title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/45/EG av den 7 september 2005 om ömsesidigt erkännande av certifikat för sjöfolk utfärdade av medlemsstaterna och om ändring av direktiv 2001/25/EG   (Text av betydelse för EES)

text:
               30.9.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 255/160

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2005/45/EG

   av den 7 september 2005
   om ömsesidigt erkännande av certifikat för sjöfolk utfärdade av medlemsstaterna och om ändring av direktiv 2001/25/EG
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   efter att ha hört Regionkommittén,
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               I sina slutsatser av den 5 juni 2003 — ”Förmedla en positivare uppfattning om gemenskapens sjöfart och väcka ungdomens intresse för sjömansyrket” — betonade rådet nödvändigheten av att främja yrkesmässig rörlighet för sjöfolk inom Europeiska unionen, med särskild tonvikt på förfaranden för erkännande av behörighetscertifikat för sjöfolk, samtidigt som man säkerställer noggrant uppfyllande av kraven i Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) konvention från 1978 om normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning (STCW-konventionen), efter uppdatering.

               (2)

               Sjötransportsektorn är en sektor som befinner sig under intensiv och snabb utveckling och som har en stark internationell prägel. Mot bakgrund av den tilltagande bristen på sjöfolk i gemenskapen kan balansen mellan tillgång och efterfrågan på personal därför upprätthållas mer effektivt på gemenskapsnivå än på nationell nivå. Därför är det nödvändigt att den gemensamma transportpolitiken inom området sjötransport utvidgas så att den underlättar rörlighet för sjöfolk inom gemenskapen.

               (3)

               När det gäller kvalifikationer för sjöfolk har gemenskapen fastlagt minimikrav avseende utbildning och certifiering inom sjöfartssektorn genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/25/EG av den 4 april 2001 om minimikrav på utbildning för sjöfolk (3). Genom det direktivet införlivas STCW-konventionens internationella normer för utbildning, certifiering och vakthållning med gemenskapens lagstiftning.

               (4)

               Enligt direktiv 2001/25/EG skall sjöfolk inneha ett behörighetscertifikat som utfärdats och erkänts av den behöriga myndigheten i en medlemsstat i enlighet med bestämmelserna i det direktivet och som berättigar den lagliga innehavaren att tjänstgöra på ett fartyg i den befattning och utföra de uppgifter som hör till den ansvarsnivå som specificeras däri.

               (5)

               Enligt direktiv 2001/25/EG skall ett ömsesidigt erkännande mellan medlemsstaterna av certifikat som innehas av sjöfolk som är medborgare, eller som inte är medborgare, i en medlemsstat, omfattas av direktiven 89/48/EEG (4) och 92/51/EEG (5) om inrättande av en första respektive en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning. Dessa direktiv innehåller inte några bestämmelser om automatiskt erkännande av sjöfolks formella kvalifikationer, eftersom sjöfolk kan vara föremål för kompensationsåtgärder.

               (6)

               Varje medlemsstat bör erkänna alla certifikat och andra behörighetsbevis som utfärdats av en annan medlemsstat i enlighet med direktiv 2001/25/EG. Därför bör varje medlemsstat tillåta att sjöfolk som har förvärvat sina behörighetscertifikat i en annan medlemsstat, i enlighet med kraven i det direktivet, tar upp eller fortsätter att utöva det sjöfartsyrke för vilket han/hon är kvalificerad, utan att det ställs ytterligare krav utöver dem som gäller för landets egna medborgare.

               (7)

               Eftersom detta direktiv syftar till att underlätta ömsesidigt erkännande av certifikat reglerar det inte villkoren för möjlighet till anställning.

               (8)

               I STCW-konventionen fastställs språkkrav för sjöfolk. Dessa krav bör införlivas med gemenskapsrätten i syfte att säkerställa effektiv kommunikation ombord på fartyg och underlätta den fria rörligheten för sjöfolk inom gemenskapen.

               (9)

               I dag innebär det faktum att det förekommer allt fler behörighetscertifikat som förvärvats genom bedrägeri en allvarlig risk för säkerheten till sjöss och för skyddet av den marina miljön. I de flesta fall uppfyller innehavare av förfalskade behörighetscertifikat inte de minimikrav för certifiering som fastläggs i STCW-konventionen. Sådant sjöfolk kan lätt bli inblandat i sjöolyckor.

               (10)

               Medlemsstaterna bör därför införa och tillämpa särskilda bestämmelser för att förhindra och straffbelägga bedrägerier med anknytning till behörighetscertifikat samt fortsätta sina ansträngningar inom IMO för att uppnå strikta och genomförbara överenskommelser om internationell bekämpning av sådana bedrägerier. Kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) är ett lämpligt forum för utbyte av information, erfarenheter och bästa metoder i detta avseende.

               (11)

               Genom förordning (EG) nr 1406/2002 (6) inrättades en europeisk sjösäkerhetsbyrå (nedan kallad ”byrån”) i syfte att skapa en hög, enhetlig och effektiv sjösäkerhetsnivå och en hög nivå på förhindrandet av utsläpp från fartyg. En av de uppgifter som byrån tilldelats är att bistå kommissionen vid genomförandet av de arbetsuppgifter som uppdragits åt kommissionen genom gemenskapslagstiftning som är tillämplig på fartygsbesättningars utbildning, certifiering och vakthållning.

               (12)

               Byrån bör därför bistå kommissionen i kontrollen av att medlemsstaterna upprätthåller de krav som fastställs i detta direktiv och i direktiv 2001/25/EG.

               (13)

               Ett ömsesidigt erkännande mellan medlemsstaterna av certifikat som innehas av sjöfolk, oavsett om de är medborgare i en medlemsstat eller inte, bör inte längre omfattas av direktiven 89/48/EEG och 92/51/EEG, utan bör regleras av det här direktivet.

               (14)

               Direktiv 2001/25/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (15)

               Eftersom målet för detta direktiv, nämligen ömsesidigt erkännande av certifikat för sjöfolk utfärdade av medlemsstaterna, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

               (16)

               I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (7) bör medlemsstaterna uppmuntras att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så vitt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan direktivet och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Tillämpningsområde
   Detta direktiv skall tillämpas på sjöfolk som

               a)

               är medborgare i en medlemsstat,

               b)

               inte är medborgare i en medlemsstat och som innehar ett certifikat som utfärdats av en medlemsstat.

         Artikel 2
   Definitioner
   I detta direktiv används följande definitioner:

               a)

                  sjöfolk: utbildade personer som certifierats av en medlemsstat åtminstone i enlighet med kraven i bilaga I till direktiv 2001/25/EG.

               b)

                  certifikat: ett giltigt dokument i den mening som avses i artikel 4 i direktiv 2001/25/EG.

               c)

                  vederbörligt certifikat: ett certifikat enligt definitionen i artikel 1.27 i direktiv 2001/25/EG.

               d)

                  intyg om erkännande: ett giltigt dokument som utfärdats av behörig myndighet i en medlemsstat i enlighet med artikel 5.2 och 5.6 i direktiv 2001/25/EG.

               e)

                  erkännande: godkännande av de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten av ett certifikat eller ett vederbörligt certifikat, som utfärdats av en annan medlemsstat.

               f)

                  värdmedlemsstat: en medlemsstat i vilken sjöfolk ansöker om erkännande av sitt/sina vederbörliga certifikat eller annat/andra certifikat.

               g)

                  STCW-konventionen: Internationella konventionen om normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning, 1978, efter uppdatering.

               h)

                  STCW-koden: koden för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning (STCW) sådan den antogs genom resolution 2 vid parternas STCW-konferens 1995, efter uppdatering.

               i)

                  byrån: Europeiska sjösäkerhetsbyrån, inrättad genom förordning (EG) nr 1406/2002.

         Artikel 3
   Erkännande av certifikat
   1.   Varje medlemsstat skall erkänna de vederbörliga certifikat eller andra certifikat som utfärdats av en annan medlemsstat i enlighet med kraven i direktiv 2001/25/EG.
   2.   Erkännandet av vederbörliga certifikat skall begränsas till utövandet av de befattningar, funktioner och kompetensnivåer som fastställs i dessa och åtföljas av ett intyg om sådant erkännande.
   3.   Medlemsstaterna skall säkerställa rätten att överklaga varje vägran att erkänna ett giltigt certifikat eller avsaknaden av svar, i enlighet med nationell lagstiftning och nationella förfaranden.
   4.   Utan hinder av punkt 2 får värdmedlemsstatens behöriga myndigheter fastställa ytterligare begränsningar av befattningar, funktioner och kompetensnivåer när det gäller kustnära resor enligt artikel 7 i direktiv 2001/25/EG eller alternativa certifikat som utfärdas i enlighet med regel VII/1 i bilaga I till direktiv 2001/25/EG.
   5.   Värdmedlemsstaten skall se till att sjöfolk som lämnar in certifikat för erkännande, vilka avser funktioner på ledningsnivå, har tillräcklig kunskap om de avsnitt av medlemsstatens sjörättsliga lagstiftning som berör de funktioner som de tillåts att utöva.
   Artikel 4
   Ändringar i direktiv 2001/25/EG
   Direktiv 2001/25/EG ändras enligt följande:

               1)

               Artikel 4 skall ersättas med följande:
               ”Artikel 4
               Certifikat
               Med certifikat avses ett giltigt dokument, oberoende av hur det benämns, utfärdat av eller på uppdrag av en medlemsstats behöriga myndighet i enlighet med artikel 5 och kraven i bilaga I.”

               2)

               Följande artikel skall införas:
               ”Artikel 7a
               Förhindrande av bedrägerier och annan olaglig verksamhet
               1.   Medlemsstaterna skall införa och tillämpa lämpliga bestämmelser för att förhindra bedrägerier och annan olaglig verksamhet som inbegriper certifieringsförfarandet eller de certifikat som utfärdats och erkänts av deras behöriga myndigheter och skall införa sanktioner som skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.
               2.   Medlemsstaterna skall utse de nationella behöriga myndigheter som skall ansvara för att uppdaga och bekämpa av bedrägerier och annan olaglig verksamhet samt utbyta information med behöriga myndigheter i andra medlemsstater och i tredjeländer avseende certifiering av sjöfolk. Medlemsstaterna skall genast underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om närmare detaljer avseende dessa nationella behöriga myndigheter. Medlemsstaterna skall också genast underrätta de tredjeländer med vilka de slutit en överenskommelse i enlighet med regel I/10 punkt 1.2 i STCW-konventionen om närmare detaljer avseende dessa nationella behöriga myndigheter.
               3.   På begäran av en värdmedlemsstat skall behöriga myndigheter i en annan medlemsstat skriftligen styrka huruvida certifikat för sjöfolk, motsvarande intyg om erkännande eller andra skriftliga bevis på genomgången utbildning som utfärdats i den medlemsstaten är äkta eller inte.”

               3)

               Artikel 18.1 och 18.2 skall upphöra att gälla med verkan från och med den 20 oktober 2007.

               4)

               Följande artiklar skall införas:
               ”Artikel 21a
               Regelbunden kontroll av att reglerna iakttas
               Utan att det påverkar tillämpningen av kommissionens befogenheter enligt artikel 226 i fördraget skall kommissionen, biträdd av Europeiska sjösäkerhetsbyrån, som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 (8) regelbundet och minst vart femte år kontrollera att medlemsstaterna iakttar de minimikrav som fastläggs i detta direktiv.
               Artikel 21b
               Rapport om kravuppfyllelse
               Senast den 20 oktober 2010 skall kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en utvärderingsrapport som grundar sig på information som erhållits i enlighet med artikel 21a. Kommissionen skall i rapporten analysera medlemsstaternas iakttagande av detta direktiv och om nödvändigt föreslå ytterligare åtgärder.

               5)

               Följande punkt skall införas i bilaga I, kapitel I:
               ”1a.   Medlemsstaterna skall se till att sjöfolk har språkkunskaper enligt beskrivningarna i avsnitt A-II/1, A-III/1, A-IV/2 och A-II/4 i STCW-koden som är tillräckliga för att de skall kunna utföra sina fastställda uppgifter på ett fartyg som för en värdmedlemsstats flagga.”

         Artikel 5
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 20 oktober 2007. De skall genast informera kommissionen om detta.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 6
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 7
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 7 september 2005.

            På Europaparlamentets vägnar

         J. BORRELL FONTELLES

            Ordförande

            På rådets vägnar

         C. CLARKE

            Ordförande

      (1)  EUT C 157, 28.6.2005, s. 53.

      (2)  Europaparlamentets yttrande av den 23 februari 2005 (ännu ej offentliggjort i EUT). Rådets beslut av den 27 juni 2005.

      (3)  EGT L 136, 18.5.2001, s. 17. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2005/23/EG (EUT L 62, 9.3.2005, s. 14).

      (4)  Rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier (EGT L 19, 24.1.1989, s. 16). Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/19/EG (EGT L 206, 31.7.2001, s. 1).

      (5)  Rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, en ordning som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48/EEG (EGT L 209, 24.7.1992, s. 25). Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 2004/108/EG (EUT L 32, 5.2.2004, s. 15).

      (6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 av den 27 juni 2002 om inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå (EGT L 208, 5.8.2002, s. 1). Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 724/2004 (EUT L 129, 29.4.2004, s. 1).

      (7)  EGT C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 av den 27 juni 2002 om inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå (EGT L 208, 5.8.2002, s. 1). Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 724/2004 (EUT L 129, 29.4.2004, s. 1).”


Avis juridique important

|

31982L0475

Kommissionens direktiv 82/475/EEG av den 23 juni 1982 om fastställande av gruppbeteckningar för råvaror som får användas vid märkning av foderblandningar till sällskapsdjur

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 213 , 21/07/1982 s. 0027 - 0028 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 15 s. 0105  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 25 s. 0318  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 15 s. 0105  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 25 s. 0318

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 23 juni 1982 om fastställande av gruppbeteckningar för råvaror som får användas vid märkning av foderblandningar till sällskapsdjur (82/475/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 79/373/EEG av den 2 april 1979 om saluföring av foderblandningar(), senast ändrat genom kommissionens direktiv 80/695/EEG(), särskilt artikel 10 b i detta, ochmed beaktande av följande:Ovan nämnda direktiv fastställer att medlemsstaterna får kräva eller tillåta att de råvaror som används för tillverkning av foderblandningar deklareras. I avvaktan på att gemenskapsbestämmelser antas får medlemsstaterna tillåta att innehålls- deklarationen ersätts av en deklaration av gruppbeteckningar som innefattar flera råvaror.Vissa medlemsstater har nationella bestämmelser som tillåter att råvaror förs samman under olika gruppbeteckningar. Identiska märkningsbestämmelser bör därför fastställas för att underlätta handeln mellan medlemsstaterna.Dessa regler bör endast gälla foderblandningar till sällskapsdjur.Regler med anknytning till märkning av foderblandningar måste i första hand säkerställa att produkternas användare får ändamålsenlig information.En gruppbeteckning får endast anges när råvaran eller råvarorna omfattas av definitionen för den gruppbeteckning det gäller.I enlighet med bestämmelserna för innehållsdeklarationen och beroende på vilka bestämmelser medlemsstaterna fastställt skall en förteckning över gruppbeteckningar anges, antingen med uppgift om mängdinnehåll av varje grupp eller i fallande ordning efter viktandel i foderblandningen.Det är emellertid inte möjligt att skapa gruppbeteckningar som innefattar alla råvaror i foderblandningar. Tillverkaren måste därför dessutom lämna uppgift om sådana råvaror som inte tillhör någon av de gruppbeteckningar som finns upptagna i bilagan.De åtgärder som anges i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga foderkommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Om medlemsstaternas nationella bestämmelser, enligt artikel 5.7 i direktiv 79/373/EEG, fastställer att uppgift om råvaror får ersättas av uppgift om gruppbeteckningar som omfattar flera råvaror, får endast de gruppbeteckningar som finns upptagna i bilagan till det här direktivet anges på förpackningen, behållaren eller etiketten för foderblandningar till sällskapsdjur.Artikel 2 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i detta direktiv senast den 1 januari 1985. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 23 juni 1982.På kommissionens vägnarPoul DALSAGERLedamot av kommissionen() EGT nr L 86, 6.4.1979, s. 30.() EGT nr L 188, 22.7.1980, s. 23.BILAGA >Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31988L0657

Rådets direktiv 88/657/EEG av den 14 december 1988 om fastställande av krav vid framställning av och handel med malet kött, kött i stycken på mindre än 100 gram och köttberedningar och om ändring av direktiven 64/433/EEG, 71/118/EEG och 72/462/EEG

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 382 , 31/12/1988 s. 0003 - 0014 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 28 s. 0064  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 28 s. 0064

RÅDETS DIREKTIV av den 14 december 1988 om fastställande av krav vid framställning av och handel med malet kött, kött i stycken på mindre än 100 gram och köttberedningar och om ändring av direktiven 64/433/EEG, 71/118/EEG och 72/462/EEG (88/657/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Bestämmelser om beredning, paketering, förvaring och transport av malet kött, kött i stycken på mindre än 100 gram och köttberedningar bör fastställas. Hygienkrav för sådant kött bör även fastställas.Direktiv 64/433/EEG(4), senast ändrad genom direktiv 88/288/EEG(5), och direktiv 71/118/EEG(6), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3805/87(7), har harmoniserat hygienreglerna för handel med färskt kött och färskt kött av fjäderfä inom gemenskapen.Direktiv 77/99/EEG(8), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3805/87 har harmoniserat hygienreglerna rörande handel med köttprodukter inom gemenskapen.De gällande direktiven måste ligga till grund vid fastställandet av regler för kött som är avsett att användas som råvara och för godkännande av anläggningar. Dessutom kan vissa bestämmelser i direktiv 64/433/EEG om handel inom gemenskapen tillämpas på handel av malet kött, kött i bitar som väger mindre än 100 gram och köttberedningar.Så länge handeln inom gemenskapen hindras av att medlemsstaterna har olika hygienkrav för malet kött, kött i bitar som väger mindre än 100 gram och köttberedningar, kommer den gemensamma marknaden inte att fungera harmoniskt. Framför allt kommer organiserandet av de gemensamma marknaderna inte att ha önskad effekt.Det faktum att dessa produkter är särskilt känsliga har lett till att medlemsstaterna antagit nationella regler för produkternas sammansättning och produktionsstandarder. Om skilda nationella regler tillämpas på produktionen i dess helhet, kan detta leda till att gränskontrollerna bibehålls.Det är därför nödvändigt att tillnärma medlemsstaternas bestämmelser rörande produktionen av sådana produkter för att undanröja dessa olikheter.För att få till stånd en inre marknad bör man genast införa principen att de harmoniserade reglerna skall utvidgas till att avse all tillverkning inom gemenskapen. En sådan utvidgning måste dock vara beroende av de regler som skall fastställas för kött enligt artikel 5 i rådets direktiv 88/409/EEG av den 15 juni 1988 som fastställer hygienregler för kött som är avsett för den inhemska marknaden samt av storleken på de avgifter som skall tas ut för kontroll av sådant kött(9) i enlighet med direktiv 85/73/EEG.För att harmonisera de importregler som tillämpas vid import av kött i bitar som väger mindre än 100 gram är det nödvändigt att ändra direktiv 72/462/EEG(10), senast ändrat genom direktiv 88/289/EEG(11), som reglerar importen av färskt kött så att vissa speciella krav kan ställas på dem.För att garantera att konsumenterna får god information är det nödvändigt att göra undantag från de regler som fastställts i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel som är avsedda för den enskilde konsumenten samt om reklam för sådana livsmedel(12), senast ändrat genom direktiv 86/197/EEG(13).Det har fastslagits att alla medlemsstater har nationella bestämmelser som reglerar sammansättningen av de produkter som omfattas av detta direktiv och som begränsar användningen av tillsatser vid tillverkning av dessa produkter. Förekomsten av olika standarder på detta område kan motverka den inre marknadens krav. Det är därför tillrådligt att fastställa maximigränser för dessa. Det är även lämpligt att senarelägga fastställandet av allmänna regler för tillsatser som får användas för de aktuella produkterna tills ett beslut har fattats inom gemenskapen.Kommissionen bör anförtros uppgiften att vidta vissa åtgärder för att genomföra detta direktiv. I detta syfte bör förfaranden fastställas för att införa ett nära och effektivt samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna inom Ständiga veterinärmedicinska kommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Detta direktiv fastställer de krav som skall uppfyllas för produktion av och handel inom gemenskapen med malet kött, kött i bitar som väger mindre än 100 gram och köttberedningar som är avsedda att användas direkt som livsmedel eller att användas av industrin.Artikel 2 I detta direktiv gäller följande:1. Definitionerna i artikel 2 i direktiv 64/433/EEG, artikel 2 i direktiv 72/462/EEG och artiklarna 1 och 2 i direktiv 71/118/EEG skall tillämpas när det är nödvändigt.2. I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:a) malet kött: beredningar som framställts genom finfördelning av färskt kött som det definierats i direktiv 64/433/EEG,malet kött skall även omfatta kött som har passerat genom en köttkvarn med spiralskruv.b) kött i bitar på mindre än 100 gram: färskt kött enligt definitionen i direktiv 64/433/EEG delat i bitar som väger mindre än 100 gram.c) köttberedningar: beredningar gjorda helt eller delvis av färskt kött, malet kött eller köttbitar som väger mindre än 100 gram och som- antingen har genomgått en annan behandling än den som definierats i artikel 2 a och 2 d i direktiv 77/99/EEG,- eller har beretts genom att andra livsmedelsråvaror, smakämnen eller tillsatser tillförts,- eller har genomgått en kombination av dessa beredningsformer.Beredningarna får inte vara sådana att köttets cellstruktur påverkas, och produkten får inte innehålla några benrester.Malet kött eller kött i bitar som väger mindre än 100 gram som endast har genomgått kylbehandling skall inte anses vara köttberedningar.d) smakämnen: salt avsett som livsmedel, senap, kryddor och kryddextrakt, aromatiska örter och extrakt av dessa.e) livsmedelsråvaror: alla produkter av animaliskt eller vegetabiliskt ursprung som anses lämpliga som livsmedel.f) produktionsanläggning: sådan styckningsanläggning eller anläggning som tillverkar malet kött och kött i bitar som väger mindre än 100 gram och som uppfyller kraven i kapitel I i bilaga 1 till detta direktiv och varje anläggning som tillverkar köttberedningar och som uppfyller kraven i kapitel I i bilaga A till direktiv 77/99/EEG.g) fristående produktionsenhet: en produktionsanläggning som inte ligger i samma anläggning eller i ett annex till en anläggning som godkänts enligt direktiv 64/433/EEG eller 77/99/EEG och som uppfyller kraven i kapitel I i bilaga 1 till detta direktiv.3. Följande skall inte anses vara malet kött, kött i bitar som väger mindre än 100 gram eller köttberedningar enligt detta direktiv utan som köttprodukter: produkter som har genomgått en av de behandlingar som anges i artikel 2 d i direktiv 77/99/EEG och som inte längre uppvisar de kännetecken som karaktäriserar färskt kött.Artikel 3 1. Varje medlemsstat skall säkerställa att kött och köttberedningar enligt definitionen i artikel 2.2 sänds från dess territorium till en annan medlemsstats territorium endast om de uppfyller följande villkor:a) De skall ha beretts av färskt kötti) antingen i enlighet med direktiv 64/433/EEG eller med direktiv 71/118/EEG,ii) eller i enlighet med direktiv 72/462/EEG och komma från tredje land, antingen direkt eller via en annan medlemsstat. Färskt griskött skall ha genomgåtttrikinundersökning i enlighet med artikel 2 i direktiv 77/96/EEG(14).b) De skall ha beretts på en produktionsanläggningi) som uppfyller kraven i kapitel I i bilaga 1 till detta direktiv vare sig det är en fristående produktionsenhet eller en anläggning som är belägen i eller som annex till en anläggning som redan är godkänd i enlighet med direktiven 64/433/EEG eller 77/99/EEG,ii) som är godkänd och som finns upptagen i de förteckningar som upprättats i enlighet med artikel 7.1.c) De skall ha beretts, emballerats och lagrats i enlighet med kapitlen II, III och IV i bilaga 1.d) De skall ha kontrollerats i enlighet med kapitel V och VI i bilaga 1.e) De skall ha kontrollmärkts i enlighet med kapitel VII i bilaga 1.f) De skall ha transporterats i enlighet med kapitel VIII i bilaga 1.g) Under transport till mottagarlandet skall de åtföljas av ett sundhetsintyg som uppfyller kraven i kapitel XII i bilaga 1 till direktiv 64/433/EEG och som innehåller följande text:"Som besiktningsveterinär intygar jag härmed att det malda kött, det kött i bitar som väger mindre än 100 gram och de köttberedningar(a) som anges ovan har framställts i enlighet med reglerna för produktion och kontroll i direktiv 88/657/EEG som fastställer krav för produktion av och handel med malet kött, kött i bitar på mindre än 100 gram och köttberedningar och som ändrar direktiven 64/433/EEG, 71/118/EEG och 72/462/EEG.(a) Stryk det som inte är tillämpligt."h) Beteckningarna magert malet kött och malet kött, eventuellt i förening med namnen på de djurslag från vilka köttet härrör, får endast användas för sådana konsumentprodukter som utöver de allmänna villkoren som ställs upp i kapitel III i bilaga 1 uppfyller de krav som fastställs i avsnitt 1 i bilaga 2.2. Förutom de allmänna kraven som fastställs i I skall medlemsstaterna säkerställa att malet kött, kött i bitar som väger mindre än 100 gram samt köttberedningar som innehåller sådant kött vid handel inom gemenskapen uppfyller följande krav:a) De skall, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4, framställas av färskt kött från slaktade djuri) som när det gäller kött som har varit fryst eller djupfryst utan ben har lagrats högst 18 månader i fråga om nöt och kalv, 12 månader i fråga om får och 6 månader i fråga om griskött i en lagerlokal som godkänts i enlighet med artikel 9 i direktiv 64/433/EEG,ii) och när det gäller annat färskt kött inom högst sex dagar efter slakt av djuret. Att detta krav uppfylls skall garanteras genom en identifikationsmetod som skall fastställas av den behöriga myndigheten.b) De skall ha genomgått kylbehandling senast en timme efter styckning i portioner och inslagning, såvida inte man använder beredningsprocesser som kräver att kärntemperaturen i köttet sänks under själva beredningen.c) Om de skall släppas ut på marknaden:- kylda och konsumentförpackade får de uteslutande härröra från kött som avses i a ii och som inom en timme kylts ned till en kärntemperatur som är lägre än + 2°C,- djupfrysta och konsumentförpackade skall de härröra från kött som avses i stycke a ii eller - utan att det påverkar tillämpningen av det förbud som fastställs i artikel 6.1, första stycket - från kött som avses i stycke a i och som inom fyra timmar kylts ned till en kärntemperatur under -18 °C.- frysta får de härröra från kött som avses i a i eller a ii och som kylts ned till en kärntemperatur under -12 °C inom högst 12 timmar. Sådant kött får inte vara konsumentförpackat.d) De får inte ha varit föremål för joniserande strålning eller behandlade med ultraviolett ljus.e) I köttberedningar får smakämnena inte överstiga 3 % av den färdiga produkten om de tillförts i torrt tillstånd eller 10 % om de tillförts i annat tillstånd.Artikel 4 Medlemsstaterna skall, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6, säkerställa att följande kött inte sänds iväg från deras territorier till en annan medlemsstats territorium:a) Malet kött från hovdjur eller kött från hovdjur i bitar som väger mindre än 100 gram.b) Malet kött som innehåller ätliga organ.c) Malet kött, kött i bitar som väger mindre än 100 gram och köttberedningar som framställts av mekaniskt urbenat kött,d) Malet kött av fjäderfä.Artikel 5 1. Förutsatt att de allmänna bestämmelserna i fördraget följs får mottagarländerna bevilja ett eller flera avsändarländer generella tillstånd eller tillstånd som är begränsade till speciella fall för import till deras territorium avi) kött eller köttberedningar som avses i artikel 2.2 och som inte uppfyller de krav som fastställts i artikel 3.1 h och 3.2 a i och 3.2 c eller de krav som fastställts i kapitel VI i bilaga 1,ii) kött eller köttberedningar som avses i artikel 4.Sådana produkter får inte sändas iväg om det inte sker i enlighet med artikel 3.2. När ett mottagarland beviljar tillstånd enligt punkt 1 skall det underrätta kommissionen och övriga medlemsstater inom Ständiga veterinärmedicinska kommittén om detta.3. Avsändarländerna skall vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa att det sundhetsintyg som avses i artikel 3.1 g anger att man utnyttjat de möjligheter som avses i punkt 1 i denna artikel.Artikel 6 1. Medlemsstater som förbjuder användning av kött som avses i artikel 3.2 a i för tillverkning av djupfrysta konsumentförpackade köttberedningar eller transport inom deras territorier av malet kött, kött i bitar som väger mindre än 100 gram eller köttberedningar som inte har frysts eller djupfrysts, får förbjuda eller begränsa införsel till sina territorier av sådant kött eller beredningar från andra medlemsstater.De medlemsstater som önskar åberopa denna möjlighet skall först underrätta kommissionen och övriga medlemsstater inom Ständiga veterinärkommittén.2. De medlemsstater som tillåter produktion eller saluhållande på sitt territorium av- malet kött med smakämnen eller köttberedningar som i båda fallen framställts av ätliga organ,- malet kött som består av eller innehåller färskt kött från tama hovdjur eller kött av fjäderfä avsett för tillverkningsindustrin,får inte förbjuda eller begränsa införsel till sitt territorium av malet kött eller köttberedningar som framställts under liknande förhållanden i annan medlemsstat.Vid handel med sådant malet kött och sådana köttberedningar som avses i första stycket skall de krav som fastställs i detta direktiv uppfyllas.Sådant malet kött och sådana köttberedningar får sändas iväg endast i enlighet med artikel 3.2 och när det gäller kött som innehåller färskt kött av fjäderfä skall detta uppfylla kraven i direktiv 71/118/EEG.Vid tillämpning av denna artikel skall artikel 6.2 och 6.3 i direktiv 64/433/EEG gälla i tillämpliga delar.3. På förslag från kommissionen skall rådet senast den 31 december 1991 besluta under vilka förutsättningar kraven i detta direktiv skall utvidgas till att gälla de produkter som avses i föregående stycken, framför allt mot bakgrund av de beslut som skall fattas i enlighet med artikel 13.2.Artikel 7 1. Varje medlemsstat skall upprätta en förteckning över anläggningar som tillverkar de produkter som avses i artikel 2.2 a, 2.2 b och 2.2 c. Denna förteckning skall översändas till övriga medlemsstater och till kommissionen. Den skall även ange om dessa anläggningar är produktionsanläggningar eller fristående produktionsenheter.Varje anläggning skall få ett godkännandenummer som i det första fallet skall vara identiskt med numret på den anläggning som har godkänts och med särskild markering av att den har godkänts för tillverkning av kött och köttberedningar som avses i artikel 2.De anläggningar som sålunda är godkända skall föras in i en egen kolumn i den förteckning över anläggningar som avses i artikel 8 i direktiv 64/433/EEG eller som avses i artikel 6 i direktiv 77/99/EEG. Fristående produktionsenheter skall föras in i en separat förteckning som upprättats enligt samma kriterier.2. En medlemsstat får endast ta med en produktionsanläggning eller en fristående produktionsenhet på den förteckning som avses i punkt 1 om man är säker på att anläggningen uppfyller de krav som fastställts i detta direktiv. Medlemsstaterna skall återkalla den särskilda markeringen om kraven inte längre är uppfyllda.3. Medlemsstaterna skall beakta resultaten från alla kontroller som utförts i enlighet med artikel 9 i direktiv 64/433/EEG. Övriga medlemsstater och kommissionen skall underrättas om den särskilda markering som avses i punkt 1 återkallas.Artikel 8 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att produktionsanläggningarna och de fristående produktionsenheterna underkastas offentlig kontroll så att man kan säkerställa att hygienkraven uppfylls.Om kontroller som avses i första stycket och i punkt 2 visar att inte alla hygienkrav är uppfyllda, skall besiktningsveterinären vidta lämpliga åtgärder.2. Medlemsstaterna skall säkerställa att kött i bitar som väger mindre än 100 gram, malet kött och köttberedningar genomgår mikrobiologiska kontroller vid anläggningarna under besiktningsveterinärens överinseende, kontroll och ansvar för att säkerställa att sådant kött uppfyller kraven i detta direktiv.3. Medlemsstaterna skall säkerställa att regelbundna mikrobiologiska kontroller utförs för att undersöka förekomst av aeroba mesofila bakterier, salmonella, stafylokocker, Escherichia coli och sulfitreducerande anaeroba bakterier i enlighet med de villkor som fastställts i kapitel VI i bilaga 1.4. Medlemsstaterna skall säkerställa att de normer och metoder för tolkning som fastställts i avsnitt 2 i bilaga 2 till detta direktiv tillämpas på all tillverkning av kött och beredningar enligt definitionen i artikel 2.2. Detta gäller dock inte om de beretts på platsen på begäran av kunden och inte heller sådant kött som framställts på anläggningar som säljer direkt till konsumenten och där transport och emballering inte är aktuell.Medlemsstaterna skall dock tillåtas att senarelägga genomförandet i avvaktan på de beslut som avses i artikel 13. De skall underrätta kommissionen och övriga medlemsstater inom Ständiga veterinärmedicinska kommittén om detta.De medlemsstater som inte utnyttjar den möjlighet som ges i andra stycket får som villkor vid import av kött och köttberedningar som avses i artikel 2.2 kräva att produkterna kommer från anläggningar som uppfyller de krav som fastställts i bilaga 2.5. Mikrobiologiska kontroller skall utföras i enlighet med beprövade metoder som är vetenskapligt erkända, framför allt sådana som fastställts i gemenskapsdirektiv eller i andra internationella standarder.Resultaten av de mikrobiologiska kontrollerna skall bedömas enligt de tolkningsnormer som fastställts i bilaga 2.Vid eventuella handelstvister skall medlemsstaterna godkänna ISO-metoder som referensmetoder.6. För att användas vid kontrollen av produktionsanläggningar skall kommissionen efter samråd med Ständiga veterinärmedicinska kommittén uppställa allmänna hygienregler som skall följas på produktionsanläggningarna och på de fristående produktionsenheterna, framför allt regler för underhåll av lokaler. Kommissionen skall offentliggöra reglerna.7. Om det finns anledning att misstänka att kraven i detta direktiv inte är uppfyllda, skall besiktningsveterinären utföra de kontroller som behövs och, om misstanken bekräftas, vidta lämpliga åtgärder. Framför allt skall han i aktuella fall föreslå den behöriga myndigheten att godkännandet återkallas.Artikel 9 När detta direktiv tillämpas skall kontroll och övervakning av de anläggningar som avses i artikel 7 utföras i enlighet med artikel 8.2 i direktiv 64/433/EEG, artikel 6.2 i direktiv 77/99/EEG och artikel 2 i direktiv 88/409/EEG.Artikel 10 1. Artikel 8.3 i direktiv 64/433/EEG skall gälla i tillämpliga delar i händelse av tvist om en godkänd anläggning uppfyller de krav som fastställs i detta direktiv.2. Artikel 9 i direktiv 64/433/EEG skall gälla i tillämpliga delar för den inspektion på platsen som behövs för att få en enhetlig tillämpning av detta direktiv på de anläggningar som avses i artikel 7.3. Artiklarna 10 och 11 i direktiv 64/433/EEG skall i tillämpliga delar gälla för handel med det kött som avses i artikel 2.2 i detta direktiv.Artikel 11 1. Direktiv 64/433/EEG ändras på följande sätt:a) I artikel 5 skall punkt b ersättas med"b) mekaniskt urbenat kött ",b) I artikel 5 skall punkt 1 utgå.c) I artikel 6.1 skall punkt iii ersättas med"iii) färskt kött som avses i artikel 5 b och 5 i - k".2. Direktiv 71/118/EEG ändras på följande sätt:a) Följande stycke skall läggas till artikel 3.3:"Handeln mellan medlemsstaterna med färskt kött av fjäderfä som är malet eller finfördelat på liknande sätt skall undantas."b) Artikel 15 a skall utgå.3. Artikel 18.2 i direktiv 72/462/EEG skall ersättas med följande:"2. Utan hinder av artikel 20 j och 20 k får medlemsstaterna tillåta import till sitt territorium av kött i bitar som väger mindre än 100 gram enligt artikel 2.2 b i direktiv 88/657/EEG(1) från käkmuskulatur samt hjärnor, under förutsättning att de uppfyller kraven i artikel 17.2 och punkt 1 b iii, iv och v i denna artikel och beträffande kött i bitar som väger mindre än 100 gram uppfyller de villkor som fastställs i direktiv 88/657/EEG.(1) EGT nr L 382, 31.12.1988, s. 3."Artikel 12 Handeln med det kött och de köttberedningar som anges i artikel 2.2 skall underkastas de djurhälsoregler för handeln med färskt kött som fastställs i direktiv 72/461/EEG.Artikel 13 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att allt kött och alla köttberedningar som avses i artikel 2.2 och som är tillverkade på deras territorier för försäljning där med förbehåll för andra stycket i denna punkt, senast den dag som kommer att fastställas för genomförandet av de beslut som avses i artikel 5.1 i direktiv 88/409/EEG uppfyller kraven i det här direktivet. Detta gäller dock inte i det fall då rådet före den 1 januari 1992 beslutar om undantag (framför allt från bestämmelserna i artikel 3.2 c) i samband med det beslut som avses i punkt 2.Föregående punkt skall inte tillämpas på kött eller köttberedningar som avses i artikel 4, kött som beretts på platsen på begäran av köparen och sådant kött som framställts på anläggningar som säljer direkt till konsumenter och där transport och emballering inte är aktuell.2. Rådet skall på förslag från kommissionen med kvalificerad majoritet före den 1 januari 1992 fastställa de minimikrav för anläggningar som avser att begränsa sin produktion och försäljning till den lokala marknaden och skall samtidigt se över artikel 6.Artikel 14 Bilagorna till detta direktiv får på förslag från kommissionen ändras av rådet genom beslut med kvalificerad majoritet särskilt för att anpassa dem till den tekniska utvecklingen.Före den 1 januari 1991 skall rådet se över de värden rörande de mikrobiologiska normerna i avsnitt II i bilaga 2; detta mot bakgrund av en rapport från kommissionen, som baseras på vetenskapliga slutsatser tillsammans med tänkbara förslag som rådet skall fatta beslut om i enlighet med det förfarande som avses i första stycket.Artikel 15 Tills gemenskapen inom ramen för sin lagstiftning om tillsatser har upprättat en förteckning över livsmedel till vilka tillsatser får tillsättas, villkor för deras användning samt i förekommande fall begränsat det teknologiska ändamålet med användningen, får de nationella regler och bilaterala överenskommelser som gäller den dag då detta direktiv träder i kraft även fortsättningsvis tillämpas. Begränsningen av användningen av tillsatser i produkter som omfattas av detta direktiv skall tillämpas med beaktande av de allmänna bestämmelserna i fördraget och utan åtskillnad mellan inhemsk tillverkning och handel.Artikel 16 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som behövs för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1992. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 17 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 14 december 1988.På rådets vägnarY. POTTAKISOrdförande(1) EGT nr C 18, 23.1.1988, s. 8.(2) EGT nr C 290, 14.11.1988, s. 49.(3) EGT nr C 134, 24.5.1988, s. 8.(4) EGT nr 121, 29.7.1964, s. 2012/64.(5) EGT nr L 124, 18.5.1988, s. 28.(6) EGT nr L 55, 8.3.1971, s. 23.(7) EGT nr L 357, 19.12.1987, s. 1.(8) EGT nr L 26, 31.1.1977, s. 85.(9) EGT nr L 194, 22.7.1988, s. 28.(10) EGT nr L 302, 31.12.1972, s. 28.(11) EGT nr L 124, 18.5.1988, s. 31.(12) EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1.(13) EGT nr L 144, 29.5.1986, s. 38.(14) EGT nr L 26, 31.1.1977, s. 67.BILAGA 1 KAPITEL I SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR GODKÄNNANDE AV ANLÄGGNINGAR SOM FRAMSTÄLLER DET KÖTT SOM AVSES I ARTIKEL 2.2 1. Utöver vad som framgår av de allmänna krav som fastställts i bilaga 1, punkterna 1 - 12 och 14 - 16 i direktiv 64/433/EEG respektive kapitel I i bilaga A till direktiv 77/99/EEG skall produktionsanläggningar eller fristående produktionsenheter enligt definitionen i artikel 2.2 i detta direktiv som minimikrav vara utrustade med följandea) En lokal som är avskild från styckningslokalen som är avsedd för malning, för inslagning och för tillsats av andra livsmedelsråvaror, vilken skall vara utrustad med en registrerande termometer eller en registrerande fjärrtermometer.Den behöriga myndigheten får dock tillåta malning av kött i styckningslokalen under förutsättning att malningen utförs i en avskild del av lokalen och inte inbegriper tillsättande av smakämnen eller andra livsmedelsråvaror.b) En lokal för emballering, såvida inte de krav som fastställts i punkt 62 i kapitel XI i bilaga 1 till direktiv 64/433/EEG är uppfyllda.c) En lokal för förvaring av smakämnen och andra rengjorda livsmedelsråvaror som är klara för användning.d) Kylutrustning som gör det möjligt att hålla de temperaturer som fastställts i detta direktiv.Anläggningar som framställer köttberedningar skall även i tillämpliga delar uppfylla kraven i kapitel I i bilaga B till direktiv 77/99/EEG.2. De regler som fastställts i kapitel IV i bilaga 1 till direktiv 64/433/EEG skall tillämpas beträffande renhållning av lokaler och utrustning vid anläggningarna samt beträffande personalens hygien.Personal som är sysselsatt med manuell beredning av malet kött skall även bära munskydd som täcker näsa och mun samt kirurghandskar.KAPITEL II BESTÄMMELSER FÖR TILLVERKNING AV KÖTT I BITAR SOM VÄGER MINDRE ÄN 100 GRAM 3. Kött skall undersökas före styckning. Alla delar som är eller misstänks vara förorenade skall avlägsnas och kasseras innan köttet styckas.4. Kött i bitar som väger mindre än 100 gram får inte härröra från köttputs, skallkött, svanskött eller från organ.Vid tillämpningen av detta direktiv skall dock organ i skivor som framställs under hygieniskt tillfredsställande förhållanden anses vara kött i bitar som väger mindre än 100 gram.5. Om samtliga moment som utförs från det köttet kommer in i de lokaler som avses i kapitel I, punkt 1a fram tills dess att den färdiga produkten genomgår kyl-eller frysprocess tar högst en timme, får kärntemperaturen i köttet inte vara högre än + 7°C och temperaturen i tillverkningslokalerna inte högre än + 12 °C. Den behöriga myndigheten får tillåta att hanteringen i enskilda fall tar längre tid om detta är motiverat av tekniska skäl på grund av att man tillsätter smakämnen eller andra livsmedelsråvaror, detta dock under förutsättning att hygienreglerna inte påverkas av detta undantag.Om hanteringen tar längre tid än en timme eller längre än den tidsperiod som den behöriga myndigheten medgett i enlighet med föregående stycke, får det färska köttet inte användas förrän köttet i sin helhet nått en temperatur på högst + 4°C.6. Genast efter tillverkningen skall kött i bitar som väger mindre än 100 gram slås in på ett hygieniskt sätt och emballeras och förvaras vid en temperatur på högst + 2 °C för kylt kött och högst -18 °C för djupfryst kött eller högst -12° C för fryst kött.KAPITEL III BESTÄMMELSER FÖR TILLVERKNING AV MALET KÖTT 7. Köttet kontrolleras före malning. Alla delar som är eller misstänks vara förorenade, skall tas bort och kasseras innan köttet mals.8. Malet kött får inte framställas av köttputs, skallkött eller svanskött.Framför allt får det inte beredas av kött från följande delar av nötkreatur, svin, får eller get: skallkött, urbenad lägg, området kring stickkanalen, injektionsställen (för läkemedel), mellangärde och den centrala delen av bukmusklerna och benskrap. Det får inte innehålla några benrester.De regler som fastställts i punkt 5 för kött i bitar som väger mindre än 100 gram tillämpas på motsvarande sätt vid tillverkning av malet kött.9. Omedelbart efter tillverkningen skall det malda köttet slås in på ett hygieniskt sätt och emballeras och förvaras vid de temperaturer som föreskrivs i artikel 3.2 c.KAPITEL IV SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR TILLVERKNING AV KÖTTBEREDNINGAR 10. Förutom de allmänna kraven i kapitel I gäller följande, beroende på art av tillverkning:a) Tillverkning av köttberedningar skall äga rum under förhållanden med temperaturkontroll. Omedelbart efter tillverkningen skall köttberedningar kylas ned till de temperaturer som föreskrivs i artikel 3.2 c.b) Köttberedningar gjorda av kött som har malts enligt artikel 2.2 c får expedieras endast under förutsättning- att de frysts ned med en infrysningshastighet på en cm/timme,- att partierna är konsumentförpackade.Sådana beredningar skall säljas inom sex månader.c) Andra köttberedningar än de som avses i punkt b och som är avsedda för direkt försäljning till konsumenter skall slås in i odelbara portionsförpackningar,d) Köttberedningar får inte omfrysas.KAPITEL V KONTROLL 11. Anläggningar som tillverkar kött eller köttberedningar enligt definitionen i artikel 2.2 skall kontrolleras av det offentliga organet. Besiktningsveterinären skall vara närvarande när arbete med kött eller beredningar enligt definitionen i artikel 2 äger rum.Besiktningsveterinären får när han utför kontrollen biträdas av assistenter, som står under hans ledning.Detaljerade regler för assistenternas arbete skall i den utsträckning som behövs fastställas i överensstämmelse med det förfarande som fastställts i artikel 19 i direktiv 77/99/EEG.Närmare föreskrifter om de yrkesmässiga kvalifikationerna hos de assistenter som avses i denna punkt och om de uppgifter de skall utföra, skall fastställas av rådet efter förslag från kommissionen.12. Besiktningsveterinärens kontroll skall innefatta följande uppgifter:- Kontroll av inkommande färskt kött.- Kontroll av utgående kött enligt definitionen i artikel 2.2.- Hygienkontroll av lokaler, utrustning och redskap.- All nödvändig provtagning, särskilt sådan som krävs för de mikrobiologiska undersökningar som avses i kapitel VI.KAPITEL VI MIKROBIOLOGISKA UNDERSÖKNINGAR 13. Tillverkning av malet kött, kött i bitar som väger mindre än 100 gram och köttberedningar skall övervakas med hjälp av dagliga mikrobiologiska undersökningar vid produktionsanläggningen eller på ett godkänt laboratorium.I detta syfte skall anläggningens produktionschef eller ägare eller dennes företrädare låta utföra en regelbunden kontroll av den allmänna hygienen vid tillverkningen på anläggningen, särskilt med hjälp av mikrobiologiska undersökningar.Dessa kontroller skall omfatta redskap, utrustning och maskiner i alla produktionsled och, beroende på art, av tillverkning även produkter.Han skall på begäran från det officiella organet kunna informera den behöriga myndigheten eller kommissionens veterinära experter om arten, frekvensen och resultaten av de kontroller som utförs i detta syfte, samt om så krävs om namnet på det undersökande laboratoriet.Den behöriga myndigheten skall regelbundet analysera resultaten från de kontroller som avses i första stycket. Den får på grundval av denna analys låta utföra ytterligare mikrobiologiska undersökningar i alla led av tillverkningen eller på produkterna.Resultaten av dessa analyser skall skrivas ned i en rapport. Slutsatserna och rekommendationerna skall anmälas till produktionschefen som skall se till att de noterade bristerna rättas till så att hygienen förbättras.14. Varje prov som skall analyseras skall omfatta fem enheter som väger 100 gram vardera. Om malet kött produceras och förpackas i konsumentförpackningar, skall provet tas från inslagna produkter. Proven skall vara representativa för den dagliga produktionen.15. Beroende på art av tillverkning skall proven undersökas varje dag beträffande förekomst av aeroba mesofila bakterier och salmonella och varje vecka beträffande förekomst av stafylokocker, Escherichia coli och sulfitreducerande anaerober.Dock kan följande inskränkningar medges:- Om salmonella inte har påvisats under tre månader eller mer, får den behöriga myndigheten medge att undersökning endast äger rum varje vecka.- Beträffande frysta eller djupfrysta produkter behöver den behöriga myndigheten inte kräva prov för stafylokocker.16. Vid kontroller på platsen som utförs på produktionsanläggningar eller på fristående produktionsenheter skall vid framställning av kött och köttberedningar enligt artikel 2.2, beroende på slag av kött som används, de normer som fastställts i avsnitt 2 i bilaga 2 följas.17. Resultaten av de mikrobiologiska undersökningarna skall finnas tillgängliga för besiktningsveterinären.Anläggningen skall underrätta veterinären när normerna som fastställts i avsnitt 2 i bilaga 2 har uppnåtts. Veterinären skall vidta nödvändiga åtgärder.Om produkterna från produktionsanläggningarna eller de fristående produktionsenheterna, 14 dagar efter provtagningen, fortfarande inte uppfyller de föreskrivna kraven, får produkterna från dessa anläggningar inte säljas mellan medlemsstaterna och, när artikel 8.4 första stycket skall tillämpas, inte heller inom landet.KAPITEL VII KONTROLLMÄRKNING OCH ANNAN MÄRKNING 18. Förpackningar med kött och köttberedningar skall märkas med anläggningens kontrollmärke såsom det föreskrivs i kapitel X i bilaga 1 till direktiv 64/433/EEG respektive i kapitel VIII i bilaga A till direktiv 77/99/EEG.Förpackningar med kött och köttberedningar enligt definitionen i artikel 2.2 i detta direktiv som är tillverkade på anläggningar som avses i artikel 3.1 b i detta direktiv skall märkas med anläggningens kontrollmärke enligt definitionen i kapitel VIII i bilaga A till direktiv 77/99/EEG.19. För att möjliggöra kontroll skall tillverkaren säkerställa att följande information anbringas väl synligt och läsligt på förpackningar för malet kött och kött i bitar som väger mindre än 100 gram samt på köttberedningar, även om det inte krävs i direktiv 79/112/EEG:- Om det inte klart framgår av varubeteckningen: det djurslag från vilket köttet härrör och - om kött från olika djurslag blandas - andelen från varje djurslag.- Tillverkningsdag.- Förteckning över smakämnen och andra livsmedelsråvaror.- Uttrycket: "under... procent fett".- Uttrycket: "Bindväv: köttproteinandel under..."20. Beträffande kött som anges i artikel 2.2 i detta direktiv och som är emballerat i konsumentförpackningar skall det, utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 18 och 19, finnas en tryckt kopia av det märke som avsesi punkt 18 på innerförpackningen eller på en etikett på emballaget. På märket skall anläggningens godkännandekontrollnummer finnas med. De mått som fastställts i direktiven 64/433/EEG och 77/99/EEG gäller inte den märkning som avses i denna punkt, under förutsättning att den information som krävs är läslig.KAPITEL VIII TRANSPORT 21. Det kött som avses i artikel 2.2 skall levereras på sådant sätt att det under transporten är skyddat mot allt som skulle kunna förorena det eller påverka det ogynnsamt. Hänsyn skall tas till transporttid och övriga transportbetingelser samt till vilket transportmedel som används. Framför allt skall de fordon som används för att transportera kött som avses i artikel 2.2 vara utrustade så att de temperaturer som fastställts i detta direktiv inte överskrids. När de går i annat än lokal trafik, skall de vara utrustade med en registrerande termometer för att säkerställa att det senare kravet uppfylls.BILAGA 2 KRAV PÅ SAMMANSÄTTNING SAMT MIKROBIOLOGISKA NORMER 1. KRAV PÅ SAMMANSÄTTNING>Plats för tabell>II. MIKROBIOLOGISKA NORMERProduktionsanläggningar och fristående produktionsenheter skall säkerställa att, i enlighet med kapitel VI i bilaga 1 och med nedanstående tolkningsmetoder, malet kött och kött i bitar som väger mindre än 100 gram avsett för försäljning utan ytterligare beredning eller som ingrediens i köttberedningar, uppfyller följande normer:>Plats för tabell>Resultaten av de mikrobiologiska analyserna skall tolkas enligt följande:A. Tre kategorier av förorening beträffande aeroba mesofila bakterier, Escherichia coli, sulfitreducerande anaerober och stafylokocker, nämligen- upp till och inklusive gränsvärde m,- mellan gränsvärdena m och M,- över gränsvärdet M.1. Partiets kvalitet skall ansesa) tillfredsställande om alla de erhållna värdena är lika med eller mindre än 3 m om fast substrat har använts eller 10 m om flytande substrat har använts,b) acceptabelt om alla värden ligger mellani) 3 m och 10 m (= M) i ett fast substratii) 10 m och 30 M (= M) i ett flytande substratoch där c/n är lika med eller mindre än 2/5 där n = 5 och c = 2 eller andra siffror med motsvarande eller större tillförlitlighet som fastställs av rådet med kvalificerad majoritet efter förslag från kommissionen.2. Partiets kvalitet skall anses otillfredsställande- i alla fall där värden över M erhålls,- där c/n är>2/5.Om detta senare gränsvärde har överskridits för aeroba mikroorganismer vid + 30 °C medan alla andra kriterier har uppfyllts, skall överskridandet emellertid bli föremål för en vidare bedömning, framför allt när det gäller råa produkter.I alla händelser skall produkten anses hälsovådlig eller förorenad när föroreningen når det mikrobiologiska gränsvärdet S vilket generellt satts till 10(3) m.När det gäller Staphylococcus aureus får värdet S aldrig tillåtas överstiga 5 x 10(4).Toleranser i fråga om analysmetoderna skall inte tillämpas på värdena M och S.B. Två kategorier för salmonella utan tillåten tolerans- "frånvaro av": resultatet anses tillfredsställande,- "förekomst av": resultatet anses otillfredsställande.