title: Rådets direktiv 2009/119/EG av den 14 september 2009 om skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter

text:
               9.10.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 265/9

      RÅDETS DIREKTIV 2009/119/EG
   av den 14 september 2009
   om skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
   efter att ha hört europeiska datatillsynsmannen (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               Gemenskapens tillgång till råolja och petroleumprodukter är fortfarande av stor betydelse, speciellt för transportsektorn och den kemiska industrin.

               (2)

               Den ökande produktionskoncentrationen, de minskade oljetillgångarna och den ökade konsumtionen av petroleumprodukter i världen bidrar alla till att öka riskerna för försörjningsproblem.

               (3)

               Europeiska rådet har i sin handlingsplan (2007–2009), med titeln En energipolitik för Europa, understrukit nödvändigheten av att öka leveranssäkerheten, både i Europeiska unionen (EU) i sin helhet och i de enskilda medlemsstaterna, bland annat genom en översyn av unionens oljelagringsmekanismer, i synnerhet vad gäller oljetillgången i händelse av en kris.

               (4)

               Denna målsättning förutsätter, bland annat, bättre konvergens mellan gemenskapssystemet och det Internationella Energiorganets (nedan kallat IEA) system.

               (5)

               Enligt rådets direktiv 2006/67/EG av den 24 juli 2006 om en skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter (4), beräknas lagren på grundval av den inhemska dagliga genomsnittsförbrukningen under föregående kalenderår. Lagringsskyldigheterna enligt avtalet om ett internationellt energiprogram av den 18 november 1974 (nedan kallat IEA-avtalet), beräknas däremot på grundval av nettoimporten av olja och petroleumprodukter. På grund av detta, samt på grund av andra metodologiska olikheter, är det nödvändigt att anpassa metoderna för beräkning av lagringsskyldighet, och metoderna för beräkning av gemenskapens beredskapslager så att de mer liknar de som används inom ramen för tillämpningen av IEA-avtalet, trots att IEA-beräkningsmetoderna kanske måste utvärderas mot bakgrund av de senaste decenniernas tekniska förbättringar, och att medlemsstater som inte tillhör IEA som är helt beroende av import kanske behöver en längre period för att anpassa sin lagringsskyldighet. Ändringar av metoderna och förfarandena för beräkning av lagernivåerna kan vara nödvändiga och till nytta för att ytterligare öka överensstämmelsen med IEA:s praxis, inbegripet t.ex. ändringar som för vissa medlemsstater kan leda till en sänkning av den minskning på 10 % som tillämpas vid beräkningen av lager, vilket skulle göra det möjligt att behandla naftalager på ett annat sätt, eller göra det möjligt att inkludera lager i tankfartyg på en medlemsstats territorialvatten.

               (6)

               Inhemsk oljeproduktion kan i sig bidra till leveranssäkerheten och skulle därför kunna rättfärdiga att oljeproducerande medlemsstater håller mindre lager än övriga medlemsstater. En sådan avvikelse bör emellertid inte leda till lagringsskyldigheter som på ett betydande sätt skiljer sig från dem som gäller enligt direktiv 2006/67/EG. Härav följer att vissa medlemsstaters lagringsskyldighet bör fastställas på grundval av den inhemska oljekonsumtionen, och inte importen.

               (7)

               Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Bryssel den 8 och 9 mars 2007 visar att det blir viktigare och allt mer brådskande att gemenskapen inför en integrerad energipolitik, som kombinerar de åtgärder som tillämpas på europeisk nivå med dem som tillämpas i medlemsstaterna. Det är därför väsentligt att säkerställa större konvergens mellan de olika medlemsstaternas standarder för lagringsmekanismer.

               (8)

               Oljelagrens tillgänglighet och säker energiförsörjning är väsentliga inslag för den allmänna säkerheten så väl i medlemsstaterna som i gemenskapen. Förekomsten av centrala lagringsenheter (CSE) inom gemenskapen skulle göra det möjligt att närma sig dessa mål. För att de berörda medlemsstaterna på bästa sätt ska kunna använda den nationella lagstiftningen för att definiera reglerna för sina centrala lagringsenheter (CSE) och samtidigt minska den ekonomiska börda som denna lagringsverksamhet utgör för slutkonsumenterna räcker det, med tanke på att oljelager kan hållas var som helst inom gemenskapen av vilken CSE som helst som inrättas för detta ändamål, att förbjuda att lagren drivs i vinstsyfte.

               (9)

               Med tanke på målen i gemenskapens lagstiftning om oljelager, eventuella farhågor om säkerheten som vissa medlemsstater kan komma att uttrycka och önskan om bättre disciplin och insyn i solidaritetsmekanismerna mellan medlemsstaterna, är det nödvändigt att i möjligaste mån inrikta centralenheternas (CSE) verksamhet på deras nationella territorier.

               (10)

               Oljelagren bör kunna upprättas var som helst inom gemenskapen, förutsatt att vederbörlig hänsyn tas till deras fysiska tillgänglighet. Ekonomiska aktörer med lagringsskyldighet bör därför kunna fullgöra skyldigheten genom att delegera den till andra ekonomiska aktörer, eller någon av de centrala lagringsenheterna. Förutsatt att dessa skyldigheter kan delegeras till fritt valda lagringsenheter inom gemenskapen mot en ersättning som begränsas till kostnaderna för de tjänster som erbjuds, kommer vidare risken för diskriminering på nationell nivå att minska. En ekonomisk aktörs rätt att delegera bör inte innebära en skyldighet för någon aktör att godta delegeringen, om inte något annat krävs i det här direktivet. När medlemsstater beslutar att begränsa aktörernas rätt att delegera bör de sörja för att operatörerna garanteras rätten att delegera en viss lägsta procentandel av sin skyldighet. Dessa medlemsstater bör därför försäkra sig om att deras centrala lagringsenhet kommer att godta delegering av lagringsskyldigheten avseende den mängd som behövs för att garantera denna lägsta procentandel av de ekonomiska aktörernas rätt att delegera.

               (11)

               Medlemsstaterna bör säkerställa fullständig tillgänglighet till alla lager som hålls enligt gemenskapslagstiftningen. För att sådan tillgänglighet ska kunna garanteras, bör äganderätten till dessa lager inte inskränkas eller begränsas på ett sätt som skulle kunna hindra användningen av dem vid ett avbrott i oljeleveranserna. Petroleumprodukter som tillhör företag vars tillgångar löper avsevärd risk att bli föremål för verkställighetsförfaranden bör inte beaktas. För en aktör som ålagts en lagringsskyldighet kan inledandet av ett konkursförfarande eller ett avvecklingsförfarande anses tyda på att en sådan risk föreligger.

               (12)

               För att ge medlemsstaterna möjlighet att snabbt reagera på särskilt brådskande fall eller lokala kriser kan det vara lämpligt att ge dem möjlighet att använda en del av sina lager vid sådana situationer. Sådana brådskande fall eller lokala kriser skulle inte omfatta situationer som orsakas av prisutvecklingen på råolja eller petroleumprodukter, men skulle kunna inbegripa avbrott i leveranserna av naturgas, vilket kräver en övergång till annat bränsle, dvs. användning av råolja eller petroleumprodukter som bränsle för energiproduktion.

               (13)

               Med tanke på vad som krävs för att etablera en politik för nödsituationer, åstadkomma konvergens i fråga om standarderna för de nationella lagringsmekanismerna och sörja för en bättre översyn av lagernivåerna, särskilt i krissituationer, bör medlemsstaterna och gemenskapen ha möjligheter till förstärkt kontroll av dessa lager. Lager som hålls enligt bilaterala avtal eller avtalsenlig rätt att köpa vissa lagervolymer (tickets) som uppfyller samtliga skyldigheter i detta direktiv bör utgöra användbara instrument som överensstämmer med detta mål om bättre konvergens.

               (14)

               Det faktum att en betydande del av dessa lager tillhör medlemsstaterna eller de centralenheter som upprättats av de olika nationella myndigheterna bör göra det möjligt att öka kontrollen och insynen, åtminstone vad gäller denna del av lagren.

               (15)

               För att kunna bidra till försörjningstryggheten i gemenskapen bör de så kallade särskilda lagren, som köpts av medlemsstaterna eller centralenheterna, och som inrättats enligt beslut som fattats av medlemsstaterna, motsvara de verkliga behoven i en krissituation. De bör dessutom få en särskild rättslig status som säkerställer fullständig tillgång till dem i en krissituation. Berörda medlemsstater bör därför vidta lämpliga åtgärder för att dessa lager ovillkorligen skyddas mot alla verkställighetsåtgärder.

               (16)

               De volymer som centralenheterna eller medlemsstaterna är skyldiga att hålla bör för närvarande fastställas till den nivå som varje berörd medlemsstat självständigt och frivilligt beslutar.

               (17)

               Eftersom kontrollen och insynen behöver förbättras, bör beredskapslager som inte utgör särskilda lager omfattas av ökade övervakningskrav och medlemsstaterna bör, i vissa fall, åläggas en skyldighet att informera om sina bestämmelser om beredskapslagrens tillgänglighet och om alla förändringar av ordningar för att vidmakthålla dem.

               (18)

               Variationer i de särskilda lagrens volym på grund av enskilda insatser för att ersätta lager bör tillåtas för att möjliggöra nödvändiga insatser, t.ex. sådana som krävs för att säkerställa lager av god kvalitet, garantera överensstämmelse med ändrade produktspecifikationer eller inleda nya anbudsförfaranden om lagring.

               (19)

               Om beredskapslager och särskilda lager blandas med andra lager som hålls av ekonomiska aktörer, bör transparensen vad gäller nivåerna på beredskapslagren understrykas.

               (20)

               Periodiciteten för lagerinventeringar, liksom tidsfristerna för när de ska läggas fram för kommissionen enligt direktiv 2006/67/EG, är inte förenlig med olika system för oljelagring som upprättats i andra delar av världen. I en resolution om de makroekonomiska följderna av höjningar av priset på energi, gav Europaparlamentet sitt stöd till tätare rapportering.

               (21)

               För att förhindra dubblerad rapportering av information om de olika kategorier av produkter som medlemsstaterna är skyldiga att lämna, bör Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1099/2008 av den 22 oktober 2008 om energistatistik (5) tjäna som referens för de olika kategorier av petroleumprodukter som avses i detta direktiv.

               (22)

               För att öka leveranssäkerheten, ge bättre marknadsinformation, lugna konsumenterna angående nivån på oljelagren och optimera det sätt på vilket information sprids, bör åtgärder vidtas för eventuella senare ändringar och klargöranden av reglerna för hur statistiska sammanställningar ska göras och läggas fram.

               (23)

               Därför bör också upprättande och vidarebefordran av statistiska sammanställningar utvidgas till andra lager än beredskapslagren och de särskilda lagren, och föreskriva insamling av dessa sammanställningar varje månad.

               (24)

               Eftersom avvikelser och misstag kan förekomma i de sammanställningar som föreläggs kommissionen, bör kommissionens anställda eller bemyndigade ombud ha möjlighet att se över medlemsstaternas krisberedskap och lagerhållning. Medlemsstaternas nationella system bör anlitas för att garantera att sådana översyner kan genomföras på ändamålsenligt sätt i enlighet med nationella förfaranden.

               (25)

               De mottagna eller insamlade uppgifterna bör genomgå en omfattande data- och statistikbehandling. Detta kräver att integrerade verktyg och förfaranden används. Kommissionen bör därför ha möjlighet att vidta alla lämpliga åtgärder för detta, särskilt att utveckla nya datasystem.

               (26)

               Skyddet av enskilda personer med avseende på medlemsstaternas behandling av personuppgifter styrs av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (6), och skyddet av enskilda personer med avseende på kommissionens behandling av personuppgifter styrs av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (7). I dessa rättsakter föreskrivs särskilt att behandling av personuppgifter ska motiveras av ett berättigat ändamål, och att personuppgifter som samlats in av misstag omedelbarts ska raderas.

               (27)

               Biodrivmedel och vissa tillsatser blandas ofta in i petroleumprodukter. När de blandas med, eller är avsedda att blandas med, dessa produkter, bör de kunna beaktas både när det gäller beräkning av lagringsskyldigheten och nivån på innevarande lager.

               (28)

               De berörda medlemsstaterna bör tillåtas fullgöra sina skyldigheter om det fattas ett beslut om ibruktagande av lager enligt IEA-avtalet eller dess genomförandebestämmelser. Korrekt och punktlig verkställighet av IEA-beslut är en avgörande faktor för att kunna reagera effektivt vid försörjningssvårigheter. För att garantera detta bör medlemsstaterna använda en del av sina beredskapslager i enlighet med det berörda IEA-beslutet. Kommissionen bör nära samarbeta med IEA och bygga sina åtgärder på gemenskapsnivå på IEA-metoder. I synnerhet bör kommissionen kunna rekommendera alla medlemsstater att ta lager i bruk när så är lämpligt för att komplettera och underlätta genomförandet av IEA-beslutet med uppmaning till medlemmarna att ta lager i bruk. Det är lämpligt att medlemsstaterna svarar positivt på sådana rekommendationer från kommissionen för att främja stark solidaritet och sammanhållning i hela gemenskapen, mellan de medlemsstater som är medlemmar i IEA och de som inte är det, vid ett avbrott i leveranserna.

               (29)

               Rådets direktiv 73/238/EEG av den 24 juli 1973 om åtgärder för att dämpa verkningarna av svårigheter vid försörjningen med råolja eller petroleumprodukter (8) syftar i synnerhet till att kompensera för, eller åtminstone dämpa, de skadliga verkningarna av sådana problem, även tillfälliga, som innebär att leveranserna av råolja eller petroleumprodukter minskar avsevärt, bland annat sådana allvarliga störningar som en sådan minskning skulle kunna medföra för gemenskapens ekonomiska verksamhet. Detta direktiv bör omfatta sådana åtgärder.

               (30)

               Direktiv 73/238/EEG syftar även till att inrätta ett samrådsorgan för att underlätta samordningen av konkreta åtgärder som vidtagits eller föreslagits av medlemsstaterna på detta område. Ett sådant organ bör föreskrivas i detta direktiv. Varje medlemsstat måste även i fortsättningen utarbeta en plan som kan tillämpas om det uppstår problem med leveransen av råolja och petroleumprodukter. Varje medlemsstat bör även vidta förberedelser för organisatoriska åtgärder vid en krissituation.

               (31)

               Eftersom ett antal nya mekanismer införs genom detta direktiv bör direktivets genomförande och funktion ses över.

               (32)

               Detta direktiv ersätter eller omfattar alla aspekter som behandlas i rådets beslut 68/416/EEG av den 20 december 1968 om ingående och tillämpning av särskilda avtal mellan regeringar om medlemsstaternas skyldighet att vidmakthålla minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter (9). Det beslutet blir därmed överflödigt.

               (33)

               Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att vidmakthålla en hög nivå av säkerhet när det gäller oljeförsörjningen i gemenskapen med hjälp av tillförlitliga och transparenta mekanismer som bygger på solidaritet mellan medlemsstaterna, samtidigt som reglerna för den inre marknaden och konkurrensen respekteras, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

               (34)

               De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfarande som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (10).

               (35)

               I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning uppmanas medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

               (36)

               Direktiv 73/238/EEG och 2006/67/EG och beslut 68/416/EEG bör därför upphävas.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Syfte
   Detta direktiv fastställer regler för att med hjälp av tillförlitliga och transparenta mekanismer som bygger på solidaritet mellan medlemsstaterna, säkerställa en hög nivå av säkerhet när det gäller oljeförsörjningen i gemenskapen, vidmakthålla minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter samt införa de förfaranden som är nödvändiga om det uppstår allvarliga brister.
   Artikel 2
   Definitioner
   I detta direktiv avses med
   a)   referensår: kalenderår för de uppgifter om förbrukning eller nettoimport som ligger till grund för de beräkningar som använts för lagren som ska hållas eller de lager som hölls vid en viss tidpunkt,
   b)   tillsatser: andra ämnen än kolväten som tillsätts eller blandas i en produkt för att ändra dess egenskaper,
   c)   biodrivmedel: flytande bränsle eller bränsle i form av gas som används för transport och som framställts ur biomassa, varvid biomassa är den biologiskt nedbrytbara delen av produkter, avfall och rester från jordbruket (inbegripet vegetabiliska och animaliska ämnen), skogsbruket och därtill hörande industrier, liksom den biologiskt nedbrytbara delen av industriellt och kommunalt avfall,
   d)   inhemsk konsumtion: totala mängder, beräknade enligt bilaga II, som levererats inom landet för energiändamål och icke-energiändamål; denna total omfattar leveranser till omvandlingssektorn och leveranser till industrin, transporter, hushåll och andra sektorer för slutkonsumtion; den inkluderar även energisektorns egna konsumtion (med undantag för bränsle som krävs för raffinering),
   e)   gällande internationellt beslut om ibruktagande av lager: alla gällande beslut som fattas av styrelsen för Internationella energiorganet (Governing Board för IEA) i syfte att göra råolja eller petroleumprodukter tillgängliga för marknaden genom ibruktagande av dess medlemmars lager och/eller kompletterande åtgärder,
   f)   central lagringsenhet (CSE): organ eller tjänst som anförtrotts uppgiften att förvärva, vidmakthålla eller sälja oljelager, inbegripet beredskapslager och särskilda lager,
   g)   allvarligt försörjningsavbrott: kraftig och plötslig minskning av leveranserna av råolja eller petroleumprodukter till gemenskapen eller till en medlemsstat, vare sig den medfört ett gällande internationellt beslut om ibruktagande av lager eller ej,
   h)   internationell bunkring: har den betydelse som anges bilaga A, avsnitt 2.1, i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1099/2008,
   i)   oljelager: lager av de energiprodukter som förtecknas i bilaga C, avsnitt 3.1 första stycket i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1099/2008,
   j)   beredskapslager: oljelager som varje medlemsstat åläggs att vidmakthålla enligt artikel 3,
   k)   kommersiella lager: oljelager som hålls av ekonomiska aktörer och som inte omfattas av kraven i detta direktiv,
   l)   särskilda lager: oljelager som svarar mot villkoren i artikel 9,
   m)   fysisk tillgänglighet: arrangemang för att lokalisera och transportera lager för att kunna garantera tillgång för eller effektiv leverans till slutanvändare och marknader inom tidsramar och på villkor som kan lindra de leveransproblem som kan ha uppstått.
   Definitionerna i denna artikel kan preciseras och ändras i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 23.2.
   Artikel 3
   Beredskapslager – beräkning av lagringsskyldigheter
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 31 december 2012 anta de lagar och andra författningar som är lämpliga för att säkerställa att det för deras räkning inom gemenskapen ständigt vidmakthålls oljelager totalt motsvarande minst antingen 90 dagars genomsnittlig daglig nettoimport eller 61 dagars genomsnittlig daglig inhemsk förbrukning, beroende på vilken mängd som är störst.
   2.   Den genomsnittliga dagliga nettoimport som ska beaktas ska beräknas på grundval av råoljeekvivalenten av importen under föregående kalenderår, fastställd i enlighet med den metod och de förfaranden som anges i bilaga I.
   Den genomsnittliga dagliga inhemska konsumtion som beaktas ska beräknas på grundval av råoljeekvivalenten för den inhemska konsumtionen under föregående kalenderår, fastställd och beräknad i enlighet med den metod och de förfaranden som anges i bilaga II.
   3.   Utan hinder av punkt 2 ska den genomsnittliga dagliga nettoimport och den inhemska konsumtion som avses i den punkten i fråga om perioden den 1 januari–31 mars varje kalenderår, fastställas på grundval av de kvantiteter som importerats eller konsumerats under det näst sista kalenderåret som föregår det berörda kalenderåret.
   4.   Metoder och förfaranden för beräkningen av de lagringsskyldigheter som avses i denna artikel kan ändras i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 23.2.
   Artikel 4
   Beräkning av lagernivåer
   1.   Befintliga lagernivåer ska beräknas enligt de metoder som anges i bilaga III. För beräkningen av lagernivåerna för varje kategori som hålls enligt artikel 9 ska dessa metoder enbart gälla sådana produkter som tillhör den berörda kategorin.
   2.   Befintliga lagernivåer vid en viss tidpunkt ska beräknas enligt uppgifter från det referensår som fastställs enligt de regler som anges i artikel 3.
   3.   Alla oljelager får inkluderas på samma gång i såväl beräkningen av en medlemsstats beredskapslager som i beräkningen av dess särskilda lager, förutsatt att dessa oljelager uppfyller alla villkor som fastställs i detta direktiv avseende de båda typerna av lager.
   4.   Metoderna och förfarandena för beräkning av de lagernivåer som avses i punkterna 1 och 2 kan ändras i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 23.2. Särskilt kan det visa sig nödvändigt och fördelaktigt att ändra dessa metoder och förfaranden, även tillämpningen av avdraget i bilaga III, i syfte att säkerställa överensstämmelsen med IEA:s praxis.
   Artikel 5
   Lagrens tillgänglighet
   1.   Medlemsstaterna ska alltid ansvara för att beredskapslager och särskilda lager ständigt är tillgängliga och fysiskt åtkomliga i enlighet med detta direktiv. De ska upprätta system för identifiering, redovisning och kontroll av dessa lager, så att de när som helst kan kontrolleras. Detta krav gäller också för delar av beredskapslager och särskilda lager som är blandade med andra lager som hålls av ekonomiska aktörer.
   Medlemsstaterna ska vidta alla åtgärder som krävs för att förebygga alla hinder och störningar som kan hindra tillgången till beredskapslagren och de särskilda lagren. Varje medlemsstat får fastställa begränsningar eller tilläggsvillkor för möjligheten att hålla sitt beredskapslager och särskilda lager utanför det nationella territoriet.
   2.   När det är befogat att använda krismekanismer enligt artikel 20, ska medlemsstaterna förbjuda, och avstå från att vidta, åtgärder som hindrar överföring, användning eller frigörande av beredskapslager eller särskilda lager som hålls inom deras territorium för en annan medlemsstats räkning.
   Artikel 6
   Register över beredskapslager – årsrapport
   1.   Varje medlemsstat ska föra ett kontinuerligt uppdaterat och detaljerat register över alla de beredskapslager den håller för egen räkning som inte utgör särskilda lager. Sådana register ska särskilt innehålla de uppgifter som krävs för att exakt lokalisera den oljedepå, det raffinaderi eller den lageranläggning där det ifrågavarande lagret befinner sig och den berörda mängden, lagrets ägare och dess art, med hänvisning till de kategorier som fastställs i bilaga C avsnitt 3.1 första stycket i förordning (EG) nr 1099/2008.
   2.   Senast den 25 februari varje år ska medlemsstaterna till kommissionen översända en sammanfattande kopia av registret över lager som avses i punkt 1, som åtminstone visar kvantitet och natur avseende de beredskapslager som är upptagna i registret den sista dagen föregående kalenderår.
   3.   På begäran av kommissionen ska medlemsstaterna dessutom inom 15 dagar till kommissionen lämna in en fullständig kopia av registret. I denna kopia får känsliga uppgifter om lagrens lokalisering utelämnas. En sådan kopia kan begäras upp till 5 år efter det datum de begärda uppgifterna gäller, men den får inte avse uppgifter som rör någon period före den 1 januari 2013.
   Artikel 7
   Centrala lagringsenheter
   1.   Medlemsstaterna får upprätta centrala lagringsenheter (CSE).
   Ingen medlemsstat får upprätta mer än en central lagringsenhet eller annat liknande organ. En medlemsstat får upprätta sin centrala lagringsenhet var som helst inom gemenskapen.
   Om en medlemsstat upprättar en central lagringsenhet ska den vara ett organ eller en tjänst som inte är vinstdrivande och som verkar i det allmännas intresse och ska inte betraktas som ekonomisk aktör för de syften som avses i detta direktiv.
   2.   En central lagringsenhets huvudsakliga syfte är att förvärva, vidmakthålla och sälja oljelager i den mening som avses i detta direktiv eller i syfte att uppfylla internationella avtal om vidmakthållande av oljelager. Det är det enda organ eller den enda tjänst som kan få fullmakt att förvärva eller sälja särskilda lager.
   3.   Centrala lagringsenheter eller medlemsstater får under en angiven period delegera uppgifter som rör förvaltningen av beredskapslager och, med undantag för försäljning och förvärv, av särskilda lager, men endast till

               a)

               en annan medlemsstat inom vars territorium sådana lager hålls eller den centrala lagringsenhet som den medlemsstaten har inrättat; sådana delegerade uppgifter får inte delegeras vidare till andra medlemsstater eller av dem inrättade centrala lagringsenheter. Den medlemsstat som inrättat den centrala lagringsenheten har, liksom varje medlemsstat inom vars territorium lager kommer att hållas, rätt att ställa som villkor att delegeringen ska få göras endast efter dess tillstånd,

               b)

               ekonomiska aktörer; sådana delegerade uppgifter får inte vidaredelegeras. Om delegeringen, eller en ändring eller förlängning av denna, avser uppgifter som rör förvaltningen av beredskapslager och särskilda lager som hålls i en annan medlemstat, måste ett förhandstillstånd beviljas av både den medlemsstat för vilken lagren hålls och av alla medlemsstater inom vilkas territorium lagren kommer att hållas.

         4.   Varje medlemsstat som har en central lagringsenhet ska ålägga denna att enligt artikel 8.1 och 8.2 offentliggöra

               a)

               fortlöpande fullständiga uppgifter, per produktkategori, om de lagervolymer som den kan åta sig att vidmakthålla för ekonomiska aktörer eller, i tillämpliga fall, för intresserade centrala lagringsenheter,

               b)

               åtminstone sju månader i förväg, de villkor lagringsenheten är beredd att erbjuda de ekonomiska aktörerna av tjänster som rör vidmakthållande av lager. De villkor på vilka dessa tjänster kan tillhandahållas. Villkor rörande planering, får även fastställas av behöriga nationella myndigheter eller efter ett anbudsförfarande som är avsett att fastställa vilket anbud som är bäst av de anbud som lämnats av aktörerna eller, i tillämpliga fall, intresserade centrala lagringsenheter.

         Centrala lagringsenheter ska godta sådan delegering på objektiva, öppna och icke-diskriminerande villkor. Den betalning som aktörerna erlägger för den centrala lagringsenhetens tjänster får inte överstiga den totala kostnaden för de utförda tjänsterna och får inte utkrävas innan lagren har upprättats. Den centrala lagringsenheten får ställa som villkor för sitt godtagande av en delegering att aktören lämnar en garanti eller någon annan form av säkerhet.
   Artikel 8
   Ekonomiska aktörer
   1.   Varje medlemsstat ska se till att alla ekonomiska aktörer som den ålägger lagringsskyldighet för att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 3, får rätt att efter den ekonomiska aktörens val delegera åtminstone en del av dessa skyldigheter, men endast till

               a)

               den centrala lagringsenhet i den medlemsstat för vars räkning sådana lager hålls,

               b)

               en eller flera andra centrala lagringsenheter som i förväg har förklarat sig vara beredda att hålla sådana lager, förutsatt att tillstånd till sådan delegering har givits i förväg av såväl den medlemsstat för vilken lagren hålls som av alla medlemsstater inom vilkas territorier lagren kommer att hållas,

               c)

               andra ekonomiska aktörer som har överskottslager eller tillgänglig lagringskapacitet utanför den medlemsstats territorium för vilken lagren hålls i gemenskapen, förutsatt att tillstånd till sådan delegering har givits i förväg av såväl den medlemsstat för vilken lagren hålls som av alla medlemsstater inom vilkas territorier lagren kommer att hållas, och/eller

               d)

               andra ekonomiska aktörer som har överskottslager eller tillgänglig lagringskapacitet inom den medlemsstats territorium för vilken lagren hålls, förutsatt att sådan delegering har meddelats i förväg till medlemsstaten. Medlemsstaterna får fastställa begränsningar eller villkor för sådan delegering.

         Skyldigheter som har delegerats enligt led c och d får inte delegeras vidare. Varje ändring eller förlängning av en delegering enligt leden b och c får verkan endast om alla medlemsstater i förväg har tillåtit delegeringen. Varje ändring eller förlängning av en delegering enligt led d ska behandlas som en ny delegering.
   2.   Varje medlemsstat får begränsa rätten att delegera till de ekonomiska aktörer de ålägger eller har ålagt lagringskyldighet.
   När sådana begränsningar inskränker den ekonomiska aktörens rätt att delegera sin skyldighet med avseende på en volym motsvarande mindre än 10 % av den lagringsskyldighet som aktören ålagts, ska medlemsstaten säkerställa att den har inrättat en central lagringsenhet som är skyldig att ta på sig delegeringen avseende den volym som behövs för att skydda en ekonomisk aktörs rätt att delegera minst 10 % av den lagringsskyldighet som aktören ålagts.
   Denna minsta procentandel som avses i denna punkt ska ökas från 10 % till 30 % senast den 31 december 2017.
   3.   Trots bestämmelserna i punkterna 1 och 2 får en medlemsstat ålägga en ekonomisk aktör skyldigheten att delegera åtminstone en del av sin lagringsskyldighet till medlemsstatens centrala lagringsenhet.
   4.   Senast 200 dagar före inledandet av den period som skyldigheten avser ska medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att informera de ekonomiska aktörerna om de modaliteter som ska användas för att beräkna de lagringsskyldigheter de ålagts. De ekonomiska aktörernas rätt att delegera lagringsskyldigheter till de centrala lagringsenheterna ska utövas minst 170 dagar innan den period för vilken den lagringsskyldighet som ålagts dem börjar gälla.
   När de ekonomiska aktörerna informeras mindre än 200 dagar före inledningen av perioden för lagringsskyldigheten, har de möjlighet att när som helst utöva sin rätt att delegera.
   Artikel 9
   Särskilda lager
   1.   Varje medlemsstat får åta sig att vidmakthålla oljelager på en miniminivå, beräknat i antal konsumtionsdagar, i enlighet med villkoren i denna artikel (nedan kallade särskilda lager).
   De särskilda lagren ska ägas av medlemsstaten eller den centrala lagringsenhet som medlemsstaten inrättat och ska vidmakthållas på gemenskapens territorium.
   2.   De särskilda lagren kan endast bestå av en eller flera av följande produktkategorier, så som de definierats i bilaga B avsnitt 4 i förordning (EG) nr 1099/2008:

               —

               Etan.

               —

               LPG.

               —

               Motorbensin.

               —

               Flygbensin.

               —

               Jetbränsle av bensintyp (jetbränsle av naftatyp eller JP4).

               —

               Jetbränsle av fotogentyp.

               —

               Annan fotogen.

               —

               Gasolja/dieselbränsle (mellandestillat).

               —

               Tjock eldningsolja (högsvavlig eller lågsvavlig).

               —

               White spirit och lösningsmedel.

               —

               Smörjmedel.

               —

               Bitumen

               —

               Paraffinvaxer.

               —

               Petroleumkoks.

         3.   De petroleumprodukter som utgör de särskilda lagren ska identifieras av varje medlemsstat på grundval av de kategorier som förtecknas i punkt 2. Medlemsstaterna ska säkerställa att för referensåret, fastställt i enlighet med de regler som anges i artikel 3 och avseende de produkter som ingår i de använda kategorierna utgör råoljeekvivalenten för volymer som konsumeras i medlemsstaten åtminstone 75 % av den inhemska konsumtionen enligt den beräkningsmetod som anges i bilaga II.
   För varje kategori medlemsstaten väljer, ska de särskilda lager som medlemsstaten åtar sig att vidmakthålla motsvara ett bestämt antal dagar av genomsnittlig dagsförbrukning beräknad på grundval av deras råoljeekvivalent under referensåret beräknad enligt de regler som anges i artikel 3.
   Den råoljeekvivalent som avses i första och andra stycket beräknas genom att summan av den observerade inhemska bruttotillförseln, enligt definitionen i avsnitt 3.2.1 i bilaga C till förordning (EG) nr 1099/2008, för de produkter som ingår i de använda kategorierna multipliceras med en faktor på 1,2. Den internationella marina bunkringen tas inte med i beräkningen.
   4.   Varje medlemsstat som beslutat att vidmakthålla särskilda lager ska till kommissionen översända ett meddelande för offentliggörande i Europeiska unionens officiella tidning, i vilket den anger nivåerna på sådana lager som den har åtagit sig att hålla och varaktigheten för detta åtagande, som ska vara minst ett år. Den anmälda miniminivån ska gälla på samma sätt för alla kategorier av särskilda lager som medlemsstaten använder.
   Medlemsstaten ska se till att dessa lager hålls under hela den tid som meddelats, utan att detta påverkar medlemsstatens rätt att göra tillfälliga minskningar som endast beror på enskilda åtgärder för att ersätta lager.
   Den kategoriförteckning som en medlemsstat använder ska gälla under minst ett år och får endast ändras med verkan från och med den första dagen i en kalendermånad.
   5.   Varje medlemsstat som inte har gjort ett åtagande för ett helt givet kalenderår att under minst 30 dagar hålla särskilda lager ska se till att minst en tredjedel av dess skyldighet att hålla lager har formen av produkter som är sammansatta i enlighet med punkterna 2 och 3.
   En medlemsstat för vilken särskilda lager hålls i mindre än 30 dagar ska upprätta en årlig rapport med en analys av de åtgärder som dess nationella myndigheter har vidtagit för att garantera och kontrollera tillgången och den fysiska tillgängligheten till dess beredskapslager som avses i artikel 5, och ska i samma rapport ange de åtgärder som vidtagits för att göra det möjligt för medlemsstaterna att kontrollera användningen av dessa lager om störningar i oljeleveranserna uppstår. Rapporten ska skickas till kommissionen senast i slutet av den första månaden i det kalenderår den avser.
   Artikel 10
   Förvaltning av de särskilda lagren
   1.   Varje medlemsstat ska hålla ett kontinuerligt uppdaterat och detaljerat register över alla de särskilda lager som finns på dess territorium. Detta register ska särskilt innehålla alla uppgifter som behövs för att exakt lokalisera lagren i fråga.
   På begäran av kommissionen ska medlemsstaterna dessutom inom 15 dagar till kommissionen lämna in en kopia av registret. I denna kopia får känsliga uppgifter om lagrens lokalisering utelämnas. En sådan kopia kan begäras upp till fem år efter det datum de begärda uppgifterna gäller.
   2.   När de särskilda lagren är blandade med andra oljelager, ska medlemsstaterna eller deras centrala lagerenheter vidta de åtgärder som är nödvändiga för att förhindra att den del som utgör särskilda lager av dessa blandade produkter förflyttas utan skriftligt förhandstillstånd från det specifika lagrets ägare och från myndigheterna i eller av den centrala lagerenhet som inrättats i den medlemsstat på vars territorium lagren befinner sig.
   3.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att garantera ovillkorlig immunitet mot verkställighetsåtgärder för alla särskilda lager som hålls eller transporteras inom dess territorium, vare sig det gäller egna lager eller andra medlemsstaters lager.
   Artikel 11
   Verkan av delegeringar
   De delegeringar som avses i artiklarna 7 och 8 ska inte på något sätt påverka de skyldigheter som enligt detta direktiv åligger varje medlemsstat.
   Artikel 12
   Statistiska sammanställningar av lager som omfattas av artikel 3
   1.   För de lagernivåer som ska hållas enligt artikel 3 ska varje medlemsstat upprätta statistiska sammanställningar och vidarebefordra dessa till kommissionen i enlighet med bilaga IV.
   2.   Reglerna för att upprätta de sammanställningar som avses i punkt 1, deras omfattning, innehåll och periodicitet och senaste datum för att lämna statistiken, får ändras i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 23.2. Reglerna för översändande av dessa sammanställningar till kommissionen får också anpassas enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 23.2.
   3.   Medlemsstaterna får inte i sina statistiska sammanställningar över beredskapslagren ta upp sådana kvantiteter av råolja eller petroleumprodukter som är föremål för ett beslut om beslag eller verkställighetsåtgärd. Detta gäller även lager som innehas av bolag som är försatta i konkurs eller har ingått en ackordsuppgörelse med borgenärer.
   Artikel 13
   Statistiska sammanställningar över de särskilda lagren
   1.   Varje berörd medlemsstat ska för varje produktkategori upprätta och till kommissionen översända en statistisk sammanställning av befintliga särskilda lager den sista dagen i varje kalendermånad, och precisera vilka mängder och hur många dagar av genomsnittsförbrukning under referensåret dessa lager täcker. Om något av dessa särskilda lager hålls utanför en medlemsstats territorium ska den tillhandahålla uppgifter om de lager som bevaras i eller av flera berörda medlemsstater och centrala lagringsenheter. Medlemsstaten ska dessutom i detalj ange huruvida den är ensam ägare till dessa lager eller om den centrala lagringsenheten helt eller delvis är ägare.
   2.   Varje berörd medlemsstat ska dessutom upprätta och till kommissionen översända en sammanställning över de särskilda lager som befinner sig på dess territorium, men som tillhör andra medlemsstater eller centrala lagringsenheter med angivande av lager som fanns den sista dagen varje kalendermånad, per produktkategori fastställd enligt artikel 9.4. I denna sammanställning ska medlemsstaten dessutom i varje enskilt fall ange vilken medlemsstat som avses eller central lagringsenhet och vilka kvantiteter som berörs.
   3.   De statistiska sammanställningar som avses i punkterna 1 och 2 ska översändas under den kalendermånad som följer på den som uppgifterna gäller.
   4.   På begäran av kommissionen ska även kopior av de statistiska sammanställningarna tillhandahållas omedelbart. En sådan kopia kan begäras upp till fem år efter det datum uppgifterna gäller.
   5.   De statistiska sammanställningarnas omfattning, innehåll och periodicitet, samt tidsfristerna för översändande, får ändras i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 23.2. Reglerna för översändande av dessa sammanställningar till kommissionen får också anpassas enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 23.2.
   Artikel 14
   Sammanställningar av kommersiella lager
   1.   Medlemsstaterna ska varje månad till kommissionen sända in en statistisk sammanställning över de kommersiella lagervolymer som hålls på deras territorium. Därvid ska känsliga uppgifter skyddas, och ägarna till de berörda lagren får inte namnges.
   2.   Kommissionen ska varje månad offentliggöra en statistisk sammanställning över de kommersiella lagervolymer som hålls inom gemenskapen, på grundval av medlemsstaternas sammanställningar varvid aggregerade nivåer ska användas.
   3.   Reglerna för inlämning och offentliggörande av de statistiska sammanställningarna, liksom för deras periodicitet, får ändras enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 23.2.
   Artikel 15
   Databehandling
   Kommissionen ska ansvara för att utveckla, härbärgera, förvalta och underhålla de datorresurser som krävs för insamling, lagring och alla former av hantering av uppgifterna i de statistiska sammanställningarna och alla andra upplysningar som lämnas av medlemsstaterna eller samlas in av kommissionen enligt detta direktiv, liksom uppgifter om oljelager som samlats in enligt förordning (EG) nr 1099/2008 och som krävs för upprättandet av de register som föreskrivs i direktivet.
   Artikel 16
   Biodrivmedel och tillsatser
   1.   Biodrivmedel och tillsatser ska endast beaktas i beräkningen av lagringsskyldigheter enligt artiklarna 3 och 9 om de har blandats med de berörda petroleumprodukterna.
   2.   Vid beräkningen av de aktuella lagernivåerna ska biobränslen och tillsatser beaktas när

               a)

               de har blandats med de berörda petroleumprodukterna, eller

               b)

               de lagras på den berörda medlemsstatens territorium, förutsatt att medlemsstaten har antagit regler för att garantera att de blandas med petroleumprodukter som hålls enligt lagerhållningskrav som fastställs i detta direktiv och att de är avsedda att användas som transportbränslen.

         3.   Villkoren för hur biodrivmedel och tillsatser beaktas i beräkningarna av lagringsskyldigheterna och lagernivåerna enligt punkterna 1 och 2 får ändras i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 23.2.
   Artikel 17
   Samordningsgrupp för olja och petroleumprodukter
   1.   En samordningsgrupp för olja och petroleumprodukter inrättas härmed (nedan kallad samordningsgruppen). Samordningsgruppen är en rådgivande grupp som ska medverka till att analysera situationen inom gemenskapen när det gäller leveranssäkerheten för olja och petroleumprodukter, och ska underlätta samordning och tillämpning av åtgärder inom detta område.
   2.   Samordningsgruppen ska bestå av företrädare för medlemsstaterna. Kommittén ska ledas av kommissionen. Representativa organ från den berörda sektorn får delta i samordningsgruppens arbete på inbjudan av kommissionen.
   Artikel 18
   Översyn av krisberedskap och lagring
   1.   Kommissionen får i samordning med medlemsstaterna genomföra granskningar för att bekräfta deras krisberedskap och, om kommissionen finner lämpligt, därtill hörande lagring. Vid förberedelserna av sådana översyner ska kommissionen beakta de insatser som andra institutioner och internationella organisationer har gjort och samråda med samordningsgruppen.
   2.   Samordningsgruppen får godkänna att bemyndigade ombud och företrädare från andra medlemsstater deltar i översynerna. Särskilt utsedda nationella tjänstemän från den medlemsstat där översynen görs får åtfölja de personer som gör översynen. Inom en vecka efter meddelandet om en översyn enligt punkt 1, ska en berörd medlemsstat som inte har lämnat känsliga uppgifter till kommissionen om lagrens lokalisering enligt artiklarna 6 och 9 ställa dessa upplysningar till de kommissionsanställdas eller de auktoriserade ombudens förfogande.
   3.   Medlemsstaterna ska säkerställa att deras myndigheter och de som ansvarar för att upprätthålla och förvalta beredskapslager och särskilda lager, samtycker till inspektionerna och bistår de personer som kommissionen bemyndigat att genomföra översynerna. Medlemsstaterna ska särskilt se till att dessa personer beviljas rätt att gå igenom alla handlingar och register som rör lagren och får tillträde till alla platser där lager hålls, och får tillgång till alla dithörande handlingar.
   4.   Resultatet av en översyn enligt denna artikel ska meddelas den medlemsstat där översynen gjordes och får översändas till samordningsgruppen.
   5.   Medlemsstaterna och kommissionen ska säkerställa att de tjänstemän, ombud och andra som arbetar under kommissionens överinseende, liksom medlemmarna i samordningsgruppen, förbinder sig att inte sprida den information som samlats in eller vidarebefordrats enligt denna artikel, och som till sin natur omfattas av tystnadsplikt, som till exempel lagerägarnas identitet.
   6.   Syftet med de översyner som avses i punkt 1 får inte inbegripa behandling av personuppgifter. Personuppgifter som påträffas under kontrollerna får varken samlas in eller beaktas och uppgifter som av misstag samlas in ska omedelbart raderas.
   7.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att åtminstone under fem år säkerställa arkivering av data, handlingar, sammanställningar och dokument gällande beredskapslagren.
   Artikel 19
   Skydd av enskilda personer vid hantering av personuppgifter
   Detta direktiv påverkar inte skyddet för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter enligt gemenskapslagstiftningen och nationell lagstiftning, och ska i synnerhet inte påverka medlemsstaternas skyldigheter i samband med hanteringen av sådana uppgifter enligt direktiv 95/46/EG eller gemenskapsinstitutionernas och gemenskapsorganens skyldigheter enligt förordning (EG) nr 45/2001 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter.
   Artikel 20
   Förfarande i krissituationer
   1.   Medlemsstaterna ska se till att de har infört förfaranden och vidtar de åtgärder som kan vara nödvändiga för att deras behöriga myndigheter i fall av allvarliga leveransstörningar snabbt, effektivt och transparent ska kunna ta i bruk hela eller delar av beredskapslagren och de särskilda lagren, och införa begränsningar av förbrukningen allmänt eller inom vissa områden i enlighet med de förväntade försörjningssvårigheterna, bland annat genom prioriterad tilldelning av petroleumprodukter till vissa kategorier av konsumenter.
   2.   Medlemsstaterna ska upprätthålla beredskapsplaner som ska aktiveras vid allvarliga leveransstörningar och ska utarbeta de organisatoriska åtgärder som måste vidtas för att sådana planer ska kunna genomföras. Medlemsstaterna ska på begäran informera kommissionen om sina beredskapsplaner och tillhörande organisatoriska bestämmelser.
   3.   Om det föreligger ett gällande internationellt beslut om ibruktagande av lager som påverkar en eller flera medlemsstater,

               a)

               kan varje berörd medlemsstat använda sina beredskapslager och särskilda lager för att fullgöra de internationella skyldigheter som följer av detta beslut; medlemsstaten ska i så fall omedelbart meddela kommissionen, så att denna kan sammankalla samordningsgruppen eller rådfråga dess medlemmar på elektronisk väg, i synnerhet för att bedöma effekterna av ibruktagandet,

               b)

               bör kommissionen rekommendera medlemsstaterna att ta i bruk hela eller delar av beredskapslagren och de särskilda lagren eller att om så är lämpligt vidta andra åtgärder med motsvarande effekt; kommissionen får dock inte agera förrän den har hört samordningsgruppen.

         4.   I avsaknad av ett gällande internationellt beslut om ibruktagande av lager, men om det har uppstått problem med leveranser av råolja eller petroleumprodukter till gemenskapen eller till en medlemsstat, ska kommissionen informera IEA i tillämpliga fall och på lämpligt sätt agera i samordning med IEA samt på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ snarast arrangera ett möte med samordningsgruppen. Om en medlemsstat begär att samordningsgruppen ska höras, ska detta anordnas senast inom fyra dagar från det att begäran gjordes, om inte medlemsstaten godkänner en längre tid. På grundval av resultatet av samordningsgruppens analyser av situationen ska kommissionen fastställa huruvida det rör sig om ett allvarligt försörjningsavbrott.
   Om ett allvarligt försörjningsavbrott har konstaterats, ska kommissionen ge tillstånd till ibruktagande, helt eller delvis, av de mängder beredskapslager och särskilda lager som de berörda medlemsstaterna har föreslagit.
   5.   Medlemsstaterna får använda sina beredskapslager och särskilda lager till en nivå under den obligatoriska miniminivå som fastställs i detta direktiv i volymer som är omedelbart nödvändiga för en första insats i särskilt brådskande fall eller för att tillgodose lokala kriser. Vid ett sådant ibruktagande ska medlemsstaterna omedelbart informera kommissionen om den mängd som har använts. Kommissionen ska vidarebefordra denna information till medlemmarna i samordningsgruppen.
   6.   När punkterna 3, 4 eller 5 tillämpas är medlemsstaterna berättigade att tillfälligt hålla lägre lagernivåer än vad som föreskrivs i detta direktiv. I sådana fall ska kommissionen, på grundval av resultat av samråd med samordningsgruppen och, i tillämpliga fall, i samordning med IEA, och i synnerhet med hänsyn till situationen på de internationella marknaderna för olja och petroleumprodukter, fastställa en rimlig tidsfrist inom vilken medlemsstaterna ska återställa sina lager så att de på nytt når upp till de obligatoriska miniminivåerna.
   7.   De beslut som antagits av kommissionen enligt denna artikel påverkar inte övriga internationella skyldigheter som de berörda medlemsstaterna eventuellt kan ha.
   Artikel 21
   Påföljder
   Medlemsstaterna ska fastställa regler om påföljder för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv, och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dessa tillämpas. Påföljderna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska delge kommissionen dessa bestämmelser senast den 31 december 2012 samt utan dröjsmål underrätta den om alla senare ändringar.
   Artikel 22
   Utvärdering
   Senast den 31 december 2015 ska kommissionen göra en utvärdering av hur detta direktiv fungerar och genomförs.
   Artikel 23
   Kommittéförfarande
   1.   Kommissionen ska biträdas av en kommitté.
   2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.
   Artikel 24
   Upphävande
   Direktiv 73/238/EEG, direktiv 2006/67/EG och beslut 68/416/EEG ska upphöra att gälla från den 31 december 2012.
   De hänvisningar som görs till de upphävda direktiven och till det upphävda beslutet ska anses hänvisa till detta direktiv.
   Artikel 25
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 31 december 2012.
   Med avvikelse från första stycket ska medlemsstater som inte är medlemmar i IEA senast den 31 december 2012 och helt täcker sin inhemska konsumtion av petroleumprodukter genom import sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artikel 3.1 i detta direktiv senast den 31 december 2014. Fram till det att de medlemsstaterna har satt sådana bestämmelser i kraft, ska de hålla oljelager motsvarande 81 dagars genomsnittlig daglig nettoimport.
   När en medlemsstat antar åtgärderna ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 26
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 27
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 14 september 2009.

            På rådets vägnar

         C. MALMSTRÖM

            Ordförande

      (1)  Yttrande av den 22 april 2009 (ännu ej offentliggjort i EUT).

      (2)  Yttrande av den 13 maj 2009 (ännu ej offentliggjort i EUT).

      (3)  EUT C 128, 6.6.2009, s. 42.

      (4)  EUT L 217, 8.8.2006, s. 8.

      (5)  EUT L 304, 14.11.2008, s. 1.

      (6)  EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

      (7)  EGT L 8, 12.1.2001, s. 1.

      (8)  EGT L 228, 16.8.1973, s. 1.

      (9)  EGT L 308, 23.12.1968, s. 19.

      (10)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

      BILAGA I

         METOD FÖR BERÄKNING AV RÅOLJEEKVIVALENTER FÖR IMPORTERADE PETROLEUMPRODUKTER

      Råoljeekvivalenterna för importerade petroleumprodukter som avses i artikel 3 måste beräknas enligt följande:
      Råoljeekvivalenterna för importerade petroleumprodukter erhålls genom att summera nettoimporten av följande produkter: råolja, naturgasvätskor (NGL), insatsvaror eller insättningsmaterial för raffinering samt övriga kolväten (enligt definitionen i bilaga B avsnitt 4 till förordning (EG) nr 1099/2008, anpassad för att ta hänsyn till eventuella lagervariationer, minskad med 4 % för att ta hänsyn till naftautbyte, (eller, om medelvärdet för naftautbyte inom landets gränser överstiger 7 %, minskad med den faktiska nettokonsumtionen av nafta eller med medelvärdet för naftautbyte), och lägga detta till nettoimporten av alla övriga petroleumprodukter utom nafta, som också ska anpassas för att ta hänsyn till lagervariationer, och multipliceras med 1,065.
      Den internationella marina bunkringen tas inte med i beräkningen.

      BILAGA II

         METOD FÖR BERÄKNING AV DEN INHEMSKA KONSUMTIONEN I RÅOLJEEKVIVALENTER

      För tillämpningen av artikel 3 måste råoljeekvivalenterna för den inhemska konsumtionen beräknas enligt följande metod:
      Den inhemska konsumtionen är summan av ”Observerad inhemsk bruttotillförsel” enligt avsnitt 3.2.1 i bilaga C till förordning (EG) nr 1099/2008 av följande produkter: motorbensin, flygbensin, jetbränsle av bensintyp (jetbränsle av naftatyp eller JP4), jetbränsle av fotogentyp, fotogen, gasolja/dieselolja (destillerad eldningsolja), eldningsolja (högsvavlig eller lågsvavlig) så som definierat i bilaga B avsnitt 4 i förordning (EG) nr 1099/2008.
      Den internationella bunkringen tas inte med i beräkningen.
      Den inhemska konsumtionen uttryckt i råoljeekvivalenter beräknas genom att multiplicera med 1,2.

      BILAGA III

         METODER SOM SKA TILLÄMPAS FÖR BERÄKNING AV HÅLLNA LAGER

      Följande metoder måste tillämpas för beräkning av lagernivåerna:

                  Utan att det påverkar det fall som avses i artikel 4.3 kan ingen mängd räknas som lager mer än en gång.

                  Råoljelagren minskas med 4 %, motsvarande medelvärdet för naftautbyte.

                  Lagren av nafta liksom lagren av petroleumprodukter som bunkras internationellt för marina ändamål tas inte med i beräkningen.

                  Övriga petroleumprodukter tas med i beräkningen av lagren enligt en av följande två metoder. Medlemsstaterna bör bibehålla den valda metoden under hela det berörda kalenderåret.

            Medlemsstaterna kan

                  a)

                  antingen ta med alla andra lager av petroleumprodukter som identifieras i bilaga C punkt 3.1 första stycket i förordning nr 1099/2008, och beräkna råoljeekvivalenten genom att multiplicera mängderna med faktorn 1,065, eller

                  b)

                  endast ta med lager av följande produkter: motorbensin, flygbensin, jetbränsle av bensintyp (jetbränsle av naftatyp eller JP4), jetbränsle av fotogentyp, fotogen, gasolja/dieselbränsle (mellandestillat), eldningsolja (högsvavlig eller lågsvavlig) och beräkna råoljeekvivalenterna genom att multiplicera mängderna med 1,2.

            I beräkningen av lagren kan man ta med innehavda mängder

                  —

                  i raffinaderiernas cisterner,

                  —

                  i lastterminalerna,

                  —

                  i matartankarna till oljeledningarna,

                  —

                  i tankläktarna,

                  —

                  i oljetankfartyg för kusttrafik,

                  —

                  i oljetankfartyg i hamn,

                  —

                  i bunkerfartyg i inhemsk trafik,

                  —

                  längst ner i tankarna,

                  —

                  i form av driftlager,

                  —

                  hos stora konsumenter enligt lagliga skyldigheter eller andra direktiv som utfärdats av offentliga myndigheter.

            Dessa mängder kan, med undantag för sådana kvantiteter som hålls i raffinaderitankar, i pipelines eller i bulkterminaler, däremot inte tas med i beräkningen av de särskilda lagrens nivåer, då dessa nivåer inte räknas samman med beredskapslagren.
      Följande får aldrig tas med i beräkningen:

                  a)

                  Ännu inte producerad råolja.

                  b)

                  Mängder som befinner sig

                              —

                              i oljeledningar,

                              —

                              i järnvägstankvagnar,

                              —

                              i bunkrar på oceangående fartyg,

                              —

                              på bensinstationer och i detaljhandeln,

                              —

                              hos andra konsumenter,

                              —

                              i oljetankfartyg till havs,

                              —

                              i militära lager.

            Vid beräkningen av lagren ska medlemsstaterna minska de beräknade lagrade mängderna med 10 % enligt föregående. Denna minskning gäller alla mängder som tas upp i en beräkning.
      Minskningen med 10 % ska dock inte göras vid beräkningen av särskilda lager, och inte heller vid beräkningen av nivån på särskilda lager av olika kategorier när dessa särskilda lager eller kategorier inte betraktas tillsammans med beredskapslagren, bland annat för att kontrollera iakttagande av de miniminivåer som åläggs i artikel 9.

      BILAGA IV

         Regler om upprättande och överlämnande till kommissionen av statistiska sammanställningar angående de lager som ska hållas enligt artikel 3

      Varje medlemsstat ska varje månad upprätta och till kommissionen överlämna en slutgiltig statistisk sammanställning av faktiska lagernivåer den sista dagen i varje kalendermånad, beräknad antingen enligt ett antal dagar nettoimport av olja, eller enligt antal dagar inhemsk oljekonsumtion, i enlighet med artikel 3. I sammanställningen ska det detaljerat anges av vilken anledning beräkningen grundar sig på antal importdagar, eller, i förekommande fall, på antal konsumtionsdagar, och ange vilken metod enligt bilaga III som har använts för beräkningen av lagren.
      Om något av de lager som tagits med i beräkningen av den i artikel 3 ålagda nivån befinner sig utanför det nationella territoriet, ska det i varje enskilt fall i detalj anges vilka lager som vid den sista dagen av den berörda tidsperioden hölls av de olika berörda medlemsstaterna och centrala lagringsenheterna. Medlemsstaten ska dessutom i varje enskilt fall i sammanställningen ange om det rör sig om lager som hålls med anledning av delegering från en eller flera ekonomiska aktörer, eller om det rör sig om lager som hålls på medlemsstatens begäran eller på begäran av dess centrala lagringsenhet.
      För samtliga lager som en medlemsstat håller inom sitt territorium för andra medlemsstater eller centrala lagringsenheter, ska medlemsstaten redovisa lagren som de såg ut sista dagen i varje kalendermånad, per produktkategori och överlämna sammanställningen till kommissionen. Medlemsstaten ska också uppge den berörda medlemsstatens eller centrala lagringsenhetens namn, liksom mängderna i varje enskilt fall.
      Översändande till kommissionen av de statistiska sammanställningar som avses i denna bilaga ska göras inom 55 dagar efter slutet av den månad uppgifterna gäller. Dessa sammanställningar ska också lämnas in inom två månader på begäran av kommissionen. En sådan begäran får göras senast fem år efter den tidpunkt uppgifterna gäller.


Avis juridique important

|

31996L0025

Rådets direktiv 96/25/EG av den 29 april 1996 om avyttring av foderråvaror, med ändring av direktiven 70/524/EEG, 74/63/EEG, 82/471/EEG och 93/74/EEG, och med upphävande av direktiv 77/101/EEG

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 125 , 23/05/1996 s. 0035 - 0058

RÅDETS DIREKTIV 96/25/EG av den 29 april 1996 om avyttring av foderråvaror, med ändring av direktiven 70/524/EEG, 74/63/EEG, 82/471/EEG och 93/74/EEG, och med upphävande av direktiv 77/101/EEGEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), ochmed beaktande av följande:1. Foderråvarorna spelar en viktig roll inom jordbruket i samband med framställning, bearbetning och konsumtion av jordbruksprodukter.2. Eftersom kvalitet, effektivitet och miljö väcker ett stigande intresse kommer foderråvarornas betydelse inom jordbruket att öka.3. Under dessa omständigheter är de regler som styr avyttringen av foderråvaror särskilt användbara för att säkerställa en tillräcklig öppenhet inom hela hanteringskedjan genom att förbättra jordbruksproduktionens, särskilt animalieproduktionens, kvalitet.4. Rådets direktiv 77/101/EEG av den 23 november 1976 om saluföring av foderråvaror (4), fastställer de regler som skall gälla för saluföring av oblandade foderråvaror. För närvarande skiljer sig fortfarande medlemsstaternas traditioner med avseende på regleringen av saluföringen av råvaror åt. Av detta skäl tillåter direktiv 77/101/EEG medlemsstaterna att göra undantag i vissa fall.5. Dessa undantag har lett till att bestämmelserna i direktiv 77/101/EEG i vissa medlemsstater reglerar saluföringen av oblandade foderråvaror och råvaror, medan de i andra medlemsstater endast reglerar saluföringen av oblandade foderråvaror, vilket gör det möjligt att sälja oblandade foderråvaror som råvaror som inte är underkastade någon reglering.6. För att den inre marknaden skall fungera väl bör de skillnader som fortfarande kan konstateras avskaffas. Med hänsyn till omfattningen av det område som är föremål för bedömning bör direktiv 77/101/EEG ersättas med nya regler.7. Oblandade foderråvaror och råvaror är så likartade och näraliggande att det, för att säkerställa en sammanhängande integrering av detta direktivs tillämpningsområde, är nödvändigt att hänföra dem till en enda kategori, nämligen "foderråvaror".8. Den nya definitionen av "foderråvaror" omfattar den avsedda användningen av dessa produkter, det vill säga användningen för utfodring av djur, på sätt som framgår av nu befintliga definitioner av "foder" och "foderblandningar". På så sätt säkerställs det att uttrycket "foder" kan ha en allmän betydelse som täcker alla råvaror för foder och foderblandningar.9. En vid definition av "foder" är särskilt viktig med avseende på bestämmelserna i rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om fodertillsatser (5) och rådets direktiv 74/63/EEG av den 17 december 1973 om fastställande av tillåtna maximihalter av främmande ämnen och produkter i djurfoder (6). Vissa bestämmelser i direktiv 74/63/EEG kan endast tillämpas på råvaror för djurfoder medan andra bestämmelser gäller alla foder, däribland råvaror för djurfoder, varför de två begreppen "djurfoder" och "råvaror för djurfoder" bör användas.10. För att säkerställa den nödvändiga öppenheten i hela hanteringskedjan omfattar föreliggande direktiv "avyttring" av foderråvaror.11. Tillfredsställande resultat på animalieproduktionens område beror i stor utsträckning på en riktig användning av lämpliga foderråvaror av god kvalitet. Foderråvarorna måste följaktligen alltid vara av sund och oförfalskad, säljbar kvalitet. De får varken utgöra någon risk för djurs eller människors hälsa eller saluföras på ett sätt som kan vilseleda.12. Eftersom många produkter kan vara avsedda att användas både som foder och som icke-foder, måste användningen som foder anges genom en obligatorisk märkning ad hoc när produkterna i fråga avyttras med detta syfte.13. I många fall fraktas foderråvarorna löst i bulkpartier eventuellt uppdelade på flera enheter. Dessa råvaror åtföljs i allmänhet av handlingar som till exempel fakturor eller följesedlar. Dessa handlingar kan användas som "medföljande handlingar" enligt artikel 5 i det här direktivet. Detta är tillåtet endast om identifieringen av partiet (och dess delar) vederbörligen garanteras i alla avyttringsled, liksom förekomsten av en gemensam referens och en medföljande handling, till exempel genom användning av referensnummer eller tecken.14. Eftersom foderråvaror kan skilja sig åt med avseende på hygienisk och näringsmässig kvalitet, måste en tydlig distinktion göras mellan olika foderråvaror genom att, när de avyttras, underkasta dem en obligatorisk märkning som anger deras specifika benämning.15. Det är nödvändigt att ge köparna eller användarna av foderråvaror längs hela hanteringskedjan exakt och giltig kompletterande information som till exempel mängderna av de analytiska beståndsdelar som har en direkt effekt på foderråvarornas kvalitet. För att skydda de små köpare som förgäves kräver denna information och för att undvika de onödiga kostnader som upprepade analyser skulle orsaka omedelbart före slutet på hanteringskedjan bör man undvika att säljaren inte uppfyller sin skyldighet att deklarera mängden analytiska beståndsdelar. Vissa medlemsstater har svårigheter att utföra kontroller på jordbrukarnivå. Under dessa omständigheter är det nödvändigt att anta bestämmelser som kräver en deklaration av mängden analytiska beståndsdelar i början av hanteringskedjan.16. Märkningens uppgifter rörande foderråvarornas analytiska beståndsdelar är inte nödvändiga om köparen före transaktionen inte anser sig behöva denna information. Detta undantag från märkningskravet kan särskilt gälla produkter som lagras fram till den tidpunkt då de blir föremål för en ny transaktion.17. Avyttring av foderråvaror mellan jordbrukare avser i de allra flesta fall skördade produkter av vegetabiliskt eller animaliskt ursprung i naturligt tillstånd, som är färska eller konserverade, eventuellt underkastade en enkel fysisk bearbetning som till exempel hackning eller malning, och inte är behandlade med tillsatser utom när det är fråga om konserveringsmedel. Dessa produkters egenskaper är allmänt kända och av praktiska skäl krävs ingen sådan deklaration som avses i det här direktivet på en medföljande handling, såsom exempelvis en faktura. Detta bör dock göras när produkterna i fråga behandlas med tillsatser eftersom en behandling med tillsatser kan ändra produkternas kemikaliska sammansättning och näringsvärde.18. Foderråvaror av vegetabiliskt eller animaliskt ursprung säljs i små mängder av många återförsäljare, ofta som foder till sällskapsdjur. Dessa produkters egenskaper är allmänt kända och av praktiska skäl behöver ingen deklaration av beståndsdelarna göras såvitt avser dessa produkter.19. I vissa tredje länder finns inte alltid de nödvändiga medlen för att kunna ge den information som med avseende på foderråvarors analytiska beståndsdelar krävs i det här direktivet. Därför är det nödvändigt att medlemsstaterna på vissa villkor tillåts medge att dessa råvaror avyttras inom gemenskapen om de åtföljs av provisoriska uppgifter om sammansättningen.20. När tillförlitliga uppgifter inte finns tillgängliga såvitt avser de analytiska beståndsdelarna, särskilt beträffande foderråvaror som kommer från tredje land och som för första gången avyttras inom gemenskapen, bör det, för att undvika onödig belastning av hamnar, väg- och järnvägsförbindelser finnas möjlighet att tillåta ingivande inom tio arbetsdagar av en slutlig bekräftelse av tidigare lämnade provisoriska uppgifter.21. Enligt flera av gemenskapens grundläggande förordningar skall förteckningar över ingredienser och oblandade foder göras.22. Av praktiska skäl och för att säkerställa den rättsliga samstämmighet och effektivitet som är nödvändig, skall en förteckning över de viktigaste foderråvarorna, som liknar dem som redan finns på jämförbara områden, upprättas.23. På grund av den stora mångfald produkter och biprodukter som kan vara föremål för handel och som kan användas och på grund av den ständigt fortgående utvecklingen inom foderteknologin och nödvändigheten av att inte inskränka tillverkarnas och jordbrukarnas urvalsmöjligheter kan en sådan förteckning inte vara uttömmande. Det är möjligt att tillåta avyttring av andra foderråvaror än dem som anges i ovannämnda förteckning, om dessa råvaror får särskilda benämningar, och all sammanblandning med råvaror som har uppfyllt de krav som gäller för en på gemenskapsnivå fastställd benämning undviks.24. Foderråvaror som har en halt av främmande ämnen och produkter som överstiger den i bilaga I till direktiv 74/63/EEG angivna halten för oblandade foderråvaror får endast levereras till godkända tillverkare av foderblandningar enligt bestämmelserna i rådets direktiv 95/69/EG av den 22 december 1995 om villkor och föreskrifter för godkännande och registrering av vissa anläggningar och mellanhänder inom fodersektorn (7). Detta skall anges med hjälp av särskilda obligatoriska märkningsuppgifter som beskriver produktens avsedda användning. Dessa främmande ämnen och produkter bör ingå i förteckningen i bilaga II del B i direktiv 74/63/EEG, med vissa undantag för aflatoxin, kadmium, arsenik och foderråvaror som innehåller dessa ämnen, vilka redan ingår i bilaga II del A av direktiv 74/63/EEG.25. Ändringen av förteckningen över foderråvaror utgör en åtgärd av vetenskaplig natur.26. Förteckningen i del B i bilagan till det här direktivet skall användas vid avyttring av foderråvaror oavsett dessas avsedda användning, liksom för märkning av råvaror som användas vid tillverkning av foderblandningar.27. I kommissionens direktiv 92/87/EEG av den 26 oktober 1992 om upprättande av en icke fullständig förteckning över de viktigaste ingredienser som normalt används och saluförs för framställning av foderblandningar avsedda för andra djur än sällskapsdjur (8), upprättas som stöd för märkningen en förteckning över ingredienser i foderblandningar. Det nämnda direktivet bör upphävas när delarna A och B i bilagan till det här direktivet börjar tillämpas.28. För att förbättra entydigheten och jämförbarheten på internationell nivå av systemen för identifiering och utbyte av uppgifter rörande foderråvaror bör kommissionen få till uppgift att i förekommande fall anta regler för tillämpningen för att införa ett praktiskt internationellt kodsystem för foderråvaror, som grundar sig på ordlistor med termer för beskrivning av olika aspekter på foderråvaror som ursprung, del av ursprunglig vara, bearbetning, mognad/kvalitet.29. För att underlätta antagandet av regler för genomförandet bör det förfarande som utvecklar ett samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga foderkommittén följas.30. Det är viktigt att se till att märkningsuppgifternas riktighet i enlighet med direktivets bestämmelser kan kontrolleras officiellt på ett enhetligt sätt inom hela gemenskapen i alla avyttringsled för foderråvaror.31. Införandet av detta direktiv innebär att uttrycken "oblandade foderråvaror", "råvaror (ingredienser)", "råvaror" och "ingredienser" avskaffas. Dessa uttryck skall i gemenskapens aktuella lagstiftning, särskilt i rådets direktiv 70/524/EEG, 74/63/EEG, 82/471/EEG (9) och 93/74/EEG (10) ersättas med uttrycket "foderråvaror", och i förekommande fall skall definitionen av "foderråvaror" ersättas med den definition som ges i det här direktivet. Detta påverkar även definitionen av foderblandningar. Kommissionens direktiv 80/511/EEG (11), 82/475/EEG (12) och 91/357/EEG (13) samt kommissionens beslut 91/516/EEG (14) bör av samma skäl ändras genom en kommissionsrättsakt.32. Det är nödvändigt att se till att bestämmelserna i bilagorna fortlöpande anpassas efter den senaste vetenskapliga eller tekniska utvecklingen. Dessa ändringar skall snabbt införlivas inom ramen för det förfarande som framgår av direktivet i syfte att upprätta ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga foderkommittén.33. För att åstadkomma ett effektivt skydd för djurs och människors hälsa och i syfte att säkerställa en väl fungerande inre marknad måste åtgärder vidtas på gemenskapsnivå.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 11. Detta direktiv skall tillämpas på avyttring av foderråvaror inom gemenskapen.2. Detta direktiv är tillämpligt utan att det påverkar tillämpningen av andra gemenskapsbestämmelser om foder och utfodring.Artikel 2I detta direktiv avses meda) foderråvaror: olika produkter av vegetabiliskt eller animaliskt ursprung, i naturligt tillstånd, färska eller konserverade liksom produkter som härletts därur genom industriell bearbetning och organiska eller oorganiska ämnen, med eller utan tillsatser, som är avsedda för utfodring av djur, antingen direkt obearbetade eller efter bearbetning, för att framställa foderblandningar, eller som bärare i förblandningar.b) avyttring: innehav av foderråvaror för försäljning, däri inbegripet anbud, eller varje annan form av överlåtelse, kostnadsfri eller inte, till tredje part, liksom försäljning och andra former av överlåtelse.Artikel 3Medlemsstaterna skall föreskriva att foderråvaror får avyttras inom gemenskapen endast om de är av sund och oförfalskad säljbar kvalitet. De skall föreskriva att dessa råvaror inte får utgöra någon risk för djurs eller människors hälsa och att de inte får avyttras på ett sätt som är ägnat att vilseleda.Artikel 4Medlemsstaterna skall föreskriva att de allmänna bestämmelserna i del A av bilagan skall gälla för avyttring av foderråvaror.Artikel 51. Medlemsstaterna skall föreskriva att foderråvaror inte får avyttras om inte de uppgifter som räknas upp i det följande, som skall vara väl synliga, tydligt läsbara och outplånliga, och för vilka den inom gemenskapen etablerade tillverkaren, förpackaren, importören, säljaren eller distributören skall hållas ansvarig, återges i en medföljande handling eller, i förekommande fall, på förpackningen eller behållaren, eller på en etikett som är fastsatt på denna:a) uttrycket "foderråvara",b) råvarans benämning och, i förekommande fall, övriga uppgifter som anges i artikel 7,c) såvitt avser de foderråvaror som räknas upp i del B i bilagan, de uppgifter som anges i den fjärde kolumnen i del B av bilagan,d) när det gäller foderråvaror som inte räknas upp i förteckningen i del B i bilagan, de uppgifter som anges i den andra kolumnen i tabellen i del C i bilagan,e) i förekommande fall, de uppgifter som anges i del A i bilagan,f) nettokvantiteten, uttryckt i viktenheter, för fasta produkter, och i viktenheter eller volymenheter för flytande produkter,g) namn eller firmanamn på och adress till eller säte för den som är ansvarig för de uppgifter som avses i detta stycke.2. Annan information kan lämnas på förpackning, behållare, etiketter eller medföljande handlingar om denna information hänför sig till objektiva eller mätbara parametrar som kan beläggas, och inte kan vilseleda köparen. Denna information skall vara skild från den information som avses i första stycket.3. För sådana mängder av foderråvaror som är mindre än eller lika med 10 kg och är avsedda för slutanvändaren, kan de uppgifter som anges i punkterna 1 och 2 tillhandahållas köparen genom lämpliga anslag på försäljningsstället.4. Om ett parti blir föremål för uppdelning under avyttringen, skall de uppgifter som anges i första stycket tillsammans med en hänvisning till det ursprungliga partiet upprepas på förpackningen, behållaren eller den medföljande handlingen på var och en av partiets delar.5. Vid ändring av sammansättningen på en foderråvara som avyttras, skall de uppgifter som föreskrivs i första stycket ändras i enlighet därmed på den persons ansvar som lämnar de nya uppgifterna.Artikel 61. Trots vad som sägs i artikel 5 krävs inte de uppgifter som avses i artikel 5.1 under c och d och i del A i bilagan, avdelning V punkterna 2 och 3a) om köparen före varje transaktion skriftligen har avstått från denna information,b) utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 90/667/EEG (15) när det gäller avyttring av foderråvaror av animaliskt eller vegetabiliskt ursprung, färska eller konserverade, eventuellt underkastade en enkel fysisk bearbetning, i mängder som är mindre än eller lika med 10 kg, som är avsedda för sällskapsdjur och levereras direkt till slutanvändaren av en säljare som är etablerad i samma medlemsstat.2. När det med avseende på en råvara från ett tredje land som för första gången avyttras inom gemenskapen inte har varit möjligt att lämna de garantier för sammansättningen som krävs i artikel 5.1 under c och d och i del A i bilagan, avdelning V punkterna 2 och 3, kan medlemsstaterna på grund av frånvaron av metoder för att garantera den nödvändiga analysen i landet i fråga medge att provisoriska uppgifter om sammansättningen lämnas av den ansvarige enligt artikel 5.1 under g på villkor atta) de behöriga myndigheterna som ansvaras för kontroller informeras i förväg om råvarans ankomst,b) de definitiva uppgifterna om sammansättningen tillhandahålls köparen och de behöriga myndigheterna inom en tid av tio arbetsdagar räknat från dagen för ankomsten till gemenskapen,c) uppgifterna på handlingarna om sammansättningen åtföljs av följande text i fet stil:"provisoriska uppgifter som bestyrks av . . . (namn på och adress till det laboratorium som fått i uppdrag att genomföra analyserna) beträffande . . . (referensnummer på det analyserade varuprovet) före den . . . (datum),"d) medlemsstaterna informerar kommissionen under vilka omständigheter de har tillämpat det undantag som avses i detta stycke.3. Trots vad som sägs i artikel 5a) krävs inte de uppgifter som avses i artikel 5.1, utan att detta påverkar tillämpningen av direktiv 90/667/EEG, om det rör sig om produkter med vegetabiliskt eller animaliskt ursprung, i naturligt tillstånd, färska eller konserverade, eventuellt underkastade en enkel fysisk bearbetning och inte behandlade med tillsatser, om det inte handlar om konserveringsmedel, som tillhandahålls av en jordbrukare-tillverkare till en uppfödare-användare som båda två är etablerade i samma medlemsstat,b) krävs inte de uppgifter som föreskrivs i artikel 5.1 under c, d, e och f och i del A i bilagan om det rör sig om avyttring av biprodukter av vegetabiliskt eller animaliskt ursprung som erhålls från en agro-industriell process och som har en vattenhalt som överstiger 50 %.4. Med undantag från artikel 5.1 a kan- den tyska benämningen "Futtermittel-Ausgangserzeugnis" ersättas med benämningen "Einzelfuttermittel",- den italienska benämningen "materie prime per alimenti degli animali" ersättas med benämningen "mangime semplice",- och den grekiska benämningen "ðñþôç ýëç æùïôñïöþí" ersättas med "áðëÞ æùïôñïöÞ".Artikel 71. Medlemsstaterna skall föreskriva att de foderråvaror som räknas upp i del B i bilagan endast får avyttras under de benämningar som finns upptagna där och under förutsättning att de motsvarar de beskrivningar som ges där.2. Medlemsstaterna skall tillåta avyttring av andra foderråvaror än dem som förekommer i den förteckning som anges i punkt 1, under förutsättning att dessa råvaror avyttras under andra benämningar och/eller tilläggsbeskrivningar än dem som räknas upp i bilagan och som inte kan vilseleda köparen beträffande den verkliga identiteten för den produkt som erbjuds honom.Artikel 8Medlemsstaterna skall föreskriva atta) foderråvaror, vilkas halt av främmande ämnen eller produkter överstiger den som tillåtits för foderråvaror enligt direktiv 74/63/EEG, endast får avyttras om de är avsedda för företag som är godkända för tillverkning av foderblandningar och finns införda i en nationell förteckning i enlighet med direktiv 95/69/EG,b) med undantag från föreskrifterna i artikel 5.1 a, foderråvarorna enligt a i den här artikeln skall ha märkningen "foderråvara avsedd för godkända tillverkare av foderblandningar". Artikel 6.4 är tillämplig.Artikel 9För avyttring inom gemenskapen skall de uppgifter som är tryckta på den medföljande handlingen, på förpackningen eller behållaren, eller på den etikett som är anbringad därpå, vara skrivna på minst ett eller flera av gemenskapens nationella eller officiella språk som mottagarlandet beslutar om.Artikel 10Medlemsstaterna skall se till att foderråvaror inte av skäl som har samband med bestämmelserna i detta direktiv underkastas andra restriktioner för avyttringen än dem som anges i detta direktiv.Artikel 11I enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 14a) får ett system för nummerkoder antas för de uppräknade foderråvarorna, som grundar sig på ordlistor som anger råvarornas ursprung, del av använd produkt/biprodukt, bearbetning, mognad/kvalitet och som möjliggör identifiering av foder på internationell nivå - i synnerhet med hjälp av benämningen och en beskrivning,b) får bilagan ändras med hänsyn till utvecklingen av de vetenskapliga och tekniska kunskaperna.Artikel 12Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att en officiell kontroll av efterlevnaden av de krav som ställs i det här direktivet genomförs, åtminstone genom provtagning vid avyttring.Artikel 131. Kommissionen skall biträdas av Ständiga foderkommittén som bildades enligt rådets beslut 70/372/EEG (16), nedan kallad "kommittén".2. När hänvisning sker till det förfarande som anges i denna artikel skall ordföranden utan dröjsmål sammankalla kommittén, antingen på eget initiativ eller på begäran av en representant från en medlemsstat.3. Kommissionens företrädare skall framlägga ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt samma artikel. Ordföranden får inte rösta.4. a) Kommissionen skall själv anta de föreslagna åtgärderna om de är förenliga med kommitténs yttrande.b) Om de föreslagna åtgärderna inte är förenliga med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt besluta med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.Artikel 141. Direktiv 70/524/EEG ändras på följande sätt:a) I samtliga fall ersätts orden "oblandade foderråvaror" med ordet "foderråvaror".b) I artikel 2 skall punkt f ersättas med följande text:"f) foderråvaror: olika produkter av vegetabiliskt eller animaliskt ursprung, i naturligt tillstånd, färska eller konserverade liksom produkter som härletts därur genom industriell bearbetning och organiska eller oorganiska ämnen, med eller utan tillsatser, som är avsedda för utfodring av djur, antingen direkt obearbetade eller efter bearbetning, för att framställa foderblandningar eller som bärare i förblandningar,"c) I artikel 2 skall punkt g ersättas med följande text:"g) foderblandningar: blandningar av foderråvaror med eller utan tillsatser, avsedda för utfodring av djur, i form av helfoder eller kompletteringsfoder,"2. Direktiv 74/63/EEG ändras på följande sätt:a) I samtliga fall ersätts orden "oblandad(e) foderråvara/or" med orden "foderråvara/or".b) Texten i punkt b i artikel 2 ersätts med följande text:"b) foderråvaror: olika produkter av vegetabiliskt eller animaliskt ursprung, i naturligt tillstånd, färska eller konserverade liksom produkter som härletts därur genom industriell bearbetning och organiska eller oorganiska ämnen, med eller utan tillsatser, som är avsedda för utfodring av djur, antingen direkt obearbetade eller efter bearbetning, för att framställa foderblandningar eller som bärare i förblandningar,"c) Texten i punkt h i artikel 2 ersätts med följande text:"h) foderblandningar: blandningar av foderråvaror med eller utan tillsatser, avsedda för utfodring av djur, i form av helfoder eller kompletteringsfoder,"d) I artikel 2 utgår punkt i.e) I samtliga fall ersätts orden "råvara/råvaror" med orden "foderråvara/foderråvaror avsedda för godkända tillverkare av foderblandningar".3. Artikel 1.2 i direktiv 82/471/EEG skall ändras på följande sätt:a) I punkt d stryks orden "oblandade foderråvaror och".b) Följande punkt införs:"g) avyttring av foderråvaror."4. Direktiv 93/74/EEG ändras på följande sätt:a) I artikel 5.8 ersätts ordet "ingredienser" överallt med ordet "foderråvaror".b) I artikel 2 skall punkt b ersättas med följande text:"b) foderblandningar: blandningar av foderråvaror med eller utan tillsatser, avsedda för utfodring av djur, i form av helfoder eller kompletteringsfoder,"Artikel 15Direktiv 77/101/EEG upphävs från och med den 1 juli 1998.Artikel 16På grundval av information som lämnats av medlemsstaterna skall kommissionen före den 1 juli 2001 förelägga rådet en rapport om den erfarenhet som vunnits vid tillämpningen av artikel 6.1 a, 6.2 och 6.3 a, i förekommande fall åtföljda av lämpliga förslag.Artikel 17Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 juni 1998. De skall genast informera kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall bestämmas av varje medlemsstat själv.Artikel 18De antagna bestämmelserna skall gälla den 1 juli 1998. Medlemsstaterna skall dock föreskriva att de foderråvaror som har avyttras före den 1 juli 1998 och som inte överensstämmer med detta direktiv får avyttras till och med den 30 juni 1999.Artikel 19Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 20Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 29 april 1996.På rådets vägnarW. LUCHETTIOrdförande(1) EGT nr C 236, 24.8.1994, s. 7.(2) EGT nr C 305, 31.10.1994, s. 147.(3) EGT nr C 102, 24.4.1995, s. 10.(4) EGT nr L 32, 3.2.1997, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/654/EEG (EGT nr L 353, 17.12.1990, s. 48).(5) EGT nr L 270, 14.12.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 95/55/EG (EGT nr L 263, 4.11.1995, s. 18).(6) EGT nr L 38, 11.2.1974, s. 31. Direktivet senast ändrat genom direktiv 93/74/EEG (EGT nr L 237, 22.9.1993, s. 23).(7) EGT nr L 332, 30.12.1995, s. 15.(8) EGT nr L 319, 4.11.1992, s. 19.(9) EGT nr L 213, 21.7.1982, s. 8.(10) EGT nr L 237, 22.9.1993, s. 23.(11) EGT nr L 126, 21.5.1980, s. 14.(12) EGT nr L 213, 21.7.1982, s. 27.(13) EGT nr L 193, 17.7.1982, s. 34.(14) EGT nr L 281, 9.10.1991, s. 23.(15) EGT nr L 363, 27.12.1990, s. 51.(16) EGT nr L 170, 3.8.1970, s. 1.BILAGA DEL A Allmänt I. FÖRKLARANDE NOTER 1. Foderråvarorna förtecknas och betecknas i del B i enlighet med följande kriterier:- produktens/biproduktens ursprung, till exempel vegetabilisk, animalisk eller mineralisk,- den del av produkten/biprodukten som används, till exempel hela produkten, frön/kärnor, rotknölar eller ben,- den bearbetning som produkten/biprodukten har genomgått, till exempel skalning, extraktion, uppvärmning och/eller den erhållna produkten/biprodukten, till exempel flingor, kli, pressmassa eller fett,- produktens/biproduktens mognad och/eller produktens/biproduktens kvalitet, till exempel "med låg glukosinolathalt", "hög fetthalt" eller "med låg sockerhalt".2. Den förteckning som finns i bilaga B är uppdelad i tolv kapitel:1. Spannmål: produkter och biprodukter2. Oljehaltiga frön eller frukter: produkter och biprodukter3. Frön från baljväxter, produkter och biprodukter4. Stamknölar, rotfrukter och rötter, produkter och biprodukter5. Andra frön och frukter, produkter och biprodukter6. Vallfoder och annat grovfoder7. Andra växter, produkter och biprodukter8. Mjölkprodukter9. Produkter från landdjur10. Fiskar, andra marina djur, produkter och biprodukter11. Mineraler12. DiverseII. BESTÄMMELSER OM BOTANISK RENHET 1. Den botaniska renheten för de produkter och biprodukter som räknas upp i delarna B och C skall uppgå till minst 95 % såvida inte en annan halt anges i dessa delar.2. Som botaniska orenheter betraktasa) naturliga men oskadliga orenheter (till exempel halm eller rester av halm, frön/kärnor från andra odlade arter eller frön från ogräs),b) de ofarliga resterna av andra oljehaltiga frön eller frukter som kommer från en tidigare framställningsprocess, såvitt deras halt inte överstiger 0,5 %.3. De halter som anges avser produktens och biproduktens vikt per kg vara.III. BESTÄMMELSER OM BENÄMNINGARNA När benämningen på en foderråvara omfattar ett eller flera ord inom parentes kan dessa (detta) ord nämnas eller utelämnas allt efter önskemål. Exempelvis kan olja från soja(bönor) deklareras som olja från sojabönor eller sojaolja.IV. BESTÄMMELSER OM FÖRTECKNINGEN Följande ordlista beskriver de viktigaste bearbetningsmetoderna för framställning av foderråvaror som nämns i delarna B och C i bilagan. Om dessa råvarors benämning innefattar en benämning eller en tilläggsbeskrivning skall den bearbetning som råvaran genomgått motsvara definitionen för ifrågavarande bearbetningsmetod som ges i följande förteckning.>Plats för tabell>V. BESTÄMMELSER OM DE ANGIVNA HALTERNA ELLER DE HALTER SOM SKALL DEKLARERAS ENLIGT DELARNA B OCH C 1. De halter som anges eller som skall deklareras hänför sig till vikten på foderråvaran om inte annat sägs.2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 3 och artikel 6.3 b i direktivet och såvitt en annan halt inte fastställs i del B i denna bilaga skall vattenhalten i foderråvaror deklareras i de fall då den överstiger 14,5 % av råvarans vikt. Beträffande foderråvaror vilkas vattenhalt inte överstiger det ovannämnda gränsvärdet, skall aktuell halt deklareras på köparens begäran.3. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 3 i direktivet och såvitt en annan halt inte fastställs i del B i denna bilaga skall halten aska olöslig i saltsyra i foderråvaror deklareras i de fall då den överstiger 2,2 % av torrsubstansen.VI. BESTÄMMELSER OM DENATURERINGSMEDEL ELLER BINDEMEDEL När produkterna i kolumn 2 i del B eller kolumn 1 i del C i bilagan används för att denaturera eller binda foderråvarorna, skall följande uppgifter lämnas:- denatureringsmedel: art och mängd av de använda produkterna,- bindemedel: arten av de använda produkterna.När det gäller bindemedel får den använda mängden inte överstiga 3 % av den totala vikten.VII. BESTÄMMELSER OM DE MINSTA TOLERANSERNA SOM ANGES ELLER SOM SKALL DEKLARERAS ENLIGT DELARNA B OCH C Om en officiell kontroll i enlighet med artikel 11 i direktivet uppvisar en avvikelse mellan näringsinnehållet i en foderråvara och det deklarerade näringsinnehållet som är ägnad att minska denna råvaras värde, skall de högsta tillåtna avvikelserna vara följande:a) råprotein:- 2 enheter för de halter som deklarerats lika med eller överstigande 20 %,- 10 % av den deklarerade halten för de halter som deklarerats understigande 20 % (ända till 10 %),- 1 enhet för de halter som deklarerats understigande 10 %,b) totala sockerarter, reducerande sockerarter, sackaros, laktos och glukos (dextros):- 2 enheter för de halter som deklarerats lika med eller överstigande 20 %,- 10 % av den deklarerade halten för de halter som deklarerats understigande 20 % (ända till 5 %),- 0,5 enhet för de halter som deklarerats understigande 5 %,c) stärkelse och inulin:- 3 enheter för halter som deklarerats lika med eller överstigande 30 %,- 10 % av den deklarerade halten för de halter som deklarerats understigande 30 % (ända till 10 %),- 1 enhet för de halter som deklarerats understigande 10 %,d) råfett:- 1,8 enheter för de halter som deklarerats lika med eller överstigande 15 %,- 12 % av den deklarerade halten för de halter som deklarerats understigande 15 % (ända till 5 %),- 0,6 enhet för de halter som deklarerats understigande 5 %,e) växttråd- 2,1 enheter för de halter som deklarerats lika med eller överstigande 14 %,- 15 % av den deklarerade halten för de halter som deklarerats understigande 14 % (ända till 6 %),- 0,9 enhet för halter som deklarerats understigande 6 %,f) vattenhalt och aska:- 1 enhet för de halter som deklarerats lika med eller överstigande 10 %.- 10 % av den deklarerade halten för halter som deklarerats understigande 10 % (ända till 5 %),- 0,5 enhet för de halter som deklarerats understigande 5 %,g) total fosfor, natrium, kalciumkarbonat, kalcium, magnesium, syratal och beståndsdelar olösliga i petroleumeter:- 1,5 enheter för de halter (värden) som deklarerats lika med eller överstigande 15 % (15),- 10 % av halten (värdet) som deklarerats för halter (värden) som deklarerats understigande 15 % (15) (ända till 2 % [2]),- 0,2 enhet för de halter (värden) som deklarerats understigande 2 % (2),h) aska olöslig i saltsyra och klorid uttryckt som NaCl:- 10 % av den deklarerade halten för halter som deklarerats lika med eller överstigande 3 %,- 0,3 enhet för de halter som deklarerats understigande 3 %,i) karotin, vitamin A och xanthofyll:- 30 % av den deklarerade halten,j) metionin, lysin och flyktiga kvävehaltiga baser:- 20 % av den deklarerade halten.DEL B Icke fullständig förteckning över de viktigaste foderråvarorna >Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>DEL C Bestämmelser beträffande deklaration av vissa beståndsdelar i foderråvaror som inte tas upp i förteckningen För avyttrade foderråvaror som inte finns i förteckningen i bilagans B-del gäller obligatorisk deklaration av de beståndsdelar som anges i kolumn 2 i nedanstående tabell i överensstämmelse med bestämmelserna i artikel 5.1 punkt d>Plats för tabell>