title: Kommissionens direktiv 2007/35/EG av den 18 juni 2007 om ändring av rådets direktiv 76/756/EEG för anpassning till den tekniska utvecklingen när det gäller montering av belysning och ljussignalanordningar på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (Text av betydelse för EES)

text:
               19.6.2007

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 157/14

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2007/35/EG
   av den 18 juni 2007
   om ändring av rådets direktiv 76/756/EEG för anpassning till den tekniska utvecklingen när det gäller montering av belysning och ljussignalanordningar på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (1), särskilt artikel 13.2 andra strecksatsen,
   med beaktande av rådets direktiv 76/756/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om montering av belysning och ljussignalanordningar på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (2), särskilt artikel 4, och
   av följande skäl:

               (1)

               Direktiv 76/756/EEG är ett av särdirektiven inom det EG-typgodkännandeförfarande som fastställs i direktiv 70/156/EEG. De bestämmelser i direktiv 70/156/EEG som avser system, komponenter och särskilda tekniska enheter till fordon är därför tillämpliga på direktiv 76/756/EEG.

               (2)

               I syfte att öka vägtrafiksäkerheten bör det i direktiv 76/756/EEG införas krav på montering av retroreflekterande material på stora lastbilar och deras släpvagnar för att dessa skall synas bättre i trafiken.

               (3)

               Med hänsyn till kommande ändringar av FN/ECE:s föreskrifter nr 48 (3) som gemenskapen redan har enats om bör direktiv 76/756/EEG anpassas till den tekniska utvecklingen och de tekniska kraven i dessa föreskrifter. För tydlighetens skull bör bilaga II till direktiv 76/756/EEG ersättas.

               (4)

               Direktiv 76/756/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (5)

               Åtgärderna i detta direktiv är förenliga med yttrandet från kommittén för anpassning till teknisk utveckling.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga II till direktiv 76/756/EEG skall ersättas med bilagan till det här direktivet.
   Artikel 2
   Om kraven i direktiv 76/756/EEG, ändrat genom detta direktiv, inte uppfylls, skall medlemsstaterna från och med den 10 juli 2011, av skäl som hänför sig till montering av belysning och ljussignalanordningar, inte längre betrakta intyg om överensstämmelse som åtföljer nya fordon i enlighet med bestämmelserna i direktiv 70/156/EEG som giltiga för tillämpningen av artikel 7.1 i det direktivet.
   Artikel 3
   1.   Medlemsstaterna skall senast den 9 juli 2008 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som krävs för att följa detta direktiv. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 10 juli 2008.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 4
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 5
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 18 juni 2007.

            På kommissionens vägnar

         Günter VERHEUGEN

            Vice ordförande

      (1)  EGT L 42, 23.2.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2006/96/EG (EUT L 363, 20.12.2006, s. 81).

      (2)  EGT L 262, 27.9.1976, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 97/28/EG (EGT L 171, 30.6.1997, s. 1).

      (3)  EUT L 137, 30.5.2007 s. 1.

      BILAGA

            ”BILAGA II

                        1.

                        De tekniska kraven är de som redovisas i punkterna 2, 5 och 6 och bilagorna 3–9 till FN/ECE:s föreskrifter nr 48 (1).

                        2.

                        Vid tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 gäller följande:

                                    a)

                                    ’Olastat fordon’ avser ett fordon vars vikt beskrivs i punkt 2.6 i tillägg 1 i bilaga I till detta direktiv, men utan förare,

                                    b)

                                    termen ’meddelandeblankett’ skall tolkas som typgodkännandeintyget i tillägg 2 till bilaga I till detta direktiv,

                                    c)

                                    ’parter för respektive förordningar’ skall tolkas som medlemsstater,

                                    d)

                                    hänvisningen till förordning nr 3 skall tolkas som hänvisning till direktiv 76/757/EEG,

                                    e)

                                    fotnot 2 i punkt 2.7.25 är inte tillämplig,

                                    f)

                                    fotnot 8 i punkt 6.19 är inte tillämplig,

                                    g)

                                    fotnot 1 i bilaga 5 skall tolkas på följande sätt: ’För definition av kategorierna se del A i bilaga II till direktiv 70/156/EEG’.

                        3.

                        Utan att det påverkar kraven i artikel 8.2 a och 8.2 c samt artikel 8.3 i direktiv 70/156/EEG, kraven i denna bilaga och kraven i särdirektiven, är all montering av andra belysnings- eller ljussignalanordningar än de som definieras i punkt 2.7 i FN/ECE:s föreskrifter nr 48 förbjuden.

         (1)  EUT L 137, 30.5.2007, s. 1.”


Avis juridique important

|

31976L0372

Kommissionens sjunde direktiv 76/372/EEG av den 1 mars 1976 om gemenskapsmetoder för analys vid den officiella foderkontrollen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 102 , 15/04/1976 s. 0008 - 0018 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 7 s. 0048  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 15 s. 0031  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 7 s. 0048  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 10 s. 0044  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 10 s. 0044

KOMMISSIONENS SJUNDE DIREKTIV av den 1 mars 1976 om gemenskapsmetoder för analys vid den officiella foderkontrollen (76/372/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv av den 20 juli 1970 om införande av gemenskapsmetoder för provtagning och analys vid den officiella foderkontrollen(1), senast ändrat genom anslutningsakten(2), särskilt artikel 2 i denna, ochmed beaktande av följande:I det ovan nämnda direktivet krävs att den officiella foderkontrollen skall utföras med användning av gemenskapsmetoder för provtagning och analys i syfte att kontrollera att fodret motsvarar de krav som framgår av bestämmelser i lagar och andra författningar beträffande foders kvalitet och sammansättning.I kommissionens direktiv 71/250/EEG av den 15 juni 1971(3), 71/393/EEG av den 18 november 1971(4), 72/199/EEG av den 27 april 1972(5), 73/46/EEG av den 5 december 1972(6), 74/203/EEG av den 25 mars 1974(7) och 75/84/EEG av den 20 december 1974(8) har redan ett antal gemenskapsmetoder för analys fastställts. Mot bakgrund av den utveckling som därefter skett på området är det lämpligt att nu anta en sjunde metodsamling.De åtgärder som beslutas om i detta direktiv är förenliga med Ständiga foderkommitténs yttrande.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Medlemsstaterna skall kräva att analyser vid den officiella foderkontrollen skall utföras med de metoder som beskrivs i bilagan till detta direktiv då det gäller halter av aflatoxin B1.De allmänna bestämmelser som anges i del 1 (Inledning) av bilagan till kommissionens första direktiv 71/250/EEG av den 15 juni 1971, med undantag av det avsnitt som behandlar prepareringen av analysprovet, skall tillämpas på de metoder som beskrivs i bilagan till detta direktiv.Artikel 2 Medlemsstaterna skall senast den 1 oktober 1976 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 1 mars 1976.På kommissionens vägnarP. J. LARDINOISLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 170, 3.8.1970, s. 2.(2) EGT nr L 73, 27.3.1972, s. 14.(3) EGT nr L 155, 12.7.1971, s. 13.(4) EGT nr L 279, 20.12.1971, s. 7.(5) EGT nr L 123, 29.5.1972, s. 6.(6) EGT nr L 83, 30.3.1973, s. 21.(7) EGT nr L 108, 22.4.1974, s. 7.(8) EGT nr L 32, 5.2.1975, s. 26.BILAGA BESTÄMNING AV AFLATOXIN B1 METOD A: ENDIMENSIONELL TUNNSKIKTSKROMATOGRAFI 1. Syfte och räckviddMed denna metod är det möjligt att bestämma halten aflatoxin B1 i följande foder: jordnötter, kopra, linfrö, soja, sesam, babassu- och majsoljekakor, spannmål och kvarnprodukter, ärtmjöl, potatismos och stärkelse. Lägsta gräns för bestämningen är 0,01 mg/kg (10 ppb).Om bestämningen förhindras genom närvaron av störande substanser är det nödvändigt att påbörja en ny analys med metod B (tvådimensionell tunnskiktskromatografi).2. PrincipProvet extraheras med kloroform. Extraktet filtreras och en del av filtratet renas genom kolonnkromatografi på kiselgel. Eluatet indunstas och återstoden löses på nytt upp i en bestämd mängd kloroform eller blandning av bensen och acetonitril. En del av denna lösning undergår tunnskiktskromatografi (TK). Mängden aflatoxin B1 bestäms under UV-bestrålning av kromatogrammet, antingen visuellt eller genom fluorodensitometri, under jämförelse med kända kvantiteter standardaflatoxin B1. Identiteten hos det aflatoxin B1 som extraheras ur fodret måste bekräftas med den metod som anges nedan.3. ReagensOBS! Samtliga reagens måste vara av "analytisk kvalitet", om inte annat anges.3.1 Aceton.3.2 Kloroform, stabiliserad med 0,5 1,0 % 96-procentig etanol (volymprocent).3.3 N-hexan.3.4 Metanol.3.5 Vattenfri dietyleter, peroxidfri.3.6 Blandning av bensen och acetonitril: 98/2 (volym/volym).3.7 Blandning av kloroform (3.2) och metanol (3.4): 97/3 (volym/volym).3.8 Kiselgel för kolonnkromatografi, partikelstorlek 0,05 0,20 mm.3.9 Absorberande bomull, som avfettats med kloroform, eller glasull.3.10 Natriumsulfat, vattenfri, i granulatform.3.11 Inert gas, t.ex. kväve.3.12 Saltsyra 1 M.3.13 50-procentig svavelsyra (volymprocent).3.14 Kiselgur (hyflosupercel), syratvättad.3.15 Kiselgel G-HR eller motsvarande, för TK.3.16 Standardlösning av cirka 0,1 µg aflatoxin B1 per ml i kloroform (3.2) eller i blandningen av bensen och acetonitril (3.6). Lösningen skall beredas och kontrolleras enligt anvisningarna i punkt 7.3.17 Standardlösning för kvalitativa prov med ett innehåll av cirka 0,1 µg aflatoxin B1 och B2 per ml i kloroform (3.2) eller blandningen av bensen och acetonitril (3.6). Dessa halter anges som riktvärde. De måste justeras så att båda aflatoxinerna får samma fluorescensintensitet.3.18 Framkallningslösningar:3.18.1 Kloroform (3.2)/aceton (3.1): 9/1 (volymprocent), omättad vanna.3.18.2 Dietyleter (3.5)/metanol (3.4)/vatten: 96/3/1 (volym/volym/volym), omättad vanna.3.18.3 Dietyleter (3.5)/metanol (3.4)/vatten: 96/4,5/1,5 (volym/volym/volym), mättad vanna.3.18.4 Kloroform (3.2)/ metanol (3.4): 94/6 (volym/volym), mättad vanna.3.18.5 Kloroform (3.2)/ metanol (3.4): 97/3 (volym/volym), mättad vanna.4. Utrustning4.1 Mixerkvarn.4.2 Skakapparat eller magnetisk omrörare.4.3 Veckfilterpapper, Schleicher och Schüll nr 588 eller motsvarande, diameter: 24 cm.4.4 Glasrör för kromatografi (inre diameter: 22 mm, längd: 300 mm), med kran av polytetrafluoretylen och en 250 ml behållare.4.5 Vakuumrotationsindunstare med 500 ml rundbottnad kolv.4.6 500 ml koniska kolvar med proppar av matterat glas.4.7 TK-utrustning.4.8 Glasplattor för TK, 200 × 200 mm, behandlade på följande sätt (de angivna kvantiteterna räcker för att täcka fem plattor): Lägg 30 g kiselgel G-HR (3.15) i en konisk kolv. Tillsätt 60 ml vatten, tillslut och skaka om under en minut. Bred ut ett jämnt, 0,25 mm tjockt lager av suspensionen på plattorna. Låt lufttorka och förvara därefter plattorna i en exsickator som innehåller kiselgel. Aktivera plattorna innan de skall användas genom att sätta dem i ugnen vid 110 °C under en timme.Färdigtillverkade plattor är lämpliga om de ger liknande resultat som plattor vilka behandlats på här angivet sätt.4.9 Långvågslampa för UV-ljus (360 nm). Bestrålningsintensiteten måste vara sådan att det är möjligt att klart urskilja en fläck av 1 ng aflatoxin B1 på en TK-platta på ett avstånd av 10 cm från lampan.4.10 10 ml mätcylindrar med proppar av polyetylen.4.11 UV-spektralfotometer.4.12 Fluorodensitometer (ej obligatoriskt).5. Utförande5.1 Preparering av provet (se Anmärkningar, del C, punkt 1)Mal provet så att det i sin helhet passerar genom ett såll med 1 mm maskor (enligt ISO R 565).5.2 ExtraktionPlacera 50 g av det malda och homogeniserade provet i en 500 ml konisk kolv (4.6). Tillsätt 25 g kiselgur (3.14), 25 ml vatten och 250 ml kloroform (3.2). Tillslut kolven, skaka eller rör om under 30 minuter med apparat (4.2) och filtrera genom veckfilterpapper (4.3). Avlägsna de första tio millilitrarna av filtratet och samla därefter in 50 ml.5.3 Rengöring i kolonnSätt en propp av bomull eller glasull (3.9) i nedre ändan av ett kromatografirör (4.4), fyll röret till två tredjedelar med kloroform (3.2) och tillsätt 5 g natriumsulfat (3.10).Kontrollera att natriumsulfatskiktet upptill har en plan yta och tillsätt därefter 10 g kiselgel (3.8) i småportioner. Rör om noggrant efter varje tillsats så att alla luftbubblor avlägsnas. Låt stå under 15 minuter och tillsätt därefter försiktigt 15 g natriumsulfat (3.10). Låt vätskan sjunka tills den är precis ovanför natriumsulfatskiktets toppyta.Blanda de 50 ml extrakt som insamlats enligt 5.2 med 100 ml n-hexan (3.3) och överför hela blandningen utan förlust till kolonnen. Låt vätskan sjunka tills den är precis ovanför natriumsulfatskiktets toppyta. Avlägsna denna uppslamning. Tillsätt därefter 100 ml dietyleter (3.5) och låt också detta sjunka till natriumsulfatskiktets toppyta. Se under dessa moment till att flödeshastigheten är 8 12 ml/minut och att kolonnen inte tillåts torka. Avlägsna den vätska som avskiljs. Eluera därefter med 150 ml kloroform/metanolblandning (3.7) och samla in hela eluatet.Indunsta eluatet tills det är nästan torrt med rotationsindunstaren (4.5) vid högst 50 °C i en ström inert gas (3.11). Överför hela återstoden utan förlust i kloroform (3.2) eller en blandning av bensen/acetonitril (3.6) till en 10 ml mätcylinder (4.10). Koncentrera lösningen i en ström inert gas (3.11) och justera därefter volymen till 2 ml med kloroform (3.2) eller blandningen av bensen och acetonitril (3.6).5.4 TunnskiktskromatografiPlacera fläckvis följande volymer av standardlösningen och extraktet på en TK-platta (4.8) 2 cm från nedre kanten och med 2 cm mellanrum:- 10, 15, 20, 30 och 40 µl standardlösning av aflatoxin B1 (3.16),- 10 µl av det extrakt som erhållits enligt 5.3 och ovanpå detta 20 µl standardlösning (3.16),- 10 och 20 µl av det extrakt som erhållits enligt 5.3.Framkalla kromatogrammet i mörker med någon av framkallningslösningarna (3.18). Valet av lösning måste ske i förväg genom att man placerar 25 µl av den kvalitativa standardlösningen (3.17) på plattan och kontrollerar att aflatoxin B1 och B2 är fullständigt separerade efter framkallning.Låt lösningarna indunsta i mörker och bestråla därefter med UV-ljus med plattan 10 cm från lampan (4.9). Fläckarna av aflatoxin B1 ger en blå fluorescens.5.5 Kvantitativa bestämningarBestäm antingen visuellt eller genom fluorodensitometri enligt följande anvisningar:5.5.1 Visuell mätningBestäm mängden aflatoxin B1 i extraktet genom att jämföra fluorescensintensiteten hos extraktfläckarna med standardlösningsfläckarnas. Interpolera om så är nödvändigt. Den fluorescens som uppnås då extrakt och standardlösning lagts på varandra måste vara intensivare än vad 10 µl av extraktet ger och det får inte finnas mer än en synlig fläck. Om 10 µl av extraktet ger större fluorescensintensitet än 40 µl standardlösning skall extraktet spädas 10 eller 100 gånger med kloroform (3.2) eller bensen/acetonitrilblandning (3.6) innan det på nytt genomgår tunnskiktskromatografi.5.5.2 Mätning med fluorodensitometriMät fluorescensintensiteten hos aflatoxin B1-fläckarna med fluorodensitometern (4.12) exciteringsvåglängden 365 nm och emissionsvåglängden 443 nm. Bestäm mängden aflatoxin B1 i fläckarna med extrakt genom att jämföra deras fluorescensintensitet med den hos fläckarna med standardaflatoxin B1.5.6 Bekräftelse av identiteten hos aflatoxin B1Bekräfta identiteten hos det aflatoxin B1 som förekommer i extraktet med de processer som anges nedan.5.6.1 Behandling med svavelsyraSpruta svavelsyra (3.13) på det kromatogram som erhållits enligt 5.4. Fluorescensen hos fläckarna med aflatoxin B1 måste övergå från blått till gult under UV-bestrålning.5.6.2 Två dimensionell kromatografi med bildande av aflatoxin B1-halvacetal (aflatoxin B1 a)OBS! Under de nedan beskrivna momenten måste diagrammet i figur 3 följas noggrant.5.6.2.1 Applicering av lösningarnaRitsa två räta linjer på plattan (4.8) parallellt med två angränsande sidor (6 cm in från vardera sidan) för att begränsa lösningsmedelsfronternas migrering. Anbringa fläckar av följande lösningar på plattan med kapillärpipetter eller mikrosprutor:- på punkt A: en volym renat extrakt (enligt 5.3) av provet som innehåller cirka 2,5 ng aflatoxin B1,- på punkt B och C: 25 µl standardlösning (3.16).5.6.2.2 FramkallningFramkalla kromatogrammet i mörker i riktning I med framkallningslösningen (3.18.1) (1 cm skikt i omättad vanna) tills lösningens front når gränslinjen för lösningen.Avlägsna plattan från vannan och låt den torka i mörker vid omgivande temperatur under fem minuter. Spruta därefter saltsyra (3.12) längs en 2,5 cm hög remsa som täcker punkterna A och B (det skuggade området i figur 3) tills den mörknar och skydda samtidigt resten av plattan med en glasskiva. Låt reaktionen fortgå i mörker under 10 minuter och torka med en luftström vid omgivande temperatur.Framkalla därefter kromatogrammet i mörker i riktning II med framkallningslösningen (3.18.1) (1 cm skikt i omättad vanna) tills lösningens front når gränslinjen för lösningen. Avlägsna plattan från vannan och låt den torka vid omgivande temperatur.5.6.2.3 Tolkning av kromatogrammetGranska kromatogrammet i UV-ljus (4.9) och kontrollera förekomsten av följande:a) En blå fluorescerande fläck aflatoxin B1 framträder som kommer från den standardlösning som applicerats på punkt C (migrering i riktning I).b) En blå fluorescerande fläck aflatoxin B1 som inte reagerat med saltsyran framträder samtidigt med en intensivare blå fluorescerande fläck aflatoxin B1-halvacetal och båda fläckarna kommer från den standardlösning som applicerats på punkt C (migrering i riktning II).c) Fläckar framträder som motsvarar dem som beskrivits i punkt b och som kommer från provextraktet som applicerats på punkt A. Dessa fläckars position definieras först genom migreringssträckan för aflatoxin B1 från punkt A i riktning I (samma som för standardlösningen som applicerats på punkt C) och därefter genom migreringssträckorna för aflatoxin B1-halvacetal därifrån i riktning II (samma som för standardlösningen som applicerats på punkt B). Fluorescensintensiteterna hos halvacetalfläckarna från extraktet respektive den standardlösning som applicerats på punkt B skall motsvara varandra.6. Resultatberäkning6.1 Med visuell mätningHalten aflatoxin B1 i mikrogram per kg av provet (ppb) erhålls med formeln:>NUM>S  7 Y  7 V>DEN>W  7 XdärY och X är de volymer i mikroliter av standardlösningen aflatoxin B1 (3.16) resp. extraktet som har liknande fluorescensintensitet,S = standardlösningens (3.16) aflatoxin B1-koncentration i mikrogram per ml,V = extraktets slutliga volym i mikroliter, justerat efter eventuella utspädningar som visat sig nödvändiga,W = vikt i gram av det prov som motsvarar den volym av extraktet som genomgått rengöring i kolonn.6.2 Med fluorodensitometrisk mätningHalten aflatoxin B1 i mikrogram per kg av provet erhålls med formeln:>NUM>S  7 V>DEN>W  7 YdärY = volymen i mikroliter av det extrakt som har applicerats på plattan (10 eller 20 µl),S = den mängd aflatoxin B1 i nanogram i extraktfläcken (i proportion till värdet av Y), som framgår av beräkningarna,V = extraktets slutliga volym i mikroliter, justerat efter eventuella utspädningar som visat sig nödvändiga,W = vikt i gram av det prov som motsvarar den volym av extraktet som genomgått rengöring i kolonn.7. Preparering och test av standardlösningen (3.16)7.1 Bestämning av aflatoxin B1-koncentrationenBered en standardlösning av aflatoxin B1 i kloroform (3.2) eller bensen-acetonitrilblandning (3.6) med en koncentration av 8 10 µg/ml. Bestäm absorptionsspektrum mellan 330 och 370 nm med spektralfotometern (4.11).Mät den optiska densiteten (A) vid 363 nm för kloroformlösning och vid 348 nm för lösning med bensen-acetonitrilblandning.Beräkna aflatoxin B1-koncentrationen i mikrogram per ml lösning med följande formler:>NUM>312  7 A  7 1000>DEN>20600 för kloroformlösning,>NUM>312  7 A  7 1000>DEN>19800 för lösning med bensen-acetonitriblblandning.Späd i skydd för dagsljus så att en arbetsstandardlösning med en aflatoxin B1-koncentration av cirka 0,1 µg/ml erhålls. Denna lösning är hållbar i två veckor om den förvaras i kylskåp vid 4 °C.7.2 Test av kromatografisk renhetApplicera på en platta (4.8) en fläck av 5 µl standardlösning av aflatoxin B1 som innehåller 8 10 µg/ml (7.1). Framkalla kromatogrammet enligt anvisningarna i 5.4. I UV-ljus skall kromatogrammet endast uppvisa en fläck och ingen fluorescens skall kunna iakttas i det område där lösningen applicerades.8. RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten av två parallella bestämningar som utförts på samma prov av samma analytiker får inte överstiga:- 25 % av det högre resultatet för aflatoxin B1-halter från 10 till och med 20 µg/kg,- 5 µg, absolutvärde, för halter på över 20 och högst 50 µg/kg,- 10 % av det högre resultatet för halter över 50 µg/kg.9. ReproducerbarhetSe Anmärkningar, del C, punkt 2.METOD B: TVÅDIMENSIONELL TUNNSKIKTSKROMATOGRAFI 1. Syfte och räckviddMed denna metod är det möjligt att bestämma halten aflatoxin B1 i foder för vilka metod A inte är avsedd. Lägsta gräns för bestämningen är 0,01 mg/kg (10 ppb). Metoden kan inte användas på foder som innehåller fruktkött av citrus.2. PrincipProvet extraheras med kloroform. Extraktet filtreras och en del av filtratet renas genom kolonnkromatografi på kiselgel. Eluatet indunstas och återstoden löses på nytt upp i en bestämd mängd kloroform eller bensen-acetonitrilblandning. En del av denna lösning undergår tvådimensionell tunnskiktskromatografi (TK). Mängden aflatoxin B1 bestäms under UV-bestrålning av kromatogrammet, antingen visuellt eller genom fluorodensitometri, under jämförelse med kända kvantiteter standardaflatoxin B1. Identiteten hos det aflatoxin B1 som extraheras ur fodret måste bekräftas med den metod som anges nedan.3. ReagensOBS! Samtliga reagens måste vara av "analytisk kvalitet", om inte annat anges.3.1 Aceton.3.2 Kloroform, stabiliserad med 0,5 1,0 % 96-procentig etanol (volym/volym).3.3 N-hexan.3.4 Metanol.3.5 Vattenfri dietyleter, peroxidfri.3.6 Blandning av bensen och acetonitril: 98/2 (volym/volym).3.7 Blandning av kloroform (3.2) och metanol (3.4): 97/3 (volym/volym).3.8 Kiselgel för kolonnkromatografi, partikelstorlek 0,05 0,20 mm.3.9 Absorberande bomull, som avfettats med kloroform, eller glasull.3.10 Natriumsulfat, vattenfri, i granulatform.3.11 Inert gas, t.ex. kväve.3.12 Saltsyra 1 M.3.13 Kiselgur (hyflosupercel), syratvättad.3.14 Kiselgel G-HR eller motsvarande, för TK.3.15 Framkallningslösningar:3.15.1 Dietyleter (3.5)/metanol (3.4)/vatten: 96/4,5/1,5 (volym/volym/volym), mättad vanna.3.15.2 Kloroform (3.2)/aceton (3.1): 9/1 (volym/volym), omättad vanna.3.16 Standardlösning av cirka 0,1 µg aflatoxin B1 per ml i kloroform (3.2) eller i bensen/acetonitrilblandning (3.6). Lösningen skall beredas och kontrolleras enligt anvisningarna för metod A, punkt 7.4. UtrustningSe Metod A, punkt 4.5. Utförande>Plats för tabell>5.4 Tvådimensionell TK5.4.1 Applicering av lösningarna (följ diagrammet i figur 1)Ritsa två räta linjer på en platta (4.8) parallellt med två angränsande sidor (5 resp. 6 cm in från vardera sidan) för att begränsa lösningsmedelsfronternas migrering. Anbringa fläckar av följande lösningar på plattan med kapillärpipetter eller mikrosprutor:- på punkt A, 20 µl renat extrakt (enligt 5.3) av provet,- på punkt B, 20 µl standardlösning (3.16),- på punkt C, 10 µl standardlösning (3.16),- på punkt D, 20 µl standardlösning (3.16),- på punkt E, 40 µl standardlösning (3.16).Torka i en långsam ström av luft eller inert gas (3.11). De fläckar som erhålls måste vara cirka 5 mm i diameter.5.4.2 Framkallning (följ diagrammet i figur 1)Framkalla kromatogrammet i mörker i riktning I med framkallningslösningen (3.15.1) (1 cm skikt i mättad vanna) tills lösningens front når gränslinjen för lösningen. Avlägsna plattan från vannan och låt den torka i mörker vid omgivande temperatur under 15 minuter.Framkalla därefter kromatogrammet i mörker i riktning II med framkallningslösningen (3.15.2) (1 cm skikt i omättad vanna) tills lösningens front når gränslinjen för lösningen. Avlägsna plattan från vannan och låt den torka i mörker vid omgivande temperatur.5.4.3 Tolkning av kromatogrammet (följ diagrammet i figur 2)Bestråla kromatogrammet med UV-ljus med plattan 10 cm från lampan (4.9). Bestäm läget för de blå fluorescerande fläckarna B, C, D och E av aflatoxin B1 från standardlösningen. Konstruera två tänkta linjer som passerar genom dessa fläckar i rät vinkel mot framkallningsriktningarna. Vid skärningspunkten, P, mellan dessa linjer kan man förvänta sig att finna fläcken av det aflatoxin B1 som kommer från det provextrakt som applicerats vid A (figur 1). Aflatoxin B1-fläckens läge kan dock även vara en punkt Q i skärningspunkten mellan två tänkta linjer som bildar en vinkel av cirka 100° och passerar genom punkterna B resp. C. Bestäm mängden aflatoxin B1 i provextraktet enligt anvisningarna i 5.5.5.4.4 Kompletterande kromatografiRitsa på en ny platta (4.8) två räta linjer som är parallella med två angränsande sidor, enligt diagrammet i figur 1, och applicera på punkt A (se figur 1) 20 µl av det renade provextrakt som erhållits enligt 5.3 samt, ovanpå detta, 20 µl standardlösning (3.16). Framkalla enligt anvisningarna i 5.4.2. Bestråla kromatogrammet med UV-ljus (4.9) och kontrollera att:- Aflatoxin B1-fläckarna från extraktet resp. standardlösningen bildar två skikt med samma läge.- Denna fläck har en intensivare fluorescens än den aflatoxin B1-fläck som framkallades på punkten Q på den första plattan.5.5 Kvantitativa bestämningarBestäm antingen visuellt eller genom fluorodensitometri enligt följande anvisningar:5.5.1 Visuell mätningBestäm mängden aflatoxin B1 i extraktet genom att jämföra fluorescensintensiteten hos fläcken av extraktet med fläckarna C, D och E med standardlösning. Interpolera om så är nödvändigt. Om 20 µl av extraktet ger större fluorescensintensitet än 40 µl standardlösning skall extraktet spädas 10 eller 100 gånger med kloroform (3.2) eller bensen-acetonitrilblandning (3.6) innan det på nytt genomgår tunnskiktskromatografi.5.5.2 Mätning med fluorodensitometriMät fluorescensintensiteten hos aflatoxin B1-fläckarna med fluorodensitometern (4.12), exciteringsvåglängden 365 nm och emissionsvåglängden 443 nm.Bestäm mängden aflatoxin B1 i fläcken av extraktet genom att jämföra dess fluorescensintensitet med den hos fläckarna C, D och E med standardlösning.5.6 Bekräftelse av identiteten hos aflatoxin B1Se Metod A, punkt 5.6.6. ResultatberäkningSe Metod A, punkt 6.7. RepeterbarhetSe Metod A, punkt 8.8. ReproducerbarhetSe Anmärkningar, del C, punkt 2.C. ANMÄRKNINGAR BETRÄFFANDE METODERNA A OCH B 1. AvfettningProver som innehåller mer än 5 % fetter måste avfettas med petroleumeter (kokpunkt: 40 60 °C) efter den beredning som beskrivs i 5.1.I sådana fall måste analysresultaten uttryckas i det ej avfettade provets vikt.2. Reproducerbarhet för resultatenReproducerbarheten för resultaten, d.v.s. variationen mellan de resultat som erhålls av två eller flera laboratorier för samma prov har uppskattats till:50 % av medelvärdet för medelvärden av aflatoxin B1 från 10 till och med 20 µg/kg,10 µg/kg på medelvärdet för medelvärden från mer än 20 till och med 50 µg/kg,20 % av medelvärdet för medelvärden över 50 µg/kg.TILLÄGG TILL BILAGAN >Hänvisning till film>>Hänvisning till film>


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/63/EG av den 13 juli 2009 om vissa delar och egenskaper hos jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul (kodifierad version) (Text av betydelse för EES)

text:
               19.8.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 214/23

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2009/63/EG
   av den 13 juli 2009
   om vissa delar och egenskaper hos jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul
   (kodifierad version)
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Rådets direktiv 74/151/EEG av den 4 mars 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om vissa delar och egenskaper hos jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul (3) har ändrats flera gånger (4) på väsentliga punkter. För att skapa klarhet och överskådlighet bör det direktivet kodifieras.

               (2)

               Direktiv 74/151/EEG är ett av särdirektiven i det system för EG-typgodkännande som fastställts genom rådets direktiv 74/150/EEG av den 4 mars 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul, vilket har ersatts av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/37/EG av den 26 maj 2003 om typgodkännande av jordbruks- eller skogsbrukstraktorer, av släpvagnar och utbytbara dragna maskiner till sådana traktorer samt av system, komponenter och separata tekniska enheter till dessa fordon (5), och det fastställer tekniska föreskrifter om utformning och konstruktion av jordbruks- och skogsbrukstraktorer, bland annat vad gäller den högsta tillåtna totalmassan, registreringsskyltarnas läge och fastsättning, bränsletankarna, ballastvikterna, ljudsignalanordningarna och den tillåtna ljudnivån och avgassystemen (ljuddämpare). Dessa tekniska föreskrifter avser att närma medlemsstaternas lagstiftningar till varandra för att därmed för varje typ av traktor möjliggöra det förfarande för EG-typgodkännande som föreskrivs i direktiv 2003/37/EG. Bestämmelserna i direktiv 2003/37/EG om jordbruks- eller skogsbrukstraktorer, släpvagnar och utbytbara dragna maskiner till sådana traktorer samt system, komponenter och separata tekniska enheter till dessa fordon gäller därför för det här direktivet.

               (3)

               Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller de tidsfrister för införlivande i nationell lagstiftning och tillämpning av de direktiv som anges i bilaga VII del B.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   1.   Med jordbruks- eller skogsbrukstraktor avses varje motorfordon som är försett med hjul eller band och har minst två axlar, vars huvuduppgift grundas på dess dragkraft och som är särskilt konstruerat för att dra, skjuta, bära eller driva vissa redskap, maskiner eller släpvagnar avsedda för jord- eller skogsbruk. Fordonet kan vara utrustat för transport av gods och passagerare.
   2.   Detta direktiv ska bara gälla traktorer definierade i punkt 1 som är utrustade med luftfyllda däck och som är konstruerade för en högsta hastighet på mellan 6 och 40 km/tim.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna får inte vägra att bevilja EG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande för en viss traktortyp av skäl som hänför sig till följande delar och egenskaper, om dessa uppfyller de krav som anges i bilagorna I–IV:

               —

               Den högsta tillåtna totalmassan.

               —

               De bakre registreringsskyltarnas läge och fastsättning.

               —

               Bränsletankarna.

               —

               Ballastvikterna.

               —

               Ljudsignalanordningarna.

               —

               Den tillåtna ljudnivån och avgassystemet (ljuddämpare).

         2.   När det gäller fordon som inte överensstämmer med kraven i detta direktiv och av skäl som hänför sig till detta direktiv får medlemsstaterna

               —

               inte bevilja EG-typgodkännande,

               —

               vägra bevilja nationellt typgodkännande.

         3.   När det gäller nya fordon som inte överensstämmer med kraven i detta direktiv får medlemsstaterna av skäl som hänför sig till detta direktiv

               —

               betrakta intyg om överensstämmelse som åtföljer dessa nya fordon i överensstämmelse med direktiv 2003/37/EG som ogiltiga för tillämpningen av artikel 7.1 i det direktivet,

               —

               vägra registrering, försäljning eller ibruktagande av dessa nya fordon.

         Artikel 3
   Medlemsstaterna får inte vägra registrering eller förbjuda försäljning, ibruktagande eller användning av traktorer av skäl som hänför sig till de delar och egenskaper som anges i artikel 2.1, om dessa uppfyller de krav som anges i bilagorna I–VI.
   Artikel 4
   De ändringar som är nödvändiga för att anpassa kraven i bilagorna I–VI till den tekniska utvecklingen, bortsett från de krav som anges i bilaga VI punkterna 1.1 och 1.4.1.2, ska antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 20.3 i direktiv 2003/37/EG.
   Artikel 5
   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 6
   Direktiv 74/151/EEG, i dess lydelse enligt de direktiv som anges i bilaga VII del A, ska upphöra att gälla, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande i nationell lagstiftning och tillämpningen av de direktiv som anges i bilaga VII del B.
   Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga VIII.
   Artikel 7
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Det ska tillämpas från och med den 1 januari 2010.
   Artikel 8
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 13 juli 2009.

            På Europaparlamentets vägnar

         H.-G. PÖTTERING

            Ordförande

            På rådets vägnar

         E. ERLANDSSON

            Ordförande

      (1)  EUT C 161, 13.7.2007, s. 36.

      (2)  Europaparlamentets yttrande av den 19 juni 2007 (EUT C 146 E, 12.6.2008, s. 74) och rådets beslut av den 22 juni 2009.

      (3)  EGT L 84, 28.3.1974, s. 25.

      (4)  Se bilaga VII del A.

      (5)  EUT L 171, 9.7.2003, s. 1.

      BILAGA I

         HÖGSTA TILLÅTNA TOTALMASSA

                  1.

                  Den tekniskt tillåtna högsta totalmassan enligt uppgift från tillverkaren ska godtas av den behöriga myndigheten som den högsta tillåtna totalmassan under förutsättning att

                              1.1

                              resultaten av alla provningar som myndigheten utför, särskilt de som gäller bromsning och styrning, är tillfredsställande,

                              1.2

                              den högsta tillåtna totalmassan och den högsta tillåtna massan per axel beroende på fordonskategori inte överstiger de värden som anges i tabell 1.

                                 Tabell 1

                                 Högsta tillåtna totalmassa och högsta tillåtna massa per axel beroende på fordonskategori

                                          Fordonskategori

                                          Antal axlar

                                          Högsta tillåtna massa
                                          (i t)

                                          Högsta tillåtna massa per axel

                                          Driven axel
                                          (i t)

                                          Icke driven axel
                                          (i t)

                                          T1, T2, T4.1

                                          2

                                          18 (totalmassa)

                                          11,5

                                          10

                                          3

                                          24 (totalmassa)

                                          11,5

                                          10

                                          T3

                                          2 eller 3

                                          0,6 (egenmassa)

                                              (1)

                                              (1)

                                          T4.3

                                          2, 3 eller 4

                                          10 (totalmassa)

                                              (1)

                                              (1)

                  2.

                  Oavsett vilket lasttillstånd traktorn befinner sig i, får inte den massa som överförs till vägen av hjulen på framaxeln vara mindre än 20 % av massan för olastad traktor.

         (1)  Det är inte nödvändigt att fastställa gränser för axlar i fordonskategorierna T3 och T4.3, eftersom de per definition har gränser för högsta tillåtna totalmassa och/eller egenmassa.

      BILAGA II
      1.   FORM OCH MÅTT FÖR UTRYMMET FÖR MONTERING AV BAKRE REGISTRERINGSSKYLTAR

      Monteringsutrymmet ska utgöras av en jämn eller nästan jämn rektangulär yta med följande minsta mått:

                  —

                  Längd: 255 mm eller 520 mm.

                  —

                  Bredd: 165 mm eller 120 mm.

            Vid valet av dimensioner ska hänsyn tas till de bestämmelser som gäller i de medlemsstater där fordonen är avsedda att användas.
      2.   LÄGET FÖR UTRYMMET FÖR MONTERING OCH FASTSÄTTNING AV SKYLTARNA

      Monteringsutrymmet ska vara sådant att skyltarna efter riktig fastsättning uppfyller följande krav:
      2.1   Skyltens läge i förhållande till fordonets bredd

      Skyltens mittpunkt får inte befinna sig till höger om traktorns symmetriplan.
      Skyltens vänsterkant får inte befinna sig till vänster om det vertikalplan som är parallellt med traktorns symmetriplan och tangerar fordonets yttersta punkt.
      2.2   Skyltens läge i förhållande till traktorns symmetrilängsplan

      Skylten ska vara vinkelrät eller nästan vinkelrät mot traktorns symmetriplan.
      2.3   Skyltens läge i förhållande till vertikalplanet

      Skylten ska vara vertikal med en tolerans på 5°. Där traktorns form kräver det kan dock skylten lutas i förhållande till vertikalplanet enligt följande:

                  2.3.1

                  Med högst 30° när ytan med registreringsnumret lutar uppåt, förutsatt att skyltens övre kant befinner sig högst 1,2 meter över marken.

                  2.3.2

                  Med högst 15° när ytan med registreringsnumret lutar nedåt, förutsatt att skyltens övre kant befinner sig mer än 1,2 meter över marken.

            2.4   Skyltens höjd över marken

      Höjden över marken för skyltens nedre kant får inte vara mindre än 0,3 meter. Höjden över marken för skyltens övre kant får inte vara större än 4 meter.
      2.5   Att bestämma skyltens höjd över marken

      De höjder som anges i 2.3 och 2.4 ska mätas med traktorn olastad.

      BILAGA III

         TANKAR FÖR FLYTANDE BRÄNSLE

                  1.

                  Bränsletankar ska vara utförda så att de är korrosionsbeständiga. De ska ge godkänt resultat vid de läckageprovningar som utförs av tillverkaren med ett tryck som motsvarar dubbla arbetstrycket och i vart fall inte är lägre än 0,3 bar. Varje övertryck eller tryck som överstiger arbetstrycket ska automatiskt utjämnas med lämpliga anordningar (ventilationshål, säkerhetsventiler osv.). Ventilationshålen ska vara utformade så att risk för brand undviks. Bränslet får inte rinna ut genom bränsletankslocket eller genom de anordningar som är till för att utjämna övertryck även om tanken vänds uppochned: droppning ska kunna godtas.

                  2.

                  Bränsletankar ska vara monterade på ett sådant sätt att de inte påverkas av stötar i händelse av kollision mot traktorns fram- eller bakände; det får inte finnas några utstickande delar, skarpa kanter e.d. nära tankarna.
                  Bränslepåfyllningsröret och påfyllningsöppningen ska vara monterade utanför förarhytten.

      BILAGA IV

         BALLASTVIKTER

      Om en traktor måste förses med ballastvikter för att den ska uppfylla bestämmelserna för EG–typgodkännande, ska dessa vikter tillhandahållas av tillverkaren, vara utformade för fastsättning på traktorn och vara försedda med varumärke för det företag som tillverkar dem samt en angivelse av deras massa i kilogram med en noggrannhet på ± 5 %. De främre ballastvikterna, som är utformade för att ofta demonteras/monteras, ska ha ett säkerhetsavstånd på minst 25 mm för handtagen. Ballastvikterna ska fästas på ett sådant sätt att de inte oavsiktligt kan lossna (t.ex. om traktorn välter).

      BILAGA V

         LJUDSIGNALANORDNING

      1.   Signalanordningen ska vara försedd med sådan EG-godkännandemärkning som föreskrivs i rådets direktiv 70/388/EEG av den 27 juli 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om ljudsignalanordningar på motorfordon (1).
      2.   Ljudsignalanordningens egenskaper då den är monterad på traktorn

      2.1   Akustiska provningar
      När en traktor typgodkänns ska egenskaperna hos den signalanordning som är monterad på denna typ av traktor provas enligt följande:

                  2.1.1

                  Anordningens ljudtrycksnivå då den är monterad på traktorn ska mätas i en punkt 7 meter framför traktorn på en plats som är öppen och så jämn som möjligt. Traktorns motor ska inte vara igång. Den effektiva spänningen ska vara den som anges i punkt 1.2.1 i bilaga I till direktiv 70/388/EEG.

                  2.1.2

                  Mätningar ska göras med A-vägning enligt IEC-standarden (Internationella elektrotekniska kommissionen).

                  2.1.3

                  Högsta ljudtrycksnivå ska bestämmas på en höjd av mellan 0,5 och 1,5 meter över marken.

                  2.1.4

                  Den maximala ljudtrycksnivån ska vara minst 93 dB (A) och högst 112 dB (A).

         (1)  EGT L 176, 10.8.1970, s. 12.

      BILAGA VI
      1.   TILLÅTNA LJUDNIVÅER

      1.1   Gränsvärden

      Ljudnivån från sådana traktorer som anges i artikel 1 i detta direktiv får, vid mätning under de villkor som anges i denna bilaga, inte överstiga följande nivåer:

                  —

                  89 dB (A) för traktorer med en vikt utan last på mer än 1,5 ton.

                  —

                  85 dB (A) för traktorer med en vikt utan last på högst 1,5 ton.

            1.2   Mätinstrument

      Det buller som avges av traktorer ska mätas med en ljudnivåmätare av den typ som beskrivs i publikation 179, första utgåvan (1965) från Internationella elektrotekniska kommissionen.
      1.3   Mätvillkor

      Mätningar ska utföras på olastade traktorer inom ett tillräckligt tyst och öppet område (omgivningsljud och vindbrus ska vara minst 10 dB (A) lägre än det ljud som ska mätas).
      Detta område kan exempelvis vara ett öppet utrymme med 50 meters radie med en central del som är nästan jämn och har minst 20 meters radie. Området får vara belagt med betong, asfalt eller liknande material och får inte vara täckt med finkornig snö, långt gräs, lös jord eller aska.
      Provbanans yta ska vara sådan att den inte orsakar överdrivet däcksbuller. Detta villkor gäller endast mätningar av det buller som orsakas av traktorer i rörelse.
      Mätningen ska utföras under goda väderleksförhållanden med lite vind. Ingen annan person än observatören som avläser instrumenten får befinna sig nära traktorn eller mikrofonen, eftersom närvaron av åskådare nära antingen traktorn eller mikrofonen kan påverka utslagen på instrumenten avsevärt. Märkbara variationer hos nålen, vilka verkar vara oberoende av den allmänna ljudnivån, ska bortses från vid avläsningarna.
      1.4   Mätmetod

      1.4.1   Mätning av buller från traktorer i rörelse (för typgodkännande).
      Minst två mätningar ska utföras på vardera sidan om traktorn. Förberedande mätningar, som inte ska beaktas, kan ske för inställningsändamål.
      Mikrofonen ska vara placerad 1,2 meter över marken på ett avstånd av 7,5 meter från traktorns centrumlinje CC, mätt längs normalen PP’ till denna linje (figur 1).
      Två linjer, AA’ och BB’, som är parallella med linjen PP’ med ett läge 10 meter framför respektive 10 meter bakom denna linje, ska ritas upp på provbanan. Traktorer ska närma sig linjen AA’ med den konstanta hastighet som anges nedan. Gasreglaget ska sedan dras på för fullt så snabbt som möjligt och hållas i detta läge tills traktorns bakände passerar (1) linjen BB’. Gasreglaget ska då dras av igen så snabbt som möjligt.
      Den högsta registrerade ljudnivån ska utgöra mätresultat.
      1.4.1.1   Provningshastigheten ska vara tre fjärdedelar av den högsta hastighet som kan uppnås på högsta växeln för förflyttning på väg.
      1.4.1.2   Tolkning av resultat
      1.4.1.2.1   För att hänsyn ska tas till mätutrustningens bristande precision ska resultatet av varje mätning framräknas genom att mätutslaget minskas med 1 dB (A).
      1.4.1.2.2   Mätningarna ska anses giltiga om skillnaden mellan två mätningar i följd på samma sida om traktorn inte överstiger 2 dB (A).
      1.4.1.2.3   Den högsta uppmätta ljudnivån ska utgöra provningsresultat. Om detta resultat överstiger den högsta tillåtna ljudnivån för den traktorkategori som provas med 1 dB (A), ska ytterligare två mätningar utföras. Tre av de fyra mätresultaten ska vara inom föreskrivna gränser.

         Mätlägen för traktorer i rörelse

      1.4.2   Mätning av buller med traktorn stillastående (inte för typgodkännande, men ska registreras).
      1.4.2.1   Ljudnivåmätarens läge
      Mätningarna ska utföras i punkt X (visas i figur 2) på ett avstånd av 7 meter från närmaste yta på traktorn.
      Mikrofonen ska vara placerad 1,2 meter över marken.
      1.4.2.2   Antal mätningar
      Minst två mätningar ska utföras.
      1.4.2.3   Traktorns provningstillstånd
      Motorn på en traktor utan varvtalsregulator ska köras med tre fjärdedelar av det varvtal vid vilket den enligt traktortillverkaren utvecklar högst effekt. Motorns varvtal ska mätas med hjälp av ett fristående instrument, t.ex. en rullbädd och en varvräknare. Om motorn är försedd med en regulator som hindrar motorn från att överskrida det varvtal vid vilket den utvecklar högst effekt, ska den köras med det högsta varvtal som regulatorn medger.
      Innan några mätningar utförs ska motorn köras till sin normala drifttemperatur.
      1.4.2.4   Tolkning av resultat
      Alla registrerade ljudnivåavläsningar ska anges i rapporten.
      Den metod som används för att beräkna motoreffekten ska anges där detta är möjligt. Lasttillståndet för traktorn ska dessutom anges.
      Mätningarna ska anses giltiga om skillnaden mellan två mätningar i följd på samma sida om traktorn inte överstiger 2 dB (A).
      Det högsta registrerade värdet ska utgöra mätresultat.

         Mätlägen för stillastående traktorer

      2.   AVGASSYSTEM (LJUDDÄMPARE)

      2.1   Om traktorn är försedd med en anordning som konstruerats för att minska avgasljudet (ljuddämpare), ska kraven i denna punkt 2 gälla. Om motorns insug är försett med ett luftfilter som behövs för att tillåten ljudnivå ska uppfyllas, ska filtret anses vara en del av ljuddämparen och kraven i denna punkt 2 ska gälla även för filtret.
      Avgasrörets mynning ska vara placerad på ett sådant sätt att avgaserna inte kan tränga in i förarhytten.
      2.2   En ritning över avgassystemet ska bifogas typgodkännandeintyget för traktorn.
      2.3   Ljuddämparen ska vara märkt med en klart läsbar och outplånlig uppgift om fabrikat och typ.
      2.4   Användning av absorberande fibermaterial är endast tillåten i ljuddämparnas uppbyggnad om följande villkor uppfylls:

                  2.4.1

                  Det absorberande fibermaterialet får inte finnas i de delar av ljuddämparen genom vilka gaser passerar.

                  2.4.2

                  Lämpliga anordningar ska garantera att det absorberande fibermaterialet hålls på plats under hela den tid som ljuddämparen används.

                  2.4.3

                  Det absorberande fibermaterialet ska kunna motstå en temperatur som är minst 20 % högre än den drifttemperatur (grader angivna i C) som kan uppstå inom den del av ljuddämparen där de absorberande fibermaterialen finns.

         (1)  Om traktorn är försedd med släpvagn ska denna inte beaktas vid bestämning av när linjen BB’ passeras.

      BILAGA VII
      DEL A

         Upphävt direktiv och ändringar av det i kronologisk ordning

         (som det hänvisas till i artikel 6)

                  Rådets direktiv 74/151/EEG
                  (EGT L 84, 28.3.1974, s. 25)

                  Rådets direktiv 82/890/EEG
                  (EGT L 378, 31.12.1982, s. 45)

                  Endast vad gäller hänvisningen i artikel 1.1 till direktiv 74/151/EEG

                  Kommissionens direktiv 88/410/EEG
                  (EGT L 200, 26.7.1988, s. 27)

                  Europaparlamentets och rådets direktiv 97/54/EG
                  (EGT L 277, 10.10.1997, s. 24)

                  Endast vad gäller hänvisningen i artikel 1 första strecksatsen till direktiv 74/151/EEG

                  Kommissionens direktiv 98/38/EG
                  (EGT L 170, 16.6.1998, s. 13)

                  Kommissionens direktiv 2006/26/EG
                  (EUT L 65, 7.3.2006, s. 22)

                  Endast artikel 1

            DEL B

         Tidsfrister för införlivande i nationell lagstiftning och tillämpning

         (som det hänvisas till i artikel 6)

                  Direktiv

                  Tidsfrist för införlivande

                  Datum för tillämpning

                  74/151/EEG

                  8 september 1975

                  —

                  82/890/EEG

                  22 juni 1984

                  —

                  88/410/EEG

                  30 september 1988 (1)

                  —

                  97/54/EG

                  22 september 1998

                  23 september 1998

                  98/38/EG

                  30 april 1999 (2)

                  —

                  2006/26/EG

                  31 december 2006 (3)

                  —

         (1)  I enlighet med artikel 2 i direktiv 88/410/EEG:

         ”1.   Från och med den 1 oktober 1988 får ingen medlemsstat

                     —

                     för en traktortyp vägra att bevilja EEG-typgodkännande, vägra att utfärda den handling som avses i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG eller vägra att bevilja nationellt typgodkännande, eller

                     —

                     förbjuda att traktorer tas i bruk,

               om bränsletankarna, ballastvikterna och tillåtna ljudnivåer hos denna traktortyp eller dessa traktorer uppfyller kraven i detta direktiv.
         2.   Från och med den 1 oktober 1989 får medlemsstaterna

                     —

                     inte längre utfärda den handling som avses i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG för en traktortyp vars bränsletankar, ballastvikter och tillåtna ljudnivåer inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv,

                     —

                     vägra att bevilja nationellt typgodkännande för en traktortyp vars bränsletankar, ballastvikter och tillåtna ljudnivåer inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv.”

         (2)  I enlighet med artikel 2 i direktiv 98/38/EG:

         ”1.   Från och med den 1 maj 1999 får medlemsstaterna inte

                     —

                     vägra att bevilja EG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande, eller vägra att utfärda det dokument som avses i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG för en viss traktortyp,

                     —

                     förbjuda att traktorer tas i bruk,

               om dessa traktorer uppfyller kraven i direktiv 74/151/EEG i dess lydelse efter ändringar genom det här direktivet.
         2.   Från och med den 1 oktober 1999 får medlemsstaterna

                     —

                     inte längre utfärda det dokument som avses i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG för en traktortyp som inte uppfyller kraven i direktiv 74/151/EEG i dess lydelse efter ändringar genom det här direktivet,

                     —

                     vägra att bevilja nationellt typgodkännande av en traktortyp som inte uppfyller kraven i direktiv 74/151/EEG, i dess lydelse efter ändringar genom det här direktivet.”

         (3)  I enlighet med artikel 5 i direktiv 2006/26/EG:

         ”1.   Med verkan från och med den 1 januari 2007 får medlemsstaterna inte, avseende fordon som överensstämmer med kraven i direktiven 74/151/EEG, 78/933/EEG, 77/311/EEG och 89/173/EEG, ändrade genom detta direktiv, av skäl som hänför sig till föremålet för direktivet i fråga

                     a)

                     vägra att bevilja EG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande,

                     b)

                     förbjuda registrering, försäljning eller ibruktagande av ett sådant fordon.

               2.   Med verkan från och med den 1 juli 2007 får medlemsstaterna, avseende fordon som inte överensstämmer med kraven i direktiven 74/151/EEG, 78/933/EEG, 77/311/EEG och 89/173/EEG, ändrade genom detta direktiv, och av skäl som hänför sig till föremålet för direktivet i fråga

                     a)

                     inte längre bevilja EG-typgodkännande,

                     b)

                     vägra bevilja nationellt typgodkännande.

               3.   Med verkan från och med den 1 juli 2009 får medlemsstaterna, avseende fordon som inte överensstämmer med kraven i direktiven 74/151/EEG, 78/933/EEG, 77/311/EEG och 89/173/EEG, ändrade genom detta direktiv, och av skäl som hänför sig till föremålet för direktivet i fråga

                     a)

                     inte längre betrakta intyg om överensstämmelse som åtföljer nya fordon i överensstämmelse med direktiv 2003/37/EG som giltiga för tillämpningen av artikel 7.1,

                     b)

                     vägra registrering, försäljning och ibruktagande av sådana nya fordon.”

      BILAGA VIII

         Jämförelsetabell

                  Direktiv 74/151/EEG

                  Direktiv 2006/26/EG

                  Detta direktiv

                  Artikel 1

                  Artikel 1

                  Artikel 2.1

                  Artikel 2.1

                  Artikel 5.2

                  Artikel 2.2

                  Artikel 5.3

                  Artikel 2.3

                  Artikel 3

                  Artikel 3

                  Artikel 4

                  Artikel 4

                  Artikel 5.1

                  —

                  Artikel 5.2

                  Artikel 5

                  —

                  Artikel 6

                  —

                  Artikel 7

                  Artikel 6

                  Artikel 8

                  Bilagorna I-VI

                  Bilagorna I-VI

                  —

                  Bilaga VII

                  —

                  Bilaga VIII


title: Rådets direktiv 2000/75/EG av den 20 november 2000 om fastställande av särskilda bestämmelser om åtgärder för bekämpning och utrotning av bluetongue

text:
Avis juridique important

|

32000L0075

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 327 , 22/12/2000 s. 0074 - 0083

Rådets direktiv 2000/75/EGav den 20 november 2000om fastställande av särskilda bestämmelser om åtgärder för bekämpning och utrotning av bluetongueEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 92/119/EEG av den 17 december 1992 om införande av allmänna gemenskapsåtgärder för bekämpning av vissa sjukdomar och särskilda åtgärder mot vesikulär svinsjuka(1), särskilt artikel 15 andra strecksatsen i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochav följande skäl:(1) I enlighet med artikel 15 i direktiv 92/119/EEG bör särskilda åtgärder för bekämpning och utrotande av bluetongue införas.(2) Bluetongues epidemiologiska egenskaper är jämförbara med den afrikanska hästpestens epidemiologiska egenskaper.(3) Rådet har antagit direktiv 92/35/EEG om kontrollregler och åtgärder för bekämpning av afrikansk hästpest(2).(4) Följaktligen är det lämpligt att vid bekämpning av bluetongue i stora drag ta som modell sådana åtgärder för att bekämpa afrikansk hästpest som föreskrivs i direktiv 92/35/EEG och därvid införa lämpliga ändringar i enlighet med de särskilda förhållandena vid uppfödning av sådana arter som kan drabbas av bluetongue.(5) Det krävs bestämmelser för förflyttning av djur, sperma, ägg och embryon av de arter som kan smittas, från områden som omfattas av restriktioner till följd av utbrott av sjukdomen.(6) Bestämmelserna i artikel 3 i rådets beslut 90/424/EEG av den 26 juni 1990 om utgifter inom veterinärområdet(3) skall tillämpas om bluetongue bryter ut.(7) Det är nödvändigt att föreskriva ett förfarande för nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1I detta direktiv fastställs kontrollregler och åtgärder för bekämpning och utrotning av bluetongue.Artikel 2I detta direktiv avses meda) anläggning: jordbruksföretag eller annat företag där man, tillfälligt eller permanent, föder upp eller håller djur av arter som kan smittas av bluetongue,b) art som kan smittas: alla arter av idisslare,c) djur: djur av en art som kan smittas med undantag för vilda djur för vilka särskilda bestämmelser kan fastställas enligt förfarandet i artikel 20.2,d) ägare eller skötare: varje fysisk eller juridisk person som äger djur eller som har ansvar för deras skötsel, oavsett om detta sker mot ekonomisk ersättning eller inte,e) smittspridare: en insekt av arten imicola culicoides eller någon annan culicoides-insekt som kan överföra bluetongue; dessa skall fastställas enligt förfarandet i artikel 20.2, efter ett yttrande från Vetenskapliga veterinärkommittén,f) misstanke: förekomsten av ett kliniskt tecken på bluetongue hos ett djur av en ras som kan smittas, tillsammans med en serie epidemiologiska data som innebär att det är rimligt att tänka sig denna möjlighet,g) bekräftelse: ett tillkännagivande från den behöriga myndigheten att bluetongue har konstaterats inom ett bestämt område genom laboratorieundersökning; den behöriga myndigheten vid en epidemi får dock även bekräfta sjukdomen på grundval av kliniska och/eller epidemiologiska resultat,h) behörig myndighet: en medlemsstats centrala myndighet som ansvarar för att veterinärkontroller utförs, eller varje veterinär myndighet till vilken detta ansvar har delegerats,i) officiell veterinär: en veterinär som har utsetts av den behöriga myndigheten.Artikel 3Medlemsstaterna skall säkerställa att det finns en skyldighet att omedelbart anmäla varje misstanke om eller bekräftelse på förekomsten av bluetongue-virus till den behöriga myndigheten.Artikel 41. Om det inom en anläggning, som ligger inom ett område som inte omfattas av de restriktioner som avses i detta direktiv, finns ett eller flera djur som misstänks ha smittats av bluetongue skall medlemsstaterna säkerställa att en officiell veterinär omedelbart påbörjar en officiell undersökning för att bekräfta eller utesluta förekomsten av sjukdomen.2. Så snart misstanken har anmälts skall den officiella veterinären vidta följande åtgärder:a) Misstänkta anläggningar skall sättas under officiell övervakning.b) Veterinären skall ta initiativ till följande:i) En officiell inventering som för varje art av djur anger det antal djur som redan har dött, smittats eller kan antas bli smittat. Inventeringen skall uppdateras med hänsyn till det antal djur som föds eller dör under den tid som anläggningen är misstänkt. Resultatet av inventeringen skall redovisas på begäran och får kontrolleras vid varje inspektion.ii) En inventering av de platser där smittspridaren har gynnsamma livsbetingelser eller där den annars kan hålla till, och i synnerhet platser som är gynnsamma för dess förökning.iii) En epidemiologisk undersökning i enlighet med artikel 7.c) Veterinären skall regelbundet besöka anläggningen eller anläggningarna och därvid utföra en noggrann klinisk undersökning eller obduktion av de misstänkta eller döda djuren och bekräfta sjukdomens förekomst, vid behov genom laboratorieundersökningar.d) Veterinären skall säkerställa atti) all förflyttning av djur till eller från anläggningen förbjuds,ii) djuren hålls instängda under de timmar då smittspridarna är aktiva, när han anser att de medel som behövs för att förverkliga denna åtgärd finns att tillgå,iii) djuren, de byggnader som används för att hysa djuren och omgivningarna (särskilt sådana miljöer som är ekologiskt gynnsamma för insekter av culicoidesarten) regelbundet behandlas med tillåtna insekticider; den behöriga myndigheten skall med hänsyn till den använda insekticidens långtidsverkan och de klimatiska förhållandena besluta om intervallen mellan behandlingarna för att i möjligaste mån förhindra angrepp av smittspridarna,iv) kropparna av de djur som har dött på anläggningen destrueras, avlägsnas, bränns eller begravs i enlighet med rådets direktiv 90/667/ EEG av den 27 november 1990 om fastställande av veterinära bestämmelser om bortskaffande och bearbetning av animaliskt avfall och dess utsläppande på marknaden samt om förhindrande av sjukdomsalstrande organismer i foder som härrör från djur eller fisk samt om ändring av direktiv 90/425/EEG(4).3. I väntan på att de officiella åtgärderna enligt punkt 2 vidtas, skall ägaren till eller skötaren av djur som misstänks ha smittats av sjukdomen vidta alla förebyggande åtgärder som behövs för att säkerställa efterlevnaden av punkt 2 d i och ii.4. Den behöriga myndigheten får tillämpa vilken som helst av de åtgärder som anges i punkt 2 på andra anläggningar om dessa genom sin placering, geografiska belägenhet eller kontakt med den anläggning där sjukdomen misstänks, kan befaras ha blivit smittbärande.5. Utöver bestämmelserna i punkt 2 får särskilda bestämmelser för naturreservat där djur lever i frihet fastställas enligt förfarandet i artikel 20.2.6. Åtgärderna enligt denna artikel får officiellt avbrytas först när den behöriga myndigheten inte längre misstänker förekomst av bluetongue.Artikel 5Vaccinering mot bluetongue får endast utföras i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv.Artikel 61. Om förekomst av bluetongue har bekräftats officiellt skall den officiella veterinären göra följande:a) Låta vidta de slaktningar som anses nödvändiga för att förhindra att epidemin sprider sig och underrätta kommissionen om detta.b) Låta destruera, avlägsna, bränna eller begrava kadavren av ovannämnda djur i enlighet med direktiv 90/667/EEG.c) Utsträcka åtgärderna enligt artikel 4 till anläggningar som är belägna inom en radie av 20 km (inbegripet inom det skyddsområde som anges i artikel 8) från den eller de anläggningar som är smittade.d) Genomföra de åtgärder som beslutats enligt förfarandet i artikel 20.2, särskilt när det gäller genomförandet av ett eventuellt vaccineringsprogram eller någon alternativ åtgärd, och en medlemsstats behöriga myndigheter får vid behov ta initiativ till att inleda ett vaccineringsprogram och skall i så fall underrätta kommissionen om detta.e) Utföra en epidemiologisk undersökning i enlighet med artikel 7.Trots vad som föreskrivs i c kan bestämmelser om förflyttning av djur inom området dock antas enligt förfarandet i artikel 20.2.2. Det område som avses i punkt 1 c får utsträckas eller begränsas av den behöriga myndigheten på grund av de epidemiologiska, geografiska, ekologiska eller meteorologiska förhållandena. Den behöriga myndigheten skall underrätta kommissionen om detta.3. Om det område som avses i punkt 1 c ligger inom flera medlemsstaters territorium, skall de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna gemensamt fastställa detta område. Om nödvändigt skall området fastställas enligt förfarandet i artikel 20.2.Artikel 71. Den epidemiologiska undersökningen skall avsea) den tidsrymd under vilken bluetongue kan ha funnits på anläggningen,b) hur bluetongue kan ha kommit till anläggningen och fastställande av andra anläggningar där det finns djur som kan ha blivit smittade eller smittbärande från samma källa,c) smittspridarnas förekomst och utbredning,d) förflyttning av djur till eller från de berörda anläggningarna eller av kadaver av döda djur som avlägsnats därifrån.2. En krisgrupp skall bildas med uppgift att fullständigt samordna alla de åtgärder som krävs för att utrota bluetongue så snabbt som möjligt samt att genomföra den epidemiologiska undersökningen.Allmänna regler för nationella krisgrupper och gemenskapens krisgrupper skall antas enligt förfarandet i artikel 20.2.Artikel 81. Medlemsstaterna skall säkerställa att den behöriga myndigheten, utöver åtgärderna enligt artikel 6, fastställer ett skyddsområde och ett övervakningsområde. När områdena fastställs skall hänsyn tas till de geografiska, administrativa, ekologiska och epizootiologiska faktorerna i samband med bluetongue samt till kontrollstrukturerna.2. a) Skyddsområdet skall bestå av en del av gemenskapens territorium med en radie av minst 100 km kring hela den smittade anläggningen.b) Övervakningsområdet skall bestå av en del av gemenskapens territorium och sträcka sig minst 50 km utanför skyddsområdet, inom vilken ingen systematisk vaccinering har utförts under de senaste 12 månaderna.c) Om sådana områden ligger inom flera medlemsstaters territorium skall de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna gemensamt fastställa de områden som avses i a och b.d) Om nödvändigt skall dock skydds- och övervakningsområdena fastställas enligt förfarandet i artikel 20.2.3. På en vederbörligen motiverad begäran av en medlemsstat kan beslut fattas enligt förfarandet i artikel 20.2 om att ändra avgränsningen av de områden som avses i punkt 2 ovan med hänsyn tilla) den geografiska belägenheten och de ekologiska faktorerna,b) de meteorologiska förhållandena,c) smittspridarens förekomst och utbredning,d) resultaten av de epizootiologiska undersökningar som har utförts i enlighet med artikel 7,e) resultaten av laboratorieundersökningarna,f) genomförandet av bekämpningsåtgärderna, särskilt insektsbekämpningen.Artikel 91. Medlemsstaterna skall säkerställa att följande åtgärder vidtas i skyddsområdet:a) Alla anläggningar med djur i området skall fastställas.b) Den behöriga myndigheten skall genomföra ett program för epidemiövervakning som grundas på en uppföljning av indikatorgrupper av nötkreatur (eller om sådana saknas andra arter av idisslare) och populationer av smittspridare. Detta program kan fastställas enligt förfarandet i artikel 20.2.c) Djuren får inte förflyttas från området. Enligt förfarandet i artikel 20.2 kan dock undantag från förbudet att föra ut djuren från området beviljas, särskilt när det gäller djur inom en del av området där viruset inte är i omlopp eller där avsaknaden av smittspridare påvisats.2. Utöver åtgärderna enligt punkt 1 får beslut om att i skyddsområdet systematiskt vaccinera djur mot bluetongue och att identifiera dem fattas enligt förfarandet i artikel 20.2 eller på initiativ av en medlemsstat som skall underrätta kommissionen om detta.Artikel 10Medlemsstaterna skall säkerställa följande:1) Åtgärderna enligt artikel 9.1 skall genomföras i övervakningsområdet.2) All vaccinering mot bluetongue skall vara förbjuden inom övervakningsområdet.Artikel 11De åtgärder som vidtagits i enlighet med artiklarna 6, 8, 9 och 10 skall ändras eller upphöra att gälla i enlighet med förfarandet i artikel 20.2.Artikel 12Trots vad som föreskrivs i artiklarna 9 och 10 skall de bestämmelser som gäller förflyttning av djur inom och från skyddsområdet och övervakningsområdet fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 20.2.När det beslut som avses i första stycket skall antas skall reglerna för utbyte fastställas enligt samma förfarande.Artikel 13Om bluetongue orsakar en ovanligt allvarlig epizooti i en särskild region, skall de ytterligare åtgärder som de berörda medlemsstaterna skall vidta beslutas enligt förfarandet i artikel 20.2.Artikel 14Medlemsstaterna skall säkerställa att den behöriga myndigheten vidtar alla åtgärder som behövs för att alla personer inom kontroll- och övervakningsområdena skall få full kännedom om gällande restriktioner och göra allt som behövs för att dessa åtgärder skall genomföras på ett riktigt sätt.Artikel 151. Varje medlemsstat skall utse ett nationellt laboratorium för de laboratorieundersökningar som föreskrivs i detta direktiv. Dessa nationella laboratorier och deras befogenheter och skyldigheter anges i bilaga I till detta direktiv.2. De nationella laboratorierna i bilaga I skall samarbeta med gemenskapens referenslaboratorium enligt artikel 16.Artikel 16Gemenskapens referenslaboratorium för bluetongue anges i bilaga II. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i beslut 90/424/EEG, särskilt artikel 28 i detta, skall laboratoriet ha de funktioner och uppgifter som anges i bilaga II B.Artikel 17Experter från kommissionen får i samarbete med de behöriga myndigheterna utföra kontroller på fältet i den utsträckning som behövs för en enhetlig tillämpning av detta direktiv. I detta syfte får de, genom att inspektera ett representativt procenttal av anläggningar, kontrollera om de behöriga myndigheterna övervakar att bestämmelserna i detta direktiv efterlevs. Kommissionen skall underrätta medlemsstaterna om resultatet av kontrollerna.Den medlemsstat på vars territorium inspektionen utförs skall lämna experterna all den hjälp som behövs för att de skall kunna fullgöra sina uppgifter.Allmänna regler för tillämpningen av denna artikel skall antas enligt förfarandet i artikel 20.2.Artikel 181. Varje medlemsstat skall upprätta en beredskapsplan med uppgifter om hur den tillämpar de åtgärder som föreskrivs i detta direktiv.Denna plan skall syfta till att anordningar, utrustning, personal och all annan lämplig materiel som är nödvändiga för att snabbt och effektivt utrota sjukdomen finns att tillgå.2. Kriterier för hur planerna enligt punkt 1 skall upprättas finns i bilaga III.Planer som upprättas i enlighet med dessa kriterier skall överlämnas till kommissionen senast tre månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.Kommissionen skall granska planerna för att avgöra om de är ändamålsenliga samt föreslå den berörda medlemsstaten varje behövlig ändring, i synnerhet för att säkerställa att de är förenliga med de övriga medlemsstaternas planer.Kommissionen skall godkänna planerna, med eventuella ändringar, enligt förfarandet i artikel 20.2.Planerna får efteråt ändras eller kompletteras enligt samma förfarande med hänsyn till hur förhållandena utvecklas.Artikel 19Detta direktiv kan vid behov ändras av rådet genom ett beslut med kvalificerad majoritet, på förslag av kommissionen.Bilagorna skall ändras i enlighet med förfarandet i artikel 20.2.De eventuella tillämpningsföreskrifter som behövs för att genomföra detta direktiv skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 20.2.Artikel 201. Kommissionen skall biträdas av Ständiga veterinärkommittén.2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG(5) tillämpas.Den period som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara 15 dagar.3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.Artikel 21Kommissionen kan i enlighet med förfarandet i artikel 20.2 för en period på två år anta de övergångsåtgärder som är nödvändiga för att underlätta övergången till den nya ordning som föreskrivs i detta direktiv.Artikel 221. Medlemsstaterna skall senast den 1 januari 2002 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 23Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 20 november 2000.På rådets vägnarJ. GlavanyOrdförande(1) EGT L 62, 15.3.1993, s. 69. Direktivet ändrat genom 1994 års anslutningsakt.(2) EGT L 157, 10.6.1992, s. 19. Direktivet ändrat genom 1994 års anslutningsakt.(3) EGT L 224, 18.8.1990, s. 19. Beslutet senast ändrat genom förordning (EG) nr 1258/1999 (EGT L 160, 26.6.1999, s. 103).(4) EGT L 363, 27.12.1990, s. 51. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.(5) EGT L 184, 17.7.1999, s. 2.BILAGA IA. LISTA DE LOS LABORATORIOS NACIONALES DE LA FIEBRE CATARRAL OVINA/LISTE OVER NATIONALE LABORATORIER FOR BLUETONGUE/LISTE DER FÜR DIE BLAUZUNGENKRANKHEIT ZUSTÄNDIGEN NATIONALEN LABORATORIEN/ΚΑΤΑΛΟΓΟΣ ΕΘΝΙΚΩΝ ΕΡΓΑΣΤΗΡΙΩΝ ΓΙΑ ΤΟΝ ΚΑΤΑΡΡΟΪΚΟ ΠΥΡΕΤΟ ΤΟΥ ΠΡΟΒΑΤΟΥ/LIST OF THE NATIONAL BLUETONGUE LABORATORIES/LISTE DES LABORATOIRES NATIONAUX POUR LA FIÈVRE CATARRHALE DU MOUTON/ELENCO DEI LABORATORI NAZIONALI PER LA FEBBRE CATARRALE DEGLI OVINI/LIJST VAN DE NATIONALE LABORATORIA VOOR BLUETONGUE/LISTA DOS LABORATÓRIOS NACIONAIS EM RELAÇÃO À FEBRE CATARRAL OVINA/LUETTELO KANSALLISISTA LAMPAAN BLUETONGUE-TAUTIA VARTEN NIMETYISTÄ LABORATORIOISTA/FÖRTECKNING ÖVER NATIONELLA LABORATORIER FÖR BLUETONGUEBelgien:Centrum voor Onderzoek in Diergeneeskunde en Agrochemie (CODA)//Centre d'études et de recherches vétérinaires et agrochimiques (CERVA) Groeselenbergstraat 99//Rue Groeselenberg 99 B - 1180 Brussel//Bruxelles Tel. (32-2) 375 44 55 Fax (32-2) 375 09 79 E-mail: piker@var.fgov.beDanmark:Statens Veterinære Institut for Virusforskning Lindholm DK - 4771 Kalvehave Tlf. (45) 55 86 02 00 Fax (45) 55 86 03 00 E-post: sviv@vetvirus.dkTyskland:Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der Tiere Anstaltsteil Tübingen Postfach 11 49 D - 72001 Tübingen Tel. (49) 70 71 96 72 55 Fax (49) 70 71 96 73 03Grekland:Ministry of AgricultureCentre of Athens Veterinary InstitutionsVirus Department Neapoleos Str. 25 GR - 15310 Ag. Paraskevi Athens Tel. (30-1) 601 14 99/601 09 03 Fax (30-1) 639 94 77Spanien:Centro de Investigación en Sanidad Animal INIA-CISA D. José Manuel Sánchez Vizcaíno Carretera de Algete-El Casar, km 8, Valdeolmos E - 20180 Madrid Tel. (34) 916 20 22 16 Fax (34) 916 20 22 47 E-mail: vizcaino@inia.esFrankrike:CIRAD-EMVT Campus international de Baillarguet BP 5035 F - 34032 Montpellier Cedex 1 Tel. (33-4) 67 59 37 24 Fax (33-4) 67 59 37 98 E-mail: bastron@cirad.frIrland:Central Veterinary Research Laboratory AbbotstownCastleknockDublin 15 Ireland Tel. (353-1) 607 26 79 Fax (353-1) 822 03 63 E-mail: reillypj@indigo.ieItalien:CESME presso IZS Via Campo Boario I - 64100 Teramo Tel. (39) 0861 33 22 16 Fax (39) 0861 33 22 51 E-mail: Cesme@IZS.itLuxemburg:Centre d'études et de recherches vétérinaires et agrochimiques (CERVA) Rue Groeselenberg 99 B - 1180 Bruxelles Tel. (32-2) 375 44 55 Fax (32-2) 375 09 79 E-mail: piker@var.fgov.beNederländerna:ID-DLO Edelhertweg 15 8219 PH Lelystad Nederland Tel. (0031-0320) 23 82 38 Fax (0031-0320) 23 80 50 E-mail: postkamer@id.dlo.nlÖsterrike:Bundesanstalt für Virusseuchenbekämpfung bei Haustieren Robert Kochgasse 17 A - 2340 Mödling Tel. (43-2) 236 466 40-0 Fax (43-2) 236 466 40-941 E-mail: BATSB VetMoedling@compuserve.comPortugal:Laboratório Nacional de Investigação Veterinária Estrada de Benfica, 701 P - 1549-011 Lisboa Tel. (351) 21 711 52 00 Fax (351) 21 711 53 836 E-mail: dir.Inlv@mail.telepac.ptSuomi/Finland:Danish Institute for Virus Research Lindholm DK - 4771 Kalvehave Tlf. (45) 55 86 02 00 Fax (45) 55 86 03 00 E-mail: sviv@vetvirus.dkSverige:Statens veterinärmedicinska anstalt, SVA S - 751 89 Uppsala Tfn (00-46) 18 67 40 00 Fax (00-46) 18 30 91 62 E-post: sva@sva.seFörenade kungariket:Institute for Animal Health Pirbright Laboratory Ash RoadPirbrightWokingSurrey GU24 ONF United Kingdom Tel. (44-1483) 23 24 41 Fax (44-1483) 23 24 48 E-mail: philip-mellor@bbsrc.ac.ukB. FUNKTIONER OCH UPPGIFTER FÖR DE NATIONELLA LABORATORIERNA FÖR BLUETONGUEDe nationella laboratorierna för bluetongue ansvarar för samordningen av de normer och diagnostiska metoder som varje diagnostiklaboratorium i medlemsstaten har fastställt, för användning av reagenser och för test av vacciner. I detta syfte får dea) tillhandahålla diagnostiska reagenser till de diagnostiklaboratorier som begär sådana, och de skallb) kontrollera kvaliteten hos alla diagnostiska reagenser som används i den medlemsstaten,c) regelbundet anordna jämförande tester,d) bevara isolat av bluetonguevirus från bekräftade fall i den medlemsstaten, samte) säkerställa att positiva resultat som har erhållits vid regionala diagnostiklaboratorier bekräftas.BILAGA IIA. LABORATORIO COMUNITARIO DE REFERENCIA DE LA FIEBRE CATARRAL OVINA/EF-REFERENCELABORATORIUM FOR BLUETONGUE/GEMEINSCHAFTLICHES REFERENZLABORATORIUM FÜR DIE BLAUZUNGENKRANKHEIT/ΚΟΙΝΟΤΙΚΟ ΕΡΓΑΣΤΗΡΙΟ ΑΝΑΦΟΡΑΣ ΓΙΑ ΤΟΝ ΚΑΤΑΡΡΟΪΚΟ ΠΥΡΕΤΟ ΤΟΥ ΠΡΟΒΑΤΟΥ/COMMUNITY REFERENCE LABORATORY FOR BLUETONGUE/LABORATOIRE COMMUNAUTAIRE DE RÉFÉRENCE POUR LA FIÈVRE CATARRHALE DU MOUTON/LABORATORIO COMUNITARIO DI RIFERIMENTO PER LA FEBBRE CATARRALE DEGLI OVINI/COMMUNAUTAIR REFERENTIELABORATORIUM VOOR BLUETONGUE/LABORATÓRIO COMUNITÁRIO DE REFERÊNCIA EM RELAÇÃO À FEBRE CATARRAL OVINA/LAMPAAN BLUETONGUE-TAUTIA VARTEN NIMETTY YHTEISÖN VERTAILULABORATORIO/GEMENSKAPENS REFERENSLABORATORIUM FÖR BLUETONGUEAFRC Institute for Animal Health Pirbright Laboratory Ash RoadPirbrightWokingSurrey GU24 ONF United Kingdom Tel. (44-1483) 23 24 41 Fax (44-1483) 23 24 48 E-mail: philip-mellor@bbsrc.ac.ukB. FUNKTIONER OCH UPPGIFTER FÖR GEMENSKAPENS REFERENSLABORATORIUM FÖR BLUETONGUEGemenskapens referenslaboratorium har följande funktioner och uppgifter:1) Att i samråd med kommissionen samordna de metoder som medlemsstaterna använder för att ställa diagnos på bluetongue, särskilt genom atta) typa, förvara och tillhandahålla stammar av bluetonguevirus för serologiska tester och beredning av antiserum,b) förse de nationella referenslaboratorierna med standardserum och andra referensreagenser för standardisering av de tester och reagenser som används i varje medlemsstat,c) bygga upp och vidmakthålla en uppsättning virusstammar och isolat av bluetongue,d) organisera regelbundet återkommande jämförande tester av diagnostiska förfaranden på gemenskapsnivå,e) samla in och klassificera data och information om använda diagnosmetoder och resultat av tester som har utförts inom gemenskapen,f) utföra bestämningar av isolat av bluetongue med hjälp av de modernaste metoder som står till förfogande för att vinna ökad insikt i bluetongues epizootiologi,g) följa utvecklingen i hela världen vad avser övervakning, epizootiologi och förebyggande åtgärder i samband med bluetongue.2) Att aktivt medverka vid diagnostisering av bluetongue i medlemsstaterna genom att ta emot virusisolat för bekräftande diagnos, karaktärisering och epizootiologiska undersökningar.3) Att underlätta utbildning och omskolning av experter på laboratoriediagnostisering i syfte att harmonisera diagnostiseringstekniken inom hela gemenskapen.4) Att ömsesidigt utbyta information med det universella laboratorium för bluetongue som har utsetts av Internationella byrån för epizootiska sjukdomar, särskilt med hänsyn till utvecklingen av det globala läget för bluetongue.BILAGA IIIMINIMIKRITERIER FÖR BEREDSKAPSPLANERBeredskapsplaner skall uppfylla minst följande kriterier:1) En nationell krisgrupp skall inrättas för att samordna alla bekämpningsåtgärder i den berörda medlemsstaten.2) En förteckning skall göras upp över sådana lokala kriscentraler som har tillräckliga resurser för att samordna kontrollåtgärderna på lokal nivå.3) Utförliga uppgifter skall finnas tillgängliga om de personer som medverkar i bekämpningen, deras kompetens och deras ansvarsområden.4) Varje lokal kriscentral måste snabbt kunna kontakta personer eller organisationer som direkt eller indirekt berörs av ett utbrott.5) Utrustning och materiel skall finnas tillgänglig så att sjukdomen kan bekämpas på lämpligt sätt.6) Utförliga instruktioner skall finnas om vilka åtgärder som skall vidtas, bland annat om hur kadaver skall bortskaffas när misstanke om smittade eller smittbärande djur uppstår eller bekräftas.7) Utbildningsprogram för att uppdatera och utveckla kunskaper i fältarbete och administrativa förfaranden skall utarbetas.8) Diagnostiska laboratorier skall ha resurser för obduktioner, behövlig kapacitet för serologi, histologi etc. samt upprätthålla kompetens för snabb diagnostisering. (I detta syfte bör förberedelser göras för snabb transport av prover.)9) Uppgifter skall finnas tillgängliga om den mängd vaccin mot bluetongue som man räknar med att behöva om nödvaccinering åter måste utföras.10) Bestämmelser skall utfärdas som säkerställer de rättsliga befogenheter som krävs för att verkställa beredskapsplanerna.