title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/56/EU av den 20 november 2013 om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/66/EG om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer vad gäller utsläppande på marknaden av bärbara batterier och ackumulatorer som innehåller kadmium och som är avsedda att användas i sladdlösa elektriska handverktyg och knappceller med låg kvicksilverhalt och om upphävande av kommissionens beslut 2009/603/EG  Text av betydelse för EES

text:
               10.12.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 329/5

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2013/56/EU
   av den 20 november 2013
   om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/66/EG om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer vad gäller utsläppande på marknaden av bärbara batterier och ackumulatorer som innehåller kadmium och som är avsedda att användas i sladdlösa elektriska handverktyg och knappceller med låg kvicksilverhalt och om upphävande av kommissionens beslut 2009/603/EG
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 192.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
   efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   efter att ha hört Regionkommittén,
   i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/66/EG (3) förbjuds utsläppande på marknaden av bärbara batterier och ackumulatorer, inklusive sådana som ingår i apparater, som innehåller mer än 0,002 % kadmium per viktenhet. Bärbara batterier och ackumulatorer som är avsedda att användas i sladdlösa elektriska handverktyg är emellertid undantagna från det förbudet.

               (2)

               Kommissionen har sett över detta undantag i enlighet med artikel 4.4 i direktiv 2006/66/EG.

               (3)

               Denna översyn har lett till slutsatsen att, för att gradvis minska mängden kadmium som släpps ut i miljön, bör förbudet mot att använda kadmium utvidgas till bärbara batterier och ackumulatorer som är avsedda att användas i sladdlösa elektriska handverktyg, eftersom lämpliga kadmiumfria ersättningar för sådana tillämpningar är tillgängliga på marknaden, nämligen nickelmetallhydrid- och litiumjonbatteriteknik.

               (4)

               Det existerande undantaget för bärbara batterier och ackumulatorer som är avsedda att användas i sladdlösa elektriska handverktyg bör fortsätta att tillämpas till och med den 31 december 2016 för att göra det möjligt för återvinningsindustrin och konsumenter längs hela värdekedjan att ytterligare anpassa sig till den relevanta ersättande tekniken inom unionens samtliga regioner på ett enhetligt sätt.

               (5)

               I direktiv 2006/66/EG förbjuds utsläppande på marknaden av alla batterier och ackumulatorer som innehåller mer än 0,0005 % kvicksilver per viktenhet, oavsett om de ingår i apparater eller inte. Knappceller med en kvicksilverhalt som inte överstiger 2 % per viktenhet är emellertid undantagna från detta förbud. Unionsmarknaden för knappceller håller redan på att genomgå ett skifte mot kvicksilverfria knappceller. Det är därför lämpligt att förbjuda marknadsföring av knappceller med en kvicksilverhalt som överstiger 0,0005 % per viktenhet.

               (6)

               Till följd av Lissabonfördragets ikraftträdande behöver de befogenheter som tilldelas kommissionen enligt direktiv 2006/66/EG anpassas till artiklarna 290 och 291 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).

               (7)

               I syfte att komplettera eller ändra direktiv 2006/66/EG, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på kriterier för bedömning av motsvarande förhållanden vad gäller behandling och återvinning utanför unionen, kapacitetsmärkning av bärbara batterier, bilbatterier och ackumulatorer samt undantag från märkningskraven. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.

               (8)

               När så är lämpligt bör kraven och formaten för registrering av producenter överensstämma med regler och format för registrering enligt artikel 16.3 i och del A i bilaga X till Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/19/EU (4).

               (9)

               För att säkerställa enhetliga villkor för att genomföra direktiv 2006/66/EG bör kommissionen ges genomförandebefogenheter med avseende på övergångsbestämmelser om lägsta insamlingsnivåer, en gemensam metod för beräkningen av den årliga försäljningen av bärbara batterier och ackumulatorer till slutanvändarna, närmare regler för beräkningen av återvinningsgrad och ett frågeformulär eller en förlaga för nationella genomföranderapporter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (5).

               (10)

               Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/12/EG (6) upphävdes genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG (7) med verkan från och med den 12 december 2010.

               (11)

               Direktiv 2006/66/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Direktiv 2006/66/EG ska ändras på följande sätt:

               1.

               Artikel 4 ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 2 ska ersättas med följande:
                           ”2.   Det i punkt 1 a angivna förbudet ska inte omfatta knappceller med en kvicksilverhalt som inte överstiger 2 % per viktenhet förrän den 1 oktober 2015.”

                           b)

                           Punkt 3 c ska ersättas med följande:

                                       ”c)

                                       sladdlösa elektriska handverktyg, detta undantag med avseende på sladdlösa elektriska handverktyg ska tillämpas till och med den 31 december 2016.”

                           c)

                           Punkt 4 ska ersättas med följande:
                           ”4.   När det gäller knappceller för hörapparater ska kommissionen bevaka det undantag som avses i punkt 2 och senast den 1 oktober 2014 rapportera till Europaparlamentet och rådet om tillgången på sådana knappceller för hörapparater som stämmer överens med punkt 1 a. Om det är motiverat med hänsyn till att tillgången på knappceller för hörapparater som stämmer överens med punkt 1 a är otillräcklig, ska kommissionen låta sin rapport åtföljas av ett lämpligt förslag om förlängning av undantaget för knappceller för hörapparater som avses i punkt 2.”

               2.

               Artikel 6.2 ska ersättas med följande:
               ”2.   Batterier och ackumulatorer som inte uppfyller kraven i detta direktiv, men som lagligen har släppts ut på marknaden före den dag då respektive förbud i artikel 4 ska börja tillämpas, får saluföras till dess lagren är slut.”

               3.

               Artikel 10.4 ska ersättas med följande:
               ”4.   Kommissionen får genom genomförandeakter fastställa övergångsbestämmelser för att hantera svårigheter som en medlemsstat ställs inför när det gäller att uppfylla kraven i punkt 2 på grund av särskilda nationella förhållanden. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 24.2.
               För att säkerställa enhetlig tillämpning av denna artikel ska kommissionen genom genomförandeakter senast den 26 september 2007 fastställa en gemensam metod för beräkningen av den årliga försäljningen av bärbara batterier och ackumulatorer till slutanvändarna. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 24.2.”

               4.

               Artikel 11 ska ersättas med följande:
               ”Artikel 11
               Avlägsnande av förbrukade batterier och ackumulatorer
               Medlemsstaterna ska se till att tillverkare utformar apparater på ett sådant sätt att förbrukade batterier och ackumulatorer lätt kan avlägsnas. Om de inte lätt kan avlägsnas av slutanvändaren ska medlemsstaterna se till att tillverkarna ger apparaterna en sådan utformning att förbrukade batterier och ackumulatorer lätt kan avlägsnas av behöriga fackmän som är oberoende av tillverkaren. Alla apparater som innehåller batterier och ackumulatorer ska åtföljas av en bruksanvisning som visar hur dessa batterier och ackumulatorer kan tas ut på ett säkert sätt antingen av slutanvändaren eller av behöriga fackmän som är oberoende av tillverkaren. Bruksanvisningen ska, i förekommande fall, också upplysa slutanvändaren om vilken typ av batteri eller ackumulator som apparaten innehåller.
               Bestämmelserna som anges i första stycket ska inte tillämpas om kontinuerlig strömförsörjning är nödvändig av skäl som rör säkerhet, prestanda, medicinska hänsyn eller dataintegritet och detta förutsätter en fast koppling mellan batteriet eller ackumulatorn och apparaten.”

               5.

               Artikel 12.6 ska ersättas med följande:
               ”6.   Kommissionen ska, genom genomförandeakter, senast den 26 mars 2010 anta närmare bestämmelser om beräkningen av återvinningsgraden. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 24.2.”

               6.

               Artikel 12.7 ska utgå.

               7.

               Artikel 15.3 ska ersättas med följande:
               ”3.   Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 23a med avseende på fastställande av närmare bestämmelser som kompletterar de bestämmelser som avses i punkt 2 i denna artikel, särskilt kriterier för bedömning av motsvarande förhållanden i enlighet med vad som där avses.”

               8.

               Artikel 17 ska ersättas med följande:
               ”Artikel 17
               Registrering
               Medlemsstaterna ska se till att varje producent är registrerad. Registreringen ska omfattas av samma formföreskrifter i varje medlemsstat i enlighet med bilaga IV.”

               9.

               Artikel 18.2 ska ersättas med följande:
               ”2.   Medlemsstaterna ska offentliggöra de förslag till undantagsåtgärder som avses i punkt 1 liksom skälen till att föreslå dem och ska anmäla dem till kommissionen och övriga medlemsstater.”

               10.

               Artikel 21 ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 2 ska ersättas med följande:
                           ”2.   Medlemsstaterna ska se till att kapaciteten hos alla bärbara batterier och bilbatterier anges på produkterna på ett synligt, lättläst och outplånligt sätt senast den 26 september 2009. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 23a om fastställande av närmare bestämmelser som kompletterar detta krav, däribland harmoniserade metoder för fastställande av kapacitet och lämplig användning senast den 26 mars 2009.”

                           b)

                           Punkt 7 ska ersättas med följande:
                           ”7.   Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 23a för att bevilja undantag från de märkningskrav som fastställs i denna artikel. Som ett led i förberedelserna inför sådana delegerade akter ska kommissionen samråda med berörda aktörer, särskilt producenter, personer som arbetar med insamling, återvinning och behandling, miljö- och konsumentorganisationer och arbetstagarorganisationer.”

               11.

               Artikel 22.2 ska ersättas med följande:
               ”2.   Rapporterna ska upprättas på grundval av ett frågeformulär eller en förlaga. Kommissionen ska, genom genomförandeakter, fastställa frågeformuläret eller förlagan för dessa rapporter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 24.2. Frågeformuläret eller förlagan ska skickas till medlemsstaterna sex månader innan den första rapporteringsperioden inleds.”

               12.

               Följande artikel ska läggas till:
               ”Artikel 23a
               Utövande av delegering
               1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
               2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 15.3, 21.2 och 21.7 ska ges till kommissionen för en period av fem år från och med den 30 december 2013. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden av fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.
               3.   Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 15.3, 21.2 och 21.7 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
               4.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
               5.   En delegerad akt som antas enligt artiklarna 15.3, 21.2 och 21.7 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.”

               13.

               Artikel 24 ska ersättas med följande:
               ”Artikel 24
               Kommittéförfarande
               1.   Kommissionen ska biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 39 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG (8). Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (9).
               2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
               Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.

                  (8)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (EUT L 312, 22.11.2008, s. 3)."

                  (9)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).”"

               14.

               Följande bilaga ska läggas till:

                  ”BILAGA IV
                  Formföreskrifter för registrering
                  1.   Registreringskrav
                  Registrering av producenter av batterier och ackumulatorer ska ske elektroniskt eller i pappersform hos de nationella myndigheter eller hos de nationella producentorganisationer som godkänts av medlemsstaterna (nedan kallade registreringsorgan).
                  Registreringsförfarandet kan vara en del av ett annat registreringsförfarande från producentens sida.
                  Producenter av batterier och ackumulatorer behöver bara registrera sig en gång i en medlemsstat där de yrkesmässigt släpper ut batterier och ackumulatorer på medlemsstatens marknad för första gången, och de ska få ett registreringsnummer vid registreringen.
                  2.   Information som tillverkarna ska tillhandahålla
                  Producenter av batterier och ackumulatorer ska lämna följande information till registreringsorganen:

                              i)

                              Producentens namn och eventuella varumärken som producenten använder i medlemsstaten.

                              ii)

                              Producentens adress(er): postnummer och ort, gatunamn och -nummer, land, webbadress, telefonnummer samt, i förekommande fall, en kontaktperson hos producenten, faxnummer och e-postadress.

                              iii)

                              Angivelse av vilken typ av batterier och ackumulatorer som producenten släpper ut på marknaden: bärbara batterier och ackumulatorer, industribatterier och -ackumulatorer eller bilbatterier och -ackumulatorer.

                              iv)

                              Information om hur tillverkaren uppfyller sina åligganden: genom ett individuellt eller kollektivt system.

                              v)

                              Dag för ansökan om registrering.

                              vi)

                              Producentens nationella identifieringskod, inklusive producentens europeiska skattenummer eller nationella skattenummer (inte obligatoriskt).

                              vii)

                              Förklaring om den lämnade informationens sanningsenlighet.

                        Vid den registrering som avses i punkt 1 andra stycket behöver producenterna av batterier och ackumulatorer inte lämna annan information än den som anges i punkt 2 i–vii.
                  3.   Registreringsavgifter
                  Registreringsorgan får bara ta ut registreringsavgifter om de är kostnadsbaserade och proportionella.
                  Registreringsorgan som tar ut registreringsavgifter ska informera den behöriga nationella myndigheten om vilken kostnadsberäkning avgiften baseras på.
                  4.   Ändring av registreringsuppgifter
                  Medlemsstaterna ska se till att producenterna, om de uppgifter som de har lämnat i enlighet med punkt 2 i–vii ändras, underrättar det berörda registreringsorganet om detta inom en månad efter ändringen.
                  5.   Avregistrering
                  Om en producent upphör att vara producent i en medlemsstat ska vederbörande avregistreras genom att underrätta det berörda registreringsorganet om detta.”

         Artikel 2
   Upphävande av kommissionens beslut 2009/603/EG
   Kommissionens beslut 2009/603/EG (10) ska upphöra att gälla med verkan från och med den 1 juli 2015.
   Artikel 3
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artikel 1 i detta direktiv senast den 1 juli 2015. De ska genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen.
   2.   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   3.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i den nationella lagstiftningen som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 4
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 5
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 20 november 2013.

            På Europaparlamentets vägnar

         M. SCHULZ

            Ordförande

            På rådets vägnar

         V. LEŠKEVIČIUS

            Ordförande

      (1)  EUT C 229, 31.7.2012, s. 140.

      (2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 10 oktober 2013 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 15 november 2013.

      (3)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/66/EG av den 6 september 2006 om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och om upphävande av direktiv 91/157/EEG (EUT L 266, 26.9.2006, s. 1).

      (4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/19/EU av den 4 juli 2012 om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE) (EUT L 197, 24.7.2012, s. 38).

      (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

      (6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/12/EG av den 5 april 2006 om avfall (EUT L 114, 27.4.2006, s. 9).

      (7)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (EUT L 312, 22.11.2008, s. 3).

      (10)  Kommissionens beslut 2009/603/EG av den 5 augusti 2009 om fastställande av registreringskrav för producenter av batterier och ackumulatorer i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/66/EG (EUT L 206, 8.8.2009, s. 13).


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/95/EG av den 22 oktober 2008 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (kodifierad version) (Text av betydelse för EES)

text:
               8.11.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 299/25

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2008/95/EG
   av den 22 oktober 2008
   om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar
   (kodifierad version)
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Rådets direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (3) har ändrats (4) med avseende på innehållet. För att skapa klarhet och överskådlighet bör det direktivet kodifieras.

               (2)

               Den lagstiftning om varumärken som gällde i medlemsstaterna innan direktiv 89/104/EEG trädde i kraft innehöll olikheter som kunde hindra den fria rörligheten för varor och det fria utbytet av tjänster samt snedvrida konkurrensförhållandena på den gemensamma marknaden. Med tanke på den inre marknadens funktion var det därför nödvändigt att närma medlemsstaternas lagar till varandra.

               (3)

               Det är viktigt att inte förbise de lösningar och fördelar som gemenskapens varumärkessystem kan erbjuda företag som önskar förvärva varumärken.

               (4)

               Det förefaller inte nödvändigt att genomföra ett fullständigt närmande av medlemsstaternas lagstiftning om varumärken. Det är tillräckligt att begränsa tillnärmningen till de nationella rättsliga bestämmelser som mest direkt påverkar den inre marknadens funktion.

               (5)

               Detta direktiv bör inte frånta medlemsstaterna deras rätt att fortsätta skydda sådana varumärken som förvärvats genom användning, utan bör behandla dem endast med avseende på förhållandet mellan dem och sådana varumärken som förvärvats genom registrering.

               (6)

               Medlemsstaterna bör också förbli fria att fastställa procedurregler för registrering, upphävande och ogiltighet av varumärken som förvärvats genom registrering. De kan t.ex. bestämma sättet för varumärkesregistrering och ogiltighetsförklaring, bestämma om äldre rättigheter ska åberopas antingen vid registrerings- eller ogiltighetsförfarandet eller i båda förfarandena samt, i det fall de tillåter att äldre rättigheter åberopas i registreringsförfarandet, använda sig av ett invändningsförfarande eller ett obligatoriskt granskningsförfarande eller båda. Medlemsstaterna bör även fortsättningsvis få bestämma vilka konsekvenser som upphävande eller ogiltighetsförklaring av varumärken ska få.

               (7)

               Detta direktiv bör inte utesluta att varumärken underkastas andra rättsliga bestämmelser än de varumärkesrättsliga bestämmelser som finns i medlemsstaterna, t.ex. bestämmelser om illojal konkurrens, skadeståndsansvar eller konsumentskydd.

               (8)

               För att uppnå det mål som tillnärmningen av de rättsliga bestämmelserna syftar till krävs att villkoren för erhållande och vidmakthållande av ett registrerat varumärke är i princip identiska i de olika medlemsstaterna. Det är därför nödvändigt att upprätta en lista med exempel på tecken som kan utgöra varumärken, under förutsättning att sådana tecken kan särskilja ett företags varor eller tjänster från ett annat företags. Grunderna för att vägra registrering eller för ogiltighet avseende själva varumärket, t.ex. frånvaro av särskiljande egenskaper, eller avseende konflikter mellan varumärket och äldre rättigheter bör anges på ett uttömmande sätt, även om vissa av grunderna är valfria för medlemsstaterna som därför kan bibehålla eller införa dessa grunder i sina lagstiftningar. Medlemsstaterna bör i sina respektive lagstiftningar kunna bibehålla eller införa registreringshinder eller ogiltighetsgrunder som är kopplade till villkor för att erhålla eller vidmakthålla ett varumärke vilka inte berörs av någon bestämmelse om närmande, t.ex. rörande märkesinnehavaren, förnyelse av varumärket eller avgiftsregler, eller villkor som har samband med bristande iakttagande av procedurbestämmelser.

               (9)

               För att minska det totala antalet registrerade och skyddade varumärken inom gemenskapen och därmed antalet tvister dem emellan är det av vikt att registrerade varumärken faktiskt används och att de upphävs om så inte är fallet. Det är nödvändigt att se till att ett varumärke inte kan ogiltigförklaras på grund av att ett äldre men inte använt varumärke redan finns, medan medlemsstaterna har full frihet att tillämpa samma princip vid registrering av ett varumärke eller att säkerställa att ett varumärke inte med framgång kan åberopas i ett mål om intrång om det efter invändning av en part slås fast att varumärket kan upphävas. I alla dessa fall tillkommer det medlemsstaterna själva att bestämma tillämpliga procedurregler.

               (10)

               För att underlätta den fria rörligheten för varor och tjänster är det av avgörande betydelse att säkerställa att registrerade varumärken har samma rättsliga skydd i alla medlemsstaterna. Detta förhållande får emellertid inte hindra medlemsstaterna från att efter eget bedömande ge ett omfattande skydd åt sådana varumärken som är kända.

               (11)

               Det skydd som följer av det registrerade varumärket, vars funktion framför allt är att garantera att varumärket anger ursprunget, bör vara absolut när det råder identitet mellan märket och tecknet och varorna eller tjänsterna. Skyddet bör också gälla vid likhet mellan märket och tecknet och varorna eller tjänsterna. Det är nödvändigt att tolka begreppet likhet mot bakgrund av risken för förväxling. Grundförutsättningen för skyddet bör vara att det finns en risk för förväxling och denna måste bedömas mot bakgrund av flera faktorer, särskilt i hur hög grad märket är känt på marknaden, den association som det använda eller registrerade märket framkallar, graden av likhet mellan märket och tecknet samt mellan de ifrågavarande varorna eller tjänsterna. Formerna för fastslående av risk för förväxling och framför allt bevisbördan bör regleras av nationella procedurregler som inte bör beröras av detta direktiv.

               (12)

               Av hänsyn till rättssäkerheten, men utan att i orimlig grad skada de intressen som innehavaren av ett äldre märke har, är det viktigt att säkerställa att denne inte längre får begära ogiltighetsförklaring samt att han inte får motsätta sig användningen av ett varumärke som är yngre än hans eget och som han i vetskap därom har tillåtit användning av under en längre tid, om inte ansökan om registrering av det yngre varumärket gjorts i ond tro.

               (13)

               Alla medlemsstaterna är bundna av Pariskonventionen för industriellt rättsskydd. Det är nödvändigt att detta direktivs bestämmelser helt överensstämmer med bestämmelserna i den konventionen. De av medlemsstaternas skyldigheter som är en följd av konventionen bör inte beröras av detta direktiv. Där så är lämpligt bör artikel 307 andra stycket i fördraget tillämpas.

               (14)

               Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller den tidsfrist för införlivande i nationell lagstiftning av direktiv 89/104/EEG som anges i bilaga I del B.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Räckvidd
   Detta direktiv ska tillämpas för varumärken avseende varor eller tjänster vilka i en medlemsstat är föremål för registrering eller ansökan om registrering som individuellt varumärke, kollektivmärke eller garanti- eller kontrollmärke, eller vilka är föremål för registrering eller ansökan om registrering hos Benelux byrå för immateriell äganderätt eller föremål för en internationell registrering med rättsverkan i en medlemsstat.
   Artikel 2
   Tecken som kan utgöra ett varumärke
   Ett varumärke kan utgöras av alla tecken som kan återges grafiskt, särskilt ord, inbegripet personnamn, figurer, bokstäver, siffror, formen på en vara eller dess förpackning, förutsatt att tecknen i fråga kan särskilja ett företags varor eller tjänster från andra företags.
   Artikel 3
   Registreringshinder eller ogiltighetsgrunder
   1.   Följande tecken och varumärken får inte registreras och om registrering har skett ska de kunna ogiltigförklaras:

               a)

               Tecken som inte kan utgöra ett varumärke.

               b)

               Varumärken som saknar särskiljningsförmåga.

               c)

               Varumärken som endast består av tecken eller upplysningar vilka i handeln visar varornas eller tjänsternas art, kvalitet, kvantitet, avsedda användning, värde, geografiska ursprung, tiden för deras framställande eller andra egenskaper hos varorna eller tjänsterna.

               d)

               Varumärken som endast består av tecken eller upplysningar vilka i det dagliga språkbruket eller enligt branschens vedertagna handelsbruk kommit att bli en sedvanlig beteckning för varan eller tjänsten.

               e)

               Tecken som endast består av

                           i)

                           en form som följer av varans art,

                           ii)

                           en form på en vara som krävs för att uppnå ett tekniskt resultat,

                           iii)

                           en form som ger varan ett betydande värde.

               f)

               Varumärken som strider mot allmän ordning eller mot allmänna moralbegrepp.

               g)

               Varumärken som är ägnade att vilseleda allmänheten t.ex. med avseende på varans eller tjänstens art, kvalitet eller geografiska ursprung.

               h)

               Varumärken som inte har godkänts av behöriga myndigheter och som ska vägras registrering eller ogiltigförklaras i enlighet med artikel 6b i Pariskonventionen för industriellt rättsskydd, nedan kallad Pariskonventionen.

         2.   En medlemsstat får bestämma att ett varumärke inte ska registreras eller, om det redan är registrerat, att det ska kunna förklaras ogiltigt i följande fall:

               a)

               Om användningen av varumärket kan förbjudas med stöd av andra lagbestämmelser än medlemsstatens eller gemenskapens varumärkeslagstiftning.

               b)

               Om varumärket omfattar ett tecken av högt symbolvärde, särskilt en religiös symbol.

               c)

               Om varumärket innehåller andra tecken, emblem eller vapen än de som nämns i artikel 6b i Pariskonventionen, och som är av allmänt intresse, under förutsättning att vederbörande myndigheter inte givit tillstånd till dess registrering i enlighet med medlemsstatens lagstiftning.

               d)

               Om ansökan om registrering av varumärket gjorts i ond tro av den sökande.

         3.   Ett varumärke ska inte vägras registrering eller ogiltigförklaras med stöd av punkt 1 b, c eller d, om det före tidpunkten för registreringsansökan och som en följd av det bruk som har gjorts av det har förvärvat särskiljningsförmåga. En medlemsstat får dessutom besluta att denna bestämmelse ska gälla även då särskiljningsförmågan har förvärvats efter tidpunkten för registreringsansökan eller tidpunkten för registreringen.
   4.   En medlemsstat får med avsteg från punkterna 1, 2 och 3 bestämma att registreringshinder eller grunder för ogiltighetsförklaring gällande i den staten före ikraftträdandet av de bestämmelser som var nödvändiga för att följa direktiv 89/104/EEG ska gälla för ansökan om varumärke som gjorts före den tidpunkten.
   Artikel 4
   Ytterligare registreringshinder eller ogiltighetsgrunder med avseende på konflikter med äldre rättigheter
   1.   Ett varumärke ska inte registreras eller ska, om det är registrerat, kunna ogiltigförklaras

               a)

               om det är identiskt med ett äldre varumärke och de varor eller tjänster som varumärket har ansökts eller registrerats för är identiska med de varor eller tjänster för vilka det äldre varumärket är skyddat,

               b)

               om det på grund av sin identitet eller likhet med det äldre varumärket och identiteten eller likheten mellan de varor eller tjänster som täcks av varumärkena föreligger en risk att allmänheten förväxlar dem, inbegripet risken för att varumärket associeras med det äldre varumärket.

         2.   Med äldre varumärken i punkt 1 avses

               a)

               följande kategorier av varumärken för vilka ansökan om registrering gjorts tidigare än ansökan om registrering av varumärket i fråga, med vederbörlig hänsyn tagen till de anspråk som kan göras på företrädesrätt för dessa varumärken, nämligen

                           i)

                           gemenskapsvarumärken,

                           ii)

                           varumärken som har registrerats i medlemsstat eller, vad avser Belgien, Luxemburg eller Nederländerna, hos Benelux byrå för immateriell äganderätt,

                           iii)

                           varumärken som blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i medlemsstaten i fråga,

               b)

               gemenskapsvarumärken som i enlighet med rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken (5) gör befogat anspråk på anciennitet gentemot ett varumärke i led a ii och iii även om det senare varumärket inte har vidmakthållits eller innehavaren inte förnyat registreringen,

               c)

               ansökan om varumärken nämnda i leden a och b under förutsättning av deras registrering,

               d)

               varumärken som, vid tidpunkten för ansökan om registrering eller, i förekommande fall, vid tidpunkten för begäran om företrädesrätt med avseende på ansökan om registrering av varumärket, är välkända i en medlemsstat, i den betydelse som ges ordet ”välkänt” i artikel 6a i Pariskonventionen.

         3.   Ett varumärke ska inte registreras eller ska, om det är registrerat, kunna ogiltigförklaras om det är identiskt med, eller liknar ett äldre gemenskapsvarumärke enligt punkt 2, och det avses bli registrerat för eller har registrerats för varor eller tjänster som inte liknar dem för vilka det äldre gemenskapsvarumärket är registrerat, om det äldre gemenskapsvarumärket är känt i gemenskapen och användningen av det yngre varumärket utan skälig anledning skulle dra otillbörlig fördel av eller vara till förfång för det äldre gemenskapsvarumärkets särskiljningsförmåga eller renommé.
   4.   Vidare får en medlemsstat besluta att ett varumärke inte ska registreras eller, om det är registrerat, ska kunna ogiltigförklaras i följande fall:

               a)

               Om varumärket är identiskt med, eller liknar ett äldre nationellt varumärke enligt punkt 2 och det avses bli registrerat för eller redan har registrerats för varor och tjänster som inte liknar dem för vilka det äldre varumärket är registrerat, om det äldre varumärket är känt i medlemsstaten i fråga och användningen av det yngre varumärket utan skälig anledning skulle dra otillbörlig fördel av eller vara till förfång för det äldre varumärkets särskiljningsförmåga eller renommé.

               b)

               Om rätten till ett oregistrerat varumärke eller till ett annat i förvärvsverksamhet använt tecken har förvärvats före tidpunkten för ansökan om registrering av det yngre märket eller före tidpunkten för den företrädesrätt som åberopats till stöd för ansökan om registrering av det yngre märket och om det oregistrerade varumärket eller tecknet ger innehavaren rätt att förbjuda användningen av det yngre varumärket.

               c)

               Om användningen av ett varumärke får förbjudas med stöd av en annan äldre rättighet än de rättigheter som avses i punkt 2 och led b i den här punkten och särskilt

                           i)

                           rätten till ett namn,

                           ii)

                           rätten till egen bild,

                           iii)

                           en upphovsrätt,

                           iv)

                           en industriell rättighet.

               d)

               Om varumärket är identiskt med eller liknar ett äldre kollektivmärke till vilket var knutet en rätt som gått ut högst tre år före tidpunkten för ansökan.

               e)

               Om varumärket är identiskt med eller liknar ett äldre garanti- eller kontrollmärke till vilket var knutet en rätt som gått ut inom en tid som fastställts av medlemsstaten i fråga före tidpunkten för ansökan.

               f)

               Om varumärket är identiskt med eller liknar ett äldre varumärke som registrerats för identiska eller liknande varor och tjänster och till vilka var knutna en rätt som på grund av bristande förnyelse har upphört högst två år före ansökan, förutsatt att innehavaren av det äldre varumärket inte gett sitt tillstånd till registreringen av det yngre varumärket eller inte använt sitt varumärke.

               g)

               Om varumärket kan förväxlas med ett märke som användes i utlandet vid tidpunkten för ansökan och som fortfarande används där, under förutsättning att sökande vid tidpunkten för ansökan var i ont uppsåt.

         5.   Medlemsstaterna får om det är lämpligt tillåta att varumärket inte ska vägras registrering eller ogiltigförklaras om innehavaren av det äldre varumärket eller den äldre rättigheten ger sitt medgivande till registreringen av det yngre varumärket.
   6.   En medlemsstat kan med avvikelse från punkterna 1–5 bestämma att de registreringshinder eller ogiltighetsgrunder som gällde i den staten före ikraftträdandet av de bestämmelser som var nödvändiga för att följa direktiv 89/104/EEG ska gälla för varumärken för vilka ansökan gjorts före den tidpunkten.
   Artikel 5
   Rättigheter som är knutna till ett varumärke
   1.   Det registrerade varumärket ger innehavaren en ensamrätt. Innehavaren har rätt att förhindra tredje man, som inte har hans tillstånd, att i näringsverksamhet använda

               a)

               tecken som är identiska med varumärket med avseende på de varor och tjänster som är identiska med dem för vilka varumärket är registrerat,

               b)

               tecken som på grund av sin identitet eller likhet med varumärket och identiteten eller likheten hos de varor och tjänster som täcks av varumärket och tecknet kan leda till förväxling hos allmänheten, inbegripet risken för association mellan tecknet och varumärket.

         2.   En medlemsstat får också besluta att innehavaren ska ha rätt att förhindra tredje man, som inte har hans tillstånd, från att i näringsverksamhet använda ett tecken som är identiskt med eller liknar varumärket med avseende på varor och tjänster av annan art än dem för vilka varumärket är registrerat, om detta är känt i den medlemsstaten och om användningen av tecknet utan skälig anledning drar otillbörlig fördel av eller är till förfång för varumärkets särskiljningsförmåga eller renommé.
   3.   Om villkoren i punkterna 1 och 2 är uppfyllda får bl.a. följande förbjudas:

               a)

               Att anbringa tecknet på varor eller deras förpackning.

               b)

               Att utbjuda varor till försäljning, marknadsföra dem eller lagra dem för dessa ändamål eller utbjuda eller tillhandahålla tjänster under tecknet.

               c)

               Att importera eller exportera varor under tecknet.

               d)

               Att använda tecknet på affärshandlingar och i reklam.

         4.   Om en medlemsstats bestämmelser inte gjorde det möjligt att förbjuda användningen av ett tecken enligt vad som nämns i punkt 1 b eller 2 före ikraftträdandet av de bestämmelser som var nödvändiga för att följa direktiv 89/104/EEG, kan den fortsatta användningen av tecknet inte förhindras med stöd av de rättigheter som är knutna till varumärket.
   5.   Punkterna 1–4 ska inte beröra en medlemsstats bestämmelser om skydd mot användning av ett tecken för annat ändamål än att särskilja varor eller tjänster, om användning av tecknet i fråga utan skälig anledning drar otillbörlig fördel av eller är till förfång för varumärkets särskiljningsförmåga eller renommé.
   Artikel 6
   Begränsningar av ett varumärkes rättsverkan
   1.   Varumärket ger inte innehavaren rätt att förhindra tredje man att i näringsverksamhet använda

               a)

               sitt eget namn eller sin egen adress,

               b)

               uppgifter om varornas eller tjänsternas art, kvalitet, kvantitet, avsedda ändamål, värde, geografiska ursprung, tidpunkten för framställandet eller andra egenskaper,

               c)

               varumärket om det är nödvändigt för att ange en varas eller tjänsts avsedda ändamål, särskilt som tillbehör eller reservdel,

         förutsatt att tredje man handlar i enlighet med god affärssed.
   2.   Varumärket ger inte innehavaren rätt att förbjuda tredje man att i näringsverksamhet använda en äldre rättighet som endast gäller i ett avgränsat geografiskt område om rättigheten erkänns av den ifrågavarande medlemsstatens lagstiftning samt används inom gränserna för det territorium i vilket den är erkänd.
   Artikel 7
   Konsumtion av de rättigheter som är knutna till ett varumärke
   1.   Ett varumärke ger inte innehavaren rätt att förbjuda användningen av varumärket för varor som av innehavaren eller med hans samtycke har förts ut på marknaden under varumärket inom gemenskapen.
   2.   Punkt 1 ska inte gälla när innehavaren har skälig grund att motsätta sig fortsatt marknadsföring av varorna, särskilt när varornas beskaffenhet har förändrats eller försämrats efter att de har förts ut på marknaden.
   Artikel 8
   Licens
   1.   Licens för ett varumärke får ges för en del eller alla de varor eller tjänster för vilka det är registrerat samt för hela eller del av medlemsstatens territorium. En licens får vara exklusiv eller icke-exklusiv.
   2.   Innehavaren av ett varumärke får åberopa de till varumärket knutna rättigheterna gentemot en licenstagare som överträder en bestämmelse i licensavtalet med avseende på

               a)

               licensens giltighetstid,

               b)

               den av registreringen skyddade formen under vilket varumärket får användas,

               c)

               arten av de varor eller tjänster för vilka licensen är utfärdad,

               d)

               området inom vilket varumärket får användas, eller

               e)

               kvaliteten på de av licenstagaren tillverkade varorna eller tillhandahållna tjänsterna.

         Artikel 9
   Rättighetsförlust till följd av passivitet
   1.   Om innehavaren av ett äldre varumärke som avses i artikel 4.2 har funnit sig i att ett yngre varumärke, som är registrerat i en medlemsstat, har använts i medlemsstaten under fem år i följd och han har varit medveten om det, har han inte längre rätt att med åberopande av det äldre varumärket begära att det yngre varumärket ska ogiltigförklaras eller motsätta sig att det används med avseende på de varor eller tjänster för vilka det har brukats, förutsatt att ansökan om registrering av det yngre varumärket inte har gjorts i ond tro.
   2.   En medlemsstat får bestämma att punkt 1 även ska tillämpas på innehavaren av ett äldre varumärke som avses i artikel 4.4 a eller annan äldre rättighet som avses i artikel 4.4 b eller c.
   3.   I de fall som nämns i punkterna 1 och 2 har innehavaren av ett yngre registrerat varumärke inte rätt att motsätta sig användningen av den äldre rättigheten, även om den inte längre kan åberopas gentemot det yngre varumärket.
   Artikel 10
   Bruk av varumärken
   1.   Om innehavaren av varumärket inte inom fem år efter det att registreringsförfarandet avslutats har gjort verkligt bruk av varumärket i medlemsstaten för de varor eller tjänster för vilka det registrerats, eller om sådant bruk inte skett under fem år i följd, ska varumärket bli föremål för de sanktioner som bestäms i detta direktiv, under förutsättning att det inte finns giltiga skäl till att varumärket inte använts.
   Även följande utgör bruk enligt första stycket:

               a)

               Användning av varumärket i en form som skiljer sig i detaljer vilka inte förändrar märkets särskiljande egenskaper så som det registrerats.

               b)

               Anbringandet i medlemsstaten i fråga av varumärket på varor eller deras emballage endast för exportändamål.

         2.   Varje användning av ett varumärke med tillstånd av innehavaren eller som utövas av en person som är behörig att använda kollektiv-, garanti- eller kontrollmärke ska anses utgöra bruk av innehavaren.
   3.   Om ett varumärke registrerats före tidpunkten för ikraftträdandet i medlemsstaten i fråga av de bestämmelser som var nödvändiga för att följa direktiv 89/104/EEG gäller följande:

               a)

               Om en bestämmelse som gällde före tidpunkten i fråga föreskrev sanktioner mot ett varumärke som inte använts under en sammanhängande period ska den i punkt 1 första stycket nämnda femårsperioden anses ha börjat löpa vid samma tid som den redan påbörjade perioden under vilken varumärket inte använts.

               b)

               Om ingen bestämmelse om användning gällde före tidpunkten i fråga, ska de i punkt 1 första stycket nämnda femårsperioderna anses börja löpa tidigast från den tidpunkten.

         Artikel 11
   Rättsliga eller administrativa sanktioner vid bristande användning av ett varumärke
   1.   Ett varumärke får inte ogiltigförklaras med åberopande av att det står i konflikt med ett äldre varumärke om det sistnämnda inte uppfyller kraven på användning i artikel 10.1 och 10.2 eller, i förekommande fall, i artikel 10.3.
   2.   En medlemsstat får bestämma att registrering av ett varumärke inte får vägras med åberopande av att det står i konflikt med ett äldre varumärke, om det sistnämnda inte uppfyller kraven på användning i artikel 10.1 och 10.2 eller, i förekommande fall, i artikel 10.3.
   3.   Om ett genkäromål om upphävande av registrering görs, får en medlemsstat bestämma, utan hinder av tillämpningen av artikel 12, att ett varumärke inte med framgång kan åberopas i ett mål om intrång om det efter invändning från en part slås fast att varumärket kan upphävas i enlighet med artikel 12.1.
   4.   Om det äldre varumärket har använts endast för en del av de varor eller tjänster för vilka det registrerats, ska det vid tillämpning av punkterna 1, 2 och 3 anses vara registrerat endast för den delen av varorna eller tjänsterna.
   Artikel 12
   Grunder för upphävande
   1.   Ett varumärke ska kunna upphävas om det inom en sammanhängande femårsperiod utan giltiga skäl inte har tagits i faktiskt bruk i medlemsstaten i fråga för de varor eller tjänster för vilka det registrerats.
   Emellertid kan ingen kräva att varumärket ska upphävas om varumärket har tagits i verkligt bruk eller dess bruk återupptagits under tiden mellan utgången av femårsperioden och ansökan om upphävande.
   Om bruket av varumärket påbörjas eller återupptas inom en tremånadersperiod före ansökan om upphävande, och denna tremånadersperiod inleds tidigast vid utgången av den sammanhängande femårsperiod under vilken märket inte använts, ska emellertid användningen lämnas utan avseende om förberedelserna för att inleda eller återuppta den vidtogs först efter det att innehavaren fick kännedom om att en ansökan om upphävande kunde komma att göras.
   2.   Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1, ska ett varumärke också kunna bli föremål för upphävande om det, efter den dag då det registrerades,

               a)

               som ett resultat av innehavarens verksamhet eller passivitet, har blivit en allmän beteckning i handeln för en vara eller tjänst för vilket det är registrerat,

               b)

               som ett resultat av det bruk innehavaren gjort av varumärket eller den användning till vilken innehavaren gett sitt tillstånd med avseende på varorna eller tjänsterna för vilka det är registrerat, kan komma att vilseleda allmänheten, särskilt vad gäller varornas eller tjänsternas art, kvalitet eller geografiska ursprung.

         Artikel 13
   Registreringshinder eller grunder för upphävande eller ogiltighetsförklaring avseende endast en del av varorna eller tjänsterna
   I de fall då registreringshinder eller grunder för upphävande eller ogiltighetsförklaring föreligger endast för en del av de varor eller tjänster för vilka varumärket har ansökts eller registrerats, ska vägran att registrera, upphäva eller ogiltigförklara varumärket endast avse dessa varor eller tjänster.
   Artikel 14
   Beslut i efterhand om ogiltighetsförklaring eller upphävande av ett varumärke
   Om anciennitet för ett äldre varumärke som inte har vidmakthållits eller som inte förnyats åberopas för ett gemenskapsvarumärke, får det i efterhand beslutas om ogiltighetsförklaring eller upphävande av det äldre varumärket.
   Artikel 15
   Särskilda bestämmelser för kollektivmärken, garantimärken och kontrollmärken
   1.   Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4, får medlemsstater, vilkas bestämmelser tillåter registrering av kollektivmärken, garantimärken eller kontrollmärken, bestämma att sådana märken inte ska registreras, eller att de ska upphävas eller ogiltigförklaras, med stöd av ytterligare grunder än de som nämns i artiklarna 3 och 12 i de fall dessa märkens funktion kräver det.
   2.   Med avvikelse från artikel 3.1 c får en medlemsstat bestämma att tecken eller upplysningar, som i handeln kan ange varornas eller tjänsternas geografiska ursprung, får utgöra kollektivmärken, garantimärken eller kontrollmärken. Ett sådant märke ger inte innehavaren rätt att förbjuda tredje man att i näringsverksamhet använda sådana tecken eller upplysningar, förutsatt att han brukar dem i överensstämmelse med god affärssed. I synnerhet får ett sådant märke inte åberopas gentemot en tredje man som har rätt att använda ett geografiskt namn.
   Artikel 16
   Överlämnande av nationella bestämmelser
   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 17
   Upphävande
   Direktiv 89/104/EEG, ändrat genom det beslut som anges i bilaga I del A, ska upphöra att gälla, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter vad gäller den tidsfrist för införlivande i nationell lagstiftning av direktivet som anges i bilaga I del B.
   Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga II.
   Artikel 18
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 19
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 22 oktober 2008.

            På Europaparlamentets vägnar

         H.-G. PÖTTERING

            Ordförande

            På rådets vägnar

         J.-P. JOUYET

            Ordförande

      (1)  EUT C 161, 13.7.2007, s. 44.

      (2)  Europaparlamentets yttrande av den 19 juni 2007 (EUT C 146 E, 12.6.2008, s. 76) och rådets beslut av den 25 september 2008.

      (3)  EGT L 40, 11.2.1989, s. 1.

      (4)  Se bilaga I del A.

      (5)  EGT L 11, 14.1.1994, s. 1.

      BILAGA I
      DEL A
      Upphävt direktiv och ändringar av detta
      (som det hänvisas till i artikel 17)

                  Rådets direktiv 89/104/EEG

                  (EGT L 40, 11.2.1989, s. 1)

                  Rådets direktiv 92/10/EEG

                  (EGT L 6, 11.1.1992, s. 35)

            DEL B
      Tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning
      (som det hänvisas till i artikel 17)

                  Direktiv

                  Tidsfrist för införlivande

                  89/104/EEG

                  31 december 1992

      BILAGA II
      Jämförelsetabell

                  Direktiv 89/104/EEG

                  Detta direktiv

                  Artikel 1

                  Artikel 1

                  Artikel 2

                  Artikel 2

                  Artikel 3.1 a–d

                  Artikel 3.1 a–d

                  Artikel 3.1 e, inledning

                  Artikel 3.1 e, inledning

                  Artikel 3.1 e första strecksatsen

                  Artikel 3.1 e i

                  Artikel 3.1 e andra strecksatsen

                  Artikel 3.1 e ii

                  Artikel 3.1 e tredje strecksatsen

                  Artikel 3.1 e iii

                  Artikel 3.1 f, g och h

                  Artikel 3.1 f, g och h

                  Artikel 3.2, 3.3 och 3.4

                  Artikel 3.2, 3.3 och 3.4

                  Artikel 4

                  Artikel 4

                  Artikel 5

                  Artikel 5

                  Artikel 6

                  Artikel 6

                  Artikel 7

                  Artikel 7

                  Artikel 8

                  Artikel 8

                  Artikel 9

                  Artikel 9

                  Artikel 10.1

                  Artikel 10.1 första stycket

                  Artikel 10.2

                  Artikel 10.1 andra stycket

                  Artikel 10.3

                  Artikel 10.2

                  Artikel 10.4

                  Artikel 10.3

                  Artikel 11

                  Artikel 11

                  Artikel 12.1 första stycket

                  Artikel 12.1 första stycket

                  Artikel 12.1 andra stycket

                  Artikel 12.1 andra stycket

                  Artikel 12.1 tredje stycket

                  Artikel 12.1 tredje stycket

                  Artikel 12.2

                  Artikel 12.2

                  Artikel 13

                  Artikel 13

                  Artikel 14

                  Artikel 14

                  Artikel 15

                  Artikel 15

                  Artikel 16.1 och 16.2

                  —

                  Artikel 16.3

                  Artikel 16

                  —

                  Artikel 17

                  —

                  Artikel 18

                  Artikel 17

                  Artikel 19

                  —

                  Bilaga I

                  —

                  Bilaga II


Avis juridique important

|

31977L0096

Rådets direktiv 77/96/EEG av den 21 december 1976 om trikinkontroll (trichinella spiralis) vid import från tredje land av färskt kött av tamsvin

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 026 , 31/01/1977 s. 0067 - 0077 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 8 s. 0041  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 17 s. 0042  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 8 s. 0041  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 11 s. 0156  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 11 s. 0156

RÅDETS DIREKTIV av den 21 december 1976 om trikinkontroll (trichinella spiralis) vid import från tredje land av färskt kött av tamsvin (77/96/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 72/462/EEG av den 12 december 1972 om hälsoproblem och problem som rör veterinärbesiktning vid import från tredje land av nötkreatur, svin och färskt kött(1), senast ändrat genom direktiv 75/379/EEG(2), och särskilt artikel 21 i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochmed beaktande av följande:Rådet har i artikel 21 i direktiv 72/462/EEG fastställt att det skall utarbetas en metod och föreskrivas regler för hur förekomst av trikiner i färskt griskött skall upptäckas.Tillämpningen av direktiv 72/462/EEG kommer inte att få önskad effekt så länge som skillnader existerar mellan medlemsstaterna vad gäller de garantier som krävs för påvisande av trikiner vid import av färskt kött från tredje land. Det är därför nödvändigt att utarbeta ett gemensamt system på detta område.För att skydda konsumenternas hälsa är det nödvändigt att färskt svinkött systematiskt undersöks med effektiva metoder så att det kött som innehåller trikiner kan avlägsnas.När undersökningen utförs i det exporterande tredje landet, måste det ske i slakterier som uppfyller vissa krav och som har laboratorier med lämplig utrustning för analyser.För att skilja det kött som har undersökts från det som inte har undersökts är det nödvändigt att förse det kött som har undersökts med negativt resultat med en särskild stämpel.Det bör fastställas ett förfarande för nära och effektivt samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna i syfte att utvärdera om det är ändamålsenligt att tillåta anläggningar i tredje land att utföra denna undersökning eller att förarbeta det undersökta köttet. Det bör också finnas ett förfarande för att i takt med den tekniska utvecklingen och vunna erfarenheter anpassa de tekniska föreskrifterna särskilt vad gäller undersökningsmetoder, krav på laboratorier som genomför undersökningar, samt bestämmelser för stämpling av undersökt kött.Medlemsstaterna bör tillåtas att medge införsel av färskt kött som inte har underkastats en trikinkontroll i det exporterande tredje landet, under förutsättning att detta kött, antingen i det exporterande tredje landet eller i den medlemsstat som köttet är avsett för, genomgår frysbehandling som säkerställer att eventuella trikiner oskadliggörs. Denna behandling måste dock utföras enligt vissa väl definierade föreskrifter och i anläggningar som uppfyller vissa krav.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Vid tillämpningen av detta direktiv skall de definitioner som fastställs i direktiv 72/462/EEG tillämpas.Härutöver avses meda) färskt kött: färskt kött av tamsvin,b) undersökning: en undersökning för att upptäcka förekomst av trikiner i färskt köttArtikel 2 1. För att få tillträde till handeln inom gemenskapen skall färskt kött som kommer från tredje land och som innehåller skelettmuskulatur (tvärstrimmiga muskler) undersökas under en officiell veterinärs överinseende och ansvar.2. Undersökningen skall ske av hela slaktkroppen eller i annat fall på alla halva slaktkroppar, kvartskroppar eller styckningsdelar som skall importeras till gemenskapen och skall utföras i enlighet med en av de metoder som föreskrivs i bilaga 1.3. Undersökningen skall utföras i ett slakteri som är godkänt i enlighet med artikel 4 i direktiv 72/462/EEG i det exporterande landet och som har tillåtelse att utföra denna undersökning i enlighet med artikel 4 i det här direktivet.4. Undersökningen skall utföras innan kontrollmärkning enligt kapitel X i bilaga B till direktiv 72/462/EEG sker.5. Om det inte är möjligt att utföra undersökningen i det exporterande landet, kan den medlemsstat för vilket det färska köttet är avsett, tillåta import av köttet under förutsättning att undersökningen utförs på dess eget territorium på samma gång som sundhetskontroll enligt artikel 24.2 i direktiv 72/462/EEG utförs på ett kontrollställe enligt innebörden i artikel 27.1 b i det direktivet.6. a) Om resultatet av undersökningen är negativt, skall det färska köttet omedelbart efter undersökningen märkas enligt föreskrifterna i bilaga 3.b) Om märkningen sker med färg, skall ett färgämne enligt definitionen i artikel 17.3 i direktiv 72/462/EEG användas.Artikel 3 1. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 2, får den medlemsstat för vilken köttet är avsett medge undantag från bestämmelserna om undersökning av färskt kött från vissa tredje länder eller delar av sådana länder, under förutsättning att köttet är fryst i enlighet med föreskrifterna i bilaga 4.2. Denna frysbehandling skall utföras i en anläggning enligt artikel 4.1 som är belägen i det exporterande tredje landet.Frysbehandling i det exporterande tredje landet skall attesteras av den officiella veterinären på det sundhetsintyg som medföljer köttet och som utfärdas i enlighet med artikel 22.3 i direktiv 72/462/EEG.3. Om behandlingen inte har utförts i det exporterande tredje landet, skall den utföras vid ett kontrollställe enligt artikel 2.5.Frysbehandling i en medlemsstat skall attesteras av den officiella veterinären på de intyg som skall medfölja köttet i enlighet med artikel 25 i direktiv 72/462/EEG.Artikel 4 1. Tillstånd till ett slakteri att utföra undersökning och till en styckningsanläggning att stycka eller bena ur kött som har underkastats sådan undersökning, eller tillstånd till en anläggning att utföra den frysbehandling som avses i artikel 3, skall beviljas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 9. I tillägg till kraven i artikel 4 i direktiv 72/462/EEG, skall hänsyn tas till de garantier som givits med hänsyn till efterlevnad av föreskrifterna i detta direktiv och, när det gäller slakterier, till följande:a) Tillgång till lokaler och nödvändig apparatur som behövs för att utföra undersökningar.b) Kvalifikationerna hos den personal som är ansvarig för att utföra undersökningarna.Tillstånd skall beviljas ett slakteri eller en styckningsanläggning endast om den behöriga myndigheten i det berörda tredje landet officiellt har godkänt att slakteriet eller styckningsanläggningen kan uppfylla kraven i artikel 5 och i bilaga 3, när det gäller slakteriet dessutom att det har ett laboratorium vilket uppfyller kraven i bilaga 2, kapitel I och som kan uppfylla kraven i de övriga kapitlen i bilaga 2 och i bilaga 1.En anläggning kan endast erhålla tillstånd att utföra frysbehandling om den behöriga myndigheten i det berörda tredje landet officiellt har godkänt att anläggningen kan uppfylla kraven i bilaga 4.2. I den eller de förteckningar enligt artikel 4.4 i direktiv 72/462/EEG skall de anläggningar som har beviljats tillstånd enligt punkt 1 särskilt anges.Artikel 5 1. I de slakterier som har erhållit tillstånd i enlighet med artikel 4 skall de svin vars kött är avsett för gemenskapen slaktas i särskilda lokaler, eller om sådan möjlighet inte ges, vid andra tidpunkter, än de då svin slaktas vars kött inte är avsett för gemenskapen, om inte köttet av sådana svin är undersökt enligt samma förfarande.2. Styckning och urbening av kött som har undersökts med negativt resultat och som är avsett för gemenskapen måste utföras i styckningsanläggningar i enlighet med artikel 4.I dessa styckningsanläggningar skall styckning och urbening av sådant kött utföras i särskilda lokaler, eller om sådan möjlighet inte ges, vid andra tidpunkter än de då kött styckas eller benas ur som inte är avsett för gemenskapen, om inte köttet är undersökt enligt samma förfarande.Artikel 6 Vid de kontroller som skall utföras i tredje land enligt artikel 5 i direktiv 72/462/EEG skall man samtidigt kontrollera om föreskrifterna i detta direktiv tillämpas.Artikel 7 Medlemsstaterna skall utarbeta och till kommissionen överlämna en förteckning över de kontrollställen som avses i artikel 2.5 och där följande åtgärder kan vidtas:- Undersökning.- Frysbehandling enligt artikel 3.Medlemsstaterna skall säkerställa att dessa kontrollställen har tillgång till nödvändig utrustning för att utföra ovannämnda åtgärder.Artikel 8 Rådet skall på förslag av kommissionen före den 1 januari 1979 besluta om eventuella tillägg till de metoder som fastställs i bilaga 1.Artikel 9 1. När förfarandet i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden utan dröjsmål, antingen på eget initiativ eller på begäran av någon medlemsstat, hänskjuta ärendet till den Ständiga veterinärkommittén (i det följande benämnd "kommittén") som bildats genom rådets beslut den 15 oktober 1968.2. Inom kommittén skall medlemsstaternas röster vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med en majoritet av 41 röster.4. Kommissionen skall själv anta förslaget och genomföra det omedelbart om det inte strider mot kommitténs yttrande. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas.Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget har kommit det till handa skall kommissionen själv besluta att vidta de föreslagna åtgärderna och skall tillämpa dem omedelbart, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.Artikel 10 Artikel 9 skall gälla fram till den 21 juni 1981.Artikel 11 Medlemsstaterna skall senast den 1 januari 1979 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 12 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 21 december 1976.På rådets vägnarA. P. L. M. M. van der STEEOrdförande(1) EGT nr L 302, 31.12.1972, s. 28.(2) EGT nr L 172, 3.7.1975, s. 17.BILAGA 1 UNDERSÖKNINGSMETODER FÖR PÅVISANDE AV TRIKINER I. TRIKINOSKOPISK UNDERSÖKNING a) ApparaturEtt glödlampstrikiniskop med 50 gångers och 80 till 100 gångers förstoring.Ett kompressorium bestående av två glasplattor - varav en är uppdelad i lika stora fält - en liten krökt sax, en liten pincett, en kniv för uttagning av prover, små numrerade behållare för separat lagring av prov, en pipett, ett glas med ättiksyra och ett glas med kaliumhydroxidlösning för klarning av eventuella förkalkningar eller för att mjuka upp torkat kött.b) ProvtagningNär det gäller hela slaktkroppar, skall minst ett prov av en hasselnöts storlek tas från diafragmas två huvudmuskler vid övergången till den seniga delen.Om bara en av diafragmas huvudmuskler finns, skall ett prov av en hasselnöts storlek tas. I frånvaro av båda huvudmusklerna skall två prov av ungefär en hasselnöts storlek tas från diafragmas revbens- eller bröstbensparti eller, beroende på omständigheterna, från tung-, käk- eller bukmuskulaturen.När det gäller styckningsdelar av kött, tas tre prov som innehåller så lite fett som möjligt, om möjligt av en hasselnöts storlek, från skelettmuskulaturen och dessa prov skall tas från olika ställen så nära ben eller senor som möjligt.c) MetodNär det gäller hela slaktkroppar då båda huvudmusklerna i diafragma finns, skall den person som företar trikinkontrollen skära ut 7 bitar ur vart och ett av ovannämnda prov, dvs. 14 bitar sammanlagt, eller om det bara finns en huvudmuskel i diafragma 14 bitar av en havrekärnas storlek från olika ställen och företrädesvis i övergången från den muskulära till den seniga delen, och därefter pressa samman dem mellan glasplattorna så att vanlig tryckt skrift kan läsas genom preparatet. Om de köttprover som skall undersökas är torra och gamla skall de mjukas upp i en blandning bestående av en del kaliumhydroxidlösning och två delar vatten i 10 till 20 minuter innan de pressas.Om, när det gäller hela slaktkroppar, prov måste tas från diafragmas revbens- eller bröstbensdel, eller från tung-, käk- eller bukmuskulaturen, så skall 14 bitar av en havrekärnas storlek skäras ut från varje prov, dvs. sammanlagt 28 bitar.Den person som företar undersökningen skall skära fyra bitar av en havrekärnas storlek från varje prov som har tagits från styckningsdelar av kött, dvs. sammanlagt 12 bitar.Den trikiniskopiska undersökningen måste utföras på ett sånt sätt att varje preparat studeras långsamt och noggrant. Om den trikinoskopiska undersökningen avslöjar misstänkta områden vars natur inte bestämt kan fastslås ens genom trikinoskopets kraftigaste förstoring, skall dessa områden undersökas i mikroskop.Den mikroskopiska undersökningen skall utföras så att varje preparat studeras långsamt och noggrant i 30 40 gångers förstoring.Om det föreligger tvivel om resultatet skall undersökningen fortsättas med ytterligare prover och preparat, om nödvändigt med hjälp av kraftigare förstoring, tills fullständig information har erhållits. Den trikinoskopiska undersökningen måste utföras i minst tre minuter.Den trikinoskopiska undersökningen måste utföras i minst sex minuter om det gäller ersättningsprover som har tagits från diafragmas revbens- eller bröstbensdel, tung-, käk- eller bukmuskulaturen.Den minimitid som föreskrivs för undersökningen inkluderar inte den tid som går åt för provtagning och för framställning av preparaten.Som regel bör den person som utför den trikiniskopiska undersökningen inte kontrollera mer än 840 bitar om dagen, undantagsvis kan han dock kontrollera upp till 1050 bitar per dag.II. DIGESTIONSMETODEN a) Apparatur och materiel- kniv för provtagning,- små numrerade behållare med lock för att lagra prov, om nödvändigt tills förnyad undersökning sker,- inkubatorskåp,- en 2 3 liters glastratt med stativ, en förbindelseslang av gummi och klämmor för att sätta fast förbindelseslangen,- en plastsil (cirka 18 cm i diameter och med cirka 1 mm stora maskor),- gasväv,- ett litet spetsigt rör med stängd spets,- en petriskål,- en köttkvarn,- ett stereomikroskop,- digestionsvätska bestående av:10 g pepsin (1200 E/g) 5 ml HCl (minst 37 %) som blandas med vattenledningsvatten så att det blir 1 liter totalt.b) Provtagning1. När det gäller hela slaktkroppar skall ett prov om minst 20 g tas från en av diafragmas huvudmuskler vid övergången till den seniga delen. Om huvudmusklerna saknas skall ett prov om minst 20 g tas från diafragmas revbens- eller bröstbensdel eller från tung-, käk- eller bukmuskulaturen.2. När det gäller styckningsdelar av kött, skall ett prov om minst 20 g av skelettmuskulaturen som innehåller minst möjligt fett tas så nära ben eller senor som möjligt.c) MetodFör undersökning av ett samlingsprov från 10 svin, skall ett 10 g-prov prepareras från vart och ett av 20 g-proven. De återstående 10 g skall sparas för ytterligare undersökningar om detta skulle visa sig nödvändigt.10 prov om vardera 10 g läggs ihop till ett samlingsprov. Proven skall malas i en köttkvarn (med 2 mm hål i plattan) och skall spridas ut löst i en sil som är täckt med ett lager av gasväv. Silen placeras därefter över en tratt som genom en gummislang är förbunden med ett litet spetsigt rör med försluten spets. Tratten skall fyllas från kanten med digestionsvätska tills provmaterialet är helt täckt. Förhållandet mellan provmaterial och vätska skall vara ungefär 1:20 till 1:30.Efter inkubation vid 37 39° i 18 20 timmar skall det spetsiga röret frigöras och tas bort. Efter försiktig uppsugning av supernatantvätskan, skall sedimentet i spetsen av röret tvättas försiktigt i en blockskål. Därefter skall sedimentet undersökas för närvaro av trikiner med hjälp av ett stereomikroskop med 20 40 gångers förstoring.Om resultatet av ett samlingsprov är positivt eller osäkert, skall de resterande enskilda proven undersökas vart och ett efter tillägg av ytterligare 20 g från vart svin, eller när det gäller styckningsdelar av kött, efter tillägg av 20 g som tagits från varje stycke enligt b ovan.III. DIGESTIONSMETODEN TILLÄMPAD PÅ SAMLINGSPROV a) Apparatur och reagenser- kniv och pincett för insamling av prover,- köttkvarn med 2 3 mm stora hål i plattan,- en 3-liters Erlenmeyerkolv med en gummi- eller bomullspropp,- en konisk separationstratt som rymmer 2000 ml,- ett vanligt A-stativ som är cirka 28 cm långt och med 80 cm stång,- en ring, cirka 10 11 cm i diameter, som kan fästas vid stativet,- en klämma med en flat skruv (23 x 40 mm) som kan fästas på stativet med en dubbelkoppling,- en Endecottsil nummer 80 (masktäthet 177) med en yttre diameter på 11 cm och försett med ett nät av mässing eller rostfritt stål,- en plasttratt med en inre diameter som inte är mindre än 12 cm,- ett vanligt analysmikroskop (40 gångers förstoring) med tillhörande lampa, eller ett vanligt dubbelmikroskop (40 gångers förstoring),- ett trikinoskop med horisontellt bord till kompressoriet,- i de fall ett trikinoskop används: en skål för räkning av larver som har samma yttre form som kompressoriet och med en volym som är cirka 60 65 ml. Skålen som används för räkning av larver kan beskrivas enligt följande:Skålen består av en 23 cm lång glasplatta som har samma tjocklek som en enskild platta i det vanliga kompressoriet. Bredden skall däremot vara något mindre, t.ex. 4 5 cm så att två glasplattor som vardera är 2 mm tjocka, 1,8 cm höga och 17,5 cm långa kan limmas fast på kanten av bottenplattans långsidor.Skålen stängs i ändarna genom att två glasplattor, som vardera är 2 mm tjocka, 1 cm höga och 5 cm långa, limmas fast direkt på bottenplattan. Skålens djup, mätt på insidan, blir alltså cirka 1 cm.Plattorna limmas ihop med hjälp av vanligt glaslim. Av skyddshänsyn och för att göra det lättare att hantera den fulla skålen skall cirka 2,8 cm av bottenplattan lämnas fri i båda ändar.Skålen rymmer cirka 60 65 ml totalt.- när ett mikroskop används behövs ett antal 9 cm petriskålar,- en tuschpenna för att märka ut de 1 cm² stora undersökningsområdena i botten på petriskålarna,- ett antal 10 liters kar som kan användas vid formolbehandling av utrustningen och till den resterande vätskan om positivt resultat erhålls,- koncentrerad (37 %) saltsyra,- Merck-pepsin, 30 000 enheter per gram i pulverform eller pepsin av känd styrka av något annat märke,- en eller två brickor som rymmer 100 prov på cirka 2 g kött.b) Provtagning1. När det gäller hela slaktkroppar skall ett prov på cirka 2 g tas av en av diafragmans huvudmuskler vid övergången till den seniga delen. Om huvudmusklerna i diafragma saknas skall ett prov av samma storlek tas från diafragmas revbens- eller bröstbensparti eller av tung-, käk- eller bukmuskulaturen.2. När det gäller styckningsdelar av kött skall ett prov på cirka 2 g skelettmuskulatur som innehåller så lite fett som möjligt tas så nära ben eller senor som möjligt.c) MetodUngefär 1 g skall tas från vart och ett av de 100 enskilda proven. Samlingsprovet mals i köttkvarnen en gång.Det malda köttet skall placeras i den 3-liters Erlenmeyerkolven tillsammans med 7 g pepsin, ungefär 2 liter vattenledningsvatten som är uppvärmt till 37 40°, och 25 ml koncentrerad saltsyra. Blandningen skakas så att pepsinet löses upp.Lösningens pH-värde kommer att bli 1,5 2.- Erlenmeyerkolven placeras i inkubationsskåp vid 37° i cirka 4 timmar. Kolven skakas regelbundet under inkubationen, exempelvis en eller två gånger i timmen.- Den digererade lösningen filtreras genom silen ner i den koniska skiljetratten och lämnas orörd i stativet i minst en timme.- En samlad mängd om ungefär 45 ml tappas från tratten och fördelas, med 15 ml i varje skål, i tre petriskålar, vars bottnar har delats upp i fyrkanter om 1 cm².- Varje petriskål skall undersökas mycket noggrant under mikroskop (cirka 40 gångers förstoring) så att trikinlarver kan upptäckas.- Om larvräkningsskålar används, skall 45 ml fördelas mellan två skålar som undersöks under trikinoskopet.- Larverna visar sig som identifierbara spiralformade organismer i sedimentet, och om vattnet är ljummet kan man se dem röra sig.Om sedimentet är grumligt skall det klarnas genom sköljning. Det sista provet på 45 ml hälls i ett provrör och sedimentet får sjunka till botten under 15 minuter. Supernatantvätskan sugs därefter försiktigt upp och sedimentet placeras i cirka 45 ml vattenledningsvatten.Efter ytterligare 15 minuter skall supernatantvätskan försiktigt sugas upp igen och sedimentet försiktigt sköljas i en petriskål i cirka 20 ml vattenledningsvatten och undersökas.Om resultatet av en undersökning av ett samlingsprov är positivt eller osäkert, undersöks de resterande proverna vart och ett för sig efter tillsättning av ytterligare 20 g per svin, eller när det gäller styckningsdelar av kött, efter tillsättning av 20 g som tas från varje stycke i enlighet med b ovan.BILAGA 2 KAPITEL 1 VILLKOR FÖR GODKÄNNANDE SOM TRIKINKONTROLLSLABORATORIUM (TRICHINELLA SPIRALIS) 1. Laboratorier som skall undersöka förekomst av trikiner skall befinna sig i omedelbar närhet till de slakterilokaler där svin slaktas, och om inrättningen inte redan förfogar över faciliteter som uppfyller de övriga kraven i direktivet om tredje länder, skall inrättningen åtminstone ha följande:a) En låsbar lokal med lämplig utrustning för behandling av prover. Släta väggar med ljus tvättbar yta eller målade upp till 2 m. Ett laboratorium skall finnas för varje undersökningsmetod som används.b) En lämpligt utrustad låsbar lokal för trikinoskopisk eller mikroskopisk undersökning.c) Tillfredsställande ventilationsanläggning och, om nödvändigt, luftkonditioneringsanläggning som gör det möjligt att hålla en rumstemperatur som inte överstiger +25°.d) Tillräckligt dagsljus eller artificiell belysning med god färgåtergivning, direkt solljus skall undvikas.e) Lämplig utrustning för rengöring och desinfektion av händer i den lokal där proverna undersöks.f) Utrustning för mörkläggning av undersökningslokalen.g) Eventuellt ett kylrum för förvaring av köttprover.h) Ett tvättrum för rengöring och desinfektion av undersökningsutrustning (t.ex. provbehållare, kompressorier, knivar och saxar) som har följande:- Vattentäta golv som inte ruttnar och som är lätta att tvätta och desinfektera.- Släta väggar som är försedda med en tvättbar, ljus yta eller målade upp till en höjd av minst 2 m.i) Omklädningsrum, tvättställ och vattentoaletter.j) Tvättställ med rinnande varmt och kallt vatten, rengörings- och desinfektionsmedel för händer samt engångshanddukar.k) Vattentäta, korrosionsbeständiga behållare med lock och lås som inte kan öppnas av obehöriga. Dessa behållare skall användas för insamling av provrester efter undersökningen.l) Tillräcklig tillgång till varmt och kallt dricksvatten.m) Ett avloppssystem som uppfyller de krav som gäller för godkännande av slakterier.n) Lämpliga anordningar till skydd för skadedjur, såsom exempelvis insekter, gnagare etc.KAPITEL II KRAV SOM STÄLLS PÅ PERSONAL, LOKALER, UTRUSTNING OCH REDSKAP I LABORATORIER DÄR TRIKINKONTROLLER UTFÖRS 2. Största möjliga renlighet skall krävas av personalen samt beträffande lokaler, utrustning och redskap.a) Personalen skall bära rena arbetskläder och skall tvätta händerna flera gånger varje arbetsdag och efter varje arbetspaus.b) Inga djur får vistas i laboratoriet.c) Utrustning och redskap som används måste hållas rena och i gott skick. De skall noggrant rengöras och desinfekteras flera gånger under arbetsdagen, samt vid arbetsdagens slut.3. Vatten av dricksvattenkvalitet skall användas för alla ändamål.4. Vad gäller hälsotillståndet skall den personal som arbetar med att ta köttprover för undersökning uppfylla kraven i kapitel IV, punkterna 11 och 12, i bilaga B till direktiv 72/462/EEG.5. De köttprov som behövs för undersökning skall tas omedelbart efter slakt och undersökas utan dröjsmål i slakteriets trikinlaboratorium.Denna undersökning får inte utföras utanför det slakteri där djuren slaktades.6. För att förebygga trötthet och följderna därav, skall kontrollpersonalen få ta korta pauser i arbetet.KAPITEL III BESTÄMMELSER BETRÄFFANDE TRIKINOSKOP Trikinoskopens konstruktion och typ skall uppfylla följande minimikriterier:1. Enkla att arbeta med.2. Hög ljusintensitet:- exakta resultat måste erhållas även om lokalerna inte är helt mörklagda,- ljuskällan skall vara en glödlampa på 100 W (12 V).3. Tillräcklig förstoringsgrad:- förstoring vid normalt arbete: 50 gånger,- 80 100 gångers förstoring för mer exakt bedömning av föremål som inte är klart urskiljbara med normal förstoringsgrad.4. Upplösning:- alla förstoringar skall ge en klar, skarp bild i tydlig färg.5. Omkopplingsmekanik:- varje ändring av förstoringsgrad skall åtföljas av automatisk justering av bildens ljusstyrka.6. Kontrastökning:- linsen skall vara försedd med en irisbländare som gör det möjligt att öka kontrasten för närmare undersökning i svåra fall,- irisbländaren skall vara enkel att manövrera (t.ex. med en styrarm som sitter på trikinoskopbordet).7. Lätt fokusering:- snabb fokusering med hjälp av en fokuseringsring,- exakt fokusering med hjälp av en styrarm.8. Voltregulator:- som gör det möjligt att anpassa ljusstyrkan.9. Förflyttning av kompressoriet i en enda riktning:- ett system med automatisk blockering så att kompressoriet bara kan flyttas i en riktning för att förhindra att kompressoriet förskjuts oavsiktligt.10. Fri överblick över projektionsduken.11. Projektionsduk:- diameter på minst 54 cm,- hög reflektionsförmåga,- hållbar,- möjlig att ta bort,- lätt att rengöra.BILAGA 3 MÄRKNING AV DET KÖTT SOM HAR UNDERKASTATS TRIKINKONTROLL 1. Stämpling av köttet skall utföras under den officiella veterinärens ansvar. För detta ändamål skall han ansvara för och bevara- den utrustning som är avsedd för märkning av kött och som han endast får överlämna till biträdena när märkning skall utföras och för den tidsperiod som behövs för detta,- de etiketter som nämns i punkt 5. Dessa etiketter skall överlämnas till biträdena när de skall användas och i det antal som behövs.2. Stämpeln skall vara rund med en diameter på 2,5 cm och innehålla följande uppgifter med fullt läsliga bokstäver:- i mitten ett stort "T" som är 1 cm långt och 0,2 cm brett,- under ovannämnda "T" en av följande förkortningar: CEE, EEG, EWG, EØF eller EEC. Bokstäverna skall vara 0,4 cm höga.3. Slaktkroppar skall märkas med färg- eller brännstämpel på insidan av låret, i enlighet med punkt 2.4. Huvuden skall märkas med färg- eller brännstämpel som uppfyller kraven i punkt 2.Med undantag för styckningsdetaljer som är undantagna från märkning i enlighet med kapitel X.43 i bilaga B till rådets direktiv 72/462/EEG, skall de styckningsdetaljer som erhålls i styckningsanläggningar från slaktkroppar som är märkta enligt föreskrifterna, och som inte har någon stämpel, märkas enligt punkt 2 innan de kontrollmärks.Den etikett som avses i ovannämnda punkt 43, andra strecksatsen skall uppfylla kraven i punkt 6 ovan.5. Märkningen kan också företas med hjälp av en rund etikett. Denna etikett som skall fästas på varje stycke eller varje slaktkropp skall vara av sådan beskaffenhet att den inte kan återanvändas, den skall vara av motståndskraftigt material och skall uppfylla alla hygienkrav. Etiketten skall innehålla följande uppgifter med fullt läsliga bokstäver:- I mitten ett stort "T".- Under bokstaven "T" en av förkortningarna: CEE, EEG, EWG, EØF eller EEC. Bokstäverna skall vara 0,2 cm höga.6. På den etikett som är nämnd i kapitel X.44 i bilaga B i direktiv 72/462/EEG, skall det utöver kontrollmärket finnas ett fullt läsligt märke som motsvarar det märke som avses i punkt 2.BILAGA 4 FRYSNING AV KÖTT 1. Det kött som förs in i fryst tillstånd måste bevaras i detta tillstånd.2. Frysrummets tekniska installationer och energiförsörjning skall vara sådan att man säkerställer att den temperatur som anges i punkt 6 kan uppnås på kortast möjliga tid och kan bibehållas i hela frysrummet och i alla delar av köttet.3. Före nedfrysning skall allt isolerande emballage avlägsnas från köttet, med undantag för det kött som redan när det förs in i kylrummet i alla delar är nedfryst till den temperatur som anges i punkt 6.4. Olika partier skall förvaras separat och under lås i frysrummet.5. Datum och tid skall noteras i en journal för varje parti som förs in frysrummet.6. Temperaturen i frysrummet skall vara -25° eller därunder. Temperaturen skall mätas med kalibrerad elektrisk termometerutrustning och skall registreras kontinuerligt. Temperaturen får inte mätas i den kalla luftströmmen. Utrustningen skall förvaras under lås. På temperaturdiagrammen skall anteckningar göras med uppgifter om relevant journalnummer vad gäller importbesiktning samt datum och tid då nedfrysningen påbörjats och avslutats och dessa diagram skall bevaras i minst ett år.7. Kött med en diameter eller tjocklek på upp till 25 cm måste frysas i minst 240 timmar utan avbrott, och kött med en diameter eller tjocklek på mellan 25 och 50 cm skall frysas i minst 480 timmar utan avbrott. Denna frysmetod får inte användas för kött som har en större diameter eller som är tjockare. Frystiden skall beräknas från den tidpunkt när den temperatur som avses i punkt 6 har uppnåtts i frysrummet.