Avis juridique important

|

31977L0391

Rådets direktiv 77/391/EEG av den 17 maj 1977 om införande av gemenskapsåtgärder för utrotning av brucellos, tuberkulos och bovin leukosv

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 145 , 13/06/1977 s. 0044 - 0047 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 8 s. 0244  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 18 s. 0144  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 8 s. 0244  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 12 s. 0195  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 12 s. 0195

RÅDETS DIREKTIV av den 17 maj 1977 om införande av gemenskapsåtgärder för utrotning av brucellos, tuberkulos och bovin leukos (77/391/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), ochmed beaktande av följande:En av gemenskapens uppgifter på veterinärområdet är att förbättra hälsan hos boskap och därmed göra boskapsavel mer lönsam samtidigt som man ger skydd mot vissa sjukdomar som kan överföras till människan.Sådana åtgärder bör bidra till avskaffandet av hinder i handeln med färskt kött eller levande djur mellan medlemsstaterna som beror på skillnader i hälsosituationen.Gemenskapens initiativ i detta syfte bör inledningsvis koncentrera sig på vissa sjukdomar mot vilka det är möjligt att vidta omedelbara åtgärder. Detta gäller brucellos, tuberkulos och leukos.I den utsträckning som de föreslagna åtgärderna är avsedda att uppnå de mål som anges i artikel 39.1 a i fördraget skall de utgöra gemensamma åtgärder enligt artikel 6.1 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken(3).Eftersom gemenskapen bidrar till finansieringen av gemensamma åtgärder bör den kunna förvissa sig om att de bestämmelser som medlemsstaterna antar för genomförandet av dessa åtgärder kommer att bidra till att målen för åtgärderna uppnås. I detta syfte bör det föreskrivas om ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga veterinärkommittén, inrättad genom beslut 68/361/EEG(4).HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Syftet med detta direktiv är att förbättra hälsan hos nötkreatur i gemenskapen med hjälp av gemenskapsåtgärder för att påskynda eller intensifiera utrotningen av brucellos och tuberkulos och för att utrota leukos.KAPITEL 1 Tekniska bestämmelser rörande brucellos, tuberkulos och leukos Artikel 2 1. Vid tillämpningen av detta direktiv skall de medlemsstater där nötkreaturspopulationen är infekterad av bovin brucellos utarbeta program för påskyndandet av utrotningen av sjukdomen i sina nationella territorier i enlighet med de villkor som föreskrivs i punkt 2 och 3.2. a) Programmen för att påskynda utrotningen av bovin brucellos skall utformas på ett sådant sätt att besättningarna vid programmens fullbordande kan klassificeras som "officiellt brucellosfria" i enlighet med gemenskapens bestämmelser på området, särskilt rådets direktiv 64/432/EEG av den 26 juni 1964 om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen(5), senast ändrat genom direktiv 75/379/EEG(6).b) Programmen skall ange de åtgärder som man ämnar vidta för att påskynda och intensifiera utrotningen av bovin brucellos och närmare ange vilka åtgärder som är avsedda att övervinna och förhindra sjukdomen.3. Medlemsstaterna skall till kommissionen anmäla följande:a) Den procentandel och det totala antal besättningar som omfattas av kontrollåtgärder och i vilka besättningar bovin brucellos har konstaterats.b) Det totala antalet- djur som omfattas av kontrollåtgärder,- djur som misstänks lida av tuberkulos eller betraktas som infekterade,- infekterade djur,- slaktade djur.c) Den planerade varaktigheten av de inledande utrotningsprogrammen och de accelererade programmen.d) Det metod som tillämpas för att kontrollera att de accelererade programmen genomförs effektivt.e) De nationella budgetanslagen för utrotning av bovin brucellos och redovisning av dessa anslag i poster.Den information som avses i a, b och e skall ges in för de tre år som föregår genomförandet av de accelererade åtgärderna och därefter årligen.4. Medlemsstater med brucellosfri nötkreaturspopulation skall till kommissionen anmäla samtliga åtgärder som har vidtagits för att förhindra att sjukdomen bryter ut på nytt.Artikel 3 1. Vid tillämpningen av detta direktiv skall medlemsstater i vilka nötkreaturspopulationen är infekterad med tuberkulos utarbeta program för att påskynda utrotningen av denna sjukdom i sina nationella territorier, i enlighet med de villkor som föreskrivs i punkt 2 och 3.2. a) Programmen för att påskynda utrotningen av tuberkulos skall vara sådana att besättningarna vid programmens fullbordande kan klassificeras som "officiellt tuberkulosfria" i enlighet med gemenskapens bestämmelser på området, särskilt direktiv 64/432/EEG.b) Programmen skall ange de åtgärder som vidtas för att påskynda, intensifiera och genomföra utrotningen av tuberkulos och närmare ange åtgärderna för att övervinna och förhindra sjukdomen.3. Medlemsstaterna skall till kommissionen anmäla följande:a) Den procentandel och det totala antal besättningar som omfattas av kontrollåtgärder samt besättningar hos vilka tuberkulos har konstaterats.b) Det totala antalet- djur som omfattas av kontrollåtgärder,- djur som misstänks lida av tuberkulos eller betraktas som infekterade,- infekterade djur,- slaktade djur.c) Den planerade varaktigheten av de inledande utrotningsprogrammen och de accelererade programmen.d) Det metod som tillämpas för att kontrollera att de accelererade programmen genomförs effektivt.e) De nationella budgetanslagen för utrotning av tuberkulos och redovisningen av dessa anslag i poster.Den information som avses i a, b och e skall ges in för de tre år som föregår genomförandet av de accelererade åtgärderna och därefter årligen.4. Medlemsstater med tuberkulosfri nötkreaturspopulation skall till kommissionen anmäla samtliga åtgärder som har vidtagits för att förhindra att sjukdomen bryter ut på nytt.Artikel 4 Vid tillämpningen av detta direktiv skall de medlemsstater som har konstaterat att enzootisk leukos förekommer hos nötkreatur i deras territorier utarbeta program för att utrota sjukdomen.Programmen måste ange de åtgärder som vidtas för att övervinna sjukdomen.De provtagningar eller metoder som används för att förklara en besättning fri från leukos skall vara de som föreskrivs i kommissionens beslut 73/30/EEG av den 23 januari 1973 om tillstånd för Tyskland att tillämpa särskilda hälsogarantier som skydd mot leukos i fråga om nötkreatur som importeras för avel eller produktion(7), senast ändrat genom beslut 75/64/EEG(8), eller andra prov eller metoder som erkänns enligt förfarandet i artikel 11.Medlemsstaterna skall på kommissionens begäran överlämna all information som rör programmens genomförande.KAPITEL 2 Allmänna och finansiella bestämmelser Artikel 5 I den utsträckning som åtgärderna är avsedda att uppnå de mål som anges i artikel 39.1 i fördraget skall de åtgärder som föreskrivs i kapitel 1 utgöra gemensamma åtgärder enligt artikel 6.1 i förordning (EEG) nr 729/70.Artikel 6 1. Tiden för genomförandet av de gemensamma åtgärderna är tre år.2. Det sammanlagda bidraget från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, nedan kallad "fonden", till kostnaden för de gemensamma åtgärderna uppskattas till 130 miljoner beräkningsenheter under de tre åren.Artikel 7 1. Medlemsstaternas utgifter vad gäller åtgärder som vidtas enligt artiklarna 2, 3 och 4 skall berättiga till stöd från fondens utvecklingssektion inom de gränser som anges i artikel 6.2. Fondens utvecklingssektion skall till medlemsstaterna betala 60 beräkningsenheter per ko och 30 beräkningsenheter per annat nötkreatur än ko som slaktas i enlighet med de åtgärder som avses i kapitel 1.3. Närmare tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 13 i förordning (EEG) nr 729/70.4. De åtgärder som vidtas av medlemsstaterna skall inte berättiga till finansiellt bidrag från gemenskapen om inte ett positivt beslut i enlighet med artikel 9 har fattats i fråga om de relevanta bestämmelserna.Artikel 8 1. Ansökningar om utbetalning skall avse slakt som utförts av medlemsstaterna under ett kalenderår och skall ges in till kommissionen före den 1 juli följande år.2. Beviljande av stöd från fonden skall beslutas i enlighet med artikel 7.1 i förordning (EEG) nr 729/70.3. Närmare tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 13 i förordning (EEG) nr 729/70.Artikel 9 1. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna de program som föreskrivs i artiklarna 2 och 3 liksom den information som krävs enligt artiklarna 2.3 c och d samt 3.3 c och d före genomförandet och senast tre månader efter ikraftträdandet av detta direktiv och därefter årligen. De program som föreskrivs i artikel 4 skall årligen överlämnas till kommissionen av medlemsstaterna och, vad gäller medlemsstater som ännu inte har utarbetat program, före genomförandet.2. Kommissionen skall granska de program som överlämnas i enlighet med punkt 1 i syfte att fastställa om villkoren för finansiellt bidrag från gemenskapen är uppfyllda vad gäller efterlevnaden av detta direktiv och med beaktande av dess mål. Inom två månader efter det att kommissionen mottar ett program skall den lägga fram ett utkast till beslut för Ständiga veterinärkommittén. Kommittén skall avge sitt yttrande i enlighet med förfarandet i artikel 11 inom den tid som dess ordförande bestämmer. Fondkommittén skall höras om finansiella aspekter.Artikel 10 Kommissionen skall regelbundet utföra kontroller på platsen för att ur veterinär synpunkt kontrollera om programmen genomförs.Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att underlätta dessa kontroller och särskilt säkerställa att experterna på begäran förses med all den information och dokumentation som behövs för att utvärdera programmens genomförande.Bestämmelserna för tillämpningen av denna artikel, särskilt vad gäller frekvensen och metoden för utförandet av de kontroller som avses i första stycket, de bestämmelser som reglerar utnämnandet av officiella veterinärer och det förfarande som dessa måste följa när de utarbetar sina rapporter, skall föreskrivas i enlighet med artikel 11.Artikel 11 1. När förfarandet i denna artikel skall följas skall ärendet hänskjutas av ordföranden, antingen på hans eget initiativ eller på begäran av en medlemsstat, till Ständiga veterinär-kommittén, nedan kallad "kommittén".2. I kommittén skall medlemsstaternas röster vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Ett yttrande skall avges endast om det får minst 41 röster.4. Kommissionen skall själv anta förslaget och tillämpa det omedelbart om det är förenligt med kommitténs yttrande. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.Artikel 12 Artikel 11 skall tillämpas till och med den 21 juni 1981.Artikel 13 Rådet skall, på förslag från kommissionen och före den 1 augusti 1977, anta bestämmelserna för de kriterier som nationella utrotningsprogram enligt artiklarna 2, 3 och 4 måste uppfylla för att berättiga till finansiellt bidrag från gemenskapen.Artikel 14 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som behövs för att följa detta direktiv samma dag som föreskrivs för ikraftträdandet av bestämmelserna i artikel 13.Artikel 15 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 17 maj 1977.På rådets vägnarJ. SILKINOrdförande(1) EGT nr C 6, 10.1.1977, s. 13.(2) EGT nr C 56, 7.3.1977, s. 28.(3) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13.(4) EGT nr L 255, 28.10.1968, s. 23.(5) EGT nr 121, 29.7.1964, s. 1977/64.(6) EGT nr L 172, 3.7.1975, s. 17.(7) EGT nr L 77, 26.3.1973, s. 40.(8) EGT nr L 21, 28.1.1975, s. 20.


Avis juridique important

|

31996L0096

Rådets direktiv 96/96/EG av den 20 december 1996 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 046 , 17/02/1997 s. 0001 - 0019

RÅDETS DIREKTIV 96/96/EG av den 20 december 1996 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 75 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),i enlighet med det i artikel 189c i fördraget angivna förfarandet (3), ochmed beaktande av följande:1. Rådets direktiv 77/143/EEG av den 29 december 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet (4) har vid ett flertal tillfällen ändrats på väsentliga punkter. I samband med ytterligare ändringar av det direktivet bör det av tydlighetsskäl skrivas om till en enda text.2. Som ett led i den gemensamma transportpolitiken bör vissa vägtransporter inom gemenskapen utföras under gynnsammast möjliga omständigheter vad gäller såväl säkerhet som konkurrens mellan transportföretag i de olika medlemsstaterna.3. Vägtrafikens tillväxt och därav förorsakade ökningar av faror och olägenheter ställer alla medlemsstater inför säkerhetsproblem av likartad natur och vikt.4. De nuvarande normerna och metoderna för provning varierar från medlemsstat till medlemsstat, och denna situation påverkar jämförbarheten mellan de provade fordon som går i trafik i medlemsstaterna när det gäller säkerhet och miljöegenskaper. Denna situation kan påverka villkoren för konkurrens mellan transportföretag i de olika medlemsstaterna.5. Det är därför nödvändigt att så långt som möjligt harmonisera provningarnas periodicitet och bestämmelserna om vilka komponenter som måste provas.6. Provningarna som skall utföras under fordonets brukstid bör vara förhållandevis enkla, snabba och billiga.7. Därför bör gemenskapens minimikrav på normer och metoder för trafiksäkerhetsprovning av de komponenter som förtecknas i bilaga II fastställas i särdirektiv.8. Som en övergångsåtgärd fortsätter nationella normer att gälla för vissa komponenter som inte omfattas av särdirektiv.9. De normer och metoder som faststålls i särdirektiven måste snabbt anpassas till den tekniska utvecklingen och, för att underlätta genomförandet av de för detta ändamål nödvändiga åtgärderna, måste ett nära samarbete inrättas mellan medlemsstaterna och kommissionen i en kommitté för anpassning av trafiksäkerhetsprovningen till den tekniska utvecklingen.10. När det gäller bromssystem är det ännu för tidigt att fastställa normer för lufttrycksinställning, aktiveringstid osv., med hänsyn till de skillnader som finns inom gemenskapen mellan den utrustning och de metoder som används vid provning.11. Avsikten är att ytterligare ändra detta direktiv för att harmonisera och förbättra provningsmetoderna.12. Så länge provningsförfaranden och -praxis inte är harmoniserade kan medlemsstaterna själva bedöma vilket provningsförfarande de önskar använda för att avgöra om ett fordon uppfyller bromskraven.13. Varje medlemsstat bör inom ramen för sin respektive behörighet övervaka kvaliteten av och metoderna för trafiksäkerhetsprovning av fordon.14. Kommissionen bör kontrollera det praktiska genomförandet av detta direktiv och regelbundet informera Europaparlamentet och rådet om de resultat som uppnåtts.15. Det är ett känt faktum för alla som har med trafiksäkerhetsprovning av fordon att göra att provningsmetoden, i synnerhet i vilken mån fordonet är lastat, påverkar provningspersonalens bedömning av bromssystemets tillförlitlighet.16. Fastställande av referensnormer för bromskraften hos respektive fordonstyp under olika lastningstillstånd skulle underlätta bedömningen av denna tillförlitlighet. Detta direktiv tillåter sådan provning som alternativ till en provning av uppfyllandet av miniminormer för bromsprestanda hos respektive fordonskategori.17. I fråga om bromssystem gäller detta direktiv i huvudsak fordon som har typgodkänts enligt direktiv 71/320/EEG (5), men vissa fordonstyper har likväl godkänts enligt nationella normer som kan skilja sig från detta direktiv.18. Medlemsstaterna får utvidga tillämpningen av bromsprovningen till fordonskategorier eller komponenter som inte omfattas av detta direktiv.19. Medlemsstaterna får införa strängare och oftare förekommande provningar av bromssystemen.20. Syftet med detta direktiv är att genom regelbunden provning säkerställa att avgasutsläpp hålls på en måttlig nivå under hela den tid fordonet används och att starkt luftförorenande fordon tas ur bruk till dess att de återställts i godtagbart skick.21. Genom felaktig inställning och otillräckligt underhåll av motorn skadas inte endast motorn utan även miljön, eftersom detta medför ökad luftförorening och bränsleförbrukning. Det är viktigt att miljövänliga transportformer utvecklas.22. Då det gäller motorer med kompressionständning (dieselmotorer) anses mätning av avgasutsläppens täthet ge tillräckliga indikationer om fordonets skick med avseende på utsläpp.23. Då det gäller motorer med styrd tändning (bensinmotorer) anses mätning av koloxidutsläppen från avgasröret under tomgång ge tillräckliga indikationer på fordonets skick med avseende på utsläpp.24. Det kan antas att ett stort antal av de fordon som inte underhålls regelbundet kommer att underkännas vid avgaskontrollen.25. När det gäller fordon med bensinmotor som enligt normerna får typgodkännas endast om de är utrustade med avancerade system för avgasrening, t.ex. trevägskatalysatorer med lambdasond, bör normerna vid den återkommande avgaskontrollen vara strängare än för fordon av konventionell typ.26. Medlemsstaterna kan vid behov utesluta vissa fordonskategorier av historiskt intresse från direktivets tillämpningsområde. De kan också fastställa egna provningsnormer för dessa fordon. Denna möjlighet för medlemsstaterna får dock inte leda till att strängare normer tillämpas än de som fordonet ursprungligen var avsett att uppfylla.27. Detta direktiv måste fortlöpande kunna anpassas till den fordonstekniska utvecklingen för att beakta framsteg som gjorts beträffande fordonskonstruktion, vilka kan komma att underlätta provningen av fordon i trafik, och utvecklingen av kontrollmetoder som bättre återspeglar de verkliga körförhållandena.28. Enligt rådets direktiv 92/6/EEG (6) skall hastighetsbegränsande anordningar monteras och användas i vissa kategorier av motorfordon.29. Till dess att sådan teknik utvecklas som underlättar provningen av hastighetsbegränsande anordningar kan ett antal kontroller i mån av möjlighet likväl redan nu utföras på vissa delar av dessa anordningar i samband med provning av trafiksäkerhet.30. För närvarande ankommer det på medlemsstaterna att avgöra vilka medel som är de lämpligaste för provning av om hastighetsbegränsande anordningar fungerar på avsett vis. Avsikten är att normerna och testförfarandena skall harmoniseras vid tillfälle.31. Kommissionen bör utvärdera provningen av om de hastighetsbegränsande anordningarna fungerar på avsett vis när fordonen är i trafik och lämna en rapport till rådet. Slutsatserna av denna rapport kommer vid behov att användas som utgångspunkt för senare förslag om utformningen av bestämmelserna som gäller hastighetsbegränsande anordningar.32. Tekniska krav som gäller taxibilar och ambulanser är jämförbara med dem som gäller för privatbilar. De komponenter som skall provas kan vara desamma, även om intervallen mellan proven är olika.33. Med tanke på den verkan på den berörda branschen som detta direktiv förväntas ha och med beaktande av subsidiaritetsprincipen är gemenskapsåtgärderna enligt detta direktiv nödvändiga för att uppnå målet att harmonisera bestämmelserna om provning av trafiksäkerheten, för att förhindra en snedvridning av konkurrensen mellan transportföretag och för att säkerställa att fordon provas och underhålls på ett riktigt sätt. Dessa mål kan inte till fullo uppnås av de enskilda medlemsstaterna.34. Detta direktiv bör inte på något sätt påverka medlemsstaternas skyldigheter i fråga om de tidsfrister för överföring till nationell lagstiftning och genomförande som anges i de upphävda direktiven.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.KAPITEL I Allmänna bestämmelser Artikel 1 1. I varje medlemsstat skall i den staten registrerade motorfordon med tillhörande släp- och påhängsvagnar genomgå periodisk trafiksäkerhetsprovning i enlighet med denna direktiv, särskilt bilagorna I och II.2. I bilagorna I och II anges de fordonskategorier som skall provas, trafiksäkerhetsprovningarnas periodicitet och vilka komponenter som skall provas.Artikel 2 De trafiksäkerhetsprovningar som avses i detta direktiv skall utföras av staten eller av ett offentligt organ som utsetts av staten för detta uppdrag eller av organ eller institutioner, även privata, som utsetts av och som direkt övervakas av staten. Om de institutioner som handhar trafiksäkerhetsprovning samtidigt utsetts att reparera fordon, skall medlemsstaterna särskilt kontrollera att objektivitet och en hög kvalitet på provningen upprätthålls.Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall vidta sådana åtgärder som de anser nödvändiga för att det skall kunna styrkas att ett fordon har genomgått en trafiksäkerhetsprovning som minst uppfyllt kraven i detta direktiv.Dessa åtgärder skall anmälas till de övriga medlemsstaterna och till kommissionen.2. På samma grunder som om medlemsstaten själv hade utfärdat intyget, skall varje medlemsstat erkänna intyg som utfärdats i en annan medlemsstat och som styrker att ett motorfordon på den statens territorium, som är registrerat, tillsammans med tillhörande släp- eller påhängsvagn, har genomgått en trafiksäkerhetsprovning som minst uppfyllt kraven i detta direktiv.3. Medlemsstaterna skall tillämpa lämpliga förfaranden för att så långt det är möjligt garantera att bromsprestandan hos fordon som är registrerade på deras territorium uppfyller de krav som fastställs i detta direktiv.KAPITEL II Undantag och avvikelser Artikel 4 1. Medlemsstaterna skall ha rätt att från detta direktivs tillämpningsområde undanta fordon som tillhör försvarsmakten, ordningsmakten och brandförsvaret.2. Efter samråd med kommissionen får medlemsstaterna undanta vissa fordon från detta direktivs tillämpningsområde vilka används under speciella förhållanden eller som aldrig eller praktiskt taget aldrig körs på allmän väg, inbegripet fordon av historiskt intresse som konstruerats före den 1 januari 1960, eller som är tillfälligt tagna ur trafik, eller underkasta dessa fordon särskilda föreskrifter.3. Efter samråd med kommissionen får medlemsstaterna fastställa egna normer för provning av fordon som anses ha historiskt intresse.Artikel 5 Trots vad som föreskrivs i bilagorna I och II får medlemsstaterna- tidigarelägga datum för de första obligatoriska trafiksäkerhetsprovningarna och, om så är lämpligt, låta fordonet genomgå provning innan registrering skett,- förkorta tiden mellan två på varandra följande obligatoriska provningar,- göra provning av frivillig utrustning obligatorisk,- öka antalet komponenter som skall provas,- utsträcka kravet på periodisk provning till andra fordonskategorier,- föreskriva om särskilda kompletterande provningar,- kräva högre värden för minsta bromsverkan och föreskriva om provning med större last än vad som framgår av värdena i bilaga II, för fordon som är registrerade på deras territorium, förutsatt att sådana krav inte överstiger kraven i fordonets ursprungliga typgodkännande.Artikel 6 1. Trots föreskrifterna i bilagorna I och II och fram till och med den 1 januari 1993 får medlemsstaterna- senarelägga datum för de första obligatoriska trafiksäkerhetsprovningarna,- förlänga tiden mellan två på varandra följande obligatoriska provningar,- minska antalet komponenter som skall provas,- ändra bestämmelserna om vilka fordonskategorier som skall provas,förutsatt att alla lätta nyttofordon som avses i punkt 5 i bilaga I har ålagts att före denna tidpunkt genomgå trafiksäkerhetsprovning i enlighet med detta direktiv.I medlemsstater där det för denna fordonskategori den 28 juli 1988 inte fanns något system för periodisk trafiksäkerhetsprovning som motsvarar det som avses i detta direktiv skall punkt 1 dock tillämpas fram till och med den 1 januari 1995.2. För de privatbilar som avses i punkt 6 i bilaga I skall punkt 1 tillämpas fram till och med den 1 januari 1994.I de medlemsstater där det för denna fordonskategori den 31 december 1991 inte fanns något system för periodisk trafiksäkerhetsprovning som motsvarar det som avses i detta direktiv skall punkt 1 dock tillämpas fram till och med den 1 januari 1998.KAPITEL III Slutbestämmelser Artikel 7 1. På förslag av kommissionen och med kvalificerad majoritet skall rådet anta de särdirektiv som är nödvändiga för att fastställa minimikraven på normer och metoder för provning av de i bilaga II förtecknade komponenterna.2. Ändringar som är nödvändiga för att till den tekniska utvecklingen anpassa de normer och metoder som fastställs i särdirektiven skall antas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 8.Artikel 8 1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté för anpassning till den tekniska utvecklingen av direktivet om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet, nedan kallad "kommittén", som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha kommissionens företrädare som ordförande.2. Kommittén skall själv fastställa sin arbetsordning.3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Vid omröstning skall medlemsstaternas röster vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.4. a) Kommissionen skall själv anta de föreslagna åtgärderna om de är förenliga med kommitténs yttrande.b) Om de föreslagna åtgärderna inte är förenliga med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall besluta med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har beslutat inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.Artikel 9 1. Senast den 31 december 1998 skall kommissionen till Europaparlamentet och till rådet överlämna en rapport om genomförandet av trafiksäkerhetsprovningen av privatbilar, åtföljd av förslag till nödvändiga åtgärder, särskilt i fråga om provningarnas periodicitet och utformning.2. Kommissionen skall senast tre år efter införandet av periodisk provning av hastighetsbegränsande anordningar undersöka om de fastställda proven, på grundval av de vunna erfarenheterna, är tillräckliga för att upptäcka felaktiga eller manipulerade hastighetsbegränsande anordningar och om gällande regler behöver ändras.Artikel 10 De direktiv som förtecknas i del A i bilaga III skall upphöra att gälla den dag som anges i artikel 11, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter i fråga om tidsfristerna för överföring och genomförande som anges i del B i bilaga III.Hänvisningar till de upphävda direktiven skall uppfattas som hänvisningar till detta direktiv och läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga IV.Artikel 11 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 9 mars 1998. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.3. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att genomföra det provningssystem som föreskrivs i detta direktiv.De vidtagna åtgärderna skall vara verksamma, proportionella och avrådande.Artikel 12 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 13 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 20 december 1996.På rådets vägnarS. BARRETTOrdförande(1) EGT nr C 193, 4.7.1996, s. 5 och 31.(2) EGT nr C 39, 12.2.1996, s. 24.(3) Europaparlamentets yttrande av den 29 februari 1996 (EGT nr C 78, 18.3.1996, s. 27), rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 juni 1996 (EGT nr C 248, 26.8.1996, s. 49) och Europaparlamentets beslut av den 24 oktober 1996 (EGT nr C 347, 18.11.1996).(4) EGT nr L 47, 18.2.1977, s. 47. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 94/23/EG (EGT nr L 147, 14.6.1994, s. 6).(5) Rådets direktiv 71/320/EEG av den 26 juli 1971 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om bromsutrustning på vissa kategorier av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (EGT nr L 202, 6.9.1971, s. 37). Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/422/EEG (EGT nr L 233, 22.8.1991, s. 21).(6) Rådets direktiv 92/6/EEG av den 10 februari 1992 om montering och användning av hastighetsbegränsande anordningar i vissa kategorier av motorfordon inom gemenskapen (EGT nr L 57, 2.3.1992, s. 27).BILAGA I FORDONSKATEGORIER SOM SKALL TRAFIKSÄKERHETSPROVAS OCH PROVNINGARNAS PERIODICITET >Plats för tabell>BILAGA II KOMPONENTER SOM OBLIGATORISKT SKALL KONTROLLERAS Provningen skall omfatta åtminstone de komponenter som räknas upp nedan, förutsatt att dessa hör till den obligatoriska utrustningen i de fordon som provas i den berörda medlemsstaten.De provningar som behandlas i denna bilaga får utföras utan att fordonsdelar monteras isär.Om ett fordon befinns ha brister i fråga om nedanstående komponenter skall de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna fastställa ett förfarande för att bestämma på vilka villkor fordonet får användas innan det har godkänts vid förnyad provning.>Plats för tabell>>Plats för tabell>FORDON I KATEGORIERNA 1, 2, 3, 4, 5 OCH 68.2 Avgasutsläpp8.2.1 Fordon med motorer med styrd tändning (bensinmotorer)a) Om avgasutsläppen inte kontrolleras genom ett avancerat system för avgasrening, t.ex. trevägskatalysator med lambdasond:1. Okulärbesiktning av avgassystemet för att kontrollera att det inte finns några läckor.2. I tillämpliga fall okulärbesiktning av avgaskontrollsystemet för att kontrollera att den nödvändiga utrustningen har monterats.Efter rimlig uppvärmningstid (med beaktande av tillverkarens rekommendationer) mäts halten koloxid (CO) i avgaserna (under tomgång).Högsta tillåtna CO-halt i avgaserna är den som anges av fordonstillverkaren. Om ett sådant värde inte finns att tillgå, eller om de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna beslutar att inte använda det som referensvärde, får CO-halten inte överstiga följande värden:- För fordon som registrerats eller tagits i bruk för första gången mellan det datum från och med vilket medlemsstaterna har krävt att fordon skall uppfylla kraven i direktiv 70/220/EEG (1) och den 1 oktober 1986: CO - 4,5 volymprocent.- För fordon som registrerats eller tagits i bruk för första gången efter den 1 oktober 1986: CO - 3,5 volymprocent.b) Om avgasutsläppen kontrolleras genom ett avancerat system för avgasrening, som t.ex. trevägskatalysator med lambdasond:1. Okulärbesiktning av avgassystemet för att kontrollera att det inte finns några läckor och att alla delar är kompletta.2. Okulärbesiktning av avgaskontrollsystemet för att kontrollera att den nödvändiga utrustningen har monterats.3. Bestämning av effektiviteten hos fordonets system för avgasrening genom mätning av avgasernas lambdavärde och CO-halt enligt punkt 4 eller med de förfaranden som föreslås av tillverkaren och som godkänts i samband med typgodkännandet. Vid varje prov värms motorn först upp enligt tillverkarens rekommendationer.4. Utsläpp från avgasröret - gränsvärden:- Mätning vid tomgångskörning:Högsta tilllåtna CO-halt är den som anges av tillverkaren. Om ett sådant värde inte finns att tillgå får CO-halten inte överstiga 0,5 volymprocent.- Mätning vid högt tomgångsvarvtal, motorhastighet (tomgång) minst 2 000 min-1:CO-halt: högst 0,3 volymprocentLambda: 1 ± 0,03 eller enligt tillverkarens specifikationer.8.2.2 Motorfordon med motorer med kompressionständning (dieselmotorer)Mätning av avgasernas opacitet vid fri acceleration (från tomgång till maximivarvtal). Koncentrationsnivån får inte överstiga den nivå som enligt direktiv 72/306/EEG (2) har angivits på plattan. Om ett sådant värde inte finns att tillgå, eller om de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna beslutar att inte använda det som referensvärde, är gränsvärdena för absorptionskoefficienten följande:Högsta absorptionskoefficient för- insugningsdieselmotorer: 2,5 m-1,- turboladdade dieselmotorer: 3,0 m-1eller motsvarande värden om utrustningen är av annan typ än den som används vid EG-typgodkännande.Fordon som registrerades eller togs i bruk för första gången före den 1 januari 1980 är befriade från dessa krav.8.2.3 ProvningsutrustningKontrollen av fordonens avgasutsläpp skall ske med utrustning som gör det möjligt att med noggrannhet bestämma om de gränsvärden som föreskrivs, eller som har angivits av tillverkaren, iakttas.8.2.4 Om en fordonstyp vid EG-typgodkännandet befinns inte motsvara de gränsvärden som fastställs i detta direktiv får medlemsstaterna fastställa högre gränsvärden för denna fordonstyp med stöd av bevisning från tillverkaren. De skall genast meddela detta till kommissionen som i sin tur skall underrätta övriga medlemsstater.>Plats för tabell>(1) Rådets direktiv 70/220/EEG av den 20 mars 1970 om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon (EGT nr L 76, 9. 3. 1970, s. 1) samt rättelse (EGT nr L 81, 11. 4. 1970, s. 15). Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 94/12/EG (EGT nr L 100, 19. 4. 1994, s. 42).(2) Rådets direktiv 72/306/EEG av den 2 augusti 1972 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av föroreningar från diselmotorer som används i fordon (EGT nr L 190, 20. 8. 1972, s. 1). Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 89/491/EEG (EGT nr L 238, 15. 8. 1989, s. 43).BILAGA III DEL A Upphävda direktiv (som avses i artikel 10) Rådets direktiv 77/143/EEG av den 29 december 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet och följande ändringar av detta:- Rådets direktiv 88/449/EEG.- Rådets direktiv 91/225/EEG.- Rådets direktiv 91/328/EEG.- Rådets direktiv 92/54/EEG.- Rådets direktiv 92/55/EEG.- Kommissionens direktiv 94/23/EG.DEL B >Plats för tabell>BILAGA IV >Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31986L0560

Rådets trettonde direktiv 86/560/EEG av den 17 november 1986 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om omsättningsskatter - Regler om återbetalning av mervärdeskatt till skattskyldiga personer som inte är etablerade i gemenskapens territorium

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 326 , 21/11/1986 s. 0040 - 0041 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0130  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 1 s. 0130

RÅDETS TRETTONDE DIREKTIV av den 17 november 1986 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om omsättningsskatter - Regler om återbetalning av mervärdeskatt till skattskyldiga personer som inte är etablerade i gemenskapens territorium (86/560/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR UTFÄRDAT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskaperna, särskilt artiklarna 99 och 100 i detta,med beaktande av rådets direktiv 77/388/EEG om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund(), särskilt artikel 17.4 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:I artikel 8 i direktiv 79/1072/EEG() om regler för återbetalning av mervärdeskatt till skattskyldiga som inte är etablerade i landets territorium föreskrivs att medlemsstaterna vad gäller skattskyldiga personer som inte är etablerade i gemenskapens territorium får vägra återbetalning eller sätta särskilda villkor.Det finns behov av att säkerställa en harmonisk utveckling av handelsrelationerna mellan gemenskapen och tredje land på grundval av direktiv 79/1072/EEG och samtidigt ta hänsyn till de varierande situationerna i olika länder utanför gemenskapen.Vissa former av skatteflykt och skatteundandragande bör förhindras.HÄRMED FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1I detta direktiv används nedanstående beteckningar med de betydelser som här anges:1. skattskyldig person som inte är etablerad i gemenskapens territorium: en skattskyldig person enligt artikel 4.1 i direktiv 77/388/EEG som under den tidsrymd som avses i artikel 3.1 i det här direktivet varken har haft sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast driftställe varifrån verksamheten har bedrivits i gemenskapens territorium, eller i avsaknad härav sin bosättning eller stadigvarande hemvist där och som under perioden inte har tillhandahållit några varor eller tjänster som skall anses ha tillhandahållits i den medlemsstat som avses i artikel 2, med undantag ava) transporttjänster och anknytande tjänster som är undantagna från skatteplikt enligt artikel 14.1 i, artikel 15 eller artikel 16.1 B, C och D i direktiv 77/388/EEG,b) tjänster i sådana fall då betalningsskyldighet för skatten uteslutande åvilar den åt vilken tjänsten tillhandahållits, i enlighet med artikel 21.1 b i direktiv 77/388/EEG.2. gemenskapens territorium: de medlemsstaters territorier där direktiv 77/388/EEG är tillämpligt.Artikel 21. Utan hinder av artiklarna 3 och 4 skall varje medlemsstat till skattskyldiga som inte är etablerade i gemenskapens territorium på nedan angivna villkor återbetala all mervärdeskatt som debiterats för tjänster som utförts åt honom eller lös egendom som tillhandahållits honom i landet av andra skattskyldiga personer eller som debiterats på grund av varuimport till landet, i den mån varorna eller tjänsterna används för de transaktioner som avses i artikel 17.3 a och b i direktiv 77/388/EEG eller för tillhandahållande av de tjänster som avses i artikel 1.1 b i det här direktivet.2. Medlemsstaterna får göra återbetalning enligt punkt 1 beroende av att motsvarande fördelar vad gäller omsättningsskatter beviljas av tredje land.3. Medlemsstaterna får kräva att en skatterepresentant utses.Artikel 31. Återbetalning enligt artikel 2.1 görs på ansökan av den skattskyldige. Medlemsstaterna skall bestämma reglerna för att ge in sådana ansökningar, däribland tidsfrister för detta, vilken period ansökningarna skall avse, vilken myndighet som är behörig att ta emot dem och det minsta belopp en ansökan får avse. De skall bestämma reglerna för hur återbetalning skall ske, inbegripet tidsfristen för detta. De skall på den sökande lägga de skyldigheter som är nödvändiga för att man skall kunna avgöra om ansökan är berättigad och förebygga bedrägeri, särskilt skyldighet för den sökande att visa att han är näringsidkare enligt artikel 4.1 i direktiv 77/388/EEG. Den sökande måste i en skriftlig förklaring intyga att han inte har utfört någon transaktion som inte uppfyller villkoren i artikel 1.1 i detta direktiv.2. Återbetalning får inte ske på villkor som är gynnsammare än de som gäller för skattskyldiga personer i gemenskapen.Artikel 41. Rätt till återbetalning enligt detta direktiv skall bedömas i enlighet med artikel 17 i direktiv 77/388/EEG såsom detta tillämpas i den medlemsstat där återbetalning sker.2. Medlemsstaterna får dock undanta vissa utgifter och göra återbetalning beroende av ytterligare villkor.3. Detta direktiv skall inte gälla tillhandahållande av varor som är eller kan vara undantagna enligt artikel 15 punkt 2 i direktiv 77/388/EEG.Artikel 51. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1988. Direktivet skall gälla endast ansökningar om återbetalning av mervärdeskatt som påförts köp av varor eller tjänster som fakturerats, eller import som skett, den dagen eller senare.2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de centrala bestämmelser de inför i sin lagstiftning på det område som omfattas av detta direktiv och om sitt utnyttjande av den möjlighet som anges i artikel 2.2. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna om detta.Artikel 6Inom tre år från den dag som avses i artikel 5 skall kommissionen, efter samråd med medlemsstaterna, lämna rådet och Europaparlamentet en rapport om detta direktivs tillämpning, särskilt vad gäller artikel 2.2.Artikel 7Från och med den dag då detta direktiv genomförs och under alla omständigheter senast den dag som nämns i artikel 5 skall artikel 17.4 sista meningen i direktiv 77/388/EEG och artikel 8 i direktiv 79/1072/EEG upphöra att gälla i varje medlemsstat.Artikel 8Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 17 november 1986.På rådets vägnarN. LAWSONOrdförande() EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1.() EGT nr C 223, 27.8.1982, s. 5 och EGT nr C 196, 23.7.1983, s. 6.() EGT nr C 161, 20.6.1983, s. 111.() EGT nr C 176, 4.7.1983, s. 22.() EGT nr L 331, 27.12.1979, s. 11.


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/24/EG av den 23 april 2009 om rättsligt skydd för datorprogram (kodifierad version) (Text av betydelse för EES)

text:
               5.5.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 111/16

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2009/24/EG
   av den 23 april 2009
   om rättsligt skydd för datorprogram
   (kodifierad version)
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Innehållet i rådets direktiv 91/250/EEG av den 14 maj 1991 om rättsligt skydd för datorprogram (3) har ändrats (4). För att skapa klarhet och överskådlighet bör det direktivet kodifieras.

               (2)

               Utvecklingen av datorprogram tar i anspråk avsevärda mänskliga, tekniska och ekonomiska resurser, medan datorprogram däremot kan kopieras till en bråkdel av de kostnader som en självständig utveckling av dem innebär.

               (3)

               Datorprogram spelar en allt mer betydelsefull roll inom en lång rad industrier och följaktligen kan datorprogramteknologi anses vara av grundläggande betydelse för gemenskapens industriella utveckling.

               (4)

               Vissa olikheter mellan medlemsstaternas rättsliga skydd för datorprogram har direkta och negativa återverkningar på den inre marknadens funktion vad gäller datorprogram.

               (5)

               Det föreligger ett behov av att undanröja olikheter som har dessa återverkningar och att förhindra uppkomsten av nya. Sådana olikheter som inte i väsentlig grad påverkar den inre marknadens funktion i negativ riktning behöver däremot inte undanröjas eller förhindras från att uppkomma.

               (6)

               Gemenskapens rättsliga ram för skydd för datorprogram kan följaktligen i en första omgång begränsas till att fastställa att medlemsstaterna bör ge datorprogram upphovsrättsligt skydd som litterära verk samt vidare att fastställa vem och vad som ska skyddas, vilka ensamrätter skyddade personer kan stödja sig på när det gäller att tillåta eller förbjuda vissa handlingar och hur länge skyddet ska gälla.

               (7)

               I detta direktiv avses med termen datorprogram alla former av program, inbegripet sådana som är införlivade med hårdvara. Termen innefattar även förberedande designarbete som leder till utvecklingen av ett datorprogram, under förutsättning att det förberedande arbetet är av sådan art att det kan resultera i ett datorprogram i ett senare skede.

               (8)

               De bedömningsgrunder som ska tillämpas för att fastställa om ett datorprogram är ett originalverk eller inte, bör inte omfatta provningar avseende programmets kvalitativa eller estetiska egenskaper.

               (9)

               Gemenskapen är fast besluten att främja internationell standardisering.

               (10)

               Ett datorprograms funktion är att kommunicera och verka tillsammans med andra komponenter i ett datorsystem och med användare. För detta ändamål krävs en logisk, i förekommande fall även fysisk, sammankoppling och växelverkan så att alla detaljer i hårdvara och mjukvara kan fungera på alla de sätt som de är avsedda att fungera på tillsammans med annan hårdvara och mjukvara samt med användare av datorprogrammet. De delar av programmet som sörjer för en sådan sammankoppling och växelverkan mellan detaljer i hårdvara och mjukvara betecknas allmänt som gränssnitt. Denna funktionella sammankoppling och växelverkan betecknas allmänt som samverkansförmågan. Den kan definieras som förmågan att utväxla information och ömsesidigt använda den utväxlade informationen.

               (11)

               För att undvika missförstånd ska här klargöras att det bara är ett datorprograms uttrycksform som är skyddad och att de idéer och principer som ligger till grund för de olika detaljerna i ett program, inbegripet de som ligger bakom dess gränssnitt, inte är upphovsrättsligt skyddade enligt detta direktiv. I överensstämmelse med denna upphovsrättsliga princip är logik, algoritmer och programmeringsspråk till den del som de innefattar idéer och principer inte skyddade enligt detta direktiv. I enlighet med medlemsstaternas lagstiftning och rättspraxis samt de internationella upphovsrättskonventionerna bör dessa idéers och principers uttrycksform vara upphovsrättsligt skyddad.

               (12)

               I detta direktiv avses med termen uthyrning att ett datorprogram eller en kopia av detta i vinstsyfte görs tillgängligt för användande under en begränsad tidrymd. Termen omfattar inte utlåning till allmänheten vilket därmed ligger utanför detta direktivs tillämpningsområde.

               (13)

               Upphovsmannens ensamrätt att förhindra otillåten återgivning av sitt verk bör begränsas när det gäller datorprogram så att den inte omfattar den tekniska återgivning som krävs för att den som på laglig väg förvärvat programmet ska kunna använda det. Detta betyder att handlingar som laddning, körning och rättelse, som är nödvändiga vid användningen av ett program som är lagligen förvärvat, inte får förbjudas genom avtal. Vid avsaknad av särskilda avtalsbestämmelser får, även då en programkopia har sålts, varje annan åtgärd som krävs för användandet av en programkopia utföras i överensstämmelse med programmets avsedda användning av den som på laglig väg förvärvat kopian.

               (14)

               En person som har rätt att använda ett datorprogram bör inte hindras att utföra sådana åtgärder som krävs för att iaktta, undersöka eller prova programmets funktion, under förutsättning att dessa åtgärder inte gör intrång i upphovsrätten till programmet.

               (15)

               Otillåten återgivning, översättning, anpassning eller förändring av den kodform i vilken en kopia av ett datorprogram har gjorts tillgänglig utgör intrång i upphovsmannens ensamrätt. Inte desto mindre kan under vissa omständigheter ett sådant återgivande av programmets kod och översättning av dess form vara oundgängligt för att erhålla den information som behövs för att ett självständigt skapat program ska uppnå samverkansförmåga med andra program. Därför bör endast under dessa omständigheter åtgärderna återgivning och översättning anses vara rättsenliga och i överensstämmelse med god sed, förutsatt att de utförs av eller för en person som har rätt att använda en kopia av programmet. Rättsinnehavarens tillstånd krävs därmed inte. Ett av syftena med detta undantag är att göra det möjligt att koppla samman alla komponenterna i ett datorsystem, även sådana som är av skilda fabrikat, så att de kan fungera tillsammans. Detta undantag i upphovsmannens ensamrätt får inte användas på ett sätt som skadar rättsinnehavarens legitima intressen eller som står i konflikt med ett normalt utnyttjande av programmet.

               (16)

               Upphovsrättsligt skydd för datorprogram bör i förekommande fall inte inverka på andra former av skydd. Varje avtalsbestämmelse som strider mot bestämmelserna i detta direktiv om dekompilering eller mot undantagen i detta direktiv angående att göra en säkerhetskopia eller att iaktta, undersöka eller prova ett programs funktion bör emellertid vara ogiltig.

               (17)

               Bestämmelserna i detta direktiv inverkar inte på tillämpningen av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget, om en leverantör med dominerande ställning vägrar att tillhandahålla sådan information som krävs för att uppnå samverkansförmågan så som denna definieras i detta direktiv.

               (18)

               Bestämmelserna i detta direktiv bör inte påverka särskilda krav i nu gällande gemenskapsrätt om offentliggörande av gränssnitt inom telekommunikationsområdet eller rådsbeslut om standardisering inom områdena informationsteknologi och telekommunikation.

               (19)

               Detta direktiv inverkar inte på med Bernkonventionen förenliga nationella särregler beträffande frågor som inte omfattas av detta direktiv.

               (20)

               Detta direktiv får inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller de tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning av de direktiv som anges i bilaga I del B.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Skyddsobjekt
   1.   I enlighet med bestämmelserna i detta direktiv ska medlemsstaterna ge datorprogram upphovsrättsligt skydd som litterära verk enligt Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk. I detta direktiv omfattar termen datorprogram dessas förberedande designmaterial.
   2.   Skydd enligt detta direktiv ska gälla ett datorprograms alla uttrycksformer. Idéer och principer som ligger bakom de olika detaljerna i ett datorprogram, även de som ligger bakom dess gränssnitt, är inte upphovsrättsligt skyddade enligt detta direktiv.
   3.   Ett datorprogram ska skyddas om det är originellt i den meningen att det är upphovsmannens egen intellektuella skapelse. Inga andra bedömningsgrunder ska tillämpas vid fastställandet av om det ska komma i åtnjutande av skydd.
   4.   Bestämmelserna i detta direktiv ska även gälla program som har skapats före den 1 januari 1993 dock utan att inverka på åtgärder som utförts eller rättigheter som förvärvats före denna dag.
   Artikel 2
   Upphovsmannaskap till datorprogram
   1.   Upphovsmannen till ett datorprogram ska vara den fysiska person eller grupp av fysiska personer som har skapat programmet eller, när en medlemsstats lagstiftning medger det, den juridiska person som av den berörda lagstiftningen anses vara rättsinnehavare.
   När en medlemsstats lagstiftning erkänner gemensamma verk, ska den person som av medlemsstatens lagstiftning bedöms ha skapat verket anses vara dess upphovsman.
   2.   Om ett datorprogram har skapats gemensamt av en grupp fysiska personer ska dessa personer äga ensamrätten gemensamt.
   3.   Om ett datorprogram har skapats av en arbetstagare som ett led i dennes arbetsuppgifter eller efter arbetsgivarens anvisningar, ska arbetsgivaren ensam vara berättigad att utöva alla ekonomiska rättigheter till det program som skapats på detta sätt, om inte annat har föreskrivits genom avtal.
   Artikel 3
   Den skyddade personkretsen
   Skydd ska ges alla fysiska och juridiska personer som enligt nationell upphovsrätt om litterära verk är berättigade därtill.
   Artikel 4
   De särskilda ensamrätterna
   1.   Om inte annat följer av artiklarna 5 och 6 ska rättsinnehavarens ensamrätt enligt artikel 2 innefatta rätten att utföra eller ge tillstånd till följande:

               a)

               Varaktig eller tillfällig, delvis eller fullständig återgivning av ett datorprogram på vilket sätt och i vilken form som helst. I den mån som laddning, visning, körning, överföring eller lagring av det berörda datorprogrammet nödvändiggör sådan återgivning av ett datorprogram krävs rättsinnehavarens tillstånd.

               b)

               Översättning, anpassning, sammanställning och varje annan ändring av ett datorprogram samt återgivning av därav följande resultat, dock utan att inskränka de rättigheter som tillhör den person som ändrar programmet.

               c)

               Alla former av spridning till allmänheten, inbegripet uthyrning, av datorprogrammets original eller kopior av detta.

         2.   Den första försäljningen av en kopia av programmet som görs inom gemenskapen av rättsinnehavaren själv eller med dennes samtycke medför förlust av spridningsrätten till den berörda kopian inom gemenskapen; detta gäller dock inte rätten att kontrollera vidare uthyrning av programmet eller en kopia av detta.
   Artikel 5
   Undantag från ensamrätterna
   1.   I avsaknad av särskilda avtalsbestämmelser ska de i artikel 4.1 a och b angivna åtgärderna inte kräva rättsinnehavarens tillstånd, om de krävs för att den som lagligen förvärvat datorprogrammet ska kunna använda programmet i överensstämmelse med dess avsedda ändamål. Detta gäller även rättelse av fel.
   2.   En person som har rätt att använda ett datorprogram får inte genom avtal hindras från att göra en säkerhetskopia av detta om denna är nödvändig för den aktuella användningen.
   3.   Den person som har rätt att använda en kopia av ett datorprogram ska utan rättsinnehavarens tillstånd ha rätt att iaktta, undersöka eller prova programmets funktion i syfte att utröna de idéer och principer som ligger bakom programmets olika detaljer, under förutsättning att detta sker vid sådan laddning, visning, körning, överföring eller lagring av programmet som han har rätt att utföra.
   Artikel 6
   Dekompilering
   1.   Rättsinnehavarens tillstånd ska inte krävas när återgivning av koden eller översättning av kodens form enligt artikel 4.1 a och b är oundgänglig för att erhålla den information som är nödvändig för att uppnå samverkansförmågan mellan ett självständigt skapat datorprogram och andra program, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

               a)

               Åtgärderna utförs av licenstagaren eller av annan person som har rätt att använda en kopia av programmet, eller för deras räkning av en person som har rätt därtill.

               b)

               Den information som är nödvändig för att uppnå samverkansförmågan har inte tidigare varit lätt åtkomlig för de i punkt a angivna personerna.

               c)

               Åtgärderna är begränsade till att gälla de delar av originalprogrammet som är nödvändiga för att uppnå samverkansförmågan.

         2.   Bestämmelserna i punkt 1 ska inte medge att den information som erhållits

               a)

               används för andra ändamål än att uppnå det självständigt skapade datorprogrammets samverkansförmåga,

               b)

               överlämnas till andra personer, utom när detta är nödvändigt för det självständigt skapade datorprogrammets samverkansförmåga, eller

               c)

               används för utveckling, tillverkning eller marknadsföring av ett datorprogram som i väsentliga delar liknar det berörda programmets uttrycksform, eller används för andra åtgärder som medför intrång i upphovsrätten.

         3.   I överensstämmelse med bestämmelserna i Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk får bestämmelserna i denna artikel inte tolkas så att de tillämpas på sätt som otillbörligt skadar rättsinnehavarens legitima intressen eller står i konflikt med ett normalt utnyttjande av datorprogrammet.
   Artikel 7
   Särskilda skyddsåtgärder
   1.   Om inte annat följer av bestämmelserna i artiklarna 4, 5 och 6 ska medlemsstaterna i enlighet med sin nationella lagstiftning besluta om lämpliga åtgärder mot personer som utför någon av följande åtgärder:

               a)

               Varje åtgärd som innebär att en kopia av ett datorprogram omsätts, trots att personen i fråga vet om eller har grundad anledning att misstänka att kopian medför intrång i upphovsrätten.

               b)

               Innehav för kommersiella ändamål av en kopia av ett datorprogram, trots att personen i fråga vet om eller har grundad anledning att misstänka att kopian medför intrång i upphovsrätten.

               c)

               Varje åtgärd som innebär omsättning eller innehav för kommersiella ändamål av varje hjälpmedel vars enda syfte är att underlätta att en teknisk anordning som har anbringats för att skydda ett datorprogram avlägsnas eller kringgås utan tillstånd.

         2.   Varje kopia av ett datorprogram som medför intrång i upphovsrätten ska kunna tas i beslag i enlighet med lagstiftningen i den berörda medlemsstaten.
   3.   Medlemsstaterna kan besluta om beslag av de hjälpmedel som avses i punkt 1 c.
   Artikel 8
   Den fortsatta tillämpningen av andra rättsliga bestämmelser
   Bestämmelserna i detta direktiv ska inte påverka tillämpningen av andra rättsliga bestämmelser såsom bestämmelser om patenträtt, varumärken, otillbörlig konkurrens, yrkeshemligheter, skydd för halvledarprodukter eller avtalsrätt.
   Varje avtalsbestämmelse som strider mot artikel 6 eller mot de i artikel 5.2 och 5.3 angivna undantagen ska vara ogiltig.
   Artikel 9
   Meddelande
   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som har antagits inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 10
   Upphävande
   Direktiv 91/250/EEG i dess lydelse enligt det direktiv som anges i bilaga I del A ska upphöra att gälla utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter vad gäller de tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning av direktiven som anges i bilaga I del B.
   Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga II.
   Artikel 11
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 12
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 23 april 2009.

            På Europaparlamentets vägnar

         H.-G. PÖTTERING

            Ordförande

            På rådets vägnar

         P. NEČAS

            Ordförande

      (1)  EUT C 204, 9.8.2008, s. 24.

      (2)  Europaparlamentets yttrande av den 17 juni 2008 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 23 mars 2009.

      (3)  EGT L 122, 17.5.1991, s. 42.

      (4)  Se bilaga I del A.

      BILAGA I
      DEL A

         Upphävt direktiv och en förteckning över ändringar av det i kronologisk ordning

         (som det hänvisas till i artikel 10)

                  Rådets direktiv 91/250/EEG
                  (EGT L 122, 17.5.1991, s. 42)

                  Rådets direktiv 93/98/EEG
                  (EGT L 290, 24.11.1993, s. 9)

                  Endast artikel 11.1

            DEL B

         Tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning

         (som det hänvisas till i artikel 10)

                  Direktiv

                  Tidsfrist för införlivande

                  91/250/EEG

                  31 december 1992

                  93/98/EEG

                  30 juni 1995

      BILAGA II

         Jämförelsetabell

                  Direktiv 91/250/EEG

                  Detta direktiv

                  Artikel 1.1, 1.2 och 1.3

                  Artikel 1.1, 1.2 och 1.3

                  Artikel 2.1 första meningen

                  Artikel 2.1 första stycket

                  Artikel 2.1 andra meningen

                  Artikel 2.1 andra stycket

                  Artikel 2.2 och 2.3

                  Artikel 2.2 och 2.3

                  Artikel 3

                  Artikel 3

                  Artikel 4 inledande orden

                  Artikel 4.1 inledande orden

                  Artikel 4 a

                  Artikel 4.1 punkt a

                  Artikel 4 b

                  Artikel 4.1 punkt b

                  Artikel 4 c första meningen

                  Artikel 4.1 punkt c

                  Artikel 4 c andra meningen

                  Artikel 4.2

                  Artiklarna 5, 6 och 7

                  Artiklarna 5, 6 och 7

                  Artikel 9.1 första meningen

                  Artikel 8 första stycket

                  Artikel 9.1 andra meningen

                  Artikel 8 andra stycket

                  Artikel 9.2

                  Artikel 1.4

                  Artikel 10.1

                  —

                  Artikel 10.2

                  Artikel 9

                  —

                  Artikel 10

                  —

                  Artikel 11

                  Artikel 11

                  Artikel 12

                  —

                  Bilaga I

                  —

                  Bilaga II


Avis juridique important

|

31999L0076

Kommissionens direktiv 1999/76/EG av den 23 juli 1999 om fastställande av gemenskapsmetoder för bestämning av natriumlasalocid i foder (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 207 , 06/08/1999 s. 0013 - 0017

KOMMISSIONENS DIREKTIV 1999/76/EGav den 23 juli 1999om fastställande av gemenskapsmetoder för bestämning av natriumlasalocid i foder(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 70/373/EEG av den 20 juli 1970 om införande av gemenskapsmetoder för provtagning och analys vid den officiella foderkontrollen(1), senast ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige, särskilt artikel 2 i detta, ochav följande skäl:1. I direktiv 70/373/EEG föreskrivs att efterlevnaden av lagar och andra författningar som reglerar kvalitet och sammansättning hos foder måste övervakas genom officiella kontroller med användande av gemenskapsmetoder för provtagning och bestämning.2. I rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om fodertillsatser(2), senast ändrat genom kommissionens förordning (EG) nr 866/1999(3), föreskrivs att halten av natriumlasalocid måste anges genom märkning då detta ämne används som tillsats i förblandningar och foder.3. Det måste fastställas gemenskapsmetoder för bestämning av detta ämne.4. De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga foderkommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstaterna skall föreskriva att den officiella kontrollen av lasalocidhalten i foder och förblandningar skall utföras med hjälp av den metod som anges i bilagan till detta direktiv.Artikel 2Medlemsstaterna skall senast den 31 januari år 2000 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.De skall tillämpa bestämmelserna från och med den 1 februari år 2000.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 3Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 23 juli 1999.På kommissionens vägnarFranz FISCHLERLedamot av kommissionen(1) EGT L 170, 3.8.1970, s. 2.(2) EGT L 270, 14.12.1970, s. 1.(3) EGT L 108, 27.4.1999, s. 20.BILAGABESTÄMNING AV NATRIUMLASALOCIDEtt natriumsalt av en polyeter-monokarboxylsyra som produceras av Streptomyces lasaliensis1. Syfte och omfattningMetoden avser bestämning av natriumlasalocid i foder och förblandningar. Detektionsgränsen är 5 mg/kg och bestämningsgränsen 30 mg/kg.2. PrincipNatriumlasalocid extraheras från provet med hjälp av surgjord metanol och en bestämning görs med reversed phase-vätskekromatografi och en spektrofluorometrisk detektor.3. Reagens3.1 Kaliumdivätefosfat (KH2PO4)3.2 Ortofosforsyra, w = 85 %3.3 Lösning av ortofosforsyra, σ = 20 %Späd 23.5 ml ortofosforsyra (3.2) med vatten till 100 ml.3.4 6-metyl-2-heptylamin (1,5-dimetylhexylamin), w = 99 %3.5 Metanol, HPLC-kvalitet3.6 Saltsyra, ρ20 1,19 g/ml3.7 Fosfatbuffertlösning med konc. 0,01 mol/lLös 1,36 gram KH2PO4 (3.1) i 500 ml vatten (3.11). Tillsätt 3,5 ml ortofosforsyra (3.2) och 10,0 ml 6-metyl-2-heptylamin (3.4). Ställ pH till 4,0 med ortofosforsyralösningen (3.3) och späd med vatten till 1000 ml (3.11).3.8 Surgjord metanolFör över 5,0 ml saltsyra (3.6) till en 1000 ml mätkolv. Späd till märket med metanol (3.5) och blanda. Lösningen måste vara nyberedd då den används.3.9 HPLC, mobil fas: lösning av fosfatbuffert och metanol 5 + 95 (V + V)Blanda 5 ml fosfatbuffertlösning (3.7) med 95 ml metanol (3.5).3.10 Natriumlasalocid: standardsubstans med garanterad renhet, C34H53O8Na (ett natriumsalt av en polyeter-monokarboxylsyra som produceras av Streptomyces lasaliensis), E7633.10.1 Stamstandardlösning av natriumlasalocid, 500 μg/mlVäg upp 50 mg natriumlasalocid (3.10) med en noggrannhet av 0,1 mg i en 100 ml mätkolv. Lös natriumlasalociden i lite surgjord metanol (3.8). Späd sedan till märket med samma lösningsmedel och blanda. Lösningen måste vara nyberedd då den används.3.10.2 Arbetsstandardlösning av natriumlasalocid, 50 μg/mlPipettera 10,0 ml stamstandardlösning (3.10.1) till en 100 ml mätkolv. Späd till märket med surgjord metanol (3.8) och blanda. Den erhållna lösningen måste vara nyberedd då den används.3.10.3 KalibreringslösningarFör över 1,0 2,0 4,0 5,0 och 10,0 ml av arbetsstandardlösningen (3.10.2) till ett antal 50 ml mätkolvar. Späd till märket med surgjord metanol (3.8) och blanda. De erhållna lösningar innehåller 1,0 2,0 4,0 5,0 respektive 10,0 μg natriumlasalocid per ml. De erhållna lösningarna måste vara nyberedda då de används.3.11 Vatten, HPLC-kvalitet4. Apparatur4.1 Termostatreglerat ultraljudsbad (eller skakapparat med vattenbad)4.2 Membranfilter: 0,45 μm4.3 HPLC-utrustning med injektor som är anpassad för volymer på 20 μl4.3.1 Vätskekromatografisk kolonn 125 x 4 mm av typen reversed-phase C18, 5 μm packning eller motsvarande4.3.2 Spektrofluorometer med reglerbar exciterings- och emissionsvåglängd5. Utförande5.1 Allmänt5.1.1 BlindprovFöre utbytestestet (5.1.2) analyseras ett blindprov för att kontrollera att varken natriumlasalocid eller något annat störande ämne är närvarande. Blindprovet bör vara av liknande typ som provet och varken natriumlasalocid eller andra störande ämnen skall kunna påvisas i det.5.1.2 UtbytestestEtt utbytestest görs genom analys av det blindprov som har "spikats" genom tillsats av ungefär så mycket natriumlasalocid som finns i provet. För att halten av natriumlasalocid skall bli 100 mg/kg förs 10,0 ml av stamstandardlösningen (3.10.1) över till en 250 ml e-kolv och får avdunsta till dess att ca 0,5 ml återstår. Tillsätt 50 gram av blindprovet, blanda omsorgsfullt och låt stå i 10 minuter. Blanda upprepade gånger innan extraktionen påbörjas (5.2).Om ett blindprov av liknande typ som provet inte finns att tillgå (se 5.1.1) kan ett utbytestest göras genom en standardiserad additionsmetod. Det prov som skall analyseras spikas då med ungefär så mycket natriumlasalocid som det redan innehåller. Det erhållna provet analyseras sedan tillsammans med ett prov som inte spikats, och utbytet beräknas genom subtraktion.5.2 Extraktion5.2.1 FoderVäg upp mellan 5 och 10 gram av provet med en noggrannhet av 0,01 gram i en 250 ml e-kolv med propp. Tillsätt 100,0 ml surgjord metanol (3.8) med en pipett. Sätt i proppen löst och snurra kolven till dess att provet har lösts. Sätt kolven i ett ca 40 °C ultraljudsbad (4.1) i 20 minuter. Tag upp kolven ur badet och låt den svalna till rumstemperatur. Låt stå i ca 1 timme så att de suspenderade partiklarna sjunker till botten. Filtrera en del av lösningen genom ett 0,45 μm membranfilter (4.2) till ett lämpligt kärl. Gå vidare till HPLC-bestämningen (5.3).5.2.2 FörblandningarVäg upp ca 2 gram av den ej finfördelade förblandningen, med en noggrannhet av 0,001 gram, i en 250 ml mätkolv. Tillsätt 100,0 ml surgjord metanol (3.8) och snurra kolven till dess att provet lösts. Sätt kolven i ett ca 40 °C ultraljudsbad (4.1) i 20 minuter. Tag upp kolven ur badet och låt den svalna till rumstemperatur. Späd till märket med surgjord metanol (3.8) och blanda omsorgsfullt. Låt stå i 1 timme så att de suspenderade partiklarna sjunker till botten. Filtrera en del av lösningen genom ett 0,45 μm membranfilter (4.2). Späd en lämplig volym av det klarnade filtratet med surgjord metanol (3.8) så att en slutlig provlösning erhålls som innehåller ca 4 μg natriumlasalocid/ml. Gå vidare till HPLC-bestämningen (5.3).5.3 HPLC-bestämning5.3.1 ParametrarFöljande värden anges som en vägledning. Andra värden kan väljas om de ger motsvarande resultat.>Plats för tabell>Kontrollera att det kromatografiska systemet är stabilt genom att upprepade gånger injicera kalibreringslösningen (3.10.3) med koncentrationen 4,0 μg/ml till dess att retentionstiderna samt topparnas höjd (eller area) är konstant.5.3.2 KalibreringskurvaInjicera varje kalibreringslösning (3.10.3) upprepade gånger och bestäm medeltopphöjden (arean) för varje koncentration. Konstruera en kalibreringskurva med kalibreringslösningarnas medeltopphöjder (areor) längs y-axeln och motsvarande koncentrationer i μg/ml längs x-axeln.5.3.3 ProvlösningInjicera upprepade gånger de provlösningar som erhållits i 5.2.1 eller 5.2.2. Använd samma volym som för kalibreringslösningen. Bestäm medelhöjden (medelarean) för de natriumlasalocidtoppar som erhålls.6. Beräkning av resultatBestäm koncentrationen natriumlasalocid (μg/ml) genom att jämföra medelhöjden (medelarean) hos de toppar som erhållits vid injektion av provlösningen (5.3.3) med kalibreringskurvan.6.1 FoderHalten natriumlasalocid, w (mg/kg) i provet beräknas med följande formel:>Hänvisning till >därß= halten av natriumlasalocid i provlösningen i μg/ml (5.2.1)V1= provlösningens volym i ml (= 100), se 5.2.1m= provets massa i gram6.2 FörblandningarHalten av natriumlasalocid, w (mg/kg) i provet beräknas med följande formel:>Hänvisning till >därß= halten av natriumlasalocid i provlösningen i μg/ml (se 5.2.2)V2= provlösningens volym i ml (= 250), se 5.2.2f= spädningsfaktor, se 5.2.2m= provets massa i gram7. Utvärdering av resultat7.1 IdentitetMetoder som grundar sig på spektrofluorometri medför inte samma problem med störningar (interferenser) som metoder med UV-detektion. Analytens identitet kan fastställas genom co-kromatografi.7.1.1 Co-kromatografiEn provlösning (5.2.1 eller 5.2.2) spikas genom tillsats av en lämplig mängd kalibreringslösning (3.10.3). Mängden tillsatt natriumlasalocid bör vara ungefär lika stor som den ursprungliga mängden natriumlasalocid i provlösningen. Bara höjden på natriumlasalocidtoppen bör öka beroende på mängden tillsatt natriumlasalocid och provlösningens spädning. Toppens bredd på mitten får inte avvika med mer än 10 % (uppåt eller nedåt) från värdet för den ursprungliga topp som motsvarar den icke spikade provlösningen.7.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två parallella bestämningar som utförts på samma prov får inte avvika med mer än- 15 %, beräknat från det högre värdet, för halter av natriumlasalocid på mellan 30 och 100 mg/kg,- 15 mg/kg, för halter på mellan 100 och 200 mg/kg, och- 7,5 %, beräknat från det högre värdet, för halter som överstiger 200 mg/kg.7.3 UtbyteUtbytet för det spikade blindprovet måste vara åtminstone 80 %, och för det spikade provet från förblandningen åtminstone 90 %.8. Resultat från provningsjämförelsenEn provningsjämförelse(1) gjordes där två förblandningar (prov 1 och 2) samt fem fodertyper (prov 3-7) analyserades av sammanlagt tolv laboratorier. Varje prov analyserades två gånger. Resultaten anges i tabellen nedan.>Plats för tabell>L= antal laboratorier.n= antal enskilda resultat.sr= standardavvikelse för repeterbarheten.SR= standardavvikelse för reproducerbarheten.CVr= variationskoefficient för repeterbarheten (%).CVR= variationskoefficient för reproducerbarheten (%).(1) Analyst, 1995, 120, s. 2175-2180.