Avis juridique important

|

32000L0013

Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 109 , 06/05/2000 s. 0029 - 0042

Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EGav den 20 mars 2000om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedelEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(1),i enlighet med det förfarande som anges i artikel 251 i fördraget(2) ochav följande skäl:(1) Rådet direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel(3) har undergått flera och omfattande ändringar(4). För att skapa klarhet och av rationella skäl bör därför en kodificering företas av nämnda direktiv.(2) Skillnader mellan medlemsstaternas lagar och andra författningar om märkning av livsmedel kan hämma den fria rörligheten av dessa varor och kan leda till ojämlika konkurrensvillkor.(3) Det är därför nödvändigt att närma dessa lagstiftningar till varandra för att bidra till att den inre marknaden fungerar smidigare.(4) Syftet med detta direktiv bör vara att anta allmänna gemenskapsregler som skall gälla horisontellt för alla livsmedel som släpps ut på marknaden.(5) Specialregler som tillämpas vertikalt endast på vissa livsmedel bör fastställas inom ramen för de bestämmelser som behandlar dessa varor.(6) Det huvudsakliga syftet med regler om märkning av livsmedel bör vara behovet att informera och skydda konsumenten.(7) Detta behov innebär att medlemsstaterna, med hänsyn tagen till bestämmelserna i fördraget, skall kunna ställa språkliga krav.(8) Detaljerad märkning för att ange produktens exakta art och beskaffenhet gör det möjligt för konsumenten att göra sitt val med full sakkännedom och är det lämpligaste eftersom det medför minsta möjliga hinder för den fria handeln.(9) En förteckning bör därför göras upp över alla uppgifter som i princip bör framgå av märkningen på alla livsmedel.(10) Med hänsyn till att detta direktiv är horisontellt var det från början inte möjligt att bland de obligatoriska märkningsanvisningarna ta med samtliga uppgifter som gäller för varje livsmedel och som måste framgå av den förteckning som i princip gäller för samtliga livsmedel; i ett senare steg bör gemenskapsbestämmelser antas som kompletterar de bestämmelser som redan finns.(11) Medlemsstaterna bör vidare, om det saknas specialregler inom gemenskapen, behålla rätten att fastställa vissa nationella bestämmelser som komplement till de allmänna bestämmelserna i detta direktiv, dock bör dessa bestämmelser vara underkastade en gemenskapsprocedur.(12) En sådan procedur måste utgöras av ett gemenskapsbeslut, när en medlemsstat önskar att införa ny lagstiftning.(13) Bestämmelser måste också skapas för att ge gemenskapens lagstiftare möjlighet att, i undantagsfall, avvika från vissa förpliktelser som har fastställts generellt.(14) Reglerna för märkning bör också förbjuda användning av information som skulle kunna vilseleda köparen eller som tillskriver livsmedel hälsobringande egenskaper; detta förbud bör för att vara verksamt gälla också presentation av och reklam för livsmedel.(15) I syfte att underlätta handeln mellan medlemsstaterna får det i handelsleden före försäljningen till konsumenter tillåtas att endast den viktigaste informationen framgår av den yttre förpackningen och att vissa obligatoriska uppgifter som måste finnas på ett färdigförpackat livsmedel behöver framgå endast av handelsdokument som rör detta.(16) Medlemsstaterna bör behålla rätten att, beroende på lokala förhållanden och praktiska omständigheter, fastställa regler för märkning av livsmedel som säljs i lös vikt; informationen bör i sådana fall likväl göras tillgänglig för konsumenten.(17) För att förenkla och påskynda förfarandet bör kommissionen anförtros uppgiften att besluta om verkställighetsåtgärder av teknisk natur.(18) De åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(5).(19) Detta direktiv får inte påverka medlemsstaternas förpliktelser vad gäller de tidsgränser för genomförande av direktiven som anges i bilaga IV del B.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 11. Detta direktiv gäller märkning av livsmedel som i ofärändrat tillstånd är avsedda att tillhandahållas konsumenter samt vissa aspekter på presentation av och reklam för sådana livsmedel.2. Detta direktiv gäller även livsmedel avsedda för restauranger, sjukhus; personalrestauranger och andra liknande storkök (i det följande benämnda storkök).3. I detta direktiv avses meda) märkning: varje ord, uppgift, varumärke, märkesnamn, illustration eller symbol i samband med livsmedel som anbringas på förpackning, dokument, meddelande, etikett, ring eller hylsa som medföljer eller avser sådant livsmedel,b) färdigförpackat livsmedel: varje enskild vara som i oförändrat skick är avsedd att tillhandahållas konsumenter och storkök och som består av ett livsmedel och den förpackning i vilket det placerades innan det erbjöds till försäljning, oavsett om förpackningen omsluter livsmedlet helt eller endast delvis, men förutsatt att förpackningen omsluter livsmedlet på sådant sätt att innehållet inte kan ändras utan att förpackningen öppnas eller ändras.Artikel 21. Märkningen och dess närmare utformning får intea) vara sådan att den på ett avgörande sätt skulle kunna vilseleda köparen, i synnerheti) om vad som är utmärkande för livsmedlet, särskilt dess slag, identitet, egenskaper, sammansättning, kvantitet, hållbarhet, ursprung eller härkomst, framställnings- eller produktionsmetod,ii) genom att tillskriva livsmedlet verkningar eller egenskaper som det inte har,iii) genom att antyda att livsmedlet har speciella egenskaper, då i själva verket alla liknande livsmedel har sådana egenskaper,b) såvida något annat inte följer av gemenskapsbestämmelser för naturliga mineralvatten och specialdestinerade livsmedel, tillskriva livsmedel egenskaper som förebygger, behandlar eller botar någon sjukdom hos människor eller antyda sådana egenskaper.2. Rådet skall på det sätt som anges i artikel 95 i fördraget, upprätta en icke uttömmande förteckning över sådana påståenden som avses i punkt 1 och vilkas användning i alla händelser måste förbjudas eller begränsas.3. De förbud och begränsningar som avses i punkterna 1 och 2 skall gälla ocksåa) presentationen av livsmedel, särskilt med avseende på deras form, utseende eller förpackning, de förpackningsmaterial som används och det sätt på vilket livsmedlen arrangeras samt den miljö i vilken de exponeras,b) reklam.Artikel 31. Om något annat inte följer av artiklarna 4-17, är endast följande uppgifter obligatoriska vid märkning av livsmedel:1. Det namn under vilket varan säljs.2. Ingrediensförteckning.3. Mängden av särskilda ingredienser eller kategorier av ingredienser i enlighet med bestämmelserna i artikel 7.4. Nettokvantitet i fråga om färdigförpackade livsmedel.5. Datum för minsta hållbarhetstid eller, när det gäller livsmedel som ur mikrobiologisk synpunkt är lättfördärvliga, datum för sista förbrukningsdag.6. Speciella förvarings- eller användningsanvisningar.7. Förpackarens eller tillverkarens namn eller firma samt adress eller uppgift om säljare som är etablerad inom gemenskapen.Medlemsstaterna skall dock ha rätt att i fråga om smör som framställts inom deras territorium, kräva uppgift endast om tillverkaren, förpackaren eller säljaren.Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 24, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt andra stycket.8. Uppgift om den plats där livsmedlet är producerat eller varifrån det kommer i fall då underlåtenhet att lämna sådana uppgifter kan vilseleda konsumenten i fråga om livsmedlets rätta ursprung eller härkomst.9. Bruksanvisning, om det utan en sådan skulle vara omöjligt att använda livsmedlet på rätt sätt.10. För drycker som innehåller mer än 1,2 volymprocent alkohol, den verkliga alkoholhalten uttryckt i volym.2. Utan hinder av punkt 1 får medlemsstaterna behålla nationella bestämmelser som föreskriver att tillverkaren eller förpackaren skall anges, såvitt avser deras nationella livsmedelsproduktion.3. Bestämmelserna i denna artikel skall inte påverka tillämpningen av mer precisa eller långtgående bestämmmelser om mått och vikt.Artikel 41. Gemenskapsbestämmelser som gäller endast för vissa livsmedel och inte livsmedel i allmänhet får i särskilda fall avvika från de krav som fastställs i artikel 3.1 punkterna 2 och 5, under förutsättning att detta inte leder till att köparen blir bristfälligt informerad.2. Gemenskapsbestämmelser som gäller endast för vissa livsmedel och inte livsmedel i allmänhet får innehålla föreskrifter om att andra uppgifter än de som anges i artikel 3 skall framgå av märkningen.Om gemenskapsbestämmelser saknas, får medlemsstaterna i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 19 meddela föreskrifter om sådana märkningsuppgifter.3. De gemenskapsbestämmelser som avses i punkterna 1 och 2 skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20.2.Artikel 51. Det namn under vilket ett livsmedel säljs skall vara det namn som förbehållits livsmedlet i gemenskapens bestämmelser för livsmedlet.a) Om gemenskapen saknar bestämmelser skall försäljningsnamnet vara det namn som föreskrivs i lag eller andra författningar som gäller i den medlemsstat i vilken varan säljs till konsumenter eller till institutioner och storkök.Om försäljningsnamn saknas skall det namn under vilket varan säljs vara det namn som är vedertaget i den medlemsstat i vilken den säljs till konsumenter eller institutioner och storkök, eller en beskrivning av livsmedlet och om det behövs av dess användning, vilket skall vara tillräckligt klargörande för att informera köparen om livsmedlets verkliga art och göra det möjligt för köparen att särskilja det från andra varor som det skulle kunna förväxlas med.b) Det skall också vara tillåtet att i den medlemsstat där livsmedlet saluförs använda det namn under vilken produkten tillverkas och saluförs i den medlemsstat där tillverkningen sker.I fall där övriga bestämmelser i detta direktiv, särskilt de i artikel 3, inte är tillräckliga för att säkerställa att konsumenterna i den medlemsstat där produkten saluförs har kännedom om produktens verkliga art och kan särskilja det från produkter som det skulle kunna förväxlas med, skall försäljningsnamnet emellertid kompletteras med ytterligare beskrivande information bredvid namnet.c) I undantagsfall får försäljningsnamnet i den medlemstat där tillverkningen sker inte användas i den medlemsstat där saluföringen sker, när den produkt som betecknas i fråga om sammansättning eller framställning skiljer sig så mycket från den produkt som är känd under det namnet att bestämmelserna i punkt b inte är tillräckliga för att säkerställa att konsumenterna i den medlemsstat där varan saluförs ges korrekt information.2. Inget varumärke, märkesnamn eller fantasinamn får användas i stället för det namn under vilket varan säljs.3. Det namn under vilket varan säljs skall omfatta eller åtföljas av uppgifter om livsmedlets fysiska tillstånd eller den särskilda behandling som livsmedlet fått (t.ex. pulvrisering, frystorkning, djupfrysning, koncentrering, rökning) i samtliga fall då avsaknaden av sådan information skulle kunna skapa förvirring hos köparen.Alla livsmedel som har behandlats med joniserande strålning skall förses med någon av följande uppgifter:- på spanska:"irradiado" eller "tratado con radiación ionizante"- på danska:"bestrålet/..." eller "strålekonserveret" eller "behandlet med ioniserende stråling" eller "konserveret med ioniserende stråling"- på tyska:"bestrahlt" eller "mit ionisierenden Strahlen behandelt".- på grekiska:"επεξεργασμένο με ιονίζουσα ακτινοβολία" eller "ακτινοβολημένο"- på engelska:"irradiated" eller "treated with ionizing radiation"- på franska:"traité par rayonnements ionisants" eller "traité par ionisation."- på italienska:"irradiato" eller "trattato con radiazioni ionizzanti"- på nederländska:"doorstraald" eller "door bestraling behandeld" eller "met ioniserende stralen behandeld"- på portugisiska:"irradiado" eller "tratado por irradiação" eller "tratado por radiação ionizante".- på finska:"säteilytetty" eller "käsitelty ionisoivalla säteilyllä"- på svenska:"bestrålad" eller "behandlad med joniserande strålning."Artikel 61. Ingredienser skall anges i enlighet med denna artikel och bilagorna I, II och III.2. Ingredienser behöver inte anges beträffandea) - färsk frukt och färska grönsaker, inklusive potatis, som inte skalats, delats i bitar elelr behandlats på liknande sätt,- kolsyrat vatten, om det framgår av försäljningsnammet att vattnet har kolsyrats,- mikrobiellt framställd ättika som utvunnits ur en enda basprodukt coh som inte fillsatts någon annan ingrediens,b) - ost,- smör,- kulturmjölk och syrad grädde,förutsatt att ingen ingrediens har tillsatts utom mjölkprodukter, enzymer och kulturer av mikroorganismer som är nödvändiga för framställningen, eller det salt som behövs för framställning av annan ost än färskost och smältost,c) varor som består av en enda ingrediens- om försäljningsnamnet är identiskt med nammet på ingrediensen, eller- om ingrediensen klart framgår av försäljningsnamnet utan risk för förväxling.3. I fråga om drycker som innehåller mer än 1,2 volymprocent alkohol skall rådet på förslag av kommissionen före den 22 december 1982, bestämma reglerna för hur ingredienser skall anges.4. a) Med ingrediens menas varje ämne, inklusive tillsatser, som använts i tillverkningen eller beredningen av ett livsmedel och som finns kvar i den färdiga produkten, om än i annan form.b) Om en ingrediens i ett livsmedel består av flera ingredienser, skall dessa anses som ingredienser i det aktuella livsmedlet.c) Som ingredienser anses intei) beståndsdelarna av en ingrediens som under framställningsprocessen tillfälligt avskiljts men senare åter tillförts livsmedlet i proportioner som inte överskrider de ursprungliga,ii) tillsatser- vilkas förekomst i ett visst livsmedel uteslutande beror på att de ingått i en eller flera ingredienser i det aktuella livsmedlet, förutsatt att tillsatserna inte har någon teknisk funktion i den färdiga varan,- som används som processhjälpmedel,iii) ämnen som används i de mängder som är absolut nödvändiga som lösningsmedel för tillsatser eller aromämnen.d) Enligt der förfarande som fastställs i artikel 20.2 kan det i vissa fall avgöras huruvida villkoren i c ii och iii är uppfyllda.5. Ingrediensförteckningen skall omfatta samtliga ingredienser i livsmedlet i fallande storleksordning efter den vikt som ingrediensen hade vid framställningstidpunkten. Den skall föregås av en lämplig rubrik som innehåller ordet "ingredienser".Undantag:- Tillsatt vatten och flyktiga ämnen skall anges i storleksordning efter vikt i den färdiga varan; den mängd vatten som tillsatts som ingrediens i ett livsmedel skall beräknas genom att den färdiga varans totala mängd minskas med den totala mängden av övriga använda ingredienser. Denna mängd behöver inte beaktas om den inte överstiger 5 % av den färdiga varans vikt.- Ingredienser som använts i koncentrerad eller torkad form och som under framställningen rekonstitueras får anges i storleksordning efter den vikt som ingredienserna hade innan de koncentrerades eller torkades.- Ingredienserna i koncentrerade eller torkade livsmedel som är avsedda att rekonstitueras genom tillsats av vatten får anges efter proportion i den rekonstituerade varan, förutsatt att ingrediensförteckningen åtföljs av uttrycket "ingredienser i den rekonstituerade varan" eller "ingredienser i den konsumtionsfärdiga varan" eller liknande uttryck.- Ingredienserna i frukt eller grönsaksblandningar, i vilka ingen särskild frukt eller grönsak påtagligt dominerar med hänsyn till vikt får anges i annan ordning, förutsatt att denna ingrediensförteckning åtföljs av uttrycket "i varierande proportion" eller liknande uttryck.- Ingredienserna i krydd- eller örtblandningar, i vilka ingen krydda eller ört påtagligt dominerar med hänsyn till vikt får anges i annan ordning, förutsatt att ingrediensförteckningen följs av uttrycket "i varierande proportion" eller liknande uttryck.6. Ingredienser skall vid behov anges med sina särskilda beteckningar i enlighet med de regler som fastställts i artikel 5.Undantag:- Ingredienser som tillhör någon av de i bilaga 1 uppräknade kategorierna och som är beståndsdelar i ett annat livsmedel, behöver anges endast med namnet på denna kategori.Förteckningen över kategorier i bilaga I kan ändras i enlighet med förfarandet i artikel 20.2.Beteckningen "stärkelse" i bilaga I måste dock alltid kompletteras med en angivelse av vilken specifik växt den framställts ur, då denna ingrediens kan innehålla gluten.- Ingredienser som tillhör någon av de i bilaga II uppräknade kategorierna skall alltid anges med namnet på denna kategori åtföljt av deras särskilda beteckning eller E-nummer. Om en ingrediens tillhör mer än en av kategorierna skall den kategori anges som är lämpligast med hänsyn till ingrediensens huvudsakliga funktion i det aktuella livsmedlet.Ändringar av nämnda bilaga som grundas på framsteg när det gäller vetenskapligt eller tekniskt kunnande skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 20.2.Beteckningen "modifierad stärkelse" i bilaga II måste dock alltid kompletteras med en angivelse av vilken specifik växt den framställs ur, då denna ingrediens kan innehålla gluten.- Aromer skall benämnas enligt bilaga III.- De särskilda gemenskapsbestämmelserna om angivelse av behandling av en ingrediens med joniserande strålning skall antas senare i enlighet med artikel 95 i fördraget.7. Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser, får fastställa att det namn, som ett visst livsmedel säljs under, skall åtföljas av uppgift om en eller flera särskilda ingredienser.Det förfarande som fastställs i artikel 19 skall tillämpas på varje sådan nationell bestämmelse.De gemenskapsbestämmelser som avses i denna punkt skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20.2.8. I det fall som avses i punkt 4 b får en sammansatt ingrediens uttryckt i total vikt ingå i ingrediensförteckningen under sin egen beteckning, om denna fastställts enligt lag eller sedvana, förutsatt att den omedelbart följs av en uppräkning av de ingredienser som ingår i den sammansatta ingrediensen.En sådan förteckning skall dock inte vara obligatorisk i följande fall:a) Om den sammansatta ingrediensen utgör mindre än 25 % av den färdiga varan. Detta undantag skall dock inte gälla i fråga om tillsatser som faller under bestämmelserna i punkt 4 c.b) Om den sammansatta ingrediensen är ett livsmedel för vilket någon ingrediensförteckning inte krävs enligt gemenskapsregler.9. Utan hinder av punkt 5 behöver innehållet av vatten inte anges särskilta) om vattnet används under framställningsprocessen enbart för att rekonstituera en ingrediens som använts i koncentrerad eller torkad form,b) om detta utgör en lag som normalt inte konsumeras.Artikel 71. Mängden av en ingrediens eller av en kategori av ingredienser som används vid tillverkningen eller beredningen av ett livsmedel skall anges i enlighet med denna artikel.2. Den angivelse som avses i punkt 1 skall vara obligatorisk,a) om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser ingår i försäljningsnamnet eller vanligtvis förknippas med det namnet av konsumenterna, ellerb) om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser skriftligen, genom en illustration eller grafiskt, framhävs i märkningen, ellerc) om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser är nödvändig för att känneteckna livsmedlet och särskilja det från produkter som det skulle kunna förväxlas med på grund av sitt namn och utseende, ellerd) i de fall som fastställs i enlighet med det förfarande som anges i artikel 20.2.3. Punkt 2 skall inte tillämpasa) på en ingrediens eller kategori av ingredienser- vars avrunna nettovikt anges i enlighet med artikel 8.4,- vars mängd, på grund av gemenskapsbestämmelser, redan måste anges i märknignen,- som används i små mängder i aromgivande syfte, eller- som trots att den ingår i försäljningsnamnet inte kommer att styra konsumenternas val i den medlemsstat där saluföringen sker, då variationen i mängd inte är avgörande för att känneteckna livsmedlet eller är sådan att den särskiljer livsmedlet från liknande varor; enligt förfarandet i artikel 20.2 skall det i tveksamma fall avgöras om villkoren i denna strecksats är uppfyllda,b) om särskilda gemenskapsbestämmelser exakt föreskriver mängden av en ingrediens eller kategori av ingredienser utan att föreskriva att detta skall anges i märkningen,c) i de fall som avses i artikel 6.5 fjärde och femte strecksatserna,d) i de fall som fastställs i enlighet med det förfarande som anges i artikel 20.24. Den angivna mängden, uttryckt i procent, skall motsvara mängden av ingrediensen eller ingredienserna vid den tidpunkt då de användes. Gemenskapsbestämmelser får emellertid tillåta avvikelser från denna princip för vissa livsmedel. Sådanna bestämmelser skall antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 20.2.5. Den angivelse som avses i punkt 1 skall antingen ingå i det namn under vilket livsmedlet säljs eller anges omedelbart därintill eller också anges i ingrediensförteckningen i anslutning till ingrediensen eller kategorin av ingredienser i fråga.6. Denna artikel skall tillämpas utan att det påverkar tilllämpningen av gemenskapens regler om näringsvärdesdeklaration.Artikel 81. Nettoinnehållet i färdigförpackade livsmedel skall anges- i volymenheter i fråga om vätskor,- i viktenheter i fråga om andra varor,varvid liter, centiliter, milliliter, kilogram eller gram skall användas allt efter omständigheterna.Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser, som gäller för vissa livsmedel, får avvika från denna regel.Det förfarande som fastställs i artikel 19 skall tillämpas på varje sådan nationell bestämmelse.2. a) Om gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser innehåller föreskrifter om att ett innehåll skall anges på ett visst sätt (t.ex. nominell kvantitet, minimikvantitet, genomsnittskvantitet) skall denna kvantitet anses som nettoinnehåll enligt detta direktiv.Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 24, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt.b) Gemenskapsbestämmelser eller, som sådana saknas, nationella bestämmelser får för vissa livsmedel, som delas in i kategorier efter mängd, innehålla föreskrifter om att mängd skall anges på annat sätt.Det förfarande som fastställs i artikel 19 skall tillämpas på varje sådan nationell bestämmelse.c) Om en färdigförpackad vara består av två eller flera separata färdigförpackningar som innehåller samma mängd av samma vara, skall nettoinnehållet anges genom uppgift om nettoinnehållet för varje separat förpackning och det totala antalet sådana förpackningar. Dessa uppgifter är dock inte obligatoriska, om det totala antalet separata förpackningar är klart synligt och lätt kan räknas utifrån, och om minst en uppgift om nettoinnehållet i varje enskild förpackning är klart synlig från utsidan.d) Om en fördigförpackad vara består av två eller flera separata förpackningar, som vid försäljning inte betraktas som enheter, skall nettoinnehållet anges genom uppgift om det totala nettoinnehållet och det totala antalet separata förpackningar. När det gäller vissa livsmedel behöver gemenskapsbestämmelser, eller om sådana saknas, nationella bestämmelser inte innehålla föreskrifter om att det totala antalet separata förpackningar skall anges.Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 24 skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt.3. När det gäller livsmedel som normalt säljs styckevis behöver medlemsstaterna inte kräva uppgift om nettoinnehållet under forutsättning att antalet artiklar är klart synliga och lätt räknas utifrån eller, om detta inte är möjligt, framgår av märkningen.Utan att det påverkar den anmälningskyldighet som föreskrivs i artikel 24, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt.4. Om ett livsmedel i fast form ligger i en lag, skall även livsmedlets avrunna vikt anges i märkningen.I denna punkt avses med en "lag" följande varor, eventuellt i blandningar och även i fryst eller djupfryst tillstånd, förutsatt att vätskan bara är ett komplement till den aktuella beredningens viktiga beståndsdelar och således inte en för köpet avgörande faktor: vatten, saltlösningar, saltlake; livsmedelssyror lösta i vatten, ättika; sockerlag, vattenlösningar med andra sötningsmedel; i fråga om frukt eller grönsaker, frukt- eller grönsaksjuicer.Denna uppräkning kan kompletteras i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20.2.Metoder för att kontrollera avrunnen vikt skall bestämmas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20.2.5. Det skall inte vara obligatoriskt att ange nettoinnehållet för livsmedela) som minskar avsevärt i volym eller vikt och som säljs styckevis eller vägs i köparens nävraro,b) vars nettoinnehåll är mindre än 5 g eller 5 ml; dock skall denna bestämmelse inte gälla för kryddor och örter.Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser som gäller för vissa livsmedel får i undantagsfall fastställa gränsvärden som är högre än 5 g eller 5 ml, under förutsättning att detta inte leder till att köparen får bristfällig information.Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 24, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt.6. De gemenskapsbestämmelser som avses i punkterna 1 andra stycket, 2 b, 2 d och 5 andra stycket skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20.2.Artikel 91. Datum för minsta hållbarhetstid för ett livsmedel skall vara den dag fram till vilken livsmedlet vid rätt förvaring har kvar sina särskilda egenskaper.Det skall anges i enlighet med bestämelserna i punkterna 2-5.2. Datumet skall föregås av orden- "Bäst före..." när datumet omfattar uppgift om dagen,- "Bäst före utgången av... " i övriga fall.3. De ord som anges i punkt 2 skall följas av- antingen själva datumet, eller- en hänvisning till var på märkningen datumet finns angivet.Om det behövs, skall dessa uppgifter följas av de förvaringsanvisningar som man måste rätta sig efter för att varan skall hålla sig under den angivna perioden.4. Datumet skall bestå av dag, månad och år i okodad kronologisk form.Dock är det i fråga om livsmedel- med kortare hållbarhetstid än tre månader tillräckligt att ange dag och månad,- med längre hållbarhetstid än tre månader men kortare än 18 månader tillräckligt att ange månad och år,- med längre hållbarhetstid än 18 månader tillräckligt att ange året.Sättet för att ange datum kan regleras närmare i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20.2.5. Om inte annat följer av gemenskapsbestämmelser som fastställer andra typer av datummärkning, skall uppgift om hållbarhetsdatum inte krävas för:- Färsk frukt och färska grönsaker, inklusive potatis, som inte skalats, delats i bitar eller behandlats på liknande sätt. Detta undantag skall inte tillämpas på groddar och liknande produkter såsom skott av baljväxter.- Viner, starkviner, mousserande viner, kryddade starkviner och liknande produkter framställda av andra frukter än druvor samt drycker som faller under KN-numren 22060091, 2206 00 93 och 2206 00 99 och som har framställts av druvor eller druvmust.- Drycker som innerhåller minst 10 volymprocent alkohol.- Läskedrycker, fruktjuice, fruktnektar och alkoholhaltiga drycker i separata kärl på mer än fem liter och avsedda för storkök.- Bageri- eller konditorivaror som med hänsyn till sitt innehåll normalt konsumeras inom 24 timmar efter tillverkningen.- Ättika.- Koksalt.- Socker i fast form.- Konfektyrvaror som nästan enbart består av smaksatt och/eller färgat socker.- Tuggummi och liknande produkter.- Portionsförpackningar av glass.Artikel 101. I fråga om livsmedel som från mikrobiologisk synpunkt är lättfördärvliga och som därför efter en kort period kan antas utgära en omedelbar fara för människors hälsa, skall datum för minsta hållbarhetstid ersättas med uppgift om sista förbrukningsdag.2. Detta datum skall föregås av orden- på spanska: "fecha de caducidad",- på danska: "sidste anvendelsesdato",- på tyska: "verbrauchen bis",- på grekiska: "αυάλωοη μέχοι",- på engelska: "use by",- på franska: "à consommer jusqu'au",- på italieniska: "da consumare entro",- på nederländska: "te gebruiken tot",- på portugisiska: "a consumir até",- på finska: "viimeinen käyttöajankohta",- på svenska: "sista förbrukningsdag".Orden skall följas av- antingen själva datumet, eller- en hänvisning till var på märkningen datumet finns angivet.Dessa uppgifter skall följas av en beskrivning av de förvaringsanvisningar som man måste rätta sig efter.3. Datumet skall bestå av dag, månad och eventuellt år i denna ordning och i okodad form.4. I vissa fall kan det genom det förfarande som fastställs i artikel 20.2 avgöras huruvida villkoren i punkt 1 är uppfyllda.Artikel 111. Bruksanvisningen till ett livsmedel skall vara utformad så att livsmedlet kan användas på ett ändamålsenligt sätt.2. Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser får i fråga om vissa livsmedel närmare ange hur bruksanvisningarna bör vara utformade.Det förfarande som fastställs i artikel 19 skall tillämpas på sådana nationella bestämmelser.De gemenskapsbestämmelser som avses i denna punkt skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20.2.Artikel 12De bestämmelser som gäller angivande av alkoholhalten uttryckt i volym skall i fråga om varor som faller under tariffrubrikerna nr 22.04 och 22.05 fastställas i särskilda gemenskapsbestämmelser som gäller för dessa varor.För andra drycker som innehåller mer än 1,2 volymprocent alkohol skall dessa bestämmelser fastställas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 20.2.Artikel 131. a) I fråga om färdigpackade livsmedel skall de uppgifter som anges i artikel 3 och artikel 4.2 finnas på förpackningen eller på en etikett som är fästad vid denna.b) Utan hinder av punkt a och utan att det påverkar tilllämpningen av gemenskapsbestämmelser om nominella mängder, är det, om färdigförpackade livsmedel är- avsedda för konsumenter men saluförs i ett handelsled före försäljningen till konsumenten och under förutsättning att försäljning till storkök inte sker i detta handelsled,- avsedda för leverans till storkök för beredning, behandling eller uppdelning,tillräckligt att de uppgifter som måste anges enligt artikel 3 och artikel 4.2 framgår endast av de handelsdokument som avser dessa livsmedel, om det kan garanteras att sådana dokument med all den information som skall finnas i märkningen, antingen följer med de livsmedel som de avser eller skickas före eller samtidigt med leveransen.c) I de fall som avses i b skall de uppgifter som avses i artikel 3.1.1, 3.1.5 och 3.1.7 och, i tilllämpliga fall, de som avses i artikel 10 också finas på den yttre förpackning, i vilken livsmedlen presenteras när de saluförs.2. De uppgifter som anges i artikel 3 och artikel 4.2 skall vara lätta att förstå och markeras på väl synlig plats på sådant sätt att de är lätta att se, klart läsbara och outplånliga.De skall inte på något sätt döljas, skymmas eller avbrytas av annan text eller av någon illustration.3. De uppgifter som räknas upp i artikel 3.1.1, 3.1.4, 3.1.5 och 3.1.10 skall förekomma i samma synfält.Detta krav får utvidgas till att omfatta även de uppgifter som avses i artikel 4.2.4. För regurglas som har märkning som är outplånlig och därför saknar etikett, ring eller krage samt för förpackningar eller kärl med en största yta mindre än 10 cm2, behöver endast de uppgifter anges om avss i artikel 3.1.1, 3.1.4 och 3.1.5.I detta fall skall punkt 3 inte gälla.5. Irland, Nederländerna och Förenade kungariket får medge undantag från artikel 3.1 och punkt 3 i denna artikel när det är fråga om mjölk och mjölkprodukter i returglas.De skall underrätta kommissionen om varje åtgärd som vidtagits i enlighet med punkt 5.Artikel 14För livsmedel som saluhålls till konsumenter eller till storkök utan att vara färdigförpackade, eller för livsmedel som förpackas på försäljningsstället på konsumentens begäran eller är färdigförpackade för direkt försäljning, skall medlemsstaterna anta närmare bestämmelser för hur de uppgifter som omfattas av artikel 3 och artikel 4.2 skall anges.De får besluta att samtliga eller en del av dessa uppgifter inte behöver lämnas, förutsatt att köparen ända får tillfredsställande information.Artikel 15Detta direktiv skall inte inverka på bestämmelser i nationell lagstiftning, vilka i avsaknad av gemenskapsbestämmelser innebär mindre stränga krav för märkning av livsmedel som presenteras i presentförpackningar som statyetter eller souvenirer.Artikel 161. Medlemsstaterna skall säkerställa att det inom deras territorier är förbjudet att saluföra livsmedel för vilka uppgifterna enligt artikel 3 och artikel 4.2 inte ges på ett språk som med lätthet förstås av konsumenten, såvida inte konsumenten faktiskt informeras genom andra åtgärder som fastställs i enlighet med det förfarande som anges i artikel 20.2 beträffande en eller flera uppgifter i märkningen.2. Inom sitt eget territorium får den medlemsstat där saluföringen sker i enlighet med fördragets regler föreskriva att dessa uppgifter i märkningen skall ges på ett eller flera av gemenskapens officiella språk.3. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 skall inte förhindra att uppgifterna i märkningen ges på flera språk.Artikel 17I fråga om reglerna för hur uppgifter i artikel 3 och artikel 4.2 skall anges, skall medlemsstaterna inte fastställa krav som är mer detaljerade än de som framgår av artiklarna 3-13.Artikel 181. Medlemsstater får inte förbjuda handel med livsmedel som följer reglerna i detta direktiv genom att tillämpa nationella icke harmoniserade bestämmelser för märkning och presentation av vissa livsmedel eller av livsmedel i allmänhet.2. Punkt 1 gäller inte nationella icke harmoniserade bestämmelser som motiveras av att man vill- skydda människors hälsa,- förebygga oredlighet, såvida inte sådana bestämmelser kan befaras hindra tillämpningen av de definitioner och regler som fastställs genom detta direktiv,- skydda industriella och kommersiella äganderätter, uppgifter om ursprung och registrerade ursprungbeteckningar samt att förebygga illojal konkurrens.Artikel 19När det hänvisas till denna artikel skall följande förfarande användas, om en medlemsstat skull bedöma det som nödvändigt att anta ny lagstiftning:Den skall anmäla de planerade åtgärderna och skälen för dessa till kommissionen och de andra medlemsstaterna. Kommissionen skall samråda med medlemsstaterna inom Ständiga livsmedelskommittén, inrättad genom rådets beslut 69/414/EG(6), om den anser att sådant samråd behövs eller om någon medlemsstat begär det.Medlemsstaterna får vidta åtgärderna tidigast tre månader efter anmälan och under förutsättning att kommissionen inte motsatt sig det.Om så skulle vara fallet, skall kommissionen före utgången av denna period inleda det förfarande som fastställs i artikel 20.2 för att avgöra huruvida de planerade åtgärdena kan genomföras, om det är nödvändigt med lämpliga ändringar.Artikel 201. Kommissionen skall biträdas av en kommitté (nedan kallad kommittén).2. När det hänvisas till denna punkt, skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i beslutet.Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.Artikel 21Om det visar sig nödvändigt att vidta tillfälliga åtgärder för att underlätta tillämpningen av detta direktiv, skall de antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20.2Artikel 22Detta direktiv skall inte inverka på sådana gemenskapsbestämmelser om märkning och presentation av vissa livsmedel som redan antagits den 22 december 1978.Varje ändring som är nödvändig för att harmonisera sådana bestämmelser med de regler som fastställs i detta direktiv skall beslutas i enlighet med det förfarande som är tilllämpligt för varje sådan bestämmelse.Artikel 23Detta direktiv skall inte gälla varor avsedda för export utanför gemenskapen.Artikel 24Medlemsstaterna skall se till att kommissionen får del av texten till alla väsentliga bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 25Detta direktiv skall gälla också för Frankrikes utomeuropeiska department.Artikel 261. Direktiv 79/112/EEG i dess lydelse enligt direktiven i bilaga IV del A skall upphöra att gälla utan att det påverkar medlemsstaternas förpliktelsre vad gäller de tidsfrister för genomförande som anges i bilaga IV del B.2. Hänvisningar till det upphävda direktivet skall tolkas som hänvisningar till detta direktiv och skall läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga V.Artikel 27Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 28Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 20 mars 2000.På Europaparlamentets vägnarN. FontaineOrdförandePå rådets vägnarJ. GamaOrdförande(1) EGT C 258, 10.9.1999, s. 12.(2) Europaparlamentets ståndpunkt av den 18 januari 2000 (ännu ej offentliggjord i EGT) och rådets beslut av den 13 mars 2000.(3) EGT L 33, 8.2.1979, s. 1. Direktivet senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/4/EG (EGT L 43, 14.2.1997, s. 21).(4) Se bilaga IV del B.(5) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.(6) EGT L 291, 29.11.1969, s. 9.BILAGA IKATEGORIER AV INGREDIENSER SOM FÅR ANGES MED KATEGORI I STÄLLET FÖR MED SÄRSKILD BETECKNING>Plats för tabell>BILAGA IIKATEGORIER AV INGREDIENSER SOM SKALL ANGES MED NAMNET PÅ DEN KATEGORI SOM DE TILLHÖR, ÅRFÖLJT AV DERAS VEDERTAGNA NAMN ELLER E-NUMMERFärgämneKonserveringsmedelAntioxidationsmedelEmulgeringsmedelFörtjockningsmedelGeleringsmedelStabiliseringsmedelSmakförstärkareSyraSurhetsreglerande medelKlumpförebyggande medelModifierad stärkelse(1)SötningsmedelBakpulver och ämnen med liknande funktionSkumdämpningsmedelYtbehandlingsmedelSmältsalter(2)MjölbehandlingsmedelKonsistensmedelFuktighetsbevarande medelFyllnadsmedelDrivgas(1) Uppgifter om vedertaget namn efter E-nummer krävs inte.(2) Endast för smältost och smältostprodukter.BILAGA IIIBENÄMNING PÅ AROMER I INGREDIENSFÖRTECKNINGEN1. Aromer skall benämnas antingen med ordet "arom(er)" eller med ett mer utmärkande namn eller beskrivning på aromen.2. Ordet "naturlig" eller något annat ord med väsentligen samma betydelse får endast användas för aromer vars aromgivande beståndsdel innhåller uteslutande sådana aromämnen som anges i artikel 1.2 b i i rådets direktiv 88/388/EEG av den 22 juni 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om aromer för användning i livsmedel och om ursprungsmaterial vid framställning av sådana aromer(1) och/eller sådana arompreparat som anges i artikel 1.2 c i det direktivet.3. Om namnet på aromen innehåller någon hänvisning till de ingående ämnenas vegetabiliska eller animaliska art eller ursprung, får ordet "naturlig" eller något annat ord med väsentligen samma innebörd inte användas, om inte den aromgivande beståndsdelen ensamt eller nästan ensamt har avskiljts från livsmedlet eller den aktuella aromkällan genom lämpliga, fysikaliska, enzymatiska eller mikrobiologiska metoder eller genom vedertagna metoder för matberedning.(1) EGT L 184, 15.7.1988, s. 61. Direktivet ändrat genom kommissionens direktiv 91/71/EEG (EGT L 42, 15.2.1991, s. 25).BILAGA IVDEL AUPPHÄVT DIREKTIV OCH SENARE ÄNDRINGAR AV DET(hänvisningar i artikel 26)Rådets direktiv 79/112/EEG (EGT L 33, 8.2.1979, s. 1)Rådets direktiv 85/7/EEG (EGT L 2, 3.1.1985, s. 22) endast artikel 1.9Rådets direktiv 86/197/EEG (EGT L 144, 29.5.1986, s. 38)Rådets direktiv 89/395/EEG (EGT L 186, 30.6.1989, s. 17)Kommissionens direktiv 91/72/EEG (EGT L 42, 15.2.1991, s. 27)Kommissionens direktiv 93/102/EG (EGT L 291, 25.11.1993, s. 14)Kommissionens direktiv 95/42/EG (EGT L 182, 2.8.1995, s. 20)Europaparlamentets och rådets direktiv 97/4/EG (EGT L 43, 14.2.1997, s. 21)DEL BTIDSGRÄNSER FÖR GENOMFÖRANDE I NATIONELL LAGSTIFTNING(som avses i artikel 26)>Plats för tabell>BILAGA VJÄMFÖRELSETABELL>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31999L0030

Rådets direktiv 1999/30/EG av den 22 april 1999 om gränsvärden för svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luften

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 163 , 29/06/1999 s. 0041 - 0060

RÅDETS DIREKTIV 1999/30/EGav den 22 april 1999om gränsvärden för svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luftenEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 130s.1 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget(3), ochav följande skäl:(1) På grundval av principerna i artikel 130r i fördraget föreskrivs i det europeiska gemenskapsprogrammet för politik och åtgärder som avser miljön och en hållbar utveckling (femte åtgärdsprogrammet för miljön)(4) särskilt ändringar i lagstiftningen om luftföroreningar. I detta program rekommenderas upprättandet av långsiktiga mål för luftkvaliteten.(2) I artikel 129 i fördraget föreskrivs att hälsoskyddskraven skall ingå som ett led i gemenskapens övriga politik. I artikel 3 o i fördraget föreskrivs att gemenskapens verksamhet skall innefatta bidrag till att uppnå en hög hälsoskyddsnivå.(3) I enlighet med artikel 4.5 i rådets direktiv 96/62/EG av den 27 september 1996 om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten(5) skall rådet anta den lagstiftning som avses i artikel 4.1 och de bestämmelser som avses i artikel 4.3 och 4.4.(4) De gränsvärden som fastställs i detta direktiv är minimigränsvärden. I enlighet med artikel 130t i fördraget får medlemsstater behålla eller införa strängare gränsvärden. I synnerhet får strängare gränsvärden införas för att skydda hälsan hos känsliga befolkningsgrupper som barn och patienter på sjukhus. Medlemsstaterna får föreskriva att gränsvärdena skall uppnås vid en tidigare tidpunkt än den som fastställs i detta direktiv.(5) Ekosystemen bör skyddas mot de skadliga verkningarna av svaveldioxid. Vegetationen bör skyddas mot de skadliga verkningarna av kväveoxider.(6) Olika typer av partiklar kan ha olika skadliga verkningar på människors hälsa. Det finns belägg för att risker för människors hälsa som har samband med exponering för konstgjorda partiklar är högre än risker som har samband med exponering för partiklar som förekommer naturligt i luften.(7) Enligt direktiv 96/62/EG krävs det att handlingsplaner upprättas för zoner inom vilka koncentrationerna av föroreningar i luften överskrider gränsvärdena plus tillämpliga tillfälliga toleransmarginaler för att säkerställa överensstämmelse med gränsvärdena vid de angivna tidpunkterna. I den utsträckning sådana handlingsplaner och andra metoder för att minska föroreningarna gäller partiklar bör de syfta till att minska koncentrationerna av fina partiklar som en del av den totala minskningen av koncentrationen av partiklar.(8) Enligt direktiv 96/62/EG bör de numeriska gränsvärdena och tröskelvärdena bygga på resultaten av internationellt forskningsarbete på det aktuella området. Kommissionen skall utvärdera de faktorer som gräns- och tröskelvärdena grundar sig på genom att beakta de senaste rönen i den vetenskapliga forskningen inom det berörda epidemiologiska området och miljöområdet och de senaste framstegen när det gäller mätmetoder.(9) För att underlätta översynen av det här direktivet år 2003 bör kommissionen och medlemsstaterna överväga att stimulera forskning om verkningarna av de föroreningar som nämns i detta, nämligen svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly.(10) Standardiserad och exakt mätteknik samt gemensamma kriterier för lokalisering av mätstationer är ett viktigt inslag vid utvärdering av luftkvaliteten i syfte att erhålla jämförbar information i hela gemenskapen.(11) I enlighet med artikel 12.1 i direktiv 96/62/EG får de ändringar som är nödvändiga för anpassning till vetenskapliga och tekniska framsteg endast gälla kriterier och teknik för att utvärdera koncentrationerna av svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly och/eller detaljerade föreskrifter för överlämnande av information till kommissionen, och får inte leda till att gränsvärdena eller tröskelvärdena direkt eller indirekt ändras.(12) Aktuell information om koncentrationerna av svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luften bör vara lätt tillgänglig för allmänheten.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1MålMålen för detta direktiv är att- fastställa gränsvärden och, när så är lämpligt, tröskelvärden för koncentrationer av svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luften så att skadliga effekter på människors hälsa och på miljön i sin helhet kan undvikas, förebyggas eller minskas,- utvärdera koncentrationer av svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luften på grundval av gemensamma metoder och kriterier,- inhämta adekvata uppgifter om koncentrationer av svaveldioxid, kvävedioxid och i kväveoxider, partiklar och bly i luften samt säkerställa att uppgifterna görs tillgängliga för allmänheten,- bibehålla luftkvaliteten där den är god och att med avseende på svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly förbättra den i övriga fall.Artikel 2DefinitionerI detta direktiv avses med1) luften: utomhusluften i troposfären med undantag för arbetsplatser,2) förorening: varje ämne som människan direkt eller indirekt tillför luften och som kan ha skadliga effekter på människors hälsa eller på miljön i dess helhet,3) nivå: koncentration av en förorening i luften eller deposition av en förorening på ytor, vid ett givet tillfälle,4) utvärdering: varje metod som används för att mäta, beräkna, förutse eller uppskatta nivån för en viss förorening i luften,5) gränsvärde: en nivå, fastställd på vetenskaplig grund i syfte att undvika, förebygga eller minska de skadliga effekterna på människors hälsa och/eller på miljön i dess helhet, som skall uppnås inom en viss tidsfrist och som inte får överskridas sedan den nåtts,6) tröskelvärde: en nivå utöver vilken en kortvarig exponering utgör en risk för människors hälsa och vid vilken medlemsstaterna omedelbart skall vidta åtgärder enligt direktiv 96/62/EG,7) toleransmarginal: det procenttal med vilken gränsvärdet får överskridas på de villkor som anges i direktiv 96/62/EG,8) zon: del av medlemsstaternas territorium som avgränsats av dessa,9) tätbebyggelse: zon som utmärks av en befolkningskoncentration på mer än 250000 invånare eller, om befolkningskoncentrationen är högst 250000 invånare, en sådan befolkningstäthet per km2 att utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten från medlemsstaternas sida är motiverad,10) kväveoxider (NOx): summan av kväveoxid och kvävedioxid sammanräknad i ppb och uttryckt som mikrogram kvävedioxid per kubikmeter,11) PM10: partiklar ("particulate matter") som passerar genom ett selektivt intag som med 50 % effektivitet skiljer av partiklar med en aerodynamisk diameter av 10 μm,12) PM2,5: partiklar ("particulate matter") som passerar genom ett selektivt intag som med 50 % effektivitet skiljer av partiklar med en aerodynamisk diameter av 2,5 μm,13) övre utvärderingströskel: en nivå som specificeras i bilaga V och under vilken en kombination av mätningar och modelleringsmetoder får användas för att utvärdera luftkvaliteten, i enlighet med artikel 6.3 i direktiv 96/62/EG,14) nedre utvärderingströskel: en nivå som specificeras i bilaga V och under vilken endast modelleringsmetoder eller objektiv uppskattning får användas för att utvärdera luftkvaliteten, i enlighet med artikel 6.4 i direktiv 96/62/EG,15) naturfenomen: vulkanutbrott, seismisk aktivitet, geotermisk aktivitet, okontrollerade bränder på land, hård vind eller atmosfärisk resuspension eller transport av naturliga partiklar från torra områden,16) fasta mätningar: mätningar som genomförs i enlighet med artikel 6.5 i direktiv 96/62/EG.Artikel 3Svaveldioxid1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att koncentrationerna av svaveldioxid i luften vid utvärdering enligt artikel 7 inte överskrider de gränsvärden som anges i avsnitt I i bilaga I från och med de datum som där fastställs.De toleransmarginaler som anges i avsnitt I i bilaga I skall tillämpas enligt artikel 8 i direktiv 96/62/EG.2. Tröskelvärdet för koncentrationer av svaveldioxid i luften anges i avsnitt II i bilaga I.3. Medlemsstaterna skall, när det är praktiskt genomförbart, för att bistå kommissionen med att sammanställa den rapport som avses i artikel 10 till och med den 31 december 2003 registrera uppgifter om genomsnittliga koncentrationer av svaveldioxid uppmätt under tio minuter från vissa mätstationer som valts ut av medlemsstaterna som varande representativa för luftkvaliteten i bebodda områden nära källorna och vid vilka timkoncentrationerna mäts. Samtidigt som uppgifter om timkoncentrationerna registreras i enlighet med artikel 11.1 i direktiv 96/62/EG skall medlemsstaterna, när det gäller de utvalda mätstationerna till kommissionen, meddela antalet tiominuterskoncentrationer som översteg 500 μg/m3, antalet dagar under kalenderåret då detta inträffade, antalet av dessa dagar då timkoncentrationerna av svaveldioxid samtidigt översteg 350 μg/m3 och den högsta koncentrationen som registrerats under en tiominutersperiod.4. Medlemsstaterna får ange zoner eller tätbebyggelse där de gränsvärden för svaveldioxid som avses i avsnitt I i bilaga I överskrids på grund av koncentrationer av svaveldioxid i luften som beror på naturliga källor. Medlemsstaterna skall till kommissionen översända en förteckning över sådana zoner eller sådan tätbebyggelse tillsammans med uppgifter om de svaveldioxidkoncentrationer och svaveldioxidkällor som förekommer där. När medlemsstaterna underrättar kommissionen i enlighet med artikel 11.1 i direktiv 96/62/EG skall de tillhandahålla det nödvändiga underlaget för att påvisa att eventuella överskridanden beror på naturliga källor.I sådana zoner eller i sådan tätbebyggelse skall medlemsstaterna vara skyldiga att genomföra handlingsplaner i enlighet med artikel 8.3 i direktiv 96/62/EG endast i de fall då de gränsvärden som avses i avsnitt I i bilaga I överskrids på grund av konstgjorda emissioner.Artikel 4Kvävedioxid och kväveoxider1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att koncentrationerna i luften av kvävedioxid, och där det är tillämpligt, av kväveoxider, vid utvärdering enligt artikel 7 inte överskrider de gränsvärden som anges i avsnitt I i bilaga II från och med de datum som fastställs i bilagan.De toleransmarginaler som anges i avsnitt I i bilaga II skall tillämpas enligt artikel 8 i direktiv 96/62/EG.2. Tröskelvärdena för koncentrationer av kvävedioxid i luften finns angivna i avdelning II i bilaga II.Artikel 5Partiklar1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att koncentrationen PM10 i luften vid utvärdering enligt artikel 7 inte överskrider de gränsvärden som anges i avsnitt I i bilaga III från och med de datum som fastställs i bilagan.De toleransmarginaler som anges i avsnitt I i bilaga III skall tillämpas enligt artikel 8 i direktiv 96/62/EG.2. Medlemsstaterna skall säkerställa att mätstationer för att tillhandahålla uppgifter om PM2,5-koncentrationen upprättas och är i drift. Antalet stationer där PM2,5 mäts och lokaliseringen av dessa skall avgöras av medlemsstaterna själva så att de PM2,5-koncentrationer som uppmäts är representativa för medlemsstaten i fråga. Där det är möjligt bör provtagningsplatserna samordnas med provtagningsplatser för PM10.Medlemsstaterna skall en gång om året, senast nio månader efter årets utgång, till kommissionen överlämna det aritmetiska medelvärdet, medianvärdet, den 98:e percentilen samt den högsta koncentration som beräknats utifrån mätningarna av PM2,5 under 24 timmar det året. Den 98:e percentilen skall beräknas enligt förfarandet i avsnitt 4 i bilaga I till rådets beslut 97/101/EG om inrättande av ett ömsesidigt utbyte av information och uppgifter från nätverk och enskilda stationer som mäter luftförorening i medlemsstaterna(6).3. De åtgärdsplaner för PM10 som har utarbetats enligt artikel 8 i direktiv 96/62/EG och allmänna strategier för att minska koncentrationerna av PM10 skall även syfta till att minska koncentrationerna av PM2,5.4. Där de gränsvärden för PM10 som avses i avsnitt I i bilaga III överskrids på grund av koncentrationer av PM10 i luften som beror på naturfenomen och detta får till följd koncentrationer som avsevärt överskrider normal bakgrundsnivå från naturliga källor, skall medlemsstaterna informera kommissionen i enlighet med artikel 11.1 i direktiv 96/62/EG tillsammans med nödvändiga bevis för att visa att dessa överskridanden beror på naturliga orsaker. I sådana fall skall medlemsstaterna vara skyldiga att genomföra handlingsplaner i enlighet med artikel 8.3 i direktiv 96/62/EG endast när de gränsvärden som avses i avsnitt I i bilaga III överskrids på grund av andra orsaker än naturfenomen.5. Medlemsstaterna får ange zoner eller tätbebyggelse där de gränsvärden för PM10 som avses i avsnitt I i bilaga III överskrids på grund av koncentrationer av PM10 i luften som beror på resuspension av partiklar efter sandning av vägar under vintern. Medlemsstaterna skall till kommissionen översända en förteckning över sådana zoner eller sådan tätbebyggelse tillsammans med uppgifter om de PM10-koncentrationer och PM10-källor som förekommer där. När medlemsstaterna underrättar kommissionen i enlighet med artikel 11.1 i direktiv 96/62/EG skall de lämna det nödvändiga underlaget för att visa att eventuella överskridanden beror på sådana resuspenderade partiklar samt att rimliga åtgärder har vidtagits för att sänka koncentrationerna.I sådana zoner eller sådan tätbebyggelse skall medlemsstaterna vara skyldiga att genomföra handlingsplaner i enlighet med artikel 8.3 i direktiv 96/62/EG endast i de fall då de gränsvärden som avses i avsnitt I i bilaga III överskrids på grund av andra PM10-nivåer än de som härrör från vintersandning av vägar.Artikel 6BlyMedlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att koncentrationerna av bly i luften vid utvärdering enligt artikel 7 inte överskrider det gränsvärde som anges i avsnitt I i bilaga IV från och med de datum som fastställs i bilagan.De toleransmarginaler som anges i avsnitt I i bilaga IV skall tillämpas enligt artikel 8 i direktiv 96/62/EG.Artikel 7Utvärdering av koncentrationerna1. De övre och nedre utvärderingströsklarna för svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly, för de ändamål som anges i artikel 6 i direktiv 96/62/EG, återfinns i avsnitt I i bilaga V.Klassificeringen av zonerna eller tätbebyggelsen för de ändamål som anges i nämnda artikel 6 bör ses över minst vart femte år enligt förfarandet i avsnitt II i bilaga V. Klassificeringen bör ses över tidigare om det inträffar viktiga förändringar med betydelse för koncentrationerna i luften av svaveldioxid, kvävedioxid eller, där det är tillämpligt, kväveoxider, partiklar eller bly.2. I bilaga VI återfinns kriterier för fastställandet av lokalisering av provtagningsplatser för mätning av svaveldioxid, kväveoxider, partiklar och bly i luften. I bilaga VII fastställs det lägsta antalet fasta provtagningsplatser för fast mätning av koncentrationer av varje berörd förorening som skall upprättas i de zoner eller tätbebyggelser inom vilka mätning krävs, om fast mätning är den enda källan till uppgifter om koncentrationer i zonen respektive tätbebyggelsen.3. För zoner och tätbebyggelse där uppgifter från stationer för kontinuerlig mätning kompletteras med uppgifter från andra källor, t.ex. utsläppsinventeringar, indikativa mätmetoder och luftkvalitetsmodellering, skall det antal fasta stationer för mätning som skall upprättas och den rumsliga upplösningen i andra metoder vara tillräckliga för att göra det möjligt att fastställa koncentrationerna av luftföroreningar i enlighet med avsnitt I i bilaga VI, och i avsnitt I i bilaga VIII.4. För zoner och tätbebyggelse där inga mätningar krävs, får metoder för modellering eller objektiv uppskattning användas.5. Referensmetoder för att analysera svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider samt för att ta prover på och analysera bly återfinns i avsnitt I-III i bilaga IX.Referensmetoden för att ta prover på och mäta PM10 återfinns i avsnitt IV i bilaga IX.Interimsutkastet till referensmetod för att ta prover på och mäta PM2,5 återfinns i avsnitt V i bilaga IX.I avsnitt VI i bilaga IX återfinns referensmetoder för luftkvalitetsmodellering.6. Medlemsstaterna skall 18 månader efter det att detta direktiv trätt i kraft underrätta kommissionen om de metoder som använts för den preliminära utvärderingen av luftkvaliteten enligt artikel 11.1 d i direktiv 96/62/EG.7. Ändringar som är nödvändiga för att anpassa bestämmelserna i denna artikel samt i bilagorna V-IX till framsteg på det vetenskapliga och tekniska området skall antas enligt förfarandet i artikel 12 i direktiv 96/62/EG.Artikel 8Information till allmänheten1. Medlemsstaterna skall säkerställa att allmänheten, liksom berörda organisationer, t.ex. miljöorganisationer, konsumentorganisationer, organisationer som företräder känsliga befolkningsgruppers intressen och övriga relevanta hälso- och sjukvårdsorgan rutinmässigt får tillgång till aktuella upplysningar om koncentrationerna av svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luften, med hjälp av till exempel radio och TV, tidningar, informationstavlor eller datanättjänster.Upplysningarna om koncentrationer i luften av svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider och partiklar skall uppdateras minst en gång om dagen, och när det gäller timvärdena för svaveldioxid och kvävedioxid skall upplysningarna när så är möjligt uppdateras en gång i timmen. Upplysningar om blykoncentrationer skall uppdateras en gång i kvartalet.Ett minimikrav är att alla överskridanden av gränsvärden och tröskelvärden för koncentrationerna anges under de genomsnittsperioder som förtecknas i bilagorna I-IV. En kortfattad bedömning beträffande gränsvärden och tröskelvärden skall också tillhandahållas liksom lämplig information om följder för hälsan.2. När planer eller program görs tillgängliga för allmänheten enligt artikel 8.3 i direktiv 96/62/EG, inbegripet de planer eller program som avses i artiklarna 3.4, 5.4 och 5.5 i detta direktiv, skall medlemsstaterna även göra dem tillgängliga för de organisationer som avses i punkt 1.3. När det tröskelvärde i bilaga I och bilaga II överskrids, skall det i den information som i enlighet med artikel 10 i direktiv 96/62/EG skall lämnas till allmänheten ingå åtminstone de uppgifter som finns förtecknade i avsnitt III i bilaga I och bilaga II.4. Information till allmänhet och organisationer enligt punkterna 1 och 3 skall vara tydlig, begriplig och lättillgänglig.Artikel 9Upphävanden och övergångsbestämmelser1. Rådets direktiv 80/779/EEG av den 15 juli 1980 om gränsvärden och vägledande värden för luftkvalitet med avseende på svaveldioxid och svävande partiklar(7) upphör att gälla från och med den 19 juli 2001 med undantag för följande: Artiklarna 1, 2.1, 3.1, 9, 15 och 16 i direktiv 80/779/EEG samt bilagorna I, III b och IV till detta upphör att gälla med verkan från och med den 1 januari 2005.2. Rådets direktiv 82/884/EEG av den 3 december 1982 om gränsvärde för bly i luften(8) upphör att gälla från och med den 19 juli 2001 med undantag för följande: Artiklarna 1, 2, 3.1, 7, 12 och 13 i direktiv 82/884/EEG upphör att gälla med verkan från och med den 1 januari 2005.3. Rådets direktiv 85/203/EEG av den 7 mars 1985 om luftkvalitetsnormer för kvävedioxid(9) upphör att gälla från och med den 19 juli 2001 med undantag för följande: Artiklarna 1.1 första strecksatsen, 1.2, 2 första strecksatsen, 3.1, 5, 9, 15 och 16 i direktiv 85/203/EEG samt bilaga I till detta upphör att gälla med verkan från och med den 1 januari 2010.4. Från och med den 19 juli 2001 skall medlemsstaterna använda sådana mätstationer och andra metoder för utvärdering av luftkvaliteten som uppfyller kraven i detta direktiv vid utvärdering av koncentrationer i luften av svaveldioxid, kväveoxider och bly i syfte att erhålla uppgifter för att styrka att de följer de gränsvärden som fastställs i direktiv 80/779/EEG, direktiv 82/884/EEG och direktiv 85/203/EEG till dess att de gränsvärden som fastställs i dessa direktiv upphör att gälla.5. Från och med den 19 juli 2001 får medlemsstaterna använda sådana mätstationer och andra metoder för utvärdering av luftkvaliteten som uppfyller kraven i detta direktiv för PM10 vid utvärdering av koncentrationer av svävande partiklar i syfte att styrka att de följer de gränsvärden som fastställs för den totala mängden svävande partiklar i bilaga IV i direktiv 80/779/EEG, men för att styrka att de följer dessa gränsvärden skall de insamlade uppgifterna multipliceras med 1,2.6. Varje år och inom nio månader efter varje års slut skall medlemsstaterna, i enlighet med förfarandet i artikel 11 i direktiv 96/62/EG och till dess att de berörda gränsvärdena upphör att gälla, lämna uppgifter till kommissionen om varje överskridande av gränsvärdena i direktiv 80/779/EEG, 82/884/EEG och 85/203/EEG tillsammans med de registrerade värdena, orsakerna till varje registrerat fall samt vilka åtgärder som vidtagits för att undvika varje upprepning.7. I de zoner där den berörda medlemsstaten anser det nödvändigt att begränsa eller förebygga en förutsebar ökning av föroreningarna genom svaveldioxid, kvävedioxid eller svävande partiklar får den fortsätta att använda de vägledande värdena för skydd av ekosystem i bilaga II till direktiv 80/779/EEG och bilaga II till direktiv 85/203/EEG.Artikel 10Rapport och översynKommissionen skall till Europaparlamentet och rådet senast den 31 december 2003 överlämna en rapport som är grundad på erfarenheterna från tillämpningen av detta direktiv, särskilt på resultaten av de senaste vetenskapliga rönen om effekterna på människors hälsa och på ekosystemen av exponering för svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, olika fraktioner av partiklar och bly och på den tekniska utvecklingen, inbegripet framsteg som gjorts beträffande mätmetoder och andra sätt att utvärdera koncentrationer av partiklar i luften samt deposition av partiklar och bly på ytor.I syfte att bibehålla en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön samt med beaktande av de erfarenheter som gjorts vid tillämpningen av detta direktiv i medlemsstaterna och i synnerhet de förhållanden, enligt föreskrifterna i bilaga VI, under vilka mätningarna har utförts, kommer denna rapport, när så är lämpligt, att åtföljas av förslag till ändringar av detta direktiv. Kommissionen kommer särskilt att granska gränsvärdena i den andra etappen för PM10 i syfte att göra dessa obligatoriska samt överväga om gränsvärdena för den andra etappen och, när så är lämpligt, för den första etappen, skall bekräftas eller modifieras. Kommissionen skall dessutom ägna särskild uppmärksamhet åt att, när så är lämpligt, fastställa gränsvärden för PM2,5 eller olika fraktioner av partiklar, och kommissionen skall granska årsgränsvärdet för skydd av människors hälsa beträffande kvävedioxid och lägga fram ett förslag om att bekräfta eller modifiera detta värde. Den skall också granska timgränsvärdet för kvävedioxid mot bakgrund av Världshälsoorganisationens riktlinjer och överväga om gränsvärdet skall bekräftas eller modifieras.Kommissionen kommer också att överväga, när så är lämpligt, huruvida tröskelvärden, som är förenliga med övriga föroreningar i detta direktiv, för PM10, PM2,5 eller särskilda fraktioner av partiklar kan fastställas.Artikel 11PåföljderMedlemsstaterna skall besluta om de påföljder som skall tillämpas vid överträdelser av de nationella bestämmelser som antas för tillämpningen av detta direktiv. Dessa påföljder skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.Artikel 12Genomförande1. Medlemsstaterna skall senast den 19 juli 2001 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 13IkraftträdandeDetta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 14AdressaterDetta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 22 april 1999.På rådets vägnarW. MÜLLEROrdförande(1) EGT C 9, 14.1.1998, s. 6.(2) EGT C 214, 10.7.1998, s. 1.(3) Europaparlamentets yttrande av den 13 maj 1998 (EGT C 167, 1.6.1998, s. 103), rådets gemensamma ståndpunkt av den 24 september 1998 (EGT C 360, 23.11.1998, s. 99) och Europaparlamentets beslut av den 13 januari 1999 (EGT C 104, 14.4.1999, s. 44).(4) EGT C 138, 17.5.1993, s. 5.(5) EGT L 296, 21.11.1996, s. 55.(6) EGT L 35, 5.2.1997, s. 14.(7) EGT L 229, 30.8.1980, s. 30.(8) EGT L 378, 31.12.1982, s. 15.(9) EGT L 87, 27.3.1985, s. 1.BILAGA IGRÄNSVÄRDEN OCH TRÖSKELVÄRDE FÖR SVAVELDIOXIDI. Gränsvärden för svaveldioxidGränsvärden skall anges i μg/m3. Volymen skall standardiseras vid följande temperatur- och tryckförhållanden: 293 °K och 101,3 kPa.>Plats för tabell>II. Tröskelvärde för svaveldioxid500 μg/m3 uppmätt under tre på varandra följande timmar på platser som är representativa för luftkvaliteten inom ett område på minst 100 km2 eller för en hel zon eller tätbebyggelse, beroende på vilken som är minst.III. Minsta mängd uppgifter som skall lämnas till allmänheten då tröskelvärdet för svaveldioxid överskridsDe uppgifter som skall lämnas till allmänheten bör åtminstone omfatta följande:- Datum, tidpunkt och plats för det inträffande samt orsaken när den är känd.- Prognoser:- Förändringar i koncentrationen (förbättring, stabilisering eller försämring). Orsaken till förväntade förändringar.- Berört geografiskt område.- Varaktighet.- Vilken typ an befolkningsgrupp som eventuellt kan vara känslig för det inträffade.- Vilka försiktighetsåtgärder som den berörda känsliga befolkningsgruppen skall vidta.BILAGA IIGRÄNSVÄRDEN FÖR KVÄVEDIOXID (NO2) OCH KVÄVEOXIDER (NOx) SAMT TRÖSKELVÄRDE FÖR KVÄVEDIOXIDI. Gränsvärden för kvävedioxid och kväveoxidGränsvärden skall anges i μg/m3. Volymen skall standardiseras vid följande temperatur- och tryckförhållanden: 293 °K och 101,3 kPa.>Plats för tabell>II. Tröskelvärde för kvävedioxid400 μg/m3 uppmätt under tre på varandra följande timmar på platser som är representativa för luftkvaliteten inom ett område på minst 100 km2 eller för en hel zon eller tätbebyggelse, beroende på vilken som är minst.III. Minsta mängd uppgifter som skall lämnas till allmänheten då tröskelvärdet för kvävedioxid överskridsDe uppgifter som skall lämnas till allmänheten bör åtminstone omfatta följande:- Datum, tidpunkt och plats för det inträffade samt orsaken när den är känd.- Prognoser:- Förändringar i koncentrationen (förbättring, stabilisering eller försämring). Orsaken till förväntade förändringar.- Berört geografiskt område.- Varaktighet.- Vilken typ av befolkningsgrupp som eventuellt kan vara känslig för det inträffade.- Vilka försiktighetsåtgärder som den berörda känsliga befolkningsgruppen skall vidta.BILAGA IIIGRÄNSVÄRDEN FÖR PARTIKLAR (PM10)>Plats för tabell>BILAGA IVGRÄNSVÄRDE FÖR BLY>Plats för tabell>BILAGA VFASTSTÄLLANDE AV KRAV FÖR UTVÄRDERING AV KONCENTRATIONER AV SVAVELDIOXID, KVÄVEDIOXID (NO2) OCH KVÄVEOXIDER (NOx), PARTIKLAR (PM10) OCH BLY I LUFTEN INOM EN ZON ELLER EN TÄTBEBYGGELSEI. Övre och nedre utvärderingströsklarFöljande övre och nedre utvärderingströsklar skall tillämpas:a) SVAVELDIOXID>Plats för tabell>b) KVÄVEDIOXID OCH KVÄVEOXIDER>Plats för tabell>c) PARTIKLARDe övre och nedre utvärderingströsklarna för PM10 bygger på de vägledande gränsvärdena för den 1 januari 2010.>Plats för tabell>d) BLY>Plats för tabell>II. Fastställande av huruvida de övre och nedre utvärderingströsklarna har överskriditsHuruvida de övre och nedre utvärderingströsklarna har överskridits skall fastställas på grundval av koncentrationerna under de fem föregående åren i de fall då det finns tillräckliga uppgifter tillgängliga. En utvärderingströskel skall anses ha överskridits om det sammanlagda antalet gånger som tröskeln har överskridits under dessa fem år är fler än tre gånger det tillåtna antalet överskridanden per år.När det inte finns uppgifter tillgängliga för alla fem åren får medlemsstaterna kombinera resultat från korta mätperioder under året och på platser som sannolikt är typiska för den högsta föroreningsnivån med resultat från uppgifter i utsläppsinventeringar och från modellering för att fastställa om de övre och nedre utvärderingströsklarna har överskridits.BILAGA VILOKALISERING AV PROVTAGNINGSPLATSER FÖR MÄTNING AV SVAVELDIOXID, KVÄVEDIOXID OCH KVÄVEOXIDER, PARTIKLAR OCH BLY I LUFTENFöljande beaktanden gäller för fasta mätningar:I. Hur provtagningsplatsen skall väljasa) Skydd för människors hälsaProvtagningsplatser med inriktning på skyddet för människors hälsa bör väljas så att de geri) uppgifter om de områden inom en zon och tätbebyggelse som har de högsta koncentrationerna för vilka befolkningen troligtvis är direkt eller indirekt utsatt för under en period som är betydande i förhållande till perioden under vilken gränsvärdenas genomsnitt uppmätts,ii) sådana uppgifter om nivåer i andra områden inom en zon och tätbebyggelse som är representativa för den exponering som befolkningen i allmänhet är utsatt för.Provtagningsplatserna bör generellt sett förläggas så att mätningar inom mycket små mikromiljöer i deras omedelbara närhet undviks. Som riktlinje kan anges att en provtagningsplats bör ligga så att den är representativ för luftkvaliteten i ett omgivande område som omfattar minst 200 m2 i trafikmiljö och flera kvadratkilometer vid en plats med urban bakgrund.Provtagningsplatserna bör, när så är möjligt, också vara representativa för liknande platser som inte ligger i deras omedelbara närhet.Hänsyn bör tas till behovet att lokalisera provtagningsplatser till öar, där detta är nödvändigt för att skydda människors hälsa.b) Skydd för ekosystem och växtlighetProvtagningsplatser med inriktning på att skydda ekosystem eller växtlighet bör ligga minst 20 km från tätbebyggelse eller 5 km från andra bebyggda områden, industriella anläggningar eller en motorväg. Man bör tänka på ett en provtagningsplats skall väljas så att den är representativ för luftkvaliteten i ett omgivande område som omfattar minst 1000 km2. Medlemsstaterna får besluta att en provtagningsplats skall ligga närmare eller vara representativ för luftkvaliteten i ett mindre område med hänsyn till de geografiska förhållandena.Hänsyn skall tas till behovet att bedöma luftkvaliteten på öar.II. Hur provtagningsutrustningen skall placerasFöljande riktlinjer bör uppfyllas i den utsträckning det är praktiskt genomförbart:- Flödet runt intagssonden bör vara fritt utan några hinder som påverkar luftflödet i närheten av provtagningsutrustningen (vanligtvis på några meters avstånd från byggnader, balkonger, träd och andra hinder och minst en halv meter från närmaste byggnad om provtagningsplatsen skall vara representativ för luftkvaliteten vid den inre förgårdslinjen).- I allmänhet bör intaget till provtagningsutrustningen vara placerat mellan 1,5 m (andningszonen) och 4 m ovanför marknivå. Högre lägen (upp till 8 m) kan vara nödvändiga under vissa omständigheter. En högre placering kan även vara lämplig om stationen skall representera ett större område.- Intagssonden bör inte placeras allför nära en föroreningskälla för att undvika direkt intag av föroreningar som inte har blandats med luften.- Provtagningsutrustningens luftutsläpp bör placeras så att återcirculation av frånluft till intagssonden undviks.- Placering av provtagningsutrustning för trafikmiljöer- när det gäller mätning av alla föroreningar bör provtagningsstället placeras minst 25 m från en större vägkorsning och minst 4 m från mitten på det närmaste körfältet,- när det gäller mätning av kvävedioxid bör intaget placeras inom 5 m från trottoarkanten,- när det gäller mätning av partiklar och bly bör intaget placeras så att värdena blir representativa för luftkvaliteten vid den inre förgårdslinjen.Följande faktorer kan också beaktas:- Störande källor- Säkerhet- Tillgänglighet- Tillgång till elektricitet och telekommunikationer- Hur synlig platsen är i förhållande till omgivningen- Allmänhetens och driftspersonalens säkerhet- Önskvärdheten att samordna de olika föroreningarnas provtagningsplatser- PlaneringskravIII. Dokumentering och översynFörfarandet vid val av plats bör dokumenteras utförligt på klassificeringsstadiet med hjälp av fotografier av omgivningarna med angivelse av kompassriktningen och en detaljerad karta. Valet av platser bör regelbundet ses över och skall även då dokumenteras för att säkerställa att urvalskriterierna har förblivit välgrundade över tid.BILAGA VIIKRITERIER FÖR ATT FASTSTÄLLA MINSTA ANTALET PROVTAGNINGSPLATSER FÖR FASTA MÄTNINGAR AV SVAVELDIOXID (SO2), KVÄVEDIOXID (NO2) OCH KVÄVEOXIDER (NOx), PARTIKLAR OCH BLY I LUFTENI. Minsta antal provtagningsplatser för fasta mätningar för att utvärdera om gränsvärden för skydd för människors hälsa och tröskelvärden efterlevs inom zoner och tätbebyggelse där fasta mätningar är den enda informationskällana) Diffusa källor>Plats för tabell>b) PunktkällorFör att utvärdera föroreningar i närheten av punktkällor bör antalet provtagningsplatser för kontinuerliga mätningar beräknas med beaktande av emissionsdensiteter, luftföroreningarnas sannolika spridningsmönster och befolkningens potentiella exponering.II. Minsta antal provtagningspunkter för fasta mätningar för att utvärdera efterlevnaden av gränsvärden för skydd för ekosystem och växtlighet inom andra zoner än tätbebyggelse>Plats för tabell>Inom öområden bör antalet provtagningsplatser bestämmas med hänsyn till det troliga spridningsmönstret för luftföroreningar och ekosystemets eller växtlighetens potentiella exponering.BILAGA VIIIKVALITETSMÅL FÖR UPPGIFTERNA OCH SAMMANSTÄLLNING AV RESULTATEN FRÅN UTVÄRDERINGEN AV LUFTKVALITETENI. Kvalitetsmål för uppgifternaTill hjälp för program för kvalitetssäkring har följande mål för uppgifternas kvalitet fastställts för att uppnå den exakthet som erfordras avseende utvärderingsmetoderna och för att uppnå lägsta godtagbara tidstäckning och datafångst vid mätningarna:>Plats för tabell>Mätningens exakthet definieras enligt vad som anges i "Guide to the Expression of Uncertainty of Measurements" (ISO 1993) eller i ISO 5725-1 "Accuracy (trueness and precision) of measurement methods and results" (1994). Procentsiffrorna i tabellen avser enskilda mätningar som genomsnitt under den period som gränsvärdet avser för ett 95-procentigt konfidensintervall (systematisk avvikelse + två gånger standardavvikelsen). De kontinuerliga mätningarnas exakthet kan anses gälla inom området för det aktuella gränsvärdet.Exaktheten för modellering och objektiv skattning definieras som den största tillåtna avvikelsen för uppmätta och beräknade koncentrationsnivåer under den period som gränsvärdet avser utan hänsyn till tidpunkten för händelserna.Kraven på lägsta godtagbara datafångst och tidstäckning innefattar inte förluster av data som uppkommer på grund av regelbunden kalibrering eller normalt underhåll av instrument.Trots vad som föreskrivits ovan kan medlemsstaterna tillämpa slumpvis mätning i stället för kontinuerlig mätning av partiklar och bly, om de kan visa kommissionen att exaktheten på den 95-procentiga konfidensnivån vad avser kontinuerlig övervakning håller sig inom 10 %. De slumpvisa mätningarna skall fördelas jämnt över året.II. Resultat från utvärdering av luftkvalitetFöljande uppgifter bör sammanställas för zoner och tätbebyggelse där andra källor än mätning utnyttjas för att komplettera uppgifterna från mätningarna eller där andra källor är det enda hjälpmedlet vid utvärdering av luftkvalitet:- En beskrivning av den utvärderingsverksamhet som bedrivs.- Specifika metoder som används med hänvisningar till beskrivningar av metoden.- Källor till uppgifter och information.- En beskrivning av resultaten, inklusive osäkerhetsfaktorer och särskilt respektive områdes storlek eller, om det är relevant, den sammanlagda väglängden inom den zon eller tätbebyggelse där halterna överskrider gränsvärdet/värdena, eller om så är fallet, gränsvärden plus tillämpliga toleransmarginaler samt varje område där halterna överskrider den övre eller den nedre utvärderingströskeln.- För gränsvärden med syftet att skydda människor hälsa anges den befolkning som potentiellt är exponerad för halter som överskrider gränsvärden.Där så är möjligt bör medlemsstaterna sammanställa kartor som visar fördelningen av halterna inom varje zon och tätbebyggelse.III. StandardiseringNär det gäller svaveldioxid och kväveoxider skall volymen standardiseras till följande normaltillstånd för temperatur och tryck: 293 °K och 101,3 kPa.BILAGA IXREFERENSMETODER FÖR UTVÄRDERING AV SVAVELDIOXID, KVÄVEDIOXID OCH KVÄVEOXIDER, PARTIKLAR (PM10 OCH PM2,5) OCH BLYI. Referensanalysmetod för svaveldioxidISO/FDIS 10498 (standard under utarbetande) Luft - Bestämning av svaveldioxid - UV-fluorescensmetoden.Medlemsstaterna får använda vilken annan metod som helst förutsatt att den berörda medlemsstaten kan visa att den ger likvärdiga resultat som ovannämnda metod.II. Referensanalysmetod för kvävedioxid och kväveoxiderISO 7996: 1985 Luft - Bestämning av masskoncentrationer av kväveoxider - Kemiluminiscensmetoden.Medlemsstaterna får använda vilken annan metod som helst förutsatt att den berörda medlemsstaten kan visa att den ger likvärdiga reslutat som ovannämnda metod.III.A Referensmetod för provtagning avseende blyReferensmetoden för provtagning avseende bly skall vara den som beskrivs i bilagan till rådets direktiv 82/884/EEG fram till dess att gränsvärdet i bilaga IV till detta direktiv skall börja iakttas; då kommer referensmetoden att vara den som gäller för PM10, enligt vad som närmare anges i avsnitt IV i denna bilaga.Medlemsstaterna får använda vilken annan metod som helst förutsatt att den berörda medlemsstaten kan visa att den ger likvärdiga resultat som ovannämnda metod.III.B Referensanalysmetod för blyISO 9855: 1993 Luft - Bestämning av blypartikelinnehållet i aerosoler som uppsamlats i filter - Metod: atomabsorptionsspektroskopi.Medlemsstaterna får använda vilken annan metod som helst förutsatt att den berörda medlemsstaten kan visa att den ger likvärdiga resultat som ovannämnda metod.IV. Referensmetod för provtagning och mätning av PM10Den metod som beskrivs i EN 12341 "Air Quality - Field Test Procedure to Demonstrate Reference Equivalence of Sampling Methods for the PM10 fraction of particulate matter". Mätningsprincipen utgår ifrån ett filterprov av andelen PM10 i luften och en gravimetrisk bestämning av massan.Medlemsstaterna får använda vilken annan metod som helst förutsatt att den berörda medlemsstaten kan visa att den ger likvärdiga resultat som ovannämnda metod, eller vilken annan metod som helst om den berörda medlemsstaten kan visa att den uppvisar ett stabilt samband i förhållande till referensmetoden. I så fall skall resultaten från denna metod korrigeras med en lämplig faktor för att ge resultat som är likvärdiga med dem som skulle erhållits med referensmetoden.Medlemsstaterna skall informera kommissionen om vilken metod som används för provtagning och mätning av PM10. Kommissionen skall snarast genomföra jämförande test av metoder för provtagning och mätning av PM10 för att tillhandahålla denna information inför översynen av bestämmelserna i detta direktiv i enlighet med artikel 10.V. Preliminära referensmetoder för provtagning och mätning av PM2,5Kommissionen skall i samråd med den kommitté som avses i artikel 12 i direktiv 96/62/EG utarbeta riktlinjer för en lämplig preliminär referensmetod för provtagning och utvärdering avseende PM2,5 senast den 19 juli 2001.Medlemsstaterna får använda vilken annan metod som helst som de finner lämplig.Medlemsstaterna skall informera kommissionen om vilken metod som används för provtagning och mätning av PM2,5. Kommissionen skall snarast genomföra jämförande test av metoder för provtagning och mätning av PM2,5 för att tillhandahålla denna information inför översynen av bestämmelserna i detta direktiv i enlighet med artikel 10.VI. ReferensmodelleringsteknikerNågra referensmodelleringstekniker kan för närvarande inte specificeras. Varje ändring som behövs för att anpassa denna punkt till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen skall antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 12.2 i direktiv 96/62/EG.