Avis juridique important

|

31966L0400

Rådets direktiv 66/400/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av betutsäde

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 125 , 11/07/1966 s. 2290 - 2297 Dansk specialutgåva: Serie I Område 1965-1966 s. 0108  Engelsk specialutgåva: Serie I Område 1965-1966 s. 0124  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 1 s. 0235  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 1 s. 0166  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 1 s. 0166  Finsk specialutgåva Område 3 Volym 1 s. 0123  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 1 s. 0123

RÅDETS DIREKTIV av den 14 juni 1966 om saluföring av betutsäde (66/400/EEG) EUROPEISKA EKONOMISKA GEMENSKAPENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, ochmed beaktande av följande:Produktionen av sockerbetor och foderbetor (nedan kallade "betor") intar en viktig plats inom Europeiska ekonomiska gemenskapens jordbruk.Tillfredsställande resultat inom betodling är i stor utsträckning beroende av att lämpligt utsäde används. För detta ändamål har vissa medlemsstater sedan en tid tillbaka begränsat saluföringen av betutsäde till utsäde av hög kvalitet. De har kunnat dra fördel av det systematiska växtförädlingsarbete som bedrivits under flera årtionden och som har lett till utveckling av tillräckligt stabila och enhetliga typer och sorter av betor, vars egenskaper tyder på att de kommer att bli av stort värde för avsedda ändamål.Högre produktivitet kommer att uppnås inom betodlingen i gemenskapen om medlemsstaterna, vid val av vilka typer och sorter som får saluföras, tillämpar enhetliga regler som är så strikta som möjligt.Det är dock endast försvarligt att begränsa saluföringen till vissa typer eller sorter, om lantbrukaren kan vara säker på att erhålla utsäde av dessa.För detta ändamål har vissa medlemsstater tillämpat certifieringssystem för att säkerställa sortäkthet och sortrenhet genom officiell kontroll.Sådana system finns redan på internationell nivå för majsutsäde (Förenta nationernas livsmedels- och jordbruksorganisation, FAO) och för utsäde av vallväxter och trindsäd (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling, OECD).Det är önskvärt att upprätta ett för gemenskapen enhetligt certifieringssystem, baserat på den erfarenhet som erhållits genom tillämpningen av dessa system.Systemet bör gälla för saluföring såväl i övriga medlemsstater som på hemmamarknaderna.Som allmän regel bör gälla att betutsäde får saluföras endast efter officiell undersökning och certifiering, i enlighet med certifieringsreglerna, som basutsäde eller certifikatutsäde. Valet av termerna "basutsäde" och "certifikatutsäde" är grundat på redan befintlig internationell terminologi.Mot bakgrund av dess ringa ekonomiska betydelse bör betutsäde som inte släpps ut på marknaden inte underkastas gemenskapens regler. Medlemsstaterna måste få behålla rätten att tillämpa speciella bestämmelser på sådant utsäde.Gemenskapens regler bör inte gälla utsäde som visats vara avsett för export till tredje land.För att förbättra kvaliteten på betutsäde inom gemenskapen måste vissa krav fastställas för polyploidi, monogermitet, fraktionering, renhet, grobarhet och vattenhalt. När bestämmelser antas på detta område bör hänsyn tas till de krav som grundas på rekommendationerna från Internationella institutet för sockerbetsforskning, vilka redan tillämpas generellt inom handeln med sockerbetsutsäde.För att man skall kunna fastställa ett utsädespartis identitet måste gemenskapen upprätta regler för packning, provtagning, plombering och märkning. Etiketterna bör för detta ändamål innehålla sådana uppgifter som krävs såväl för den officiella kontrollen som för informationen till lantbrukaren, och bör klart visa att certifieringen gjorts på gemenskapsnivå.För att se till att de krav som avser utsädets kvalitet uppfylls och att de bestämmelser som säkerställer dess sortäkthet följs vid saluföringen, måste medlemsstaterna anta bestämmelser om lämpliga kontrollåtgärder.Utsäde som uppfyller dessa krav bör, utan att det påverkar tillämpningen av fördragets artikel 36, inte underkastas några andra begränsningar vad beträffar saluföringen än de som föreskrivs i gemenskapens regler.I en första etapp, tills en gemensam sortlista har sammanställts, bör bland tillåtna begränsningar särskilt ingå medlemsstaternas rätt att begränsa saluföringen till utsäde av typer och sorter med högt odlingsvärde inom det egna territoriet.Utsäde som uppförökats i ett annat land från basutsäde som certifierats i en medlemsstat bör, på vissa villkor, erkännas som likvärdigt med utsäde som uppförökats i den berörda medlemsstaten.Å andra sidan bör bestämmelser som avser tillstånd att i gemenskapen saluföra betutsäde som skördats i tredje land antas endast under förutsättning att samma garantier kan lämnas för sådant utsäde som för utsäde som officiellt undersökts och certifierats inom gemenskapen och som uppfyller gemenskapens krav.Under perioder då det är svårt att få tillgång till certifierat utsäde av de olika kategorierna bör utsäde som uppfyller mindre strikta krav tillfälligtvis få avsättas.För att harmonisera de tekniska metoder som tillämpas i de olika medlemsstaterna vid certifiering, och för att möjliggöra framtida jämförelser mellan utsäde som certifierats inom gemenskapen och utsäde som kommer från tredje land bör kontrollodlingar anläggas i medlemsstaterna för att möjliggöra årlig efterkontroll av utsäde inom kategorin "certifikatutsäde".Kommissionen bör få i uppdrag att besluta om vissa åtgärder för tillämpningen av detta direktiv. För att underlätta genomförandet av de föreslagna åtgärderna bör ett förfarande antas för att upprätta ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Detta direktiv skall gälla betutsäde som släpps ut på marknaden i gemenskapen.Artikel 2 I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:A. beta: socker- och foderbeta av arten Beta vulgaris L.B. basutsäde: utsädea) som har framställts under förädlarens ansvar i enlighet med vedertagen praxis för upprätthållande av typen eller sorten,b) som är avsett för framställning av utsäde av kategorin "certifikatutsäde",c) som, om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 4, uppfyller villkoren i bilaga 1 för basutsäde, ochd) som vid officiell undersökning har befunnits uppfylla ovannämnda villkor.C. certifikatutsäde: utsädea) som härstammar direkt från basutsäde,b) som är avsett för produktion av betor,c) som, om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 4 b, uppfyller villkoren i bilaga 1 för certifikatutsäde, ochd) som vid officiell undersökning har befunnits uppfylla ovannämnda villkor.D. monogermt frö: genetiskt monogermt frö.E. tekniskt monogermfrö (precisionsfrö): frö som på konstgjord väg har omvandlats till monogermt frö.F. officiella åtgärder: åtgärder som vidtasa) av statliga myndigheter, ellerb) av en juridisk person som handlar på statens ansvar, oavsett om denna person lyder under offentligrättslig eller privaträttslig lagstiftning, ellerc) i fråga om bisysslor, som också står under statlig kontroll, av edsvurna fysiska personer,förutsatt att sådana personer som anges under b och c inte drar någon egen fördel av sådana åtgärder.Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall föreskriva att betutsäde inte får saluföras, såvida det inte certifierats officiellt som "basutsäde" eller "certifikatutsäde" och uppfyller villkoren i bilaga 1 B.2. Medlemsstaterna skall se till att de officiella undersökningarna av utsäde utförs i enlighet med vid tillfället gällande internationella metoder, i den mån sådana finns.3. Medlemsstaterna får föreskriva undantag från bestämmelserna i punkt 1a) för förädlat utsäde av generationer som föregår basutsäde,b) för provning eller för forskningsändamål,c) för urvalsarbete,d) för utsädesråvara, som säljs för bearbetning, förutsatt att utsädets sortäkthet är säkerställd.Artikel 4 Medlemsstaterna får dock, trots bestämmelserna i artikel 3, tillåta följande:a) Officiell certifiering och saluföring av basutsäde som inte uppfyller de villkor om grobarhet som slås fast i bilaga 1. För detta ändamål skall alla nödvändiga åtgärder vidtas för att se till att leverantören garanterar en viss grobarhet, vilken vid försäljning skall anges på en särskild etikett som är försedd med leverantörens namn och adress samt utsädespartiets referensnummer.b) Officiell certifiering och försäljning till köpare i första handelsledet av utsäde av kategorierna "basutsäde" och "certifikatutsäde", i syfte att snabbt tillhandahålla utsäde, trots att den officiella grobarhetskontrollen enligt villkoren i bilaga 1 inte slutförts. Certifiering skall medges endast om en preliminär analysrapport om utsädet inges och den förste mottagarens namn och adress anges. Alla nödvändiga åtgärder skall vidtas för att se till att leverantören garanterar den grobarhet som anges i den preliminära rapporten. Denna grobarhet skall vid försäljning anges på en särskild etikett som är försedd med leverantörens namn och adress samt utsädespartiets referensnummer.Dessa bestämmelser skall inte gälla utsäde som importeras från tredje land, med undantag av vad som i övrigt anges i artikel 15 om uppförökning utanför gemenskapen.Artikel 5 Medlemsstaterna får, med avseende på villkoren i bilaga 1, införa ytterligare eller striktare krav för certifiering av utsäde som framställts i det egna territoriet.Artikel 6 1. Varje medlemsstat skall sammanställa en lista över de bettyper eller betsorter som godkänts officiellt för certifiering i det egna territoriet. Listan skall ange de huvudsakliga morfologiska eller fysiologiska egenskaper genom vilka plantor av olika typer eller sorter som härstammar direkt från utsäde av kategorin "certifikatutsäde" kan skiljas från varandra.2. För hybrider och syntetiska sorter skall de myndigheter som ansvarar för godkännande och certifiering informeras om de ingående komponenterna. Medlemsstaterna skall se till att resultaten från undersökningen och beskrivningen av komponenterna behandlas konfidentiellt, om förädlaren begär detta.3. En typ eller sort skall godkännas för certifiering endast om det genom officiella eller officiellt övervakade odlingsförsök eller andra undersökningar, som utförts under tre på varandra följande år, har fastställts att typen eller sorten är tillräckligt enhetlig och stabil.4. En godkänd typ eller sort skall kontrolleras officiellt med regelbundna mellanrum. Om det vid sådana kontroller, i synnerhet vid odlingsförsök, som utförs under ett antal år konstateras att några av villkoren för godkännande för certifiering inte längre uppfylls skall godkännandet återkallas och typen eller sorten strykas ur listan. Om en eller flera av en typs eller sorts sekundära egenskaper har förändrats skall beskrivningen i listan omgående ändras.5. Sådana listor och eventuella förändringar av dem skall omedelbart skickas till kommissionen som skall vidarebefordra dem till övriga medlemsstater.Artikel 7 1. För typ- och sortkontroll samt för undersökning av utsäde för certifiering skall medlemsstaterna ombesörja att officiella prov tas enligt lämpliga metoder.2. För undersökning av utsäde för certifiering skall prov tas från homogena partier. Högsta vikt för ett parti och lägsta provvikt anges i bilaga 2.Artikel 8 Medlemsstaterna skall föreskriva att utsäde av kategorin "certifikatutsäde" inte får saluförasa) som polyploidutsäde, om andelen diploider överstiger 40 %,b) som triploidutsäde, om inte andelen triploider är minst 75 %,c) som tetraploidutsäde, om inte andelen tetraploider är minst 85 %.Artikel 9 1. Medlemsstaterna skall kräva att basutsäde och certifikatutsäde endast saluförs i tillräckligt homogena leveranser och i förseglade behållare försedda med plomberingsanordning och märkning, såsom föreskrivs i artiklarna 10 och 11.2. För försäljning av små kvantiteter till konsument får medlemsstaterna föreskriva undantag från bestämmelserna i punkt 1 vad beträffar förpackning, plombering och märkning.Artikel 10 1. Medlemsstaterna skall kräva att förpackningar med basutsäde och certifikatutsäde plomberas officiellt på sådant sätt att plomberingen skadas och inte kan anbringas på nytt när förpackningen öppnas.2. Förpackningar får inte omplomberas, annat än genom officiell plombering. Om förpackningar omplomberas, skall detta samt ansvarig myndighet och datum för omplombering anges på den etikett som krävs enligt artikel 11.1.Artikel 11 1. Medlemsstaterna skall ställa följande krav på förpackningar med basutsäde och certifikatutsäde:a) De skall märkas på utsidan med en officiell etikett på något av de officiella språken i gemenskapen, såsom anges i bilaga 3. Etiketten skall anbringas tillsammans med den officiella plomberingen. Etikettens färg skall vara vit för basutsäde och blå för certifikatutsäde. För utsläppande på marknaden i andra medlemsstater skall etiketten innehålla uppgift om datum för den officiella plomberingen. Om, såsom förutses i artikel 4 a, basutsädet inte uppfyller villkoren i bilaga 1 med avseende på grobarhet skall detta anges på etiketten.b) De skall innehålla ett officiellt dokument, i samma färg och med samma uppgifter som de som skall finnas på etiketten enligt bilaga 3. Detta dokument är inte nödvändigt om uppgifterna är outplånligt tryckta på behållaren.2. Medlemsstaterna fåra) i samtliga fall kräva att datum för den officiella plomberingen anges på etiketten,b) föreskriva undantag för små förpackningar från bestämmelserna i punkt 1.Artikel 12 Detta direktiv skall inte påverka medlemsstaternas rätt att, även i andra fall än enligt artikel 4, kräva att behållare med basutsäde eller certifikatutsäde skall vara försedda med leverantörens etikett, om utsädet skall saluföras inom det egna territoriet. Detta gäller oavsett om utsädet har framställts inom det egna territoriet eller importerats.Artikel 13 Medlemsstaterna skall kräva att varje form av kemisk behandling av basutsäde eller certifikatutsäde anges antingen på den officiella etiketten eller på leverantörens etikett samt på eller inuti behållaren.Artikel 14 1. Medlemsstaterna skall se till att varken basutsäde eller certifikatutsäde som certifierats officiellt och vars behållare märkts och plomberats officiellt enligt detta direktiv, blir föremål för några begränsningar av saluföringen vad beträffar egenskaper, undersökningsförfaranden, märkning eller plombering, utöver de begränsningar som fastställts i detta direktiv.2. Medlemsstaterna får göra följande:a) Till dess en gemensam typ- eller sortlista kan upprättas, vilket skall ske senast den 1 januari 1970, begränsa saluföringen av betutsäde till sådana typer eller sorter som tagits med på en nationell lista på grundval av odlingsvärdet i det egna territoriet. Villkoren för införande på listan skall vara desamma för typer och sorter som kommer från andra medlemsstater som för inhemska typer och sorter.b) Föreskriva att betfrö inte får saluföras om det inte motsvarar specificerad storlekssortering.Artikel 15 Medlemsstaterna skall anta bestämmelser om att betutsäde som producerats direkt från basutsäde certifierat i en medlemsstat och skördat i en annan medlemsstat eller i tredje land skall betraktas som likvärdigt med certifikatutsäde skördat i den medlemsstat som producerat basutsädet. Detta gäller under förutsättning att utsädesodlingen fältbesiktigats och godkänts enligt villkoren i bilaga 1 A, samt om en officiell undersökning har visat att villkoren i bilaga 1 B för certifikatutsäde har uppfyllts.Artikel 16 1. Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen avgöra oma) sådan fältbesiktning i tredje land som avses i artikel 15 uppfyller villkoren i bilaga 1 A,b) betutsäde som skördats i tredje land och för vilket lämnas samma garantier avseende egenskaper och sortäkthet samt arrangemangen för undersökning, märkning och kontroll är likvärdigt med basutsäde eller certifikatutsäde som skördats inom gemenskapen och som uppfyller villkoren i detta direktiv.2. Till dess rådet har fattat beslut enligt punkt 1 skall det stå medlemsstaterna fritt att själva fatta sådana beslut. Denna rätt upphör den 1 juli 1969.Artikel 17 1. För att undanröja eventuella tillfälliga problem med den allmänna tillgången på basutsäde eller certifikatutsäde som uppträder i en eller flera av medlemsstaterna och som inte kan lösas inom gemenskapen, skall kommissionen, i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 21, tillåta att en eller flera av medlemsstaterna, för en tidsperiod som slås fast av kommissionen, medger försäljning av utsäde av en kategori som uppfyller mindre strikta krav.2. För utsäde av viss typ eller sort skall den officiella etiketten vara den som föreskrivs för motsvarande kategori. I alla andra fall skall den vara mörkgul. Etiketten skall alltid ange att utsädet i fråga är av en kategori som uppfyller mindre strikta krav.Artikel 18 Detta direktiv skall inte gälla betutsäde som visats vara avsett för export till tredje land.Artikel 19 Medlemsstaterna skall i samband med saluföring vidta lämpliga åtgärder för att officiellt kontrollera, åtminstone genom stickprovskontroller, att utsädet uppfyller kraven i detta direktiv.Artikel 20 1. Gemensamma kontrollodlingar skall anläggas inom gemenskapen för den årliga efterkontrollen av de utsädesprover som tas vid stickprovskontroller. Dessa odlingar skall besiktigas av den kommitté som åsyftas i artikel 21.2. Dessa jämförande kontroller skall, i en första etapp, användas för att harmonisera de tekniska metoderna för certifiering i syfte att erhålla likvärdiga resultat. Så snart detta syfte uppnåtts skall konfidentiella rapporter om hur de jämförande kontrollerna framskrider årligen inges till medlemsstaterna och kommissionen. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 21 fastställa datum för första rapporten.3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 21 vidta nödvändiga arrangemang för de jämförande kontrollerna. Betutsäde som skördats i länder utanför gemenskapen får ingå i jämförelserna.Artikel 21 1. När det förfarande som fastställs i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden hänskjuta ärendet, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat, till Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk (nedan kallad "kommittén") som inrättats genom rådets beslut av den 14 juni 1966(2).2. Inom kommittén skall medlemsstaternas röster vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med en majoritet av tolv röster.4. Kommissionen skall själv fatta beslut om åtgärder som skall genomföras omedelbart. Om dessa åtgärder inte är förenliga med kommitténs yttrande, skall kommissionen omedelbart meddela rådet detta. I sådant fall får kommissionen skjuta upp genomförandet av de åtgärder som den beslutat om i högst en månad från datum för meddelandet.Rådet får inom en månad fatta annat beslut med kvalificerad majoritet.Artikel 22 Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av de bestämmelser i nationell lagstiftning som är berättigade av skäl som rör skydd av människors, djurs eller växters hälsa och liv eller skydd av industriell eller kommersiell egendom.Artikel 23 Medlemsstaterna skall senast den 1 juli 1968 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i artikel 14.1, och senast den 1 juli 1969 de som är nödvändiga för att följa övriga bestämmelser i detta direktiv samt bilagorna till detta. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 24 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 14 juni 1966.På rådets vägnarP. WERNEROrdförande(1) EGT nr 109, 9.7.1964, s. 1744/64.(2) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2289/66.BILAGA 1 Certifieringsvillkor A. GRÖDAN 1. Grödan skall ha godtagbar typ- eller sortäkthet och typ- eller sortrenhet.2. Utsädesproducenten skall anmäla alla uppförökningar av given typ eller sort till certifieringsmyndigheten för fältbesiktning.3. Åtminstone en officiell fältbesiktning skall utföras. För basutsäde skall två sådana besiktningar göras, en av sticklingarna och en av de fröproducerande plantorna.4. Fältet skall vara i sådant skick och grödan i ett sådant utvecklingsstadium att fullgod kontroll av sortäkthet och sortrenhet är möjlig.5. Minsta avstånd från angränsande grödor skall vara följande:>Plats för tabell>Dessa avstånd behöver inte iakttas om det finns tillräckligt skydd mot oönskad pollinering.B. UTSÄDET 1. Utsädet skall ha godtagbar typ- eller sortäkthet och typ- eller sortrenhet.2. Sjukdomar som försämrar utsädets användbarhet skall hållas på lägsta möjliga nivå.3. Utsädet skall också uppfylla följande villkor:a)>Plats för tabell>Inblandning av andra frön får inte överstiga 0,3 vikt-%, inklusive högst 0,1 vikt-% ogräsfrön. För detta ändamål skall minst 200 gram av provet undersökas.b) Särskilda villkor får monogermt frö och tekniskt monogermfrö (precisionsfrö):aa) Monogermt utsäde:Minst 90% av grodda frögyttringar skall ge endast en groddplanta.bb) Tekniskt monogermfrö (precisionsfrö):Minst 65%, från 1 juli 1971 minst 70%, av grodda frögyttringar skall ge en groddplanta. Andelen frögyttringar som ger tre eller flera groddplantor får inte överstiga 5%, beräknat på antalet grodda frögyttringar.BILAGA 2 >Plats för tabell>BILAGA 3 Etikett A. Obligatoriska uppgifter1. "Utsäde certifierat i enlighet med Europeiska ekonomiska gemenskapens regler".2. Certifieringsmyndighet och medlemsstat.3. Partiets referensnummer.4. Socker- eller foderbeta.5. Typ eller sort.6. Kategori.7. Produktionsland.8. Deklarerad netto- eller bruttovikt.9. För polyploidutsäde av kategorin "certifikatutsäde": ordet "polyploid".För triploidutsäde av kategorin "certifikatutsäde": ordet "triploid".För tetraploidutsäde av kategorin "certifikatutsäde": ordet "tetraploid".10. För monogermt frö: ordet "monogerm".11. För tekniskt monogermfrö (precisionsfrö): ordet "precision".B. Minimimått110 mm × 67 mm.


Avis juridique important

|

31989L0107

Rådets direktiv 89/107/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om livsmedelstillsatser som är godkända för användning i livsmedel

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 040 , 11/02/1989 s. 0027 - 0033 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0200  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0200

RÅDETS DIREKTIV av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om livsmedelstillsatser som är godkända för användning i livsmedel (89/107/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag,i samarbete med Europaparlamentet(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), ochmed beaktande av följande:Skillnaderna i nationell lagstiftning i fråga om livsmedelstillsatser och villkoren för deras användning hindrar den fria rörligheten för livsmedel; de kan ge upphov till illojal konkurrens och därvid direkt påverka den gemensamma marknadens upprättande eller funktion.En tillnärmning av dessa lagar är därför nödvändig.Dessa krav bör ingå i ett uttömmande direktiv som vid behov utarbetas stegvis.Utarbetandet av listor över kategorier av livsmedelstillsatser som skall täckas av ett direktiv är en fråga som måste beslutas av rådet i enlighet med artikel 100a i fördraget.Användningen av sådana livsmedelstillsatser bör godkännas endast på basis av erkända vetenskapliga och teknologiska kriterier som har fastställts av rådet.När listor över tillsatser och användningsvillkor för dessa utarbetas bör samråd ske med Vetenskapliga livsmedelskommittén som bildats genom kommissionens beslut 74/234/EEG(3), innan sådana bestämmelser som kan påverka människors hälsa antas.Listan över godkända tillsatser måste kunna anpassas till vetenskaplig och teknisk utveckling; det kan i så fall vara lämpligt att utöver de förfaranderegler som fastställts genom fördraget även ha ett system som tillåter medlemsstaterna att genom tillfälliga nationella åtgärder hjälpa till att finna en gemenskapslösning.Frågor om att bestämma renhetskriterier för sådana livsmedelstillsatser och utarbeta metoder för analys och provtagning är av teknisk natur och bör anförtros kommissionen.De nuvarande gemenskapsbestämmelserna om färgämnen, konserveringsmedel, antioxidationsmedel och emulgeringsmedel, stabiliseringsmedel, förtjockningsmedel och geleringsmedel kommer att behöva ändras med anledning av detta direktiv.I alla de fall då rådet ger kommissionen befogenhet att genomföra regler om livsmedel, bör bestämmelser skapas för ett förfarande som gör det möjligt för medlemsstaterna och kommissionen att nära samarbeta inom Ständiga livsmedelskommittén som bildats genom kommissionens beslut 69/414/EEG(4).HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Detta direktiv skall tillämpas på livsmedelstillsatser som hänför sig till kategorierna i bilaga 1 och som används eller är avsedda att användas som ingredienser vid framställning eller beredning av ett livsmedel och som fortfarande finns kvar i den slutliga varan, om än i annan form, och som i det följande kallas "livsmedelstillsatser".2. I detta direktiv avses med livsmedelstillsats: varje ämne som i sig självt normalt inte konsumeras som ett livsmedel och som normalt inte används som en typisk ingrediens i livsmedel, oavsett om det har något näringsvärde eller inte, och som när det tillsätts ett livsmedel för något teknologiskt ändamål vid framställning, förädling, beredning, behandling, förpackning, transport eller förvaring av sådant livsmedel resulterar eller på goda grunder kan antas resultera i att tillsatsen eller dess biprodukter direkt eller indirekt blir en beståndsdel i sådana livsmedel.3. Detta direktiv skall inte tillämpas påa) processhjälpmedel(5),b) ämnen som används för att skydda växter och växtprodukter i enlighet med gemenskapsregler om växters sundhet,c) aromämnen som används i livsmedel och som omfattas av rådets direktiv 88/388/EEG(6),d) ämnen som tillsätts livsmedel som berikningsmedel (till exempel mineralämnen, spårämnen eller vitaminer).Artikel 2 1. I fråga om varje kategori livsmedelstillsatser enligt bilaga 1 för vilken listor har utarbetats i enlighet med artikel 3.3, får endast de livsmedelstillsatser som finns med i listorna användas vid framställning eller beredning av livsmedel och endast på de villkor som anges i dessa.2. Livsmedelstillsatser skall hänföras till någon av kategorierna i bilaga 1 med utgångspunkt från den huvudfunktion som tillsatsen normalt förknippas med. Att tillsatsen placeras i en viss kategori utesluter dock inte att tillsatsen kan vara godkänd även för andra funktioner.3. Livsmedelstillsatser skall upptas på en lista med utgångspunkt från de allmänna kriterier som beskrivs i bilaga 2.Artikel 3 1. Särskilda bestämmelser för tillsatserna i kategorierna i bilaga 1 skall fastställas i ett uttömmande direktiv som inkluderar nuvarande särdirektiv om vissa kategorier tillsatser. Detta direktiv får emellertid utarbetas stegvis.2. Rådet skall på förslag av kommissionen i enlighet med det förfarande som fastställts i artikel 100a i fördraget, antaa) en uttömmande lista över godkända tillsatser,b) listan över de livsmedel som dessa tillsatser får användas i, villkoren för att de skall få användas samt, i förekommande fall, en begränsning med hänsyn till det teknologiska syftet med deras användning,c) regler för tillsatser som används som bärare och lösningsmedel, vid behov även med uppgift om deras renhetskriterier.3. Följande skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 11:a) Renhetskriterier för ifrågavarande tillsatser.b) Vid behov, de analysmetoder som behövs för att verifiera att de i a angivna renhetskriterierna är uppfyllda.c) Vid behov, förfarandet vid provtagning och metoderna för kvalitativ och kvantitativ analys av livsmedelstillsatser i och på livsmedel.d) Övriga regler som behövs för att trygga efterlevnaden av bestämmelserna i artikel 2.Artikel 4 1. En medlemsstat som på grund av ny information eller en omvärdering av befintlig information som gjorts efter det att detta direktiv eller det uttömmande direktiv som avses i artikel 3 antagits, på goda grunder anser att användningen av tillsatser i livsmedel, trots att den sker i enlighet med detta direktiv eller någon lista som utarbetats enligt artikel 3, innebär en risk för människors hälsa, får tillfälligt upphäva eller begränsa tillämpningen av de aktuella bestämmelserna inom sitt territorium. Den skall omedelbart underrätta de andra medlemsstaterna och komissionen om detta och ange skälen för sitt beslut.2. Kommissionen skall snarast möjligt inom Ständiga livsmedelskommittén undersöka de skäl som den i punkt 1 angivna medlemsstaten åberopat och sedan omedelbart avge sitt yttrande och vidta lämpliga åtgärder.3. Om kommissionen anser det nödvändigt att ändra detta direktiv eller det uttömmande direktiv som avses i artikel 3 för att komma tillrätta med de svårigheter som nämns i punkt 1 och för att säkerställa skyddet för människors hälsa, skall den inleda förfarandet som fastställs i artikel 11 i syfte att anta dessa ändringar. En medlemsstat som har vidtagit skyddsåtgärder får i sådant fall behålla dessa tills ändringarna antagits.Artikel 5 1. För att ta hänsyn till den vetenskapliga eller tekniska utvecklingen efter det att en lista enligt artikel 3 blivit antagen, får en medlemsstat inom sitt territorium tillfälligt godkänna att en tillsats från någon av de kategorier som räknas upp i bilaga 1 och som inte ingår i den relevanta listan saluförs och används, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:a) Godkännandet skall begränsas till en period av högst två år.b) Medlemsstaten skall se till att livsmedel som innehåller en tillsats som den har godkänt är föremål för offentlig kontroll.c) I godkännandet får medlemsstaten kräva att livsmedel som framställts med en sådan tillsats skall förses med en särskild markering.2. Medlemsstaten skall till de andra medlemsstaterna och till kommissionen överlämna texten till varje godkännande som beslutats enligt punkt 1 inom två månader från den dag då beslutet börjar gälla.3. Innan den tvåårsperiod som anges i punkt 1 a är slut, får medlemsstaten begära att kommissionen i listan enligt artikel 3 tar upp den tillsats som varit föremål för nationellt godkännande i enlighet med punkt 1 i denna artikel. Medlemsstaten skall samtidigt lägga fram bevis, som från medlemsstatens synpunkt stöder uppfattningen att tillsatsen bör ingå i listan och även ange hur tillsatsen skall användas. Om kommissionen anser denna begäran berättigad, skall den inleda det förfarande som fastställts i artikel 100a i fördraget för att ändra listan i enlighet med artikel 3. Rådet skall fatta beslut på förslag av kommissionen inom 18 månader från den dag då ärendet förelades rådet.4. Om kommissionen inte lägger fram något förslag enligt punkt 3 inom den i punkt 1 angivna tiden, eller om rådet inte fattar något beslut inom den period på 18 månader som anges i punkt 3, måste det nationella godkännandet upphävas. Samtidigt måste varje godkännande av samma tillsats som lämnats av en annan medlemsstat upphävas.5. Nytt godkännande för samma tillsats får bara lämnas om den vetenskapliga eller tekniska utvecklingen efter upphävandet enligt punkt 4 gör detta berättigat.Artikel 6 Bestämmelser som kan ha betydelse för människors hälsa skall antas efter samråd med Vetenskapliga livsmedelskommittén.Artikel 7 1. Livsmedelstillsatser som inte är avsedda för försäljning till konsumenten får saluföras endast om deras förpackning eller behållare är försedd med följande information som måste vara väl synlig, klart läsbar och outplånlig:a) - För livsmedelstillsatser som säljs var för sig eller blandade med varandra anges för varje tillsats det namn som fastställts genom tillämpliga gemenskapsbestämmelser kompletterat med tillsatsens EEG-nummer eller, om sådana bestämmelser saknas, en beskrivning av tillsatsen som är så noggrann att tillsatsen kan skiljas från andra som den skulle kunna förväxlas med, i fallande ordning i proportion till den sammanlagda vikten.- När det i tillsatserna ingår andra ämnen eller material eller livsmedelsingredienser för att underlätta förvaring, försäljning, standardisering, utspädning eller upplösning av en eller flera livsmedelstillsatser, namnet på tillsatsen i enlighet med första strecksatsen och en uppgift om varje komponent i fallande ordning i proportion till den sammanlagda vikten.b) - Antingen uppgiften "för användning i livsmedel",- eller uppgiften "begränsad användning i livsmedel",- eller en noggrannare hänvisning till hur den är avsedd att användas i livsmedel.c) Vid behov, de särskilda anvisningarna för förvaring och användning.d) En bruksanvisning, om avsaknaden av en sådan skulle hindra att tillsatsen används på rätt sätt.e) Ett märke som gör det möjligt att identifiera sändningen eller partiet.f) Namn eller firmanamn och adress på tillverkaren eller förpackaren eller på en säljare som är etablerad inom gemenskapen.g) Uppgift om det procentuella innehållet av varje beståndsdel som är föremål för en kvantitativ begränsning i ett livsmedel eller tillräcklig information om sammansättningen för att köparen skall kunna följa gemenskapsbestämmelser, eller om sådana saknas, nationella bestämmelser för livsmedlet i fråga. Om samma kvantitativa begränsning gäller för en grupp beståndsdelar som används var för sig eller tillsammans, får det sammanlagda procenttalet anges som en enda siffra.h) Nettoinnehållet.i) Övrig information som föreskrivs i det uttömmande direktiv som artikel 3 hänvisar till.2. Trots bestämmelserna i punkt 1 får den information som krävs i a andra strecksatsen samt i d-g framgå endast av de dokument som avser partiet och som skall skickas tillsammans med eller före leveransen, under förutsättning att uppgiften "avsedd för framställning av livsmedel och inte för försäljning i detaljhandeln" anges på väl synlig plats på den aktuella varans förpackning eller behållare.Artikel 8 Livsmedelstillsatser som är avsedda att säljas till konsumenten får saluföras endast om deras förpackningar eller behållare är försedda med följande information som måste vara väl synlig, klart läsbar och outplånlig:a) Det namn under vilket varan säljs. Detta namn skall bestå av det namn som fastställts i gemenskapsbestämmelser som gäller för den aktuella varan samt varans EEG-nummer eller, om sådana bestämmelser saknas, av en beskrivning av varan som är så noggrann att varan kan skiljas från andra som den skulle kunna förväxlas med.b) Den information som fordras enligt artikel 7.1 a-f och h.c) Datum för minsta hållbarhetstid enligt bestämmelserna i artikel 9 i rådets direktiv 79/112/EEG(7).d) Övrig information som föreskrivs i det uttömmande direktiv som artikel 3 hänvisar till.Artikel 9 Artiklarna 7 och 8 skall inte inverka på mer detaljerade eller mer vittgående lagar och andra författningar om mått och vikt eller som gäller presentation, klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen och preparat eller transporten av sådana ämnen.Artikel 10 Medlemsstater får inte fastställa krav som är mer detaljerade än de som följer av artikel 7 och 8 i fråga om det sätt på vilket uppgifterna i dessa artiklar skall anges.De uppgifter som föreskrivs i artikel 7 och 8 skall anges på ett språk som är lätt att förstå för köparen, såvida inte andra åtgärder har vidtagits för att säkerställa att köparen är informerad. Denna bestämmelse skall inte hindra att sådana uppgifter anges på olika språk.Artikel 11 1. I de fall förfarandet i denna artikel skall följas, skall ordföranden hänskjuta ärendet till Ständiga livsmedelskommittén, antingen på eget initiativ eller på begäran av en företrädare för en medlemsstat.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Yttrandet skall avges med den kvalificerade majoritet som skall tillämpas enligt artikel 148.2 i fördraget. Ordföranden får inte rösta.3. a) Kommissionen skall själv anta förslaget om det har tillstyrkts av kommittén.b) Om förslaget inte har tillstyrkts av kommittén eller om inget yttrande avges skall kommissionen genast föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte beslutat om några åtgärder inom tre månader efter hänskjutandet, skall kommissionen besluta om de föreslagna åtgärderna.Artikel 12 1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att livsmedelstillsatser som tillhör de kategorier som definieras i bilaga 1 får saluföras endast om de stämmer överens med de definitioner och regler som fastställts i detta direktiv med tillhörande bilagor.2. Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller motsätta sig att livsmedelstillsatser, livsmedel eller livsmedelsingredienser saluförs på grunder som har med livsmedelstillsatserna att göra, om dessa uppfyller bestämmelserna i detta direktiv, gällande särdirektiv och det uttömmande direktiv som artikel 3 hänvisar till.3. Punkt 2 skall inte inverka på nationella bestämmelser som är tillämpliga om motsvarande bestämmelser saknas i det uttömmande direktiv som artikel 3 hänvisar till.Artikel 13 Åtgärder för att anpassa gemenskapens gällande direktiv till detta direktiv skall antas i enlighet med det förfarande som fastställts i artikel 11.Artikel 14 1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 18 månader efter dagen för anmälan. De skall genast underrätta kommissionen om detta. De vidtagna åtgärderna skall- två år efter anmälan av detta direktiv godkänna saluförande och användning av livsmedelstillsatser som följer detta direktiv,- senast tre år efter anmälan(8) av detta direktiv förbjuda saluförande och användning av livsmedelstillsatser som inte följer detta direktiv.2. Punkt 1 skall inte inverka på gällande gemenskapsbestämmelser eller de nationella bestämmelser som, i avsaknad av de uttömmande direktiv som artikel 3 hänvisar till, gäller för vissa grupper av livsmedelstillsatser eller anger de livsmedel i eller på vilka livsmedelstillsatser som följer detta direktiv får användas.Artikel 15 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 21 december 1988.På rådets vägnarV. PAPANDREOUOrdförande(1) EGT nr C 99, 13.4.1987, s. 65 och EGT nr C 12, 16.1.1989.(2) EGT nr C 328, 22.12.1986, s. 5.(3) EGT nr L 136, 20.5.1974, s. 1.(4) EGT nr L 291, 19.11.1969, s. 9.(5) I detta direktiv avses med processhjälpmedel: varje substans som inte i sig själv konsumeras som en livsmedelsingrediens som avsiktligt används vid beredningen av råvaror, livsmedel eller livsmedelsingredienser för att uppnå ett visst teknologiskt syfte under behandlingen eller beredningen och som kan resultera i att det i slutprodukten finns en inte avsiktlig men tekniskt oundviklig rest av detta ämne eller derivater av detta, under förutsättning att dessa rester inte innebär någon hälsorisk och inte har någon teknologisk effekt på den färdiga produkten.(6) EGT nr L 184, 15.7.1988, s. 61.(7) EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1.(8) Detta direktiv anmäldes hos medlemsländerna den 28 december 1988.BILAGA 1 Kategorier av livsmedelstillsatser FärgämneKonserveringsmedelAntioxidationsmedelEmulgeringsmedelEmulgeringssaltFörtjockningsmedelGeleringsmedelStabiliseringsmedel(1)SmakförstärkareSyraSurhetsreglerande medel(2)Klumpförebyggande medelModifierad stärkelseSötningsmedelBakpulverSkumdämpningsmedelYtbehandlingsmedel(3)MjölbehandlingsmedelKonsistensmedelFuktighetsbevarande medelKelatkomplexbildare(4)Enzym(4)(5)SvällningsmedelDrivgas och förpackningsgas(1) Denna kategori omfattar även skumstabiliserande medel.(2) Dessa kan verka som tvåvägs-surhetsreglerande medel.(3) Dessa ämnen inkluderar glidmedel.(4) Att dessa termer tas med på denna lista är beroende av framtida beslut eller omnämnande därav i märkningen av livsmedel.(5) Endast de som används som tillsatser.BILAGA 2 Allmänna kriterier för användning av livsmedelstillsatser 1. Livsmedelstillsatser kan bara godkännas om- det kan visas att det finns ett rimligt teknologiskt behov och ändamålet inte kan uppnås på andra sätt som är ekonomiskt och teknologiskt genomförbara,- de, i de mängder som de är föreslagna att användas, inte utgör någon hälsorisk för konsumenten så långt man kan bedöma med ledning av tillgängliga vetenskapliga bevis,- de inte vilseleder konsumenten.2. Användning av livsmedelstillsatser får endast övervägas om det kan bevisas att användning av den föreslagna tillsatsen skulle ha påvisbara fördelar för konsumenten; det är med andra ord nödvändigt att fastslå förekomsten av det som vanligen anses som "behov". Användning av livsmedelstillsatser bör tjäna ett eller flera av följande ändamål som anges i a-d och endast då dessa ändamål inte kan uppnås på andra sätt som är ekonomiskt och teknologiskt genomförbara och tillsatserna inte utgör någon hälsorisk för konsumenten:a) Att bevara livsmedlets näringsvärde. En avsiktlig sänkning av ett livsmedels näringsvärde kan försvaras endast om livsmedlet inte utgör någon viktig del i en normal diet eller om tillsatsen är nödvändig för framställning av livsmedel för konsumentgrupper med speciella dietbehov.b) Att tillföra nödvändiga ingredienser eller beståndsdelar till livsmedel som framställs för konsumentgrupper med speciella dietbehov.c) Att öka hållbarheten eller stabiliteten hos ett livsmedel eller att förbättra dess sensoriska egenskaper, under förutsättning att detta inte förändrar livsmedlets natur, substans eller kvalitet så att konsumenten vilseleds.d) Att fungera som hjälpmedel vid framställning, förädling, beredning, förpackning, transport eller förvaring av livsmedel, under förutsättning att tillsatsen inte används för att dölja effekterna av bristfälliga råvaror eller inte önskvärda (däribland ohygieniska) metoder eller tekniker i samband med någon av dessa aktiviteter.3. För att bedöma de eventuella skadliga effekterna av en livsmedelstillsats eller ett derivat av en sådan måste den genomgå lämplig toxikologisk undersökning och utvärdering. Utvärderingen bör också ta hänsyn till exempelvis kumulativa, synergistiska eller förstärkande effekter av användningen samt människokroppens intolerans mot främmande ämnen.4. Alla livsmedelstillsatser måste hållas under ständig kontroll och omvärderas när helst detta är nödvändigt mot bakgrund av ändrade villkor för användningen och ny vetenskaplig information.5. Livsmedelstillsatser måste alltid uppfylla de godkända renhetskriterierna.6. Godkännande av livsmedelstillsatser måstea) ange de livsmedel som dessa tillsatser får användas i och användningsvillkoren för dessa,b) begränsas till den lägsta möjliga nivån för att uppnå den önskade effekten,c) ta hänsyn till godtagbart dagligt intag eller motsvarande som fastställts för livsmedelstillsatsen och det sannolika dagliga intaget av den från samtliga källor. I de fall livsmedelstillsatsen skall användas i livsmedel som är avsedda för speciella konsumentgrupper, bör hänsyn tas till det möjliga dagliga intaget av livsmedelstillsatsen inom dessa konsumentgrupper.