Avis juridique important

|

31991L0250

Rådets direktiv 91/250/EEG av den 14 maj 1991 om rättsligt skydd för datorprogram

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 122 , 17/05/1991 s. 0042 - 0046 Finsk specialutgåva Område 17 Volym 1 s. 0111  Svensk specialutgåva Område 17 Volym 1 s. 0111

RÅDETS DIREKTIV av den 14 maj 1991 om rättsligt skydd för datorprogram (91/250/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),i samarbete med Europaparlamentet (2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), ochmed beaktande av följande:Datorprogram är för närvarande inte klart skyddade av gällande lagstiftning i alla medlemsstater och där sådant skydd finns är det av skiftande innebörd.Utvecklingen av datorprogram tar i anspråk avsevärda mänskliga, tekniska och ekonomiska resurser, medan datorprogram däremot kan kopieras till en bråkdel av de kostnader som en självständig utveckling av dem innebär.Datorprogram spelar en allt mer betydelsefull roll inom en lång rad industrier och följaktligen kan datorprogramteknologi anses vara av grundläggande betydelse för gemenskapens industriella utveckling.Vissa olikheter mellan medlemsstaternas rättsliga skydd för datorprogram har direkta och negativa återverkningar på den gemensamma marknadens funktion vad gäller datorprogram, och dessa olikheter kan mycket väl bli större i samband med att medlemsstaterna inför ny lagstiftning på området.Det föreligger ett behov av att undanröja olikheter som har dessa återverkningar och att förhindra uppkomsten av nya. Sådana olikheter som inte i väsentlig grad påverkar den gemensamma marknadens funktion i negativ riktning behöver däremot inte undanröjas eller förhindras från att uppkomma.Gemenskapens rättsliga ram för skydd för datorprogram kan följaktligen i en första omgång begränsas till att fastställa att medlemsstaterna skall ge datorprogram upphovsrättsligt skydd som litterära verk samt vidare att fastställa vem och vad som skall skyddas, vilka ensamrätter skyddade personer kan stödja sig på när det gäller att tillåta eller förbjuda vissa handlingar och hur länge skyddet skall gälla.I detta direktiv avses med termen datorprogram alla former av program, inbegripet sådana som är införlivade med hårdvara. Termen innefattar även förberedande designarbete som leder till utvecklingen av ett datorprogram, under förutsättning att det förberedande arbetet är av sådan art att det kan resultera i ett datorprogram i ett senare skede.De bedömningsgrunder som skall tillämpas för att fastställa om ett datorprogram är ett originalverk eller inte, bör inte omfatta provningar avseende programmets kvalitativa eller estetiska egenskaper.Gemenskapen är fast besluten att främja internationell standardisering.Ett datorprograms funktion är att kommunicera och verka tillsammans med andra komponenter i ett datorsystem och med användare. För detta ändamål krävs en logisk, i förekommande fall även fysisk, sammankoppling och växelverkan så att alla detaljer i hårdvara och mjukvara kan fungera på alla de sätt som de är avsedda att fungera på tillsammans med annan hårdvara och mjukvara samt med användare av datorprogrammet.De delar av programmet som sörjer för en sådan sammankoppling och växelverkan mellan detaljer i hårdvara och mjukvara betecknas allmänt som gränssnitt.Denna funktionella sammankoppling och växelverkan betecknas allmänt som samverkansförmågan. Den kan definieras som förmågan att utväxla information och ömsesidigt använda den utväxlade informationen.För att undvika missförstånd skall här klargöras att det bara är ett datorprograms uttrycksform som är skyddad och att de idéer och principer som ligger till grund för de olika detaljerna i ett program, inbegripet de som ligger bakom dess gränssnitt, inte är upphovsrättsligt skyddade enligt detta direktiv.I överensstämmelse med denna upphovsrättsliga princip är logik, algoritmer och programmeringsspråk till den del som de innefattar idéer och principer, inte skyddade enligt detta direktiv.I enlighet med medlemsstaternas lagstiftning och rättspraxis samt de internationella upphovsrättskonventionerna bör dessa idéers och principers uttrycksform vara upphovsrättsligt skyddad.I detta direktiv avses med termen uthyrning att ett datorprogram eller en kopia av detta i vinstsyfte görs tillgängligt för användande under en begränsad tidrymd. Termen omfattar inte utlåning till allmänheten vilket därmed ligger utanför detta direktivs tillämpningsområde.Upphovsmannens ensamrätt att förhindra otillåten återgivning av sitt verk bör begränsas när det gäller datorprogram så att den inte omfattar den tekniska återgivning som krävs för att den som på laglig väg förvärvat programmet skall kunna använda det. Detta betyder att handlingar som laddning, körning och rättelse, som är nödvändiga vid användningen av ett program som är lagligen förvärvat, inte får förbjudas genom avtal. Vid avsaknad av särskilda avtalsbestämmelser får, även då en programkopia har sålts, varje annan åtgärd som krävs för användandet av en programkopia utföras i överensstämmelse med programmets avsedda användning av den som på laglig väg förvärvat kopian.En person som har rätt att använda ett datorprogram bör inte hindras att utföra sådana åtgärder som krävs för att iaktta, undersöka eller prova programmets funktion, under förutsättning att dessa åtgärder inte gör intrång i upphovsrätten till programmet.Otillåten återgivning, översättning, anpassning eller förändring av den kodform i vilken en kopia av ett datorprogram har gjorts tillgänglig utgör intrång i upphovsmannens ensamrätt.Inte desto mindre kan under vissa omständigheter ett sådant återgivande av programmets kod och översättning av dess form enligt artikel 4 a och b vara oundgängligt för att erhålla den information som behövs för att ett självständigt skapat program skall uppnå samverkansförmåga med andra program.Därför bör endast under dessa omständigheter åtgärderna återgivning och översättning anses vara rättsenliga och i överensstämmelse med god sed, förutsatt att de utförs av eller för en person som har rätt att använda en kopia av programmet. Rättsinnehavarens tillstånd krävs därmed inte.Ett av syftena med detta undantag är att göra det möjligt att koppla samman alla komponenterna i ett datorsystem, även sådana som är av skilda fabrikat, så att de kan fungera tillsammans.Detta undantag i upphovsmannens ensamrätt får inte användas på ett sätt som skadar rättsinnehavarens legitima intressen eller som står i konflikt med ett normalt utnyttjande av programmet.För att överensstämmelse skall råda med bestämmelserna i Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk, måste skyddstiden gälla intill utgången av femtionde året efter det år, då upphovsmannen avled, eller beträffande verk som offentliggjorts anonymt eller under pseudonym, intill utgången av femtionde året efter det år då verket offentliggjordes.Upphovsrättsligt skydd för datorprogram skall i förekommande fall inte inverka på andra former av skydd. Varje avtalsbestämmelse som strider mot artikel 6 eller mot de i artikel 5.2 och 5.3 angivna undantagen bör emellertid vara ogiltig.Bestämmelserna i detta direktiv inverkar inte på tillämpningen av konkurrensreglerna i artikel 85 och 86 i fördraget, om en leverantör med dominerande ställning vägrar att tillhandahålla sådan information som krävs för att uppnå samverkansförmågan så som denna definieras i detta direktiv.Bestämmelserna i detta direktiv bör inte beröra särskilda krav i nu gällande gemenskapsrätt om offentliggörande av gränssnitt inom telekommunikationsområdet eller rådsbeslut om standardisering inom områdena informationsteknologi och telekommunikation.Detta direktiv inverkar inte på med Bernkonventionen förenliga nationella särregler beträffande frågor som inte omfattas av detta direktiv.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Skyddsobjekt 1. I enlighet med bestämmelserna i detta direktiv skall medlemsstaterna ge datorprogram upphovsrättsligt skydd som litterära verk enligt Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk. I detta direktiv omfattar termen datorprogram dessas förberedande designmaterial.2. Skydd enligt detta direktiv skall gälla ett datorprograms alla uttrycksformer. Idéer och principer som ligger bakom de olika detaljerna i ett datorprogram, även de som ligger bakom dess gränssnitt, är inte upphovsrättsligt skyddade enligt detta direktiv.3. Ett datorprogram skall skyddas om det är originellt i den meningen att det är upphovsmannens egen intellektuella skapelse. Inga andra bedömningsgrunder skall tillämpas vid fastställandet av om det skall komma i åtnjutande av skydd.Artikel 2 Upphovsmannaskap till datorprogram 1. Upphovsmannen till ett datorprogram skall vara den fysiska person eller grupp av fysiska personer som har skapat programmet eller, när en medlemsstats lagstiftning medger det, den juridiska person som av den berörda lagstiftningen anses vara rättsinnehavare. När en medlemsstats lagstiftning erkänner gemensamma verk, skall den person som av medlemsstatens lagstiftning bedöms ha skapat verket anses vara dess upphovsman.2. Om ett datorprogram har skapats gemensamt av en grupp fysiska personer skall dessa personer äga ensamrätten gemensamt.3. Om ett datorprogram har skapats av en arbetstagare som ett led i dennes arbetsuppgifter eller efter arbetsgivarens anvisningar, skall arbetsgivaren ensam vara berättigad att utöva alla ekonomiska rättigheter till det program som skapats på detta sätt, om inte annat har föreskrivits genom avtal.Artikel 3 Den skyddade personkretsen Skydd skall ges alla fysiska och juridiska personer som enligt nationell upphovsrätt om litterära verk är berättigade därtill.Artikel 4 De särskilda ensamrätterna Om inte annat följer av artikel 5 och 6 skall rättsinnehavarens ensamrätt enligt artikel 2 innefatta rätten att utföra eller ge tillstånd till följande:a) Varaktig eller tillfällig, delvis eller fullständig återgivning av ett datorprogram på vilket sätt och i vilken form som helst. I den mån som laddning, visning, körning, överföring eller lagring av det berörda datorprogrammet nödvändiggör sådan återgivning av ett datorprogram krävs rättsinnehavarens tillstånd.b) Översättning, anpassning, sammanställning och varje annan ändring av ett datorprogram samt återgivning av därav följande resultat, dock utan att inskränka de rättigheter som tillhör den person som ändrar programmet.c) Alla former av spridning till allmänheten, inbegripet uthyrning, av datorprogrammets original eller kopior av detta. Den första försäljningen av en kopia av programmet, som görs inom gemenskapen av rättsinnehavaren själv eller med dennes samtycke, medför förlust av spridningsrätten till den berörda kopian inom gemenskapen. Detta gäller dock inte rätten att kontrollera vidare uthyrning av programmet eller kopia av detta.Artikel 5 Undantag från ensamrätterna 1. I avsaknad av särskilda avtalsbestämmelser skall de i artikel 4 a och b angivna åtgärderna inte kräva rättsinnehavarens tillstånd, om de krävs för att den som lagligen förvärvat datorprogrammet skall kunna använda programmet i överensstämmelse med dess avsedda ändamål. Detta gäller även rättelse av fel.2. En person som har rätt att använda ett datorprogram får inte genom avtal hindras från att göra en säkerhetskopia av detta om denna är nödvändig för den aktuella användningen.3. Den person som har rätt att använda en kopia av ett datorprogram skall utan rättsinnehavarens tillstånd ha rätt att iaktta, undersöka eller prova programmets funktion i syfte att utröna de idéer och principer som ligger bakom programmets olika detaljer, under förutsättning att detta sker vid sådan laddning, visning, körning, överföring eller lagring av programmet som han har rätt att utföra.Artikel 6 Dekompilering 1. Rättsinnehavarens tillstånd skall inte krävas när återgivning av koden eller översättning av kodens form enligt artikel 4 a och b är oundgänglig för att erhålla den information som är nödvändig för att uppnå samverkansförmågan mellan ett självständigt skapat datorprogram och andra program, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:a) Åtgärderna utförs av licenstagaren eller av annan person som har rätt att använda en kopia av programmet, eller för deras räkning av en person som har rätt därtill.b) Den information som är nödvändig för att uppnå samverkansförmågan, har inte tidigare varit lätt åtkomlig för de i punkt a angivna personerna.c) Åtgärderna är begränsade till att gälla de delar av originalprogrammet som är nödvändiga för att uppnå samverkansförmågan.2. Bestämmelserna i punkt 1 skall inte medge att den information som erhållitsa) används för andra ändamål än att uppnå det självständigt skapade datorprogrammets samverkansförmåga,b) överlämnas till andra personer, utom när detta är nödvändigt för det självständigt skapade datorprogrammets samverkansförmåga, ellerc) används för utveckling, tillverkning eller marknadsföring av ett datorprogram som i väsentliga delar liknar det berörda programmets uttrycksform, eller används för andra åtgärder som medför intrång i upphovsrätten.3. I överensstämmelse med bestämmelserna i Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk får bestämmelserna i denna artikel inte tolkas så att de tillämpas på sätt som otillbörligt skadar rättsinnehavarens legitima intressen eller står i konflikt med ett normalt utnyttjande av datorprogrammet.Artikel 7 Särskilda skyddsåtgärder 1. Om inte annat följer av bestämmelserna i artiklarna 4, 5 och 6 skall medlemsstaterna i enlighet med sin nationella lagstiftning besluta om lämpliga åtgärder mot personer som utför någon av de i punkterna a, b och c nedan angivna åtgärderna:a) Varje åtgärd som innebär att en kopia av ett datorprogram omsätts, trots att personen i fråga vet om eller har grundad anledning att misstänka att kopian medför intrång i upphovsrätten.b) Innehav för kommersiella ändamål av en kopia av ett datorprogram, trots att personen i fråga vet om eller har grundad anledning att misstänka att kopian medför intrång i upphovsrätten.c) Varje åtgärd som innebär omsättning eller innehav för kommersiella ändamål av varje hjälpmedel vars enda syfte är att underlätta att en teknisk anordning som har anbringats för att skydda ett datorprogram avlägsnas eller kringgås utan tillstånd.2. Varje kopia av ett datorprogram som medför intrång i upphovsrätten skall kunna tas i beslag i enlighet med lagstiftningen i den berörda medlemsstaten.3. Medlemsstaterna kan besluta om beslag av de hjälpmedel som anges i punkt 1 c.Artikel 8 Skyddets giltighetstid 1. Skyddstiden skall gälla intill utgången av femtionde året efter det år då upphovsmannen avled eller vid gemensam upphovsrätt efter den sist avlidne upphovsmannens dödsdag. För verk som har offentliggjorts anonymt eller under pseudonym eller om en juridisk person i enlighet med nationell lagstiftning anses som upphovsman i överensstämmelse med artikel 2.1, skall skyddstiden gälla intill utgången av femtionde året efter det år då verket offentliggjordes.2. De medlemsstater som redan har en längre skyddstid än den som anges i punkt 1 får bibehålla denna till dess att skyddstiden för upphovsrättsliga verk mer allmänt har harmoniserats med gemenskapsrätten.Artikel 9 Den fortsatta tillämpningen av andra rättsliga bestämmelser 1. Bestämmelserna i detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av andra rättsliga bestämmelser såsom bestämmelser om patenträtt, varumärken, otillbörlig konkurrens, yrkeshemligheter, skydd för halvledarprodukter eller avtalsrätt. Varje avtalsbestämmelse som strider mot artikel 6 eller mot de i artikel 5.2 och 5.3 angivna undantagen skall vara ogiltig.2. Bestämmelserna i detta direktiv skall även gälla program som har skapats före den 1 januari 1993 dock utan att inverka på åtgärder som utförts eller rättigheter som förvärvats före denna dag.Artikel 10 Slutbestämmelser 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 1993.När medlemsstaterna beslutar om dessa åtgärder skall besluten antingen innehålla en hänvisning till detta direktiv eller skall en sådan hänvisning bifogas när de offentliggörs. Medlemsstaterna skall fastställa ordningen för hur hänvisningen i fråga skall göras.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 11 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 14 maj 1991.På rådets vägnarJ. F. POOSOrdförande(1) EGT nr C 91, 12.4.1989, s. 4, ochEGT nr C 320, 20.12.1990, s. 22.(2) EGT nr C 231, 17.9.1990, s. 78, och beslut av den 17 april 1991.(3) EGT nr C 329, 30.12.1989, s. 4.


Avis juridique important

|

31994L0067

Rådets direktiv 94/67/EG av den 16 december 1994 om förbränning av farligt avfall

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 365 , 31/12/1994 s. 0034 - 0045 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 14 s. 0186  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 14 s. 0186

RÅDETS DIREKTIV 94/67/EG av den 16 december 1994 om förbränning av farligt avfall EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 103s.1 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget(3), ochmed beaktande av följande:Enligt artikel 130r i fördraget syftar målen med gemenskapens miljöpolitik i synnerhet till att förorening skall förebyggas, att förorening företrädesvis bör hejdas vid källan och att principen "förorenaren betalar" tillämpas.I rådets resolution av den 7 maj 1990 om avfallspolitik(4) uppmanas kommissionen att snarast möjligt färdigställa sina förslag om förbränningsanläggningar för industriavfall.Förbränning av farligt avfall ger upphov till utsläpp som kan orsaka förorening och därigenom skada människors hälsa och miljön, om de inte kontrolleras ordentligt. I vissa fall kan gränsöverskridande förorening uppstå.Förebyggande åtgärder krävs därför för att skydda miljön mot farliga utsläpp från förbränning av farligt avfall.De nuvarande olikheterna i nationella bestämmelser om förbränningen av farligt avfall, och i vissa fall avsaknaden av sådana bestämmelser, motiverar åtgärder på gemenskapsnivå.I enlighet med artikel 130t i fördraget skall tillämpningen av detta direktiv inte hindra någon medlemsstat från att behålla eller införa strängare bestämmelser om miljöskydd som är förenliga med fördraget.Enligt artikel 4 i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(5) skall medlemsstater vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att avfall återvinns eller bortskaffas utan fara för människors hälsa och utan att miljön skadas. I detta syfte fastställs i artikel 9 i nämnda direktiv att varje inrättning eller företag som behandlar avfall måste erhålla ett tillstånd från de behöriga myndigheterna som bl. a. anger de försiktighetsåtgärder som skall vidtas.I artiklarna 3 och 4 i rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar(6) föreskrivs att tillstånd måste lämnas för industrianläggningar som tillhör de förtecknade kategorierna, bl. a. avfallsförbränningsanläggningar, innan de tas i drift.Syftet med de förbränningsanläggningar som uppförs och drivs i enlighet med detta direktiv är att genom en oxidationsprocess minska riskerna för förorening i samband med farligt avfall, att minska kvantiteten och volymen avfall och att producera restprodukter som kan återanvändas eller bortskaffas på ett säkert sätt.För ett gott miljöskydd krävs det att lämpliga driftvillkor och gränsvärden för utsläpp från förbränningsanläggningar för farligt avfall fastställs och upprätthålls inom gemenskapen. När det gäller utsläpp av dioxiner och furaner är det nödvändigt med särskilda bestämmelser, eftersom det är nödvändigt att begränsa sådana utsläpp med hjälp av den mest avancerade tekniken.För att det skall vara möjligt att säkerställa att gränsvärdena och riktvärdena för utsläpp av miljöskadliga ämnen följs måste högkvalitativa mätmetoder användas vid kontroll av utsläppen.Det är nödvändigt med en integrerad insats för att skydda miljön mot utsläpp i samband med förbränning av farligt avfall. Följaktligen får vattenhaltigt avfall från rening av rökgaser släppas ut först sedan det behandlats separat för att begränsa överföringen av förorening från en del av miljön till en annan. Särskilda gränsvärden för utsläpp av miljöskadliga ämnen i sådant vattenhaltigt avfall bör fastställas inom två år från ikraftträdandet av detta direktiv.Det bör fastställas bestämmelser som omfattar fall då gränsvärdena för utsläpp överskrids samt fall då tekniskt oundvikliga driftstopp, driftstörningar och felfunktioner uppstår i reningsutrustningen.Förbränning av farligt avfall i anläggningar som inte i första hand är avsedda för förbränning av farligt avfall bör inte tillåtas orsaka ökade utsläpp av förorenande ämnen i de rökgaser som härrör från sådan förbränning och följaktligen bör lämpliga begränsningar gälla detta fall.För ett bättre skydd av människors hälsa och miljön krävs det att befintliga förbränningsanläggningar snabbt anpassas till de gränsvärden för utsläpp som fastställs i detta direktiv, så att inte mängden farligt avfall som lämnas till sådana anläggningar ökar.En kommitté bör tillsättas för att bistå kommissionen med att genomföra detta direktiv och att anpassa det till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen.Rapporterna om genomförandet av detta direktiv är viktiga för att hålla kommissionen och medlemsstaterna underrättade om de framsteg som görs vad avser metoder för att begränsa utsläpp.Förslag till reviderade gränsvärden för utsläpp och därmed sammanhängande bestämmelser i detta direktiv bör lämnas till rådet senast den 31 december 2000, på grundval av den förväntade tekniska utvecklingen, erfarenheterna av driften av förbränningsanläggningar samt miljökraven.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Syftet med detta direktiv är att fastställa åtgärder och förfaranden för att förhindra eller, om detta inte är möjligt, i möjligaste mån minska de skadliga effekterna på miljön från förbränning av farligt avfall, särskilt föroreningen av luft, mark, ytvatten och grundvatten och de därmed sammanhängande hälsoriskerna, och att i detta syfte införa och upprätthålla lämpliga driftvillkor och gränsvärden för utsläpp från förbränningsanläggningar för farligt avfall inom gemenskapen.2. Detta direktiv gäller utan att detta påverkar andra gällande gemenskapsbestämmelser, särskilt vad avser avfall och skyddet för arbetstagares hälsa och säkerhet vid förbränningsanläggningar.Artikel 2 I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:1. farligt avfall: fast eller flytande avfall enligt definitionen i artikel 1.4 i rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall(7).Följande typer av farligt avfall skall emellertid undantas från detta direktivs räckvidd:- Brännbart flytande avfall som innehåller spillolja enligt definitionen i artikel 1 i rådets direktiv 75/439/EEG av den 16 juni 1975 om omhändertagande av spilloljor(8), förutsatt att det uppfyller följande kriterier:i) Massainnehållet av polyklorerade aromatiska kolväten, t. ex. polyklorerade bifenyler (PCB) eller pentaklorfenol (PCP), får inte överstiga de koncentrationer som anges i gällande gemenskapsbestämmelser.ii) Sådant avfall får inte vara farligt genom att det innehåller andra beståndsdelar som finns i bilaga 2 till direktiv 91/689/EEG i mängder eller i koncentrationer som är oförenliga med uppnåendet av de mål som fastställs i artikel 4 i direktiv 75/442/EEG.iii) Det effektiva värmevärdet skall uppgå till minst 30 MJ per kg.- Brännbart flytande avfall som inte kan orsaka andra utsläpp i rökgasen från förbränningen än utsläppen från förbränning av sådan gasolja som definieras i artikel 1.1 i direktiv 75/716/EEG(9) eller högre koncentrationer av utsläppen än sådana som härrör från förbränning av gasolja enligt denna definition.- Farligt avfall som härrör från prospektering och exploatering av olje- och gasfyndigheter från oljeplattformar och som förbränns ombord.- Kommunalt avfall som omfattas av direktiven 89/369/EEG(10) och 89/429/EEG(11).- Avloppsslam från behandling av kommunalt avloppsvatten som inte är farligt genom att det innehåller beståndsdelar som finns i bilaga 2 till direktiv 91/689/EEG i sådana mängder eller koncentrationer, definierade av medlemsstaterna i avvaktan på upprättandet av den förteckning över farligt avfall som avses i artikel 1.4 i det direktivet, som är oförenliga med uppnåendet av de mål som anges i artikel 4 i direktiv 75/442/EEG. Detta undantag påverkar inte tillämpningen av direktiv 86/278/EEG(12).2. förbränningsanläggning: varje teknisk inrättning som används till förbränning genom oxidation av farligt avfall med eller utan utnyttjande av den värme som alstras, inklusive förbehandling och pyrolys eller andra termiska behandlingsprocesser, t. ex. plasmaprocess, i den mån som produkterna därav sedan förbränns. Detta inbegriper anläggningar som förbränner sådant avfall som normalt bränsle eller som tilläggsbränsle i en industriprocess.Denna definition omfattar hela anläggningen och det tillhörande området, inklusive utrymmen för avfallsmottagning, lagring och förbehandling, förbränningsugnen, avfall från denna, system för bränsle- och lufttillförsel, utrustning för behandling av rökgaser och avloppsvatten samt utrustning och system för styrning av förbränningen och fortlöpande registrering och övervakning av förbränningsförhållandena.Följande anläggningar omfattas inte av denna definition:- Förbränningsanläggningar för djurkroppar eller slaktavfall.- Förbränningsanläggningar för smittsamt kliniskt avfall, förutsatt att sådant avfall inte är farligt genom att det innehåller andra beståndsdelar som finns i bilaga 2 till direktiv 91/689/EEG.- Kommunala avfallsförbränningsanläggningar som även bränner smittsamt kliniskt avfall som inte är blandat med sådant annat avfall som är farligt genom att det har någon av de egenskaper som förtecknas i bilaga 3 till direktiv 91/689/EEG.3. ny förbränningsanläggning: en anläggning för vilken drifttillståndet beviljas den dag som anges i artikel 18.1 eller senare.4. befintlig förbränningsanläggning: en anläggning för vilken det ursprungliga drifttillståndet beviljas före den dag som anges i artikel 18.1.5. gränsvärde för utsläpp: den masskoncentration av förorenande ämnen i utsläpp från anläggningar som inte får överskridas under en viss period.6. operatör: varje fysisk eller juridisk person som driver en förbränningsanläggning, eller som har eller till vilken har delegerats den ekonomiska beslutanderätten över anläggningen.Artikel 3 1. Det tillstånd som avses i artiklarna 9 och 10 i direktiv 75/442/EEG, i artikel 11 i det direktivet kompletterad genom artikel 3 i direktiv 91/689/EEG, samt i artikel 3 i direktiv 84/360/EEG skall beviljas endast om det av ansökan framgår att förbränningsanläggningen är konstruerad, utrustad och kommer att drivas på ett sådant sätt att lämpliga förebyggande åtgärder mot förorening av miljön kommer att vidtas och att de krav som fastställs i artikel 5 12 i detta direktiv kommer att uppfyllas.2. I det tillstånd som de behöriga myndigheterna lämnar skall det uttryckligen anges vilka typer och mängder av farligt avfall som får behandlas i förbränningsanläggningen samt förbränningsanläggningens totala kapacitet.3. För en anläggning som inte i första hand är avsedd för förbränning av farligt avfall men som tillförs farligt avfall (samförbränning) som avger värme som inte överstiger 40 % av den totala värme som i varje driftögonblick frigörs i anläggningen skall åtminstone följande artiklar gälla:- Artikel 1 5.- Artikel 6.1 och 6.5.- Artikel 7, inklusive bestämmelserna om de mätningar som avses i artiklarna 10 och 11.- Artikel 9.- Artiklarna 12, 13 och 14.4. Tillstånd till samförbränning enligt punkt 3 skall beviljas endast om det i ansökan visas att- förbränningsugnarna för farligt avfall är belägna och matas på ett sådant sätt att förbränningen blir så fullständig som möjligt,- bestämmelserna i artikel 7 kommer att följas enligt beräkningar i enlighet med bilaga 2.I tillståndet skall uttryckligen förtecknas vilka typer och mängder av farligt avfall som får samförbrännas i anläggningen. Dessutom skall det anges det minsta och det högsta flödet av sådant farligt avfall, avfallets lägsta och högsta värmevärde samt största innehåll av förorenande ämnen, t. ex. PCB, PCP, klor, fluor, svavel och tungmetaller.Resultaten av de mätningar som utförs inom sex månader efter idrifttagandet, under ogynnsammast tänkbara förhållanden, skall visa att bestämmelserna i artikel 7 följs. De behöriga myndigheterna kan för denna period bevilja undantag från den procentsats som föreskrivs i punkt 3.Artikel 4 Ansökningar om tillstånd och de behöriga myndigheternas beslut om dessa samt resultaten av den övervakning som avses i artikel 11 i detta direktiv skall göras tillgänliga för allmänheten i enlighet med rådets direktiv 90/313/EEG av den 7 juni 1990 om rätt att ta del av miljöinformation(13).Artikel 5 1. Operatören skall vidta alla nödvändiga åtgärder avseende leveransen och mottagandet av avfall i syfte att förhindra eller, om detta inte är möjligt, i möjligaste mån minska negativa effekter på miljön, i synnerhet förorening av luft, mark, yt- och grundvatten, samt minska hälsoriskerna. Sådana åtgärder skall minst omfatta de krav som fastställs i punkterna 2 och 3.2. Innan avfallet tas emot på förbränningsanläggningen skall operatören ha tillgång till en beskrivning av avfallet som omfattar- den fysikaliska och, i möjligaste mån, den kemiska sammansättningen av avfallet samt alla andra uppgifter som krävs för att det skall vara möjligt att bedöma dess lämplighet för den avsedda förbränningsprocessen,- avfallets farliga egenskaper, de ämnen med vilka det inte får blandas och de försiktighetsåtgärder som skall vidtas vid hanteringen av avfallet.3. Innan avfallet tas emot på förbränningsanläggningen skall operatören åtmintone vidta följande åtgärder:- Bestämma avfallets massa.- Kontrollera de handlingar som krävs enligt direktiv 91/689/EEG och, i förekommande fall, de som krävs enligt rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen(14) och enligt bestämmelserna om farligt gods.- Ta representativa prover, om det inte är olämpligt, helst före lossning, för att kontrollera att avfallet överensstämmer med den beskrivning som avses i punkt 2 och för att göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att identifiera det behandlade avfallets art. Dessa prover skall bevaras i minst en månad efter förbränningen.4. De behöriga myndigheterna får bevilja undantag från punkterna 2 och 3 för industrianläggningar och företag som förbränner sitt eget avfall på platsen för produktionen av avfallet, förutsatt att samma skyddsnivå upprätthålls.Artikel 6 1. Anläggningar för förbränning av farligt avfall skall drivas så att förbränningen blir så fullständig som möjligt. För att uppnå detta kan det bli nödvändigt att använda lämpliga metoder för förbehandling av avfallet.2. Alla förbränningsanläggningar skall vara konstruerade och utrustade samt drivas på ett sådant sätt att temperaturen hos de rökgaser som produceras vid förbränningen av det farliga avfallet efter den sista inblåsningen av förbränningsluft höjs på ett kontrollerat och homogent sätt även under ogynnsammast tänkbara förhållanden till minst 850 °C, mätt vid eller nära förbränningskammarens innervägg, i minst två sekunder i närvaro av minst 6 % syre. Vid förbränning av farligt avfall som innehåller mer än 1 % organiska halogenföreningar, uttryckt som klor, skall temperaturen höjas till minst 1 100 °C.Om förbränningsugnen matas endast med flytande farligt avfall eller med en blandning av gasformiga ämnen och pulvriserade fasta ämnen från en förberedande värmebehandling av farligt avfall under syrebrist och om de gasformiga ämnena står för mer än 50 % av all värme som frigörs, skall syrehalten efter den sista inblåsningen av förbränningsluft uppgå till minst 3 %.3. Alla förbränningsanläggningar skall utrustas med brännare som automatiskt slås på när temperaturen hos förbränningsgaserna efter den sista inblåsningen av förbränningsluft sjunker under gällande minimitemperatur enligt punkt 2. Sådana brännare skall även användas under igångkörnings- och avställningsoperationer för att säkerställa att gällande minimitemperatur upprätthålls så länge som obränt avfall finns i förbränningskammaren.Under igångkörning och avställning eller när temperaturen hos förbränningsgaserna sjunker under gällande minimitemperatur enligt punkt 2, får brännarna inte matas med bränsle som kan orsaka större utsläpp än de som produceras vid förbränning av gasolja enligt definitionen i artikel 1.1 i direktiv 75/716/EEG, flytande gas eller naturgas.Det skall finnas ett system som förhindrar matning med farligt avfall- vid igångkörning, till dess att den fastställda lägsta förbränningstemperaturen har uppnåtts,- närhelst den fastställda lägsta förbränningstemperaturen inte upprätthålls,- närhelst de kontinuerliga mätningar som krävs enligt artikel 11.1 a visar att något gränsvärde för utsläpp har överskridits till följd av störningar eller felfunktioner hos reningsutrustningen.4. De behöriga myndigheterna får för vissa typer av farligt avfall tillåta andra krav än de som fastställs i punkt 2, förutsatt att kraven framgår av tillståndet. För sådana tillstånd gäller att minst bestämmelserna i artikel 7 skall följas och att de mängder dioxiner och furaner som släpps ut högst uppgår till de värden som erhålls vid tillämpning av de krav som fastställs i punkt 2 i denna artikel.Alla driftvillkor som fastställs enligt bestämmelserna i denna punkt samt resultaten av de kontroller som görs skall meddelas kommissionen som del av den information som skall lämnas enligt artikel 17.5. Under driften av förbränningsanläggningen får följande gränsvärden för halten av kolmonoxid (CO) inte överskridas i förbränningsgaserna:a) 50 mg/m3 i förbränningsgas beräknat som dygnsmedelvärde.b) 150 mg/m3 i förbränningsgas vid minst 95 % av alla mätningar som bestäms som tiominutersmedelvärden eller 100 mg/m3 i förbränningsgas vid alla mätningar som bestäms som halvtimmesmedelvärden och som görs under någon 24-timmarsperiod.6. Alla förbränningsanläggningar skall vara konstruerade och utrustade samt drivas på ett sådant sätt som förhindrar att utsläpp till luft ger betydande luftförorening i marknivå. Särskilt skall rökgas släppas ut på ett kontrollerat sätt genom en skorsten.Skorstenshöjden skall beräknas på ett sådant sätt att miljön och människors hälsa skyddas.Artikel 7 1. Förbränningsanläggningar skall vara konstruerade och utrustade samt drivas på ett sådant sätt att åtminstone följande gränsvärden för utsläpp inte överskrids i rökgaserna:a) Dygnsmedelvärden:>Plats för tabell>b) Halvtimmesmedelvärden>Plats för tabell>c) Alla medelvärden under en provtagningstid om minst 30 minuter och högst åtta timmar:>Plats för tabell>2. Utsläppet av dioxiner och furaner skall minskas med den mest avancerade tekniken. Senast från och med den 1 januari 1977 får inget medelvärde som uppmätts under en provtagningstid om minst 30 minuter och högst åtta timmar överskrida ett gränsvärde på 0,1 ng/m3, om inte kommissionen senast sex månader före denna dag har fastställt harmoniserade mätmetoder på gemenskapsnivå i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 16. Detta gränsvärde definieras som summan av koncentrationerna av de enskilda dioxinerna och furanerna värderade i enlighet med bilaga 1.Innan detta gränsvärde träder i kraft skall medlemsstater använda nämnda värde som riktvärde.3. Resultaten av de mätningar som gjorts för att kontrollera att de gränsvärden och riktvärden som fastställs i artikel 6 och i denna artikel inte överskrids skall omräknas till de förhållanden som anges i artikel 11.2.4. Om farligt avfall samförbränns i enlighet med artikel 3.3 skall bestämmelserna i artikel 6.5 och punkterna 1, 2 och 3 i denna artikel gälla endast för de delar av rökgasen som produceras vid förbränningen av det farliga avfallet, enligt de kriterier som fastställs i bilaga 2.Lämpliga gränsvärden och riktvärden för utsläpp av de aktuella föroreningarna i rökgasen från sådana anläggningar som avses i artikel 3.3 skall fastställas i enlighet med bilaga 2.Artikel 8 1. För utsläpp av avloppsvatten från en förbränningsanläggning krävs tillstånd från de behöriga myndigheterna.2. Utsläpp till vattenmiljön av vattenhaltigt avfall som uppkommer vid rening av rökgaser skall i möjligaste mån begränsas.Om tillståndet innehåller en särskild bestämmelse härom får vattenhaltigt avfall släppas ut efter separat behandling på följande villkor:- Kraven i gällande gemenskapsbestämmelser, nationella bestämmelser och lokala bestämmelser skall vara uppfyllda vad avser gränsvärden för utsläpp.- Massan tungmetaller, dioxiner och furaner i sådant vattenhaltigt avfall i förhållande till mängden farligt avfall som behandlas skall minskas på ett sådant sätt att den mängd som får släppas ut till vatten är mindre än den mängd som får släppas ut till luft.3. Utan att detta påverkar tillämpningen av punkt 2 skall rådet på förslag från kommissionen inom två år från ikraftträdandet av detta direktiv fastställa en uppsättning särskilda gränsvärden för föroreningar i sådant avloppsvatten från reningen av rökgaserna som skall släppas ut.4. Förbränningsanläggningar och tillhörande lagringsområden för farligt avfall skall vara utformade och skall drivas på ett sådant sätt att utsläpp av föroreningar till mark och grundvatten förebyggs i enlighet med bestämmelserna i rådets direktiv 80/68/EEG av den 17 december 1979 om skydd för grundvatten mot förorening genom vissa farliga ämnen(15). Det skall dessutom finnas kapacitet att lagra regnvatten från förbränningsanläggningens område samt vatten som förorenats i samband med spill eller brandsläckning. Denna lagringskapacitet skall vara sådan att vattnet vid behov kan kontrolleras och behandlas innan det släpps ut.Artikel 9 1. Restprodukter från driften av förbränningsanläggningen skall återvinnas eller bortskaffas i enlighet med direktiven 75/442/EEG och 91/689/EEG. Detta kan kräva förbehandling av restprodukterna. Sådana restprodukter skall hållas åtskilda till dess att beslut fattats om återvinning eller bortskaffande. För att sådana förfaranden ytterligare skall underlättas skall lämplig teknik användas.2. Transport och tillfällig lagring av torra restprodukter i form av stoft, t. ex. pannaska och torra restprodukter från behandlingen av rökgaser, skall ske i slutna behållare.3. Den värme som alstras vid förbränningsprocessen bör i möjligaste mån utnyttjas.4. Innan beslut fattas om hur restprodukterna från förbränningen skall bortskaffas eller återvinnas, skall lämpliga analyser göras för att fastställa de olika förbränningsrestprodukternas fysikaliska och kemiska egenskaper samt förorenande effekter. Analyserna skall i synnerhet avse den lösliga fraktionen och tungmetaller.Artikel 10 1. Kraven för de mätningar som utförs för att i enlighet med artikel 11 övervaka de parametrar, förhållanden och koncentrationer av föroreningar som är relevanta för förbränningsprocessen skall anges i det tillstånd som utfärdas av de behöriga myndigheterna, i de villkor som gäller detta tillstånd eller i de tillämpliga generella bindande bestämmelserna om mätkrav.2. Tillståndet skall beviljas endast om ansökan visar att de föreslagna mätmetoderna överensstämmer med bilaga 3. Konfidensintervallsvärdena (95 %) vid de gränsvärden för utsläpp som anges i artikel 6.5 a och artikel 7.1 a nummer 1, 2, 3 och 5 får inte överskrida de värden som anges i bilaga 3 punkt 4.Installationen och driften av den automatiska övervakningsutrustningen skall omfattas av kontroll och av en årlig provning.3. I det tillstånd som utfärdas av de behöriga myndigheterna, i de villkor som bifogas detta tillstånd eller i de tillämpliga generella bindande bestämmelserna om provtagnings- och mätmetoder skall det anges vilka provtagnings- och mätningsförfaranden som skall användas för att kravet på periodiska mätningar av varje förorenande ämne skall uppfyllas samt provtagnings- och mätpunkternas placering.Kraven för periodiska mätningar skall fastställas av de behöriga myndigheterna i enlighet med bilaga 3.Artikel 11 1. Följande mätningar skall utföras i enlighet med bilaga 3 på förbränningsanläggningen:a) Kontinuerliga mätningar av de ämnen som avses i artikel 6.5 och artikel 7.1 a och 7.1 b.b) Kontinuerliga mätningar av följande processparametrar:- Den temperatur som avses i artikel 6.2 och 6.4.- Syrehalten, trycket, temperaturen och halten vattenånga i rökgasen.c) Minst två mätningar per år av de ämnen som avses i artikel 7.1c och 7.2. Under de första tolv driftmånaderna skall emellertid en mätning göras varannan månad.d) Rökgasens uppehållstid, relevanta minimitemperatur och syrehalt i enlighet med artikel 6.2 och 6.4 skall vara föremål för lämplig kontroll minst en gång i samband med idrifttagandet av anläggningen och under ogynnsammast tänkbara driftförhållanden.Kontinuerlig mätning av vätefluorid får underlåtas om sådan behandling av väteklorid sker som säkerställer att gränsvärdet för utsläpp enligt artikel 7.1 a 3 och 7.1 b 3 inte överskrids. I detta fall skall utsläppet av vätefluorid vara föremål för periodiska mätningar.Kontinuerlig mätning av halten vattenånga är inte nödvändig, förutsatt att rökgasprovet torkas innan utsläppen analyseras.Mätningar av de föroreningar som förtecknas i artikel 7.1 är inte nödvändiga, om tillståndet endast omfattar förbränning av sådant farligt avfall som inte kan orsaka medelvärden för dessa föroreningar som är högre än 10 % av de gränsvärden för utsläpp som fastställs i artikel 7.1.I enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 16 skall kommissionen, så snart som lämpliga mätmetoder finns tillgängliga inom gemenskapen, fastställa den dag från och med vilken kontinuerliga mätningar av de ämnen som avses i artikel 7.1 c och 7.2 skall göras i enlighet med bilaga 3.2. Resultaten av de mätningar som görs för att kontrollera att de gränsvärden och riktvärden som fastställs i artiklarna 6 och 7 följs skall räknas om till följande standardförhållanden:- Temperatur 273 K, tryck 101,3 kPa, 11 % syre, torr gas.- Temperatur 273 K, tryck 101,3 kPa, 3 % syre, torr gas, när det gäller förbränning av enbart spillolja enligt direktiv 75/439/EEG.Om farligt avfall förbränns med syretillförsel, kan resultaten av mätningarna standardiseras vid en syrehalt som fastställs av de behöriga myndigheterna och som speglar de särskilda omständigheterna i det enskilda fallet. I fall som omfattas av artikel 3.3 skall resultaten av mätningarna standardiseras vid en total syrehalt beräknad enligt bilaga 2.Om utsläppen av föroreningar minskas genom behandling av rökgasen, skall omräkningen vad avser syrehalten enligt första stycket utföras endast om den syrehalt som mäts upp under den period då mätningen av den aktuella föroreningen sker överskrider gällande standardsyrehalt.3. Gränsvärdena för utsläpp följs om- inte något av dygnsmedelvärdena överskrider de gränsvärden för utsläpp som fastställs i artikel 6.5 a och artikel 7.1 a, ochantingen alla halvtimmesmedelvärdena under året inte överskrider de gränsvärden för utsläpp som fastställs i kolumn B i artikel 7.1 b,eller 97 % av halvtimmesmedelvärdena under året inte överskrider de gränsvärden som fastställs i artikel 7.1 b,- inte något av medelvärdena under den provtagningstid som fastställs i artikel 7.1 c överskrider de gränsvärden som fastställs där,- bestämmelserna i artikel 6.5 b följs.De medelvärden som fastställs under de perioder som avses i artikel 12.2 skall inte beaktas vid bedömningen av överensstämmelse.Halvtimmesmedelvärden och 10-minutersmedelvärden skall bestämmas inom den effektiva drifttiden (inklusive igångkörnings- och avställningsperioder när farligt avfall förbränns) på grundval av de uppmätta värdena efter det att konfidensintervallsvärdet enligt punkt 4 i bilaga 3 har dragits ifrån. Dygnsmedelvärdena skall bestämmas på grundval av sådana validerade medelvärden.Medelvärdena under provtagningstiden och, när periodiska mätningar görs av vätefluorid, medelvärdena för vätefluorid skall bestämmas i enlighet med kraven i artikel 10.3.Artikel 12 1. Om de mätningar som gjorts skulle visa att de gränsvärden för utsläpp som fastställs i detta direktiv har överskridits skall de behöriga myndigheterna underrättas omedelbart. Så länge gränsvärdena inte kan hållas skall den berörda anläggningen inte tillföras farligt avfall, och matningen med sådant avfall skall inte återupptas förrän de behöriga myndigheterna lämnar tillstånd till det.2. De behöriga myndigheterna skall fastställa den längsta tillåtna tid i samband med tekniskt oundvikliga driftstopp, driftstörningar eller felfunktioner i reningsutrustning eller mätutrustning, under vilken de koncentrationer som släpps ut till luften av de aktuella ämnena får överskrida de fastställda gränsvärdena. Anläggningen skall inte under några omständigheter fortsätta att förbränna farligt avfall under en oavbruten period som överstiger fyra timmar. Dessutom skall den sammanlagda drifttiden under sådana förhållanden under ett år understiga 60 timmar.I händelse av ett haveri skall operatören begränsa eller upphöra med driften snarast möjligt till dess att normal drift kan återupptas. I anläggningar som omfattas av artikel 3.3 skall matning med farligt avfall stoppas.Den totala mängden stoft i utsläppen skall inte under några omständigheter överstiga 150mg/m3 uttryckt som halvtimmesmedelvärde. Inte heller får det gränsvärde som fastställs i artikel 7.1 a 2 och 7.1 b 2 överskridas. Alla övriga villkor som avses i artikel 6 skall uppfyllas.Artikel 13 1. Bestämmelserna i detta direktiv skall inom tre år och sex månader efter den dag som fastställs i artikel 18.1 gälla för befintliga förbränningsanläggningar.2. Operatören får emellertid inom sex månader efter den dag som fastställs i artikel 18.1 underrätta de behöriga myndigheterna om att den befintliga anläggningen inte kommer att vara i drift under mer än 20 000 timmar under högst 5 år från och med dagen för underrättelsen innan den definitivt läggs ned. I detta fall skall bestämmelserna i punkt 1 inte gälla.Artikel 14 Senast den 31 december 2000 skall kommissionen, särskilt mot bakgrund av den förväntade utvecklingen av tekniken, erfarenheterna av driften av anläggningar och miljökraven, lämna rådet en rapport på grundval av erfarenheterna av tillämpningen av direktivet och på grundval av de framsteg som har gjorts vad beträffar metoder att kontrollera utsläpp, tillsammans med förslag till omprövning av gränsvärdena för utsläpp och de därmed sammanhängande bestämmelser som nämns i detta direktiv.Gränsvärden för utsläpp som fastställs i samband med sådan omprövning skall inte gälla för befintliga förbränningsanläggningar före den 31 december 2006.Artikel 15 Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 16 anta de ändringar som krävs för att anpassa artikel 10 12 och bilaga 1 3 till den tekniska utvecklingen.Artikel 16 1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté som består av företrädare för medlemsstaterna och som har en företrädare för kommissionen som ordförande.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen.Medlemsstaternas röster i kommittén skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. a) Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.b) Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget har mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.Artikel 17 Rapporterna om genomförandet av detta direktiv skall utarbetas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 5 i direktiv 91/692/EEG. Den första rapporten skall omfatta den första hela treårsperioden efter detta direktivs ikraftträdande.Artikel 18 1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1996 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall omedelbart underrätta kommissionen härom.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 19 Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 20 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 16 december 1994.På rådets vägnarA. MERKELOrdförande(1) EGT nr C 130, 21.5.1992, s. 1.(2) EGT nr C 332, 16.12.1992, s. 49.(3) Europaparlamentets yttrande av den 10 mars 1993 (EGT nr C 115, 26.4.1993, s. 90). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 11 juli 1994 (EGT nr C 232, 20.8.1994, s. 35) och Europaparlamentets beslut av den 17 november 1994 (EGT nr C 341, 5.12.1994).(4) EGT nr C 122, 18.5.1990, s. 2.(5) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG (EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48).(6) EGT nr L 188, 16.7.1984, s. 20. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG.(7) EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 20.(8) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 23. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG.(9) Rådets direktiv 75/716/EEG av den 24 november 1975 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om svavelhalten i vissa flytande bränslen (EGT nr L 307, 27.11.1975, s. 22). Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG.(10) Rådets direktiv 89/369/EEG av den 8 juni 1989 om förhindrande av luftförorening från nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar (EGT nr L 163, 14.6.1989, s. 32).(11) Rådets direktiv 89/429/EEG av den 21 juni 1989 om minskning av luftförorening från befintliga kommunala avfallsförbränningsanläggningar (EGT nr L 203, 15.7.1989 s. 50).(12) Rådets direktiv 86/278/EEG av den 12 juni 1986 om skyddet av miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket (EGT nr L 181, 4.7.1986, s. 6). Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG.(13) EGT nr L 158, 23.6.1990, s. 56.(14) EGT nr L 30, 6.2.1993, s. 1.(15) EGT nr L 20, 26.1.1980, s. 43. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG.BILAGA 1 EKVIVALENSFAKTORER FÖR DIOXINER OCH DIBENSOFURANER Vid bestämning av det samlade värde som avses i artikel 7.2 måste massakoncentrationerna av följande dioxiner och dibensofuraner multipliceras med följande ekvivalensfaktorer innan de adderas (med användning av begreppet toxiska ekvivalenter).>Plats för tabell>BILAGA 2 BESTÄMNING AV GRÄNSVÄRDEN OCH RIKTVÄRDEN FÖR UTSLÄPP VID SAMFÖRBRÄNNING AV FARLIGT AVFALL Gräns- eller riktvärde för varje aktuellt förorenande ämne och för kolmonoxid i den rökgas som produceras vid samförbränning av farligt avfall skall beräknas på följande sätt:>NUM>Vavfall × Cavfall + Vproc × Cproc/>DEN>Vavfall + Vproc = C>Plats för tabell>Hänsyn skall inte tas till föroreningar och kolmonixid som inte produceras direkt vid förbränningen av farligt avfall eller vid förbränningen av bränslen (t. ex. från material som krävs för produktion eller från produkter) och inte heller till kolmonoxid som produceras direkt vid sådan förbränning om- de högre kolmonoxidkoncentrationerna i förbränningsgasen krävs för produktionsprocessen, och- Cavfall (enligt definitionen ovan) för dioxiner och furaner är uppfylld.Under alla omständigheter skall det samlade gränsvärdet för utsläpp (C), med hänsyn till det farliga avfall som får samförbrännas, beräknas på ett sådant sätt att utsläppen till miljön minimeras.BILAGA 3 MÄTMETODER 1. Mätningar för bestämningen av koncentrationer av luftförorenande ämnen i rökgaskanaler måste vara representativa.2. Provtagning och analys av alla föroreningar inklusive dioxiner och furaner samt referensmätmetoder för att kalibrera automatiska mätsystem skall utföras enligt CEN-standarder som har utarbetats på kommissionens begäran. I väntan på utarbetandet av dessa CEN-standarder skall nationella standarder gälla.3. Förfaranden för att övervaka dioxiner och furaner får endast godkännas om detektionsgränsen för provtagningen och analysen av de enskilda dioxinerna och furanerna är tillräckligt låg för att ge ett meningsfullt resultat uttryckt i toxicitetsekvivalenter.4. Konfidensintervallsvärdena (95 %) vid gränsvärdena för utsläpp skall inte överskrida följande procentandelar av gränsvärdena:>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31990L0434

Rådets direktiv 90/434/EEG av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för fusion, fission, överföring av tillgångar och utbyte av aktier eller andelar som berör bolag i olika medlemsstater

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 225 , 20/08/1990 s. 0001 - 0005 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 2 s. 0020  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 2 s. 0020

RÅDETS DIREKTIV av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för fusion, fission, överföring av tillgångar och utbyte av aktier eller andelar som berör bolag i olika medlemsstater (90/434/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:Fusioner, fissioner, överföring av tillgångar och utbyte av aktier och andelar som berör bolag i olika medlemsstater kan vara nödvändiga för att inom gemenskapen skapa betingelser liknande dem som råder på en inre marknad och sålunda säkerställa att den gemensamma marknaden upprättas och fungerar väl. Sådan verksamhet bör inte hindras av restriktioner, olägenheter eller snedvridning, t.ex. sådan som härrör från skattebestämmelserna i medlemsstaterna. För detta ändamål är det nödvändigt att för sådana förfaranden införa skatteregler som är neutrala från konkurrenssynpunkt, för att tillåta företagen att anpassa sig till den gemensamma marknadens behov, öka sin produktivitet och förbättra sin internationella konkurrensförmåga.Skattebestämmelserna missgynnar sådana förfaranden i jämförelse med dem som avser bolag i samma medlemsstat. Det är nödvändigt att undanröja dessa nackdelar.Det är inte möjligt att uppnå detta syfte genom att på gemenskapsnivå utvidga de system som för närvarande är i kraft i medlemsstaterna, eftersom skillnader mellan systemen tenderar att skapa snedvridning. Bara ett gemensamt skattesystem kan ge en tillfredsställande lösning i detta hänseende.Det gemensamma skattesystemet bör undvika beskattning av fusioner, fissioner, överföring av tillgångar eller utbyte av aktier eller andelar samtidigt som det bör värna om den stats ekonomiska intressen där överlåtande eller övertaget bolag är hemmahörande.Fusioner, fissioner och överföring av tillgångar leder normalt till att det överlåtande bolaget antingen bildar ett fast driftställe i det bolag som övertar tillgångarna eller att tillgångarna knyts till ett fast driftställe i det bolaget.Systemet med att skjuta upp beskattningen av kapitalvinster på överförda tillgångar till dess att de faktiskt har avyttrats medger, tillämpat på den del av dessa tillgångar som överförs till ett sådant fast driftställe, befrielse från beskattning av däremot svarande kapitalvinst samtidigt som det säkerställer att tillgångarna till slut blir beskattade i den stat där det överlåtande bolaget är hemmahörande vid den tidpunkt då de avyttras.Det är också nödvändigt att definiera det regelverk som skall tillämpas på vissa avsättningar, reserver eller förluster i det överlåtande bolaget och att lösa de skatteproblem som uppstår då ett av de båda bolagen har en ägarandel i det andra.Tilldelning till delägarna i det överlåtande bolaget av andelar i det övertagande eller förvärvande bolaget bör inte i sig leda till någon beskattning hos dessa delägare.Det är nödvändigt att ge medlemsstaterna möjlighet att underlåta att tillämpa detta direktiv då fusion, fission, överföring av tillgångar eller utbyte av aktier och andelar syftar till skatteflykt eller skatteundandragande eller leder till att något bolag, vare sig detta självt deltar i transaktionen eller ej, inte längre uppfyller de villkor som krävs för att de anställda skall vara företrädda i bolagsorganen.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.AVDELNING I Allmänna bestämmelser Artikel 1Varje medlemsstat skall tillämpa detta direktiv på fusioner, fissioner, överföring av tillgångar och utbyte av aktier och andelar som berör bolag från två eller flera medlemsstater.Artikel 2I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:a) fusion: ett förfarande varigenom- ett eller flera bolag upplöses utan likvidation och överför alla sina tillgångar och skulder till ett annat befintligt bolag i utbyte mot att det till deras delägare utfärdas värdepapper som representerar kapitalet i det andra bolaget samt i vissa fall att det till ägarna görs en kontant betalning som inte överstiger 10 % av det nominella värdet eller, om det inte finns något nominellt värde, av det bokföringsmässiga parivärdet av dessa värdepapper,- två eller flera bolag upplöses utan likvidation och överför alla sina tillgångar och skulder till ett bolag som de bildar i utbyte mot att det till deras delägare utfärdas värdepapper som representerar kapitalet i detta nya bolag samt i vissa fall att det görs en kontant betalning som inte överstiger 10 % av det nominella värdet eller, om det inte finns något nominellt värde, av det bokföringsmässiga parivärdet av dessa värdepapper, eller- ett bolag upplöses utan likvidation och överför alla sina tillgångar och skulder till det bolag som innehar samtliga värdepapper som representerar dess kapital,b) uppdelning: ett förfarande varigenom ett bolag upplöses utan likvidation och överför alla sina tillgångar och skulder till två eller flera befintliga eller nya bolag i utbyte mot att det till dess delägare i proportion till deras innehav utfärdas värdepapper som representerar kapitalet i de bolag som övertar tillgångar och skulder samt i vissa fall att det görs en kontant betalning som inte överstiger 10 % av det nominella värdet eller, om det inte finns något nominellt värde, av det bokföringsmässiga parivärdet av dessa värdepapper,c) överföring av tillgångar: en transaktion varigenom ett bolag utan att upplösas överför alla eller en eller flera av sina verksamhetsgrenar till ett annat bolag i utbyte mot värdepapper som representerar kapitalet i det bolag som tar emot de överförda tillgångarna,d) utbyte av aktier eller andelar: ett förfarande varigenom ett bolag förvärvar en sådan andel i ett annat bolags kapital att det erhåller röstmajoritet i det bolaget och att det i gengäld till delägarna i det senare bolaget i utbyte mot deras värdepapper utfärdas värdepapper som motsvarar kapitalet i det förra bolaget, och i vissa fall att det görs en kontant betalning som inte överstiger 10 % av det nominella värdet eller, i avsaknad av nominellt värde, av det bokföringsmässiga parivärdet av de värdepapper som utfärdats i utbyte,e) överlåtande bolag: ett bolag som överför sina tillgångar och skulder eller överför alla eller en eller flera verksamhetsgrenar,f) övertagande bolag: ett bolag som tar emot tillgångar och skulder eller alla eller en eller flera verksamhetsgrenar från ett överlåtande bolag,g) förvärvat bolag: ett bolag i vilket ett annat bolag förvärvar en andel genom utbyte av värdepapper,h) förvärvande bolag: ett bolag som förvärvar en andel i ett annat bolag genom utbyte av värdepapper,i) verksamhetsgren: alla tillgångar och skulder i en del av ett bolag som från organisatorisk synpunkt utgör en oberoende verksamhet, dvs. en enhet som kan fungera på egen hand.Artikel 3I detta direktiv avses med "bolag från en medlemsstat" ett bolag soma) drivs i någon av de associationsformer som är förtecknade i bilagan,b) enligt skattelagstiftningen i en medlemsstat för skatteändamål anses hemmahörande i den staten och inte enligt dubbelbeskattningsavtal som ingåtts med tredje land för skatteändamål anses ha hemvist utanför gemenskapen, ochc) är skyldigt att erlägga någon av följande skatter, utan valfrihet eller rätt till undantag, eller någon skatt som ersätter någon av dem:- impôt des sociétés/vennootschapsbelasting i Belgien,- selskabsskat i Danmark,- Körperschaftsteuer i Tyskland,- öüñïò åéóïäÞìáôïò íïìéêþí ðñïóþðùí êåñäïóêïðéêïý ÷áñáêôÞñá, i Grekland,- impuesto sobre sociedades i Spanien,- impôt sur les sociétés i Frankrike,- corporation tax i Irland,- imposta sul reddito delle persone giuridiche i Italien,- impôt sur le revenu des collectivités i Luxemburg,- vennootschapsbelasting i Nederländerna,- imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas i Portugal,- corporation tax i Förenade kungariket.AVDELNING II Regler tillämpliga på fusioner, fissioner eller utbyte av aktier eller andelar Artikel 41. En fusion eller fission skall inte leda till beskattning av kapitalvinst beräknad som skillnaden mellan det verkliga värdet av de tillgångar och skulder som har överförts och deras skattemässiga värde.Följande uttryck används i de betydelser som anges nedan:- skattemässigt värde: det värde som skulle ha legat till grund för beräkning av vinst eller förlust vid beskattning av inkomst, vinst eller kapitalvinst i det överlåtande bolaget om dess tillgångar eller skulder hade sålts vid tidpunkten för fusionen eller fissionen men oberoende av denna,- överförda tillgångar och skulder: tillgångar och skulder i ett överlåtande bolag som till följd av fusionen eller fissionen knyts till ett permanent driftställe i det övertagande bolaget i det överlåtande bolagets medlemsstat och som bidrar till uppkomsten av de vinster eller förluster som beaktas vid taxering.2. Medlemsstaterna skall göra tillämpningen av punkt 1 avhängig av att det övertagande bolaget beräknar nya värdeminskningsavdrag och vinst eller förlust avseende de tillgångar och skulder som överförts enligt de regler som skulle ha tillämpats för det eller de överlåtande bolagen om fusionen eller fissionen inte hade ägt rum.3. Om det övertagande bolaget enligt lagstiftningen i det överlåtande bolagets medlemsstat har rätt att beräkna nya värdeminskningsavdrag och vinst eller förlust avseende de överförda tillgångarna och skulderna på en grund som skiljer sig från den som är angiven i punkt 2, skall punkt 1 inte tillämpas på de tillgångar och skulder beträffande vilka denna möjlighet utnyttjas.Artikel 5Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att avsättningar eller reserver som är helt eller delvis befriade från skatt och inte härrör från ett fast driftställe utomlands får tas över, med samma skattebefrielse, av de fasta driftställena hos det övertagande bolaget som är belägna i den medlemsstat där det överlåtande bolaget är hemmahörande, varvid det övertagande bolaget övertar rättigheter och skyldigheter av det överlåtande bolaget.Artikel 6I den mån den medlemsstat där det överlåtande bolaget är hemmahörande skulle tillåta det övertagande bolaget att vid förfaranden enligt artikel 1 mellan inhemska bolag ta över outnyttjade förlustavdrag i det överlåtande bolaget, skall detta utvidgas till att gälla sådana avdrag som tas över av det övertagande bolagets fasta driftställen inom dess territorium.Artikel 71. En vinst hos det övertagande bolaget, som beror på att en andel som bolaget har i det överlåtande bolaget utslocknar, skall inte beskattas.2. Medlemsstaterna får göra undantag från punkt 1 om det övertagande bolagets andel i det överlåtande bolaget inte överstiger 25 %.Artikel 81. Vid fusion, fission eller utbyte av aktier eller andelar får tilldelningen av aktier eller andelar i det övertagande eller förvärvande bolaget till en delägare i det överlåtande eller förvärvade bolaget i utbyte mot aktier eller andelar i det senare bolaget inte i sig leda till beskattning av inkomst, vinst eller kapitalvinst hos denne delägare.2. Medlemsstaterna skall göra tillämpningen av punkt 1 beroende av att delägaren inte åsätter de mottagna aktierna eller andelarna ett skattemässigt värde som är högre än det som de utbytta värdepapperen hade omedelbart före fusionen, fissionen eller utbytet.Tillämpningen av punkt 1 skall inte hindra medlemsstaterna från att beskatta den vinst som uppstår vid senare överlåtelse av de sålunda mottagna värdepapperen på samma sätt som de beskattar vinster vid överlåtelse av de värdepapper som innehades före det i punkt 1 avsedda förvärvet.I denna punkt avses med uttrycket "skattemässigt värde" det belopp med utgångspunkt från vilket en eventuell vinst eller förlust beräknas vid beskattning av inkomst, vinst eller kapitalvinst för en delägare i bolaget.3. Då en delägare enligt lagstiftningen i den medlemsstat där han är bosatt får begära skattemässig behandling som skiljer sig från den som anges i punkt 2, skall punkt 1 inte tillämpas på de värdepapper för vilka denna möjlighet utnyttjas.4. Punkt 1 3 skall inte hindra en medlemsstat från att vid taxeringen av delägare beakta eventuell kontant utbetalning som sker vid en fusion, fission eller aktieutbyte.AVDELNING III Regler tillämpliga på överföring av tillgångar Artikel 9Bestämmelserna i artikel 4 6 gäller för överföring av tillgångar.AVDELNING IV Specialfallet överföring av en stadigvarande verksamhetsgren Artikel 101. Då de överförda tillgångarna vid en fusion, fission eller överföring av tillgångar omfattar ett fast driftställe tillhörande det överlåtande bolaget, beläget i en annan medlemsstat än den där det överlåtande bolaget är hemmahörande, skall denna senare stat avstå från varje rätt att beskatta det fasta driftstället. Det överlåtande bolagets stat får dock återföra till beskattning i det bolaget sådana förluster hos det fasta driftstället för vilka avdrag kan ha gjorts vid beräkningen av beskattningsbar vinst i bolaget i den staten och som inte har återförts. Den stat i vilken det överlåtna driftstället är beläget och det övertagande bolagets stat skall tillämpa bestämmelserna i detta direktiv på en sådan överföring som om den förstnämnda staten vore det överlåtande bolagets stat.2. Utan hinder av punkt 1 skall det överlåtande bolagets medlemsstat, om den tillämpar ett system för beskattning av vinster oavsett varifrån de härrör, ha rätt att beskatta alla rörelsevinster eller kapitalvinster i den överlåtna verksamhetsgrenen, på villkor att den gottskriver det skattskyldiga bolaget den skatt som, om det inte vore för bestämmelserna i detta direktiv, skulle ha utgått på grund av dessa rörelsevinster eller kapitalvinster i den medlemsstat där verksamhetsgrenen är belägen, på samma sätt och med samma belopp som om denna skatt faktiskt hade utgått och betalats.AVDELNING V Slutbestämmelser Artikel 111. En medlemsstat får vägra att tillämpa eller återkalla förmånen av alla eller någon del av bestämmelserna i avdelning II, III och IV om det framgår att fusionen, fissionen, överföringen av tillgångar respektive andelsutbyteta) har skatteflykt eller skatteundandragande som huvudsyfte eller ett av sina huvudsakliga syften, varvid det förhållandet att någon av de transaktioner som avses i artikel 1 inte genomförs av godtagbara kommersiella skäl såsom omstrukturering eller rationalisering av verksamheterna i de bolag som berörs av transaktionerna kan skapa en presumption för att operationen har skatteflykt eller undandragande av skatt som sitt huvudsakliga syfte eller ett av sina huvudsakliga syften, ellerb) leder till att ett bolag, vare sig det självt deltar i transaktionen eller ej, inte längre uppfyller de nödvändiga villkoren för att de anställda skall vara företrädda i bolagets organ enligt de regler som gällde före transaktionen.2. Punkt 1 b skall tillämpas så länge och i den mån som inga gemenskapsbestämmelser med likvärdiga regler om anställdas representation i bolagsorgan är tillämpliga på de bolag som omfattas av detta direktiv.Artikel 121. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1992 och skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Utan hinder av punkt 1 får Portugal uppskjuta tillämpningen av de bestämmelser som rör överföring av tillgångar och utbyte av aktier intill den 1 januari 1993.3. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 13Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 23 juli 1990.På rådets vägnarG. CARLIOrdförande() EGT nr C 39, 22.3.1969, s. 1.() EGT nr C 51, 29.4.1970, s. 12.() EGT nr C 100, 1.8.1969, s. 4.BILAGAFörteckning över bolag som avses i artikel 3 aa) Bolag som enligt belgisk rättsordning kallas "société anonyme"/"naamloze vennootschap", "société en commandite par actions"/"commanditaire vennootschap op aandelen" eller "société privée à responsabilité limitée"/"besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid" och sådana offentligrättsliga organ som fungerar enligt civilrättsliga regler.b) Bolag som enligt dansk rättsordning kallas "aktieselskab" eller "anpartsselskab".c) Bolag som enligt tysk rättsordning kallas "Aktiengesellschaft", "Kommanditgesellschaft auf Aktien", "Gesellschaft mit beschränkter Haftung" eller"Bergrechtliche gewerkschaft".d) Bolag som enligt grekisk rättsordning kallas "áíþíõìç åôáéñßá".e) Bolag som enligt spansk rättsordning kallas "sociedad anónima", "sociedad comanditaria por acciones" eller "sociedad de responsabilidad limitada" och de offentligrättsliga organ som fungerar enligt civilrättsliga regler.f) Bolag som enligt fransk rättsordning kallas "société anonyme", "société en commandite par actions" eller"société à responsabilité limitée" och industriella och affärsdrivande offentliga organ och företag.g) Bolag som enligt irländsk rättsordning kallas "public companies limited by shares or by guarantee", "private companies limited by shares or by guarantee", organ registerade enligt the Industrial and Provident Societies Acts eller byggnadsföretag registerade enligt the Building Societies Acts.h) Bolag som enligt italiensk rättsordning kallas "società per azioni","società in accomandita per azioni" eller "società a responsabilità limitata", och offentliga och privata organ som driver industriell och kommersiell verksamhet.i) Bolag som enligt luxemburgsk rättsordning kallas "société anonyme", "société en commandite par actions" eller "société à responsabilité limitée".j) Bolag som enligt nederländsk rättsordning kallas "naamloze vennootschap" eller"besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid".k) Handelsföretag eller bolag som är bildade enligt civillagstiftning och som har handelsföretagsform liksom också andra juridiska personer som driver handel eller industriell verksamhet, bildade i enlighet med portugisisk rätt.l) Bolag som bildats enligt lagstiftningen i Förenade kungariket.


Avis juridique important

|

31980L1100

Rådets direktiv 80/1100/EEG av den 11 november 1980 med ändring av direktiv 80/215/EEG i fråga om swine vesicular disease och klassisk svinpest

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 325 , 01/12/1980 s. 0016 - 0016 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 12 s. 0212  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 31 s. 0241  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 12 s. 0212  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 19 s. 0240  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 19 s. 0240

RÅDETS DIREKTIV av den 11 november 1980 med ändring av direktiv 80/215/EEG i fråga om swine vesicular disease och klassisk svinpest (80/1100/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:Genom direktiv 80/215/EEG() fastställs de djurhälsokrav som måste uppfyllas av de köttvaror som är avsedda för handel inom gemenskapen.Förekomsten av swine vesicular disease inom gemenskapen utgör en fara för gemenskapens svinstam. Följaktligen bör åtgärder vidtas för att säkerställa att sjukdomen inte sprids i samband med handel med vissa grisköttsprodukter.Den fortsatta förekomsten av klassisk svinpest i vissa delar av gemenskapen utgör en fara för svinstammen i de medlemsstater som är fria från sjukdomen. Intill dess att klassisk svinpest har eliminerats inom de områden, där den forfarande förekommer, bör dessa medlemsstater bemyndigas att vidta ytterligare åtgärder i syfte att förebygga varje smittspridning i samband med handel.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Med tillämpning från och med den 1 november 1980 ändras direktiv 80/215/EEG på följande sätt:a)I artikel 4.1 b skall följande fras införas i ii före ordet "behandling": "under förutsättning dessutom att den ifrågavarande sjukdomen inte är swine vesicular disease".b)I artikel 7.1 a skall orden "swine vesicular disease" införas mellan orden "klassisk svinpest" och "eller teschensjuka".c)Artikel 10 skall ersättas med följande:"Artikel 10Med avseende på svinpest får de medlemsstater som begagnat sig av det bemyndigande som lämnas i direktiv 80/218/EEG och som officiellt förklarats fria från klassisk svinpest inte motsätta sig införsel till sitt territorium av köttvaror som, även om de inte undergått någon av de former av behandling som avses i artikel 4.1, har tillverkats helt eller delvis av färskt griskött som uppfyller de krav som anges i artikel 13 a i direktiv 72/461/EEG eller av färskt griskött som härrör från grisar som vaccinerats mot svinpest tidigare än tre månader före slakten."Artikel 2 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 1981. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Intill dess att medlemsstaterna är i stånd att följa detta direktiv, dock längst till den 1 juli 1981, skall Danmark, Irland och Storbritannien ha rätt att bibehålla sina nationella bestämmelser till skydd mot svinpest efter införsel av grisköttsprodukter till sitt territorium, om inte annat följer av de allmänna bestämmelserna i fördraget.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 11 november 1980.På rådets vägnarC. NEYOrdförande()()()()()) EGT nr C 130, 31.5.1980, s. 9.()) EGT nr C 175, 14.7.1980, s. 79.()) EGT nr C 300, 18.11.1980, s. 20.()) EGT nr L 47, 21.2.1980, s. 4.