b ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att göra några invändningar. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
                  Artikel 10i
                  1.   Kommissionen ska biträdas av den vägtransportkommitté som avses i artikel 42 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 165/2014 (3). Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (4).
                  2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
                  3.   Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.
                  Artikel 10j
                  Senast den 8 maj 2020 ska kommissionen för Europaparlamentet och rådet vid behov lägga fram en rapport om genomförandet av de ändringar av detta direktiv som införs genom Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/719 (5), och därvid beakta särskilda särdrag hos vissa marknadssegment. På grundval av denna rapport ska kommissionen vid behov utarbeta ett lagstiftningsförslag som i vederbörlig ordning ska åtföljas av en konsekvensbedömning. Rapporten ska göras tillgänglig minst sex månader innan något lagstiftningsförslag läggs fram.

                     (1)

                              (1)*

                              Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1071/2009 av den 21 oktober 2009 om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik och om upphävande av rådets direktiv 96/26/EG (EUT L 300, 14.11.2009, s. 51).

                     (2)

                              (2)*

                              Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006 av den 15 mars 2006 om harmonisering av viss sociallagstiftning på vägtransportområdet och om ändring av rådets förordningar (EEG) nr 3821/85 och (EG) nr 2135/98 samt om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 3820/85 (EUT L 102, 11.4.2006, s. 1).

                     (3)

                              (3)*

                              Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 165/2014 av den 4 februari 2014 om färdskrivare vid vägtransporter, om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 3821/85 om färdskrivare vid vägtransporter och om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006 om harmonisering av viss sociallagstiftning på vägtransportområdet (EUT L 60, 28.2.2014, s. 1).

                     (4)

                              (4)*

                              Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

                     (5)

                              (5)*

                              Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/719 av den 29 april 2015 om ändring av rådets direktiv 96/53/EG om största tillåtna dimensioner i nationell och internationell trafik och högsta tillåtna vikter i internationell trafik för vissa vägfordon som framförs inom gemenskapen (EUT L 115, 6.5.2015, s. 1).”

                  9.

                  Bilaga I ska ändras på följande sätt:

                              a)

                              Punkt 1.2 a ska ersättas med följande:

                                          ”a)

                                          alla fordon utom de fordon som avses i led b: 2,55 m”

                                    .

                              b)

                              Punkt 1.2 b ska ersättas med följande:

                                          ”b)

                                          påbyggnader för temperaturkontrollerade fordon eller temperaturkontrollerade containrar eller växelflak som transporteras av fordon: 2,60 m”

                                    .

                              c)

                              Punkt 2.2.2 c ska ersättas med följande:

                                          ”c)

                                          tvåaxlat motorfordon med treaxlad påhängsvagn som i intermodala transporter medför en eller flera containrar eller växelflak med en total största tillåten längd på 45 fot: 42 ton”

                                    .

                              d)

                              I punkt 2.2.2 ska följande led läggas till:

                                          ”d)

                                          treaxlat motorfordon med två- eller treaxlad påhängsvagn som i intermodala transporter medför en eller flera containrar eller växelflak med en total största tillåten längd på 45 fot: 44 ton”

                                    .

                              e)

                              Punkt 2.3.1 ska ersättas med följande:

                                          ”2.3.1

                                          Tvåaxlat motorfordon annat än buss: 18 ton
                                          Tvåaxlat motorfordon annat än buss som drivs med alternativa bränslen: högsta tillåtna vikt på 18 ton höjs med den extra vikt som tekniken för det alternativa bränslet kräver med högst 1 ton.
                                          Tvåaxlad buss: 19,5 ton”

                                    .

                              f)

                              Punkt 2.3.2 ska ersättas med följande:

                                          ”2.3.2

                                          Treaxlat motorfordon: 25 ton eller 26 ton när drivaxeln är utrustad med dubbelmonterade hjul och luftfjädring eller fjädring som inom unionen erkänns som likvärdig enligt bilaga II, eller när varje drivaxel är utrustad med dubbelmonterade hjul och högsta vikt för varje axel inte överstiger 9,5 ton.
                                          Treaxlat motorfordon som drivs med alternativt bränsle: högsta tillåtna vikt på 25 ton, eller 26 ton när drivaxeln är utrustad med dubbelmonterade hjul och luftfjädring eller fjädring som inom unionen erkänns som likvärdig enligt bilaga II, eller när varje drivaxel är utrustad med dubbelmonterade hjul och högsta vikt för varje axel inte överstiger 9,5 ton, höjs genom den extra vikt som tekniken för det alternativa bränslet kräver med högst 1 ton.”

                              g)

                              Punkt 2.4 ska ersättas med följande:

                                          ”2.4

                                          Treaxlad ledbuss: 28 ton
                                          Treaxlade ledbussar som drivs med alternativa bränslen: högsta tillåtna vikt på 28 ton höjs med den extra vikt som tekniken för det alternativa bränslet kräver med högst 1 ton.”

            Artikel 2
      1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 7 maj 2017. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
      När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
      2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
      Artikel 3
      Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
      Artikel 4
      Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

         Utfärdat i Strasbourg den 29 april 2015.

               På Europaparlamentets vägnar

            M. SCHULZ

               Ordförande

               På rådets vägnar

            Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

               Ordförande

         (1)  EUT C 327, 12.11.2013, s. 133.

         (2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 15 april 2014 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets ståndpunkt vid första behandlingen av den 16 oktober 2014 (EUT C 40, 5.2.2015, s. 1). Europaparlamentets ståndpunkt av den 10 mars 2015 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 20 april 2015.

         (3)  Rådets direktiv 96/53/EG av den 25 juli 1996 om största tillåtna dimensioner i nationell och internationell trafik och högsta tillåtna vikter i internationell trafik för vissa vägfordon som framförs inom gemenskapen (EGT L 235, 17.9.1996, s. 59).

         (4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG av den 5 september 2007 om fastställande av en ram för godkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon (Ramdirektiv) (EUT L 263, 9.10.2007, s. 1).

         (5)  Rådets direktiv 92/106/EEG av den 7 december 1992 om gemensamma regler för vissa former av kombinerad transport av gods mellan medlemsstaterna (EGT L 368, 17.12.1992, s. 38).

         (6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1071/2009 av den 21 oktober 2009 om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik och om upphävande av rådets direktiv 96/26/EG (EUT L 300, 14.11.2009, s. 51).

         (7)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).


Avis juridique important

|

32001L0037

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/37/EG av den 5 juni 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror - Uttalanden från Kommissionen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 194 , 18/07/2001 s. 0026 - 0035

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/37/EGav den 5 juni 2001om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvarorEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 och 133 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), mot bakgrund av den gemensamma text som godkänts av förlikningskommittén den 5 april 2001, ochav följande skäl:(1) Rådets direktiv 89/622/EEG av den 13 november 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om märkning av tobaksvaror samt förbud för utsläppande på marknaden av vissa tobakstyper för användning i munnen(5) ändrades avsevärt genom rådets direktiv 92/41/EEG(6). Eftersom ytterligare ändringar skall göras av det direktivet och av rådets direktiv 90/239/EEG av den 17 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om högsta tillåtna tjärhalt i cigaretter(7), bör direktiven för tydlighetens skull omarbetas.(2) Medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror är fortfarande mycket olika, vilket hämmar den inre marknadens sätt att fungera.(3) Dessa hinder bör undanröjas och därför bör de bestämmelser som gäller tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror tillnärmas, samtidigt som medlemsstaternas möjlighet kvarstår att under vissa villkor införa krav som de anser vara nödvändiga för att garantera skyddet av människors hälsa.(4) I enlighet med artikel 95.3 i fördraget bör utgångspunkten vara en hög skyddsnivå när det gäller hälsa, säkerhet samt miljö- och konsumentskydd med hänsyn särskilt till ny utveckling som grundar sig på vetenskapliga fakta. Med beaktande av tobakens särskilt skadliga verkningar bör hälsoskyddet prioriteras i detta sammanhang.(5) I direktiv 90/239/EEG fastställdes de högsta tillåtna tjärhalterna för cigaretter som saluförs i medlemsstaterna från och med den 31 december 1992. Eftersom tjära är cancerframkallande måste tjärhalterna i cigaretter sänkas ytterligare.(6) I direktiv 89/622/EEG föreskrevs att alla styckförpackningar med tobaksvaror skall bära en allmän varningstext och att det skall finnas ytterligare varningstexter som uteslutande gäller cigaretter samt att kravet på ytterligare varningstexter skulle utvidgas till att från 1992 gälla även andra tobaksvaror än cigaretter.(7) Flera medlemsstater har meddelat att om åtgärder för att fastställa de högsta tillåtna kolmonoxidhalterna inte antas på gemenskapsnivå kommer de att anta sådana åtgärder på nationell nivå. Skillnaderna i bestämmelserna om kolmonoxid leder sannolikt till handelshinder och till att den inre marknaden inte fungerar väl. Härtill kommer att det har visats att cigaretter ger upphov till kolmonoxidmängder som är skadliga för människors hälsa och som kan bidra till hjärt- och kärlsjukdomar och andra sjukdomar.(8) En översyn av lagstiftningsramen måste omfatta en bedömning av faktabelagda påståenden beträffande tobaksvaror som är avsedda att och/eller marknadsföras i syfte att "minska risken" eller beträffande vilka tillverkaren påstår att de minskar risken.(9) Medlemsstaternas lagar och andra författningar om högsta tillåtna nikotinhalt i cigaretter är olika. Dessa olikheter kan leda till handelshinder och till att den inre marknaden inte fungerar väl. Medlemsstaterna och de vetenskapliga myndigheterna har påtalat särskilda problem för folkhälsan på ett område där harmoniseringsåtgärder redan har vidtagits och kommissionen har granskat dessa.(10) Dessa hinder bör följaktligen undanröjas, och därför bör övergången till fri omsättning, saluföring och tillverkning av cigaretter underkastas gemensamma bestämmelser inte bara vad avser tjärhalten utan även avseende högsta tillåtna nikotin- och kolmonoxidhalter.(11) Detta direktiv kommer också att ha konsekvenser för tobaksvaror som exporteras från Europeiska gemenskapen. Exportordningen är en del av den gemensamma handelspolitiken. Hälsokrav skall, enligt artikel 152.1 i fördraget och enligt rättspraxis från Europeiska gemenskapernas domstol, utgöra en integrerad del av gemenskapens övriga politik. Det bör antas regler för att säkerställa att bestämmelserna för den inre marknaden inte åsidosätts.(12) Bestämmelserna i detta direktiv påverkar inte tillämpningen av gemenskapslagstiftning om användning och märkning av genetiskt modifierade organismer.(13) Fastställande av internationella normer för tobaksvaror är en av punkterna i förhandlingarna för att inom Världshälsoorganisationen utarbeta en ramkonvention om kampen mot tobak.(14) För mätning av halterna av tjära, nikotin och kolmonoxid i cigaretter bör det hänvisas till ISO-standarderna 4387, 10315 och 8454, som är de enda internationellt erkända standarderna, men den framtida forskning och de tekniska framsteg som skall främjas bör göra det möjligt att utveckla och använda exaktare och mer tillförlitliga mätmetoder för halterna i cigaretter och att utveckla mätmetoder för andra tobaksvaror.(15) Det finns inga internationellt överenskomna standarder eller test för att kvantifiera och bedöma halterna i cigarettrök av andra beståndsdelar än tjära, nikotin och kolmonoxid. Det behövs därför ett förfarande för att utarbeta sådana standarder i samråd med Internationella standardiseringsorganisationen.(16) Med beaktande av särskilda socioekonomiska svårigheter beviljades Grekland i direktiv 90/239/EEG undantag från tidsfristen för genomförandet av bestämmelserna om högsta tillåtna tjärhalt. Detta undantag bör fortsätta att gälla under fastställd tid.(17) Övergångsbestämmelser bör gälla för tillämpningen av högsta värden för tjära, nikotin och kolmonoxid för exporterade cigaretter för att mer tid skall medges för att ändra produktspecifikationer och för att internationellt överenskomna standarder skall kunna fastställas.(18) Det bör också fastställas övergångsperioder avseende övriga bestämmelser i detta direktiv för att nödvändiga ändringar i produktionen skall kunna göras och för att lager, särskilt för andra varor än cigaretter, skall kunna tömmas. Användning av etiketter som inte kan avlägsnas bör tillåtas för att underlätta införandet av märkningskraven i detta direktiv.(19) Varningstexterna och uppgifter om halter anges fortfarande på olika sätt i de olika medlemsstaterna. Därför kan det hända att konsumenterna i en medlemsstat känner till riskerna med tobaksvaror bättre än i en annan. Sådana olikheter är inte godtagbara och kan sannolikt leda till handelshinder och till att den inre marknaden för tobaksvaror inte fungerar väl, och de bör därför undanröjas. Det är därför nödvändigt att förstärka och förtydliga den befintliga lagstiftningen, varvid en hög hälsoskyddsnivå måste säkerställas.(20) Partier av tobaksvaror bör märkas för att säkerställa att varorna kan spåras i syfte att kontrollera efterlevnaden av bestämmelserna i detta direktiv.(21) De direkta och indirekta socioekonomiska kostnader som förorsakas av aktivt eller passivt tobaksbruk bör utvärderas regelbundet och göras tillgängliga för allmänheten inom ramen för lämpliga gemenskapsprogram.(22) Situationen i medlemsstaterna är olika när det gäller vilka ingredienser och tillsatsämnen som används vid framställningen av tobaksvaror. I flera medlemsstater finns det varken gällande lagstiftning eller frivilliga avtal rörande dessa substanser. I flera av de medlemsstater där det finns lagstiftning eller frivilliga avtal lämnar tobakstillverkarna inga uppgifter om i vilken mängd sådana ingredienser och tillsatsämnen förekommer i olika tobaksvaror och i olika märken. En tillnärmning av åtgärderna på detta område bör genomföras och öppenheten bör ökas.(23) Bristen på information och toxikologiska uppgifter hindrar de berörda myndigheterna i medlemsstaterna från att på ett meningsfullt sätt bedöma hur giftiga tobaksvaror är och vilka risker de utgör för konsumenternas hälsa. Detta är inte förenligt med gemenskapens skyldighet att säkerställa en hög hälsoskyddsnivå för människor.(24) Medlemsstaterna bör kunna anta sådana strängare regler för tobaksvaror som de anser nödvändiga för att skydda folkhälsan, såvitt reglerna i detta direktiv inte åsidosätts och med beaktande av bestämmelserna i fördraget.(25) I avvaktan på att den gemensamma förteckning över ingredienser som anges i artikel 12 upprättas, får medlemsstaterna förbjuda användning av ingredienser som har som effekt att tobaksvarornas beroendeframkallande egenskaper ökar, eftersom användning av sådana ingredienser kan undergräva de gränser för nikotinhalter som fastställs i detta direktiv.(26) Det har visat sig att tobaksvaror innehåller och avger många skadliga ämnen och kända cancerframkallande ämnen, som är skadliga för människors hälsa när de förbränns. Under de senaste åren har det också visat sig att passiv rökning är farlig, särskilt för foster och spädbarn, samt att passiv rökning kan framkalla eller förvärra andningssvårigheter hos människor som andas in röken. Dessutom är 80 procent av dem som börjar röka i gemenskapen under 18 år. Det bör säkerställas att informationen om dessa produkter sker med största möjliga öppenhet, samtidigt som tobakstillverkarnas kommersiella och immateriella rättigheter beaktas på lämpligt sätt.(27) Användning av viss text på förpackningar med tobaksvaror, såsom "låg tjärhalt" (low tar), "mycket lätt" (ultra light), "lätt" (light), "mild" (mild), namn, bilder och figurativa eller andra tecken kan vilseleda konsumenten till att tro att sådana produkter är mindre skadliga, och ger upphov till ändringar i konsumtionen. Det är rökvanorna och beroendet och inte bara innehållet av vissa ämnen i produkten före konsumtion som avgör hur höga nivåer av ämnena som inhaleras. Detta faktum avspeglas inte i användningen av sådana uttryck och kan därför undergräva märkningskraven i detta direktiv. För att säkerställa en väl fungerande inre marknad och med hänsyn till utvecklingen av föreslagna internationella regler bör sådan användning förbjudas på gemenskapsnivå, varvid tillräcklig tid för att införa denna regel måste ges.(28) Genom direktiv 89/622/EEG förbjöds försäljning i medlemsstaterna av vissa tobakstyper för användning i munnen. Genom artikel 151 i Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige beviljas Sverige undantag från direktivets bestämmelser därom.(29) De tekniska och vetenskapliga framstegen på tobaksvarornas område kräver en regelbunden omprövning av detta direktivs bestämmelser och av tillämpningen i medlemsstaterna av direktivet. Det bör därför föreskrivas ett förfarande för att kommissionen skall kunna utarbeta regelbundna rapporter med stöd i vetenskapliga och tekniska data. Viss information bör undersökas särskilt noga i detta sammanhang.(30) I samband med fastställandet av högsta tillåtna halter bör övervägas dels huruvida det är lämpligt att senare minska de fastställda halterna och särskilt huruvida det alls finns något samband mellan dem, dels huruvida normerna i denna fråga bör utarbetas för andra varor än cigaretter, särskilt rulltobak.(31) Det är nödvändigt att på gemenskapsnivå utveckla standarder och mätmetodik för andra tobaksvaror än cigaretter, och därför bör kommissionen uppmanas att lägga fram lämpliga förslag.(32) I fråga om andra ingredienser, även tillsatsämnen, bör upprättandet av en gemensam förteckning övervägas inför en senare harmonisering.(33) Storleken på den inre marknaden för tobaksvaror och det faktum att tobakstillverkarna alltmer tenderar att koncentrera tillverkningen för hela gemenskapen till ett fåtal anläggningar i medlemsstaterna gör att lagstiftningsåtgärder för att den inre marknaden för tobaksvaror skall fungera väl bör genomföras på gemenskapsnivå snarare än på nationell nivå.(34) Kommissionen skall under 2002 överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om hur den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak fungerar(8). Kommissionen har meddelat att frågan om hur folkhälsoaspekter, inklusive de standarder som fastställs i detta direktiv, integreras med övrig gemenskapspolitik, i enlighet med artikel 152 i fördraget kommer att behandlas i denna rapport.(35) Vid tillämpningen av detta direktiv bör tidsfrister fastställas som å ena sidan ger möjlighet att så effektivt som möjligt fullborda den omläggning som inleddes i och med direktiv 90/239/EEG och å andra sidan ger konsumenter och tillverkare möjlighet att anpassa sig till varor med lägre halter av tjära, nikotin och kolmonoxid.(36) De åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(9).(37) Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter när det gäller tidsfristerna för införlivande och tillämpning av de direktiv som anges i bilaga II.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1SyfteSyftet med detta direktiv är att tillnärma medlemsstaternas lagar och andra författningar om den högsta tillåtna halten av tjära, nikotin och kolmonoxid i cigaretter, de varningstexter och andra uppgifter som skall finnas på styckförpackningar med tobaksvaror samt vissa åtgärder avseende ingredienser i och beskrivning av tobaksvaror, med utgångspunkt i en hög hälsoskyddsnivå.Artikel 2DefinitionerI detta direktiv avses med1. tobaksvaror: produkter avsedda att rökas, snusas, sugas på eller tuggas så vitt de är tillverkade, även delvis, av tobak, genetiskt modifierad eller ej,2. tjära: det råa, icke vattenhaltiga, nikotinfria rökkondensatet,3. nikotin: nikotinhaltiga alkaloider,4. tobak för användning i munnen: alla produkter för användning i munnen, utom sådana som är avsedda att rökas eller tuggas, och som helt eller delvis är framställda av tobak i pulver- eller partikelform eller i någon kombination av dessa former - särskilt i portionspåsar eller porösa påsar - eller i en form som påminner om ett livsmedel,5. ingrediens: varje ämne eller beståndsdel med undantag av tobaksplantans blad och andra naturliga eller icke beredda delar av tobaksplantan som används vid tillverkning eller beredning av en tobaksvara och som finns kvar i den slutliga produkten, om än i annan form inbegripet papper, filter, trycksvärta och klister.Artikel 3Cigaretter: högsta tillåtna halter av tjära, nikotin och kolmonoxid1. Från och med den 1 januari 2004 får de cigaretter som övergår till fri omsättning, saluförs eller tillverkas i medlemsstaterna inte ha halter som överstiger- 10 mg tjära per cigarett,- 1 mg nikotin per cigarett,- 10 mg kolmonoxid per cigarett.2. Med avseende på cigaretter som tillverkas inom Europeiska gemenskapen men som exporteras därifrån får medlemsstaterna, som ett undantag från det datum som anges i punkt 1, tillämpa de gränsvärden som fastställs i denna artikel från och med den 1 januari 2005, men de skall under alla omständigheter tillämpa dessa senast den 1 januari 2007.3. För Republiken Grekland skall, som ett tillfälligt undantag, datumet för tillämpningen av den högsta tillåtna halten av tjära enligt punkt 1 i cigaretter som tillverkas och saluförs på landets territorium vara den 1 januari 2007.Artikel 4Mätmetoder1. Halterna av tjära, nikotin och kolmonoxid i cigaretterna, skall mätas med hjälp av ISO-standard 4387 när det gäller tjära, ISO 10315 när det gäller nikotin och ISO 8454 när det gäller kolmonoxid.Exaktheten av informationen om tjära och nikotin på paketen skall verifieras i enlighet med ISO-standard 8243.2. De tester som avses i punkt 1 skall utföras eller verifieras av provningslaboratorier som är godkända och övervakas av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna.Medlemsstaterna skall senast den 30 september 2002 och vid varje ändring till kommissionen överlämna en förteckning över godkända laboratorier, med uppgift om vilka kriterier som använts för godkännandet och vilka metoder för övervakning som tillämpats.3. Medlemsstaterna får också föreskriva att tillverkare eller importörer av tobaksvaror skall utföra andra tester som får fastställas av de behöriga nationella myndigheterna för att för enskilda tobaksvarumärken och typer av tobaksvaror bedöma halten av andra ämnen som dessa tobaksvaror ger upphov till samt dessa ämnens effekter på hälsan, med beaktande av bland annat faran för beroende av dem. Medlemsstaterna får också föreskriva att sådana tester skall utföras eller verifieras vid godkända provningslaboratorier i enlighet med bestämmelserna i punkt 2.4. Resultaten av de tester som utförs i enlighet med punkt 3 skall årligen rapporteras till de behöriga nationella myndigheterna. Medlemsstaterna får föreskriva att testresultaten offentliggörs mer sällan då produktspecifikationen inte har ändrats. De skall dock informeras om ändringar i sådana produktspecifikationer.Medlemsstaterna skall säkerställa att den i enlighet med denna artikel inlämnade informationen på lämpligt sätt sprids för att informera konsumenterna, i förekommande fall med beaktande av sådan information som utgör företagshemlighet.5. Medlemsstaterna skall årligen meddela kommissionen alla uppgifter och all information som lämnats i enlighet med denna artikel, och kommissionen skall beakta uppgifterna och informationen när den upprättar den rapport som avses i artikel 11.Artikel 5Märkning1. Uppgifter om halterna av tjära, nikotin och kolmonoxid i cigaretter som mätts i enlighet med artikel 4, skall tryckas på en av cigarettpaketets sidor på det/de officiella språket/språken i den medlemsstat där varan släpps ut på marknaden, så att minst 10 procent av ytan skall täckas.Denna procentandel skall ökas till 12 procent för medlemsstater med två officiella språk och till 15 procent för medlemsstater med tre officiella språk.2. Varje styckförpackning med tobaksvaror, utom tobaksvaror för användning i munnen och andra tobaksvaror som inte är avsedda att rökas, måste förses med följande varningstexter:a) En allmän varningstext:1. "Rökning dödar/Rökning kan döda." eller2. "Rökning skadar allvarligt dig själv och personer i din omgivning."Dessa allmänna varningstexter skall alternera på ett sådant sätt att det garanteras att var och en av dem förekommer regelbundet. Denna varningstext skall tryckas på styckförpackningens mest synliga yta och på alla yttre omslag som förekommer vid detaljförsäljning av varan, med undantag av genomskinliga ytteromslag; samtb) En kompletterande varningstext från förteckningen i bilaga I.De ovannämnda kompletterande varningstexterna skall alterneras på ett sådant sätt att var och en av dem förekommer regelbundet.Denna varningstext skall tryckas på styckförpackningens andra mest synliga yta och på alla yttre omslag som förekommer vid detaljförsäljning av varan, med undantag av genomskinliga ytteromslag.Medlemsstaterna får bestämma var på dessa ytor varningstexten skall placeras med tanke på de krav som språken ställer.3. Kommissionen skall så snart som möjligt och i vilket fall som helst senast den 31 december 2002, i enlighet med förfarandet i artikel 10.2, anta regler för användning av färgfotografier eller andra illustrationer för att skildra eller förklara rökningens följder för hälsan för att säkerställa att bestämmelserna för den inre marknaden inte åsidosätts.Om medlemsstaterna kräver ytterligare varningar i form av färgfotografier eller andra illustrationer, skall dessa följa ovannämnda regler.4. Tobak för användning i munnen, i fall då sådana varor får saluföras i enlighet med bestämmelserna i artikel 8, och tobaksvaror som inte är avsedda att rökas skall förses med följande varningstext: "Denna tobaksvara kan skada din hälsa och är beroendeframkallande."Denna varningstext skall tryckas på styckförpackningens mest synliga yta och på alla yttre omslag som förekommer vid detaljförsäljning av varan, med undantag av genomskinliga ytteromslag.Medlemsstaterna får bestämma var på dessa ytor varningstexten skall placeras med tanke på de krav som språken ställer.5. Den allmänna varningstext som avses i punkt 2 a och den varningstext för tobaksvaror som inte är avsedda att rökas och tobak för användning i munnen som avses i punkt 3 skall täcka minst 30 procent av utsidan av den yta på tobaksvarans styckförpackning på vilken den trycks. Denna procentandel skall ökas till 32 procent för medlemsstater med två officiella språk och till 35 procent för medlemsstater med tre officiella språk. Den kompletterande varningstext som avses i punkt 2 b skall täcka minst 40 procent av utsidan av den yta på tobaksvarans styckförpackning på vilken den trycks. Denna procentandel skall ökas till 45 procent för medlemsstater med två officiella språk och till 50 procent för medlemsstater med tre officiella språk.När det emellertid gäller styckförpackningar avsedda för andra varor än cigaretter, där den mest synliga ytan är större än 75 cm2, skall ytan för de varningstexter som avses i punkt 2 vara minst 22,5 cm2 på varje sida. Denna yta skall ökas till 24 cm2 för medlemsstater med två officiella språk och till 26,25 cm2 för medlemsstater med tre officiella språk.6. De varningstexter och uppgifter om halter som krävs enligt denna artikel skall uppfylla följande krav:a) Texten skall tryckas med typsnittet Helvetica fet stil i svart på vit bakgrund. För att kunna beakta de krav som språken ställer skall medlemsstaterna ha rätt att bestämma storleken på typsnittet, förutsatt att den typsnittsstorlek som fastställs i deras lagstiftning innebär att den täcker största möjliga andel av det område som reserverats för den föreskrivna texten.b) Texten skall tryckas med gemener, med undantag av första bokstaven i texten och av fall då grammatiskt bruk kräver det.c) Texten skall centreras på den yta där texten skall tryckas, parallellt med paketets övre kant.d) Texten skall, för andra varor än de som avses i punkt 4, omges av en svart ram som skall vara minst 3 mm och högst 4 mm bred och inte får inkräkta på varningstexten eller den information som skall ges.e) Texten skall tryckas på det/de officiella språket/språker i den medlemsstat där varan släpps ut på marknaden.7. Det skall vara förbjudet att trycka de texter som krävs i denna artikel på skattemärket på styckförpackningarna. De tryckta texterna skall inte kunna avlägsnas eller utplånas och får inte på något sätt döljas, skymmas eller avbrytas av något annat skriftligt eller bildmässigt inslag eller när paketet öppnas. När det gäller andra tobaksvaror än cigaretter får texterna fästas vid förpackningarna med hjälp av klistermärken, under förutsättning att dessa inte kan avlägsnas.8. Medlemsstaterna får föreskriva att de varningstexter som avses i punkterna 2 och 4 skall åtföljas av en uppgift, utanför den ram som är avsedd för varningstexterna, om vilken myndighet som har utformat varningstexterna.9. För att säkerställa identifikation av produkter och dessas spårbarhet skall tobaksvaran märkas på lämpligt sätt genom produktionsnummer eller liknande på styckförpackningen på sådant sätt att platsen och tiden för tillverkning kan fastställas.De tekniska åtgärderna för att tillämpa denna bestämmelse skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 10.2.Artikel 6Tilläggsuppgifter om varan1. Medlemsstaterna skall föreskriva att tillverkare och importörer av tobaksvaror skall lämna dem en förteckning för varje märke och typ över alla ingredienser och kvantiteter av dessa som används vid tillverkningen av dessa tobaksvaror.Förteckningen skall åtföljas av en förklaring med skälen till att sådana ingredienser ingår i dessa tobaksvaror. Deras funktion och kategori skall anges i förteckningen. Förteckningen skall även åtföljas av de toxikologiska uppgifter som är tillgängliga för tillverkaren eller importören när det gäller dessa ingredienser i deras förbrända eller oförbrända form, enligt vad som är lämpligt, särskilt beträffande deras effekter på hälsan, och med beaktande bland annat av de beroendeframkallande effekterna. Varje ingrediens som ingår i produkten skall anges i förteckningen i fallande viktordning.Den information som avses i det första stycket skall tillhandahållas årligen med början senast den 31 december 2002.2. Medlemsstaterna skall säkerställa att den information som lämnas i enlighet med denna artikel på alla lämpliga sätt sprids för att informera konsumenterna. Vederbörlig hänsyn skall emellertid tas till skydd för information om särskilda produktformler som utgör företagshemligheter.3. Medlemsstaterna skall säkerställa att ingrediensförteckningen för varje produkt, inklusive halterna av tjära, nikotin och kolmonoxid, offentliggörs.4. Medlemsstaterna skall årligen översända all information som lämnas i enlighet med i denna artikel till kommissionen, som skall beakta denna när den upprättar den rapport som avses i artikel 11.Artikel 7ProduktbeskrivningarMed verkan ett år från och med den 30 september 2003 och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.1 får texter, namn, varumärken och figurativa eller andra märken som ger intrycket att en viss tobaksvara är mindre skadlig än andra inte användas på tobaksvarors förpackningar.Artikel 8Tobak för användning i munnenMedlemsstaterna skall förbjuda utsläppandet på marknaden av tobak för användning i munnen utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 151 i Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige.Artikel 9AnpassningsåtgärderKommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 10.2 anpassa följande till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen:a) De mätmetoder som anges i artikel 4 samt de definitioner som hänför sig till dem.b) De varningstexter som skall finnas på styckförpackningar med tobaksvaror enligt bilaga I och hur ofta hälsovarningstexterna skall bytas.c) Märkningen för identifiering och spårning av tobaksvaror.Artikel 10Föreskrivande förfarande1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.Artikel 11RapporteringKommissionen skall senast den 31 december 2004 och därefter vartannat år lägga fram en rapport om tillämpningen av detta direktiv för Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén.Vid utarbetandet av den rapport som avses i första stycket skall kommissionen biträdas av vetenskapliga och tekniska experter för att få tillgång till all nödvändig information.När den första rapporten läggs fram skall kommissionen särskilt ange vilka faktorer som bör ses över eller vidareutvecklas med hänsyn till nya vetenskapliga och tekniska rön, inbegripet utvecklingen av internationellt godkända normer för varorna, och den skall därvid ägna särskild uppmärksamhet åt- en senare minskning av de högsta tillåtna halter som föreskrivs i artikel 3.1,- eventuella samband mellan dessa halter,- förbättringar av varningstexterna när det gäller storlek, placering och ordalydelse,- nya vetenskapliga och tekniska uppgifter när det gäller att märka cigarettförpackningarna och förse dem med fotografier eller andra illustrationer som skildrar och förklarar rökningens följder för hälsan,- metoder för en mer realistisk bedömning och reglering av toxisk exposition och skada,- bedömning av de beroendeframkallande effekterna av de ingredienser som främjar uppkomsten av ett beroende,- bedömning av tobaksvaror som eventuellt kan minska skador,- utveckling av standardiserade testmetoder för att mäta halterna i cigarettrök av andra beståndsdelar än tjära, nikotin och kolmonoxid,- toxikologiska uppgifter som bör krävas av tillverkarna om ingredienser och det sätt de bör testas på för att möjliggöra för de offentliga hälsovårdsmyndigheterna att bedöma deras användning,- utvecklandet av normer för andra varor än cigaretter, särskilt rulltobak.I rapporten skall även sambandet mellan märkningskraven enligt artikel 5 och konsumenternas beteende undersökas. Rapporten skall åtföljas av alla de förslag till ändringar av detta direktiv som kommissionen bedömer nödvändiga i syfte att anpassa det till utvecklingen på området för tobaksvaror, i den omfattning som är nödvändig för den inre marknadens upprättande och funktion, och för att beakta nya framsteg som grundar sig på vetenskapliga fakta och förändringar som gäller internationellt överenskomna produktstandarder.Artikel 12Gemensam förteckning över ingredienserInom ramen för den första rapport som avses i artikel 11, och för att den inre marknaden skall fungera väl, uppmanas kommissionen att på grundval av den information som tillhandahållits enligt artikel 6 senast den 31 december 2004 lägga fram ett förslag om en gemensam förteckning över godkända ingredienser för tobaksvaror med beaktande av bland annat deras beroendeframkallande egenskaper.Artikel 13Import, försäljning och konsumtion av tobaksvaror1. Medlemsstaterna får inte av skäl som hänför sig till begränsning av halterna av tjära, nikotin eller kolmonoxid i cigaretter eller till hälsovarningstexter och andra uppgifter eller andra krav i detta direktiv, förbjuda eller begränsa import, försäljning eller konsumtion av tobaksvaror som är förenliga med detta direktiv, med undantag för åtgärder som vidtas för att verifiera uppgifter som lämnats enligt artikel 4.2. Detta direktiv skall inte påverka medlemsstaternas rätt att i enlighet med fördraget bibehålla eller anta strängare bestämmelser rörande tillverkning, import, försäljning och konsumtion av tobaksvaror, om de anser sådana bestämmelser vara nödvändiga för att skydda folkhälsan, så vitt bestämmelserna inte strider mot bestämmelserna i detta direktiv.3. Medlemsstaterna kan, särskilt i avvaktan på upprättandet av den gemensamma förteckning över ingredienser som avses i artikel 12, förbjuda användning av ingredienser som har den verkan att de ökar tobaksvarornas beroendeframkallande egenskaper.Artikel 14Genomförande1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 15 första stycket skall medlemsstaterna senast den 30 september 2002 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När medlemsstaterna antar sådana bestämmelser skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. De varor som inte är förenliga med detta direktiv får fortsätta att saluföras under ett år efter den dag som anges i punkt 1.3. Med avvikelse från punkt 2 får andra varor än cigaretter som inte är förenliga med detta direktiv fortsätta att saluföras under två år efter den dag som anges i punkt 1.4. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 15UpphävandeDirektiven 89/622/EEG och 90/239/EEG upphör härmed att gälla utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller tidsfristerna för införlivande och tillämpning av de direktiv som anges i bilaga II.Hänvisningar till de upphävda direktiven skall tolkas som hänvisningar till detta direktiv och skall läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga III.Artikel 16IkraftträdandeDetta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 17AdressaterDetta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 5 juni 2001.På Europaparlamentets vägnarN. FontaineOrdförandePå rådets vägnarL. EngqvistOrdförande(1) EGt C 150 E, 30.5.2000, s. 43 och EGT C 337 E, 28.11.2000, s. 177.(2) EGT C 140, 18.5.2000, s. 24.(3) EGT C 226, 8.8.2000, s. 5.(4) Europaparlamentets yttrande av den 14 juni 2000 (EGT C 67, 1.3.2000, s. 150), rådets gemensamma ståndpunkt av den 31 juli 2000 (EGT C 300, 20.10.2000, s. 49) och Europaparlamentets beslut av den 13 december 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT). Europaparlamentets beslut av den 15 maj 2001 och rådets beslut av den 14 maj 2001.(5) EGT L 359, 8.12.1989, s. 1.(6) EGT L 158, 11.6.1992, s. 30.(7) EGT L 137, 30.5.1990, s. 36.(8) Artikel 26 i rådets förordning (EEG) nr 2075/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak (EGT L 215, 30.7.1992, s. 70). Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) 1636/98 av den 20 juli 1998 (EGT L 210, 28.7.1998, s. 23).(9) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.BILAGA IFörteckning över kompletterande varningstexter(som avses i artikel 5.2 b)1. Rökare dör i förtid.2. Rökning ger förträngningar i blodkärlen och orsakar hjärtinfarkt och stroke.3. Rökning orsakar dödlig lungcancer.4. Rökning under graviditeten skadar ditt barn.5. Skydda barnen, låt dem inte andas in din tobaksrök.6. Din läkare eller ditt apotek kan hjälpa dig att sluta röka.7. Rökning är mycket beroendeframkallande, börja inte röka.8. Om du slutar röka löper du mindre risk att få dödliga hjärt- och lungsjukdomar.9. Rökning kan leda till en långsam och smärtsam död.10. Sök hjälp för att sluta röka: (telefonnummer/postadress/Internetadress/fråga din läkare/på apotek).11. Rökning kan försämra blodflödet och orsakar impotens.12. Rökning får din hy att åldras.13. Rökning kan skada sperman och minskar fruktsamheten.14. Rök innehåller bensen, nitrosaminer, formaldehyd och cyanväte.BILAGA IITidsfrister för införlivande och genomförande av de upphävda direktiven(som anges i artikel 15)>Plats för tabell>BILAGA IIIJÄMFÖRELSETABELL>Plats för tabell>Uttalanden från KommissionenTill skäl 19Kommissionen kommer att undersöka folkhälso- och konsumentskyddsaspekterna på försäljningen av tobaksvaror genom tobaksautomater på grundval av artiklarna 152 och 153 i fördraget. Denna fråga är även föremål för pågående förhandlingar om Världshälsoorganisationens ramkonvention om kampen mot tobak.


Avis juridique important

|

31987L0101

Rådets direktiv 87/101/EEG av den 22 december 1986 om ändring i direktiv 75/439/EEG om omhändertagande av spilloljor

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 042 , 12/02/1987 s. 0043 - 0047 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 7 s. 0197  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 7 s. 0197

RÅDETS DIREKTIV av den 22 december 1986 om ändring i direktiv 75/439/EEG om omhändertagande av spilloljor (87/101/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 och 235 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Enligt rådets direktiv 75/439/EEG(4) skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa dels att spilloljor uppsamlas och omhändertas på ett säkert sätt samt dels att omhändertagandet av spilloljor så långt det är möjligt sker genom återanvändning (regenerering och/eller förbränning för annat ändamål än destruktion).Regenerering är vanligen den mest rationella metoden för att återanvända spilloljor, med hänsyn till de energibesparingar som kan göras. Behandling av spilloljor genom regenerering bör därför prioriteras i de fall en sådan behandling är möjlig mot bakgrund av tekniska, ekonomiska och organisatoriska begränsningar.Enligt gällande gemenskapsrätt får medlemsstaterna inom sina territorier förbjuda förbränning av spilloljor. Detta direktiv är inte avsett att ändra detta förhållande.Vid förbränning av spillolja uppkommer gaser som innehåller ämnen vilka är skadliga för miljön om de släpps i koncentrationer som överstiger en viss gräns. Det bör därför vidtas åtgärder beträffande tillvägagångssättet för förbränning av spilloljor.Det är önskvärt att spilloljeuppsamlingen blir effektivare och att övervakningen på detta område skärps.Med hänsyn till att PCB/PCT har särskilt farliga egenskaper är det nödvändigt att stärka gemenskapsrätten i fråga om förbränning eller regenerering av spillolja som är förorenad med dessa ämnen.Medlemsstaterna bör kunna besluta om strängare åtgärder för att skydda miljön, med beaktande av bestämmelserna i fördraget.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 75/439/EEG ändras på följande sätt:1. Artikel 1 6 ersätts med följande:"Artikel 1I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:- Spilloljor:mineralbaserade smörjoljor eller oljor för industriellt bruk som inte längre är lämpliga för det avsedda ändamålet, särskilt använda oljor för förbränningsmotorer och växellådor, oljor för turbiner samt hydrauloljor.- Omhändertagande:behandling eller destruktion av spilloljor, liksom lagring och dumpning av sådana oljor ovan eller under jord.- Behandling:åtgärder för att möjliggöra återanvändning av spilloljor, varmed avses regenerering och förbränning.- Regenerering:processer genom vilka basoljor kan framställas genom raffinering av spilloljor, särskilt genom avlägsnande av föroreningar, oxidationsprodukter och tillsatsämnen som ingår i sådana oljor.- Förbränning:användning av spilloljor som bränsle med ett skäligt utnyttjande av den utvecklade värmen.- Uppsamling:all verksamhet genom vilken spilloljor kan överföras från innehavarna till företag som omhändertar sådana oljor.Artikel 2Om inte annat följer av bestämmelserna i direktiv 78/319/EEG(1) gäller att medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att spilloljor uppsamlas och omhändertas på ett sådant sätt att skada som kan undvikas inte uppkommer på människor och miljön.(1) EGT nr L 84, 31.3.1978, s. 43.Artikel 31. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att spilloljor i första hand skall behandlas genom regenerering, om en sådan behandling är möjlig mot bakgrund av tekniska, ekonomiska och organisatoriska begränsningar.2. Om spilloljor inte regenereras beroende på de begränsningar som avses i punkt 1, skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att all förbränning av spilloljor sker på ett sätt som är godtagbart från miljösynpunkt och i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv, om en sådan förbränning är genomförbar med hänsyn till tekniska, ekonomiska och organisatoriska förhållanden.3. Om spilloljor av skäl som avses i punkterna 1 och 2 varken regenereras eller förbränns, skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att oljorna destrueras på ett säkert sätt eller lagras eller dumpas under kontrollerade förhållanden.Artikel 4Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att förbud gäller mota) utsläpp av spilloljor till inre vatten, grundvatten, territorialhav och dräneringssystem,b) förvaring eller utsläpp av spilloljor som skadar marken och okontrollerade utsläpp av restprodukter som uppkommer vid behandling av spilloljor,c) behandling av spilloljor som ger upphov till luftförorening utöver de nivåer som anges i gällande bestämmelser.Artikel 51. Om det är nödvändigt för att uppnå syftena med detta direktiv och om inte annat föreskrivs i artikel 2 skall medlemsstaterna informera allmänheten och bedriva kampanjer för att säkerställa att spilloljor lagras på lämpligt sätt och uppsamlas i största möjliga utsträckning.2. Om de mål som anges i artikel 2, 3 och 4 inte kan uppnås på annat sätt, skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att ett eller flera företag svarar för uppsamling och/eller omhändertagande av spilloljor som tillhandahålls av innehavarna. Uppsamling och/eller omhändertagande skall när det är lämpligt ske inom det område som anvisas av de behöriga myndigheterna.3. För att uppnå de mål som anges i artikel 2 och 4 får medlemsstaterna besluta att spilloljorna skall behandlas på något av de sätt som anges i artikel 3. För detta ändamål får de införa lämpliga kontrollförfaranden.4. För att säkerställa att de åtgärder som vidtas med stöd av artikel 4 efterlevs, skall varje företag som uppsamlar spilloljor registreras hos och bli föremål för tillsyn av de behöriga nationella myndigheterna. Även ett tillståndsförfarande kan tillämpas.Artikel 61. För att uppfylla de krav som beslutats enligt artikel 4 måste varje företag som omhändertar spilloljor omfattas av tillståndsplikt. Vid behov skall anläggningarna inspekteras innan tillstånd beviljas.2. Om inte annat följer av sådana krav som fastställts genom nationella bestämmelser och gemenskapsbestämmelser med andra syften än detta direktiv, gäller att tillstånd får beviljas företag som regenererar spilloljor eller använder spilloljor som bränsle endast om den behöriga myndigheten funnit att alla lämpliga åtgärder till skydd för miljön och hälsan har vidtagits, däribland användandet av bästa tillgängliga teknik som inte medför oskäliga kostnader.Artikel 7I fråga om spilloljor som regenereras skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa följande:a) Driften av regenereringsanläggningen får inte orsaka sådan skada på miljön som kan undvikas.Medlemsstaterna skall därför säkerställa dels att de risker som beror på mängden restprodukter som uppstår vid regenerering liksom de giftiga och farliga egenskaperna hos dessa produkter begränsas till ett minimum, samt dels att restprodukterna omhändertas i enlighet med artikel 9 i direktiv 78/319/EEG.b) De basoljor som utvinns vid regenereringen får inte utgöra giftigt och farligt avfall enligt artikel 1 b i direktiv 78/319/EEG eller innehålla polyklorerade bifenyler och polyklorerade terfenyler (PCB/PCT) i koncentrationer som överstiger de gränsvärden som fastställs i artikel 10.Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om sådana åtgärder. På grundval av upplysningarna skall kommissionen inom fem år från dagen för anmälan av detta direktiv till rådet lämna en rapport, som vid behov åtföljs av lämpliga förslag.Artikel 81. Om inte annat följer av bestämmelserna i direktiv 84/360/EEG(1) och artikel 3.1 gäller att medlemsstaterna för de fall då spilloljor används som bränsle skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att driften av anläggningen inte orsakar betydande luftförorening, särskilt sådan som orsakas av utsläpp av de ämnen som förtecknas i bilagan. Därvid skall särskilt följande iakttas:a) Medlemsstaterna skall förvissa sig om att det i bilagan angivna gränsvärdet för utsläpp inte överskrids vid förbränning av oljor i anläggningar med en tillförd värmeeffekt av 3 MW eller mer, beräknad som det lägre värmevärdet (LHV, lower heating value).Medlemsstaterna får när som helst fastställa strängare gränsvärden än de som anges i bilagan. De får också införa gränsvärden för andra ämnen och andra parametrar än de som anges i bilagan.b) Medlemsstaterna skall vidta sådana åtgärder som de anser vara nödvändiga för att säkerställa att förbränningen av spilloljor i anläggningar med en lägre tillförd värmeeffekt än 3 MW, beräknad som det lägre värmevärdet (LHV, lower heating value), är föremål för tillräcklig kontroll.De skall underrätta kommissionen om sådana åtgärder. På grundval av upplysningarna skall kommissionen inom fem år från dagen för anmälan av detta direktiv till rådet lämna en rapport, som vid behov åtföljs av lämpliga förslag.2. Medlemsstaterna skall vidare säkerställa atta) restprodukter från förbränning av spilloljor omhändertas i enlighet med artikel 9 i direktiv 78/319/EEG,b) spilloljor som används som bränsle varken utgör giftigt och farligt avfall enligt artikel 1 b i direktiv 78/319/EEG eller innehåller PCB/PCT i koncentrationer som överstiger 50 ppm.3. Att de gränsvärden som anges i bilagan inte överskrids får alternativt säkerställas genom ett lämpligt kontrollsystem, som omfattar koncentrationerna av föroreningar i spilloljor eller i blandningar av spilloljor och andra bränslen avsedda för förbränning, med beaktande av anläggningens tekniska beskaffenhet.I fråga om anläggningar där utsläpp av ämnen som förtecknas i bilagan även kan uppkomma i samband med upphettning av varor, skall medlemsstaterna genom ett kontrollsystem säkerställa att andelen sådana ämnen som uppkommer vid förbränningen av spilloljorna inte överstiger de gränsvärden som fastslås i bilagan.(1) EGT nr L 188, 16.7.1984, s. 20.".2. Artikel 7 skall betecknas artikel 9.3. Artikel 8 och 9 utgår.4. En ny artikel 10 införs med följande lydelse:"Artikel 101. Vid lagring och uppsamling får innehavare och uppsamlare inte blanda spilloljor med sådan PCB och PCT som avses i direktiv 76/403/EEG(1) eller med sådant giftigt och farligt avfall som avses i direktiv 78/319/EEG.2. Utom i fall som avses i punkt 3 skall bestämmelserna i direktiv 76/403/EEG tillämpas i fråga om spilloljor som innehåller mer än 50 ppm PCB/PCT.Medlemsstaterna skall vidare vidta sådana särskilda tekniska åtgärder som krävs för att säkerställa att spilloljor som innehåller PCB/PCT omhändertas utan att orsaka skada som kan undvikas på människor och miljön.3. Regenerering av spilloljor som innehåller PCB eller PCT får tillåtas, om regenereringsprocesserna gör det möjligt att antingen förstöra den PCB och PCT som ingår eller att begränsa förekomsten så att de regenererade oljorna inte innehåller PCB/PCT i större mängd än som motsvarar ett gränsvärde, vilket inte i något fall får överstiga 50 ppm.4. Referensmätmetoden för att fastställa PCB/PCT-halten hos spilloljor skall fastställas av kommissionen efter samråd med den kommitté för anpassning till tekniska framsteg som inrättats i enlighet med artikel 18 i direktiv 78/319/EEG.5. Spilloljor som är förorenade av ämnen som utgör giftigt och farligt avfall enligt artikel 1 b i direktiv 78/319/EEG skall omhändertas i enlighet med bestämmelserna i nämnda direktiv.(1) EGT nr L 108, 26.4.1976, s. 41.".5. Artikel 10 skall betecknas artikel 11.6. Artikel 11 skall betecknas artikel 12 och ha följande lydelse:"Artikel 12Varje företag som uppsamlar, innehar och/eller omhändertar spilloljor skall på begäran från de behöriga myndigheterna lämna alla uppgifter om uppsamlingen och/eller omhändertagandet av spilloljor eller restprodukter av dem."7. Artikel 12 skall betecknas artikel 13 och ha följande lydelse:"Artikel 131. De företag som avses i artikel 6 skall vara föremål för regelbundna tillsynsåtgärder från medlemsstaternas sida. Tillsynen skall särskilt avse efterlevnaden av de villkor som anges i tillstånden.2. De behöriga myndigheterna skall granska utvecklingen i fråga om tekniska framsteg och/eller tillståndet i miljön, i syfte att vid behov ompröva tillstånd som beviljats företag i enlighet med detta direktiv."8. Artikel 13 och 14 skall betecknas artikel 14 resp. 15.9. En ny artikel 16 införs med följande lydelse:"Artikel 16Medlemsstaterna får, med beaktande av bestämmelserna i fördraget, vidta åtgärder till skydd för miljön som är strängare än de som föreskrivs i detta direktiv.Sådana åtgärder kan, med beaktande av de nämnda bestämmelserna, bl. a. innefatta förbud mot förbränning av spilloljor."10. Artikel 15 och 16 skall betecknas artikel 17 resp. 18.11. Bilagan till detta direktiv tillkommer.Artikel 2 Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1990. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3 I fråga om sådana företag som avses i artikel 6 i direktiv 75/439/EEG och som finns vid tidpunkten för anmälan av det föreliggande direktivet, får de åtgärder som medlemsstaterna beslutar om enligt direktivet beträffande dessa företag tillämpas stegvis inom sju år från anmälan(5).Artikel 4 Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 5 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 22 december 1986.På rådets vägnarG. SHAWOrdförande(1) EGT nr C 58, 6.3.1985, s. 3.(2) EGT nr C 255, 13.10.1986, s. 269.(3) EGT nr C 330, 20.12.1985, s. 32.(4) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 31.(5) Detta direktiv anmäldes till medlemsstaterna den 13 januari 1987.