Avis juridique important

|

31982L0621

Kommissionens direktiv 82/621/EEG av den 1 juli 1982 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 76/891/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning för mätare för elektrisk energi

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 252 , 27/08/1982 s. 0001 - 0001 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 12 s. 0106  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 12 s. 0249  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 12 s. 0106  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 12 s. 0249

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 1 juli 1982 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 76/891/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning för mätare för elektrisk energi (82/621/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 76/891/EEG av den 4 november 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning för mätare för elektrisk energi(1), särskilt artikel 3 tredje stycket, ochmed beaktande av följande:Det är nödvändigt att i enlighet med artikel 3 i direktiv 76/891/EEG granska värdena på största tillåtna fel för mätare för elektrisk energi vid första EEG-verifikation, med beaktande av vunna erfarenheter och internationellt uppnådda resultat.Erfarenheter som gjorts inom gemenskapen på detta område visar att det är lämpligt att permanenta de värden på största tillåtna fel som redan angetts som allmänna krav i bilagan till nämnda direktiv och som är snävare än de internationellt tillämpade felgränserna.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv har tillstyrkts av Kommittén för anpassning till teknisk utveckling av direktiv om avskaffande av tekniska handelshinder för mätdon.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstater som utnyttjat möjligheten enligt andra stycket i artikel 3 i direktiv 76/891/EEG skall före den 1 januari 1983 upphäva de åtgärder som vidtagits med stöd av den möjligheten.De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 2Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 1 juli 1982.På kommissionens vägnarKarl-Heinz NARJESLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 336, 4.12.1976, s. 30.


Avis juridique important

|

31991L0673

Rådets direktiv 91/673/EEG av den 19 december 1991 med ändring av direktiv 69/169/EEG för att utvidga och modifiera de undantag som beviljats Danmark och Irland avseende resandes skattefria införsel av varor

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 373 , 31/12/1991 s. 0033 - 0033 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 2 s. 0031  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 2 s. 0031

RÅDETS DIREKTIV av den 19 december 1991 med ändring av direktiv 69/169/EEG för att utvidga och modifiera de undantag som beviljats Danmark och Irland avseende resandes skattefria införsel av varor (91/673/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 99 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:Fram till den 31 december 1991 uppfyller Danmark och Irland kraven för att beviljas undantag från direktiv 69/169/EEG(), senast ändrat genom direktiv 91/191/EEG(), med avseende på tillämpningen av de allmänna nivåerna för skattefri tilldelning till resande.De nämnda undantagen måste ses i sammanhang med artikel 8a i fördraget, som definierar den inre marknaden som ett område utan inre gränser inom vilket den fria rörligheten av varor, personer, tjänster och kapital är tillförsäkrad och slår fast att denna marknad bör upprättas successivt under en period som slutar den 31 december 1992.Ett omedelbart upphävande av de nämnda undantagen skulle kunna leda till ekonomiska svårigheter för Danmark och Irland. De bör därför få förlängd tillämpning, i Irlands fall i modifierad form, till och med den 31 december 1992.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 69/169/EEG ändras på följande sätt:1. I artikel 7b. 1 b skall "95 ecu" ersättas med "150 ecu".2. I artikel 7c skall "den 31 december 1991" ersättas med"den 31 december 1992".3. Artikel 7d skall ersättas med följande:"Artikel 7dUtan hinder av artikel 2.1 och inom de gränser som där anges bemyndigas Irland att tillämpa en kvantitativ begränsning av 30 liter öl för alla resande till Irland till och med den 31 december 1992.Utan hinder av artiklarna 2.1, 4.1 och 7b. 1 b bemyndigas Irland att till och med den 31 december 1992 tillämpa följande begränsningar för införsel av nedanstående varor då dessa införs av resande från Irland efter en kortare vistelse utanför Irland än 24 timmar:a) för resande från gemenskapen: 175 ecu; dock får enhetsvärdet inte överskrida 110 ecu,b) för öl: 15 liter."Artikel 21. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 1992.När medlemsstaterna vidtar de åtgärder som avses i första stycket skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall utfärdas av medlemsstaterna.2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de huvudsakliga bestämmelser i landets egen rättsordning som de inför inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 19 december 1991.På rådets vägnarP. DANKERTOrdförande() Yttrande avgivet den 10 december 1991.() Yttrande avgivet den 17 december 1991.() EGT nr L 133, 4.6.1969, s. 6.() EGT nr L 94, 16.4.1991, s. 24.


Avis juridique important

|

31988L0609

Rådets direktiv 88/609/EEG av den 24 november 1988 om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 336 , 07/12/1988 s. 0001 - 0013 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 9 s. 0027  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 9 s. 0027

RÅDETS DIREKTIV av den 24 november 1988 om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar (88/609/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 130s i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:I Europeiska gemenskapernas åtgärdsprogram för miljön år 1973(4), 1977(5), 1983(6) och 1987(7) betonas vikten av att minska och hindra luftförorening.Rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, betonar i sin resolution om åtgärdsprogrammet för miljön år 1987 1992 att det är viktigt att gemenskapen i första hand inriktar sina åtgärder mot att minska luftföroreningar vid källan, bland annat genom att besluta om och genomföra åtgärder som avser utsläpp från stora förbränningsanläggningar.Gemenskapen har dessutom enligt beslut 81/462/EEG(8) blivit part i konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar.Enligt rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar(9) skall vissa förfaranden tillämpas och åtgärder vidtas i syfte att hindra eller minska luftföroreningar från industrianläggningar och särskilt från anläggningar som tillhör vissa angivna kategorier, däribland stora förbränningsanläggningar.Enligt artikel 8 i direktiv 84/360/EEG() skall rådet enhälligt efter förslag från kommissionen och vid behov fastställa utsläppsgränsvärden för nya anläggningar. Sådana gränsvärden skall baseras på bästa tillgängliga teknik som inte medför oskäliga kostnader samt utformas med beaktande av utsläppens art, mängd och skadlighet. I artikel 13 i nyss nämnda direktiv föreskrivs att medlemsstaterna skall genomföra en politik och en strategi med lämpliga åtgärder för att stegvis anpassa befintliga anläggningar inom de angivna kategorierna till bästa tillgängliga teknik, med beaktande av vissa angivna förhållanden.Med hänsyn till de skador på miljön som orsakas av luftföroreningar är det mycket angeläget att minska och kontrollera utsläppen från nya och befintliga stora förbränningsanläggningar. För att uppnå detta är det nödvändigt att dels sätta upp övergripande mål, som innefattar en planerad begränsning i etapper av de totala årliga utsläppen av svaveldioxid och kväveoxider från befintliga förbränningsanläggningar, och dels fastställa gränsvärden för utsläpp av svaveldioxid, kväveoxider och stoft från nya anläggningar i enlighet med de principer som redovisas i artikel 8 i direktiv 84/360/EEG.Sådana gränsvärden för utsläpp från nya anläggningar kommer att behöva ses över med hänsyn till tekniska framsteg och utvecklingen av miljöskyddskraven. Kommissionen kommer att lämna förslag i detta syfte.När de totala årliga utsläppstaken har fastställts för befintliga stora förbränningsanläggningar har hänsyn tagits till behovet av jämförbara insatser från medlemsstaterna, samtidigt som särskilda förhållanden i medlemsstaterna har beaktats. När kraven på utsläpp från nya anläggningar har fastställts har hänsyn tagits till tekniska och ekonomiska begränsningar, för att på så sätt undvika oskäliga kostnader. I fråga om Spanien har ett tillfälligt och begränsat undantag medgetts från skyldigheten att fullt ut tillämpa gränsvärdena för utsläpp av svaveldioxid från nya anläggningar, eftersom denna medlemsstat anser sig behöva en särskilt stor ny kapacitet för elproduktion för att ge utrymme för tillväxt inom energi- och industrisektorn.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Detta direktiv gäller förbränningsanläggningar med en tillförd effekt på 50 MW och däröver, oavsett vilket bränsle som används (fast, flytande eller gasformigt).Artikel 2 I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:1. "Utsläpp": utsläpp till luft av ämnen från förbränningsanläggningar.2. "Rökgaser": gasformiga utsläpp som innehåller fasta, flytande eller gasformiga ämnen. Det volymetriska gasflödet skall uttryckas i kubikmeter per timme vid standardtemperatur (273 K) och standardtryck (101,3 kPa) efter korrigering för innehållet av vattenånga, i det följande angivet som (Nm³/h).3. "Utsläppsgränsvärde": den mängd av ett ämne i rökgaserna från en förbränningsanläggning som under en bestämd tidsperiod får släppas ut till luften. Värdet skall beräknas som massan i förhållande till volymen rökgas uttryckt i mg/Nm³ vid ett syreinnehåll i rökgasen på 3 volymprocent för flytande eller gasformiga bränslen och 6 volymprocent för fasta bränslen.4. "Avsvavlingsgrad": förhållandet mellan mängden svavel som avskiljs i förbränningsanläggningen under en bestämd tidsperiod genom processer som är särskilt avsedda för detta ändamål och den svavelmängd i bränslet som tillförs förbränningsanläggningen och förbrukas under samma tidsperiod.5. "Driftansvarig": en fysisk eller juridisk person som driver förbränningsanläggningen och som har eller har tilldelats rätten att fatta avgörande ekonomiska beslut avseende denna.6. "Bränsle": varje fast, flytande eller gasformigt brännbart material som används för att driva förbränningsanläggningen, med undantag för hushållsavfall samt giftigt och farligt avfall.7. "Förbränningsanläggning": varje teknisk inrättning i vilken bränslen oxideras för att den frigjorda värmen skall kunna utnyttjas.Detta direktiv gäller förbränningsanläggningar för energiproduktion, med undantag för sådana som direkt använder förbränningsprodukterna i tillverkningsprocesser.Detta direktiv gäller inte- anläggningar där förbränningsprodukterna används för direkt uppvärmning, torkning eller annan behandling av föremål eller material, t. ex. uppvärmningsugnar eller ugnar för värmebehandling,- efterförbränningsanläggningar, dvs. teknisk utrustning som är avsedd att rena rökgaser genom förbränning och som inte används som en separat förbränningsanläggning,- anordningar för regenerering av katalysatorer för katalytisk krackning,- anordningar för omvandling av vätesulfid till svavel,- reaktorer som används inom den kemiska industrin,- koksugnsblock,- cowperapparater.Anläggningar som drivs med diesel-, bensin- eller gasmotorer eller gasturbiner skall oavsett bränsletyp undantas från tillämpningsområdet för detta direktiv.Om två eller flera separata nya anläggningar installeras på ett sådant sätt att rökgaserna från anläggningarna skulle kunna ledas ut genom en gemensam skorsten, enligt de behöriga myndigheternas bedömning med beaktande av de tekniska och ekonomiska förutsättningarna, skall en sådan kombination av anläggningar betraktas som en enhet.8. "Flerbränsleanläggning": förbränningsanläggning i vilken en eller flera bränsletyper kan förbrännas samtidigt eller växelvis.9. "Ny anläggning": förbränningsanläggning för vilken det ursprungliga tillståndet till uppförande eller, i avsaknad av ett sådant förfarande, det ursprungliga drifttillståndet utfärdats den 1 juli 1987 eller senare.10. "Befintlig anläggning": en förbränningsanläggning för vilken det ursprungliga tillståndet till uppförande eller, i avsaknad av ett sådant förfarande, det ursprungliga drifttillståndet utfärdats före den 1 juli 1987.Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall senast den 1 juli 1990 utarbeta lämpliga program för att stegvis begränsa de totala årliga utsläppen från befintliga anläggningar. Programmen skall innehålla tidsplaner och en redogörelse för hur åtgärderna skall genomföras.2. Programmen skall upprättas och genomföras i syfte att minska utsläppen så att åtminstone de krav i fråga om utsläppstak och procentuella reduktioner som fastställs för svaveldioxid i bilaga 1, kolumn 1 6, och för kväveoxider i bilaga 2, kolumn 1 4, uppfylls vid de tidpunkter som anges i bilagorna.3. När programmen genomförs skall medlemsstaterna också bestämma de totala årliga utsläppen i enlighet med bilaga 9 avsnitt C.4. Kommissionen skall år 1994 på grundval av de sammanfattade rapporter som medlemsstaterna utarbetar enligt artikel 16 avge en rapport till rådet angående genomförandet av de minskningar som avses i denna artikel. Om det behövs skall till rapporten fogas förslag till omprövning av målet för minskningen under etapp tre eller tidpunkten vad gäller svaveldioxid, och av målet för minskningen under etapp två eller tidpunkten vad gäller kväveoxider. Beslut med anledning av förslagen skall fattas enhälligt av rådet.5. Om behovet av energi förändras på ett beaktansvärt och oväntat sätt eller om tillgången till vissa bränslen eller utnyttjandet av vissa energiproduktionsenheter medför allvarliga tekniska svårigheter för en medlemsstat vid genomförandet av ett program som avses i punkt 1, skall kommissionen, på begäran av medlemsstaten och med beaktande av vad som anges i begäran, besluta om ändringar i fråga om utsläppstaken eller tidpunkterna i bilaga 1 och 2 såvitt gäller den medlemsstaten. Kommissionen skall underrätta rådet och medlemsstaterna om sitt beslut.Varje medlemsstat får inom tre månader hänskjuta kommissionens beslut till rådet. Rådet får genom ett beslut som fattas med kvalificerad majoritet inom tre månader ändra kommissionens beslut.Artikel 4 1. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att samtliga tillstånd till uppförande eller, i avsaknad av ett sådant förfarande, samtliga drifttillstånd för nya anläggningar innehåller villkor som överensstämmer med de utsläppsgränsvärden för svaveldioxid, kväveoxider och stoft som anges i bilaga 3 7.2. Före den 1 juli 1995 och mot bakgrund av den tekniska utvecklingen och miljöskyddskraven skall kommissionen lägga fram förslag till ändringar av de gällande gränsvärdena. Beslut i anledning av förslagen skall fattas enhälligt av rådet.3. Medlemsstaterna får tillämpa utsläppsgränsvärden och tidpunkter för genomförandet som är strängare än vad som följer av punkt 1 och 2. De får lägga till andra föroreningar och ställa ytterligare krav eller kräva att anläggningarna anpassas till tekniska framsteg.Artikel 5 Utan hinder av vad som föreskrivs i bilaga 3 gäller följande:1. För nya anläggningar med en tillförd effekt på minst 400 MW som är i drift högst 2 200 timmar per år (rullande medelvärde över fem år) skall gälla ett gränsvärde på 800 mg/Nm³ för utsläpp av svaveldioxid.2. För nya anläggningar som använder inhemskt fast bränsle skall gälla följande. Om det gränsvärde för svaveldioxid som skall tillämpas för anläggningen på grund av bränslets särskilda beskaffenhet inte kan efterlevas utan användning av oskäligt kostsam teknik, får gränsvärdena i bilaga 3 överskridas.Sådana anläggningar skall åtminstone uppfylla de krav i fråga om avsvavling som fastställs i bilaga 8.3. Till och med den 31 december 1999 får Spanien meddela tillstånd för nya kraftverk som har en tillförd effekt på 500 MW eller mer och som använder inhemskt eller importerat fast bränsle. Dessa anläggningar skall tas i bruk före utgången av år 2005 och uppfylla följande krav:- I fråga om importerade fasta bränslen, ett gränsvärde för utsläpp av svaveldioxid på 800 mg/Nm³.- I fråga om inhemska fasta bränslen, en avsvavlingsgrad på minst 60 %.Tillstånd får meddelas om den sammanlagda effekten enligt tillstånden för dessa anläggningar inte överstiger:- I fråga om anläggningar som använder inhemska fasta bränslen, 2 000 MWe.- I fråga om anläggningar som använder importerade fasta bränslen, antingen 7 500 MWe eller 50 % av all ny kapacitet hos samtliga sådana anläggningar som använder fasta bränslen och som erhållit tillstånd fram till och med den 31 december 1999, varvid det lägsta värdet skall gälla.Artikel 6 Medlemsstaterna får tillåta att de gränsvärden som fastställts i enlighet med artikel 4 överskrids i fråga om anläggningar som använder inhemsk lignit. Undantag får endast medges om det behövs med hänsyn till väsentliga problem som beror på lignitens beskaffenhet och som uppstår trots att bästa tillgängliga teknik som inte medför oskäliga kostnader tillämpas, samt om lignit är en väsentlig bränslekälla för anläggningarna.Kommissionen skall omgående underrättas om sådana fall. Samråd om lämpliga åtgärder skall ske med kommissionen.Artikel 7 För att säkerställa att de i bilaga 6 angivna gränsvärdena för utsläpp av kväveoxider efterlevs, kan de tillstånd som avses i artikel 4.1 bl. a. innehålla krav på en viss lämplig konstruktionslösning.Om det vid övervakning framkommer att utsläppsgränsvärdena inte kan efterlevas av skäl som inte har kunnat förutses, skall de behöriga myndigheterna kräva att den driftansvarige vidtar alla lämpliga grundläggande åtgärder för att gränsvärdena skall efterlevas så snart som möjligt och senast inom ett år. Kommissionen skall omedelbart underrättas om sådana fall och om resultaten av de åtgärder som vidtagits för att åstadkomma rättelse.Bestämmelserna i denna artikel skall ses över på grundval av ett förslag som kommissionen lämnar till rådet samtidigt med de förslag som avses i artikel 4.2.Artikel 8 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att det av de tillstånd som avses i artikel 4.1 framgår vilka åtgärder som skall vidtas om reningsutrustningen fungerar dåligt eller havererar. Om utrustningen havererar skall detta omgående meddelas till den behöriga myndigheten, som skall besluta om lämpliga åtgärder. Den behöriga myndigheten skall särskilt kräva att den driftansvarige ser till att driften begränsas eller upphör så snart det är praktiskt möjligt, till dess att den normala driften kan återupptas, eller att anläggningen drivs med bränslen som förorenar mindre. Det sagda gäller inte om den behöriga myndigheten finner att det föreligger ett övergripande behov av att upprätthålla elförsörjningen. Myndigheten skall särskilt säkerställa att den driftansvarige vidtar de åtgärder som behövs för att reningsutrustningen skall bli driftklar så snart som möjligt.2. Den behöriga myndigheten får medge att skyldigheten att följa gränsvärdena för utsläpp av svaveldioxid i artikel 4 inte skall gälla för en period av högst sex månader i fråga om en anläggning som normalt använder bränsle med låg svavelhalt, om den driftansvarige finner att gränsvärdena inte kan efterlevas på grund av ett avbrott i försörjningen med lågsvavligt bränsle, om avbrottet har orsakats av en allvarlig brist på bränslet i fråga.3. Den behöriga myndigheten får medge undantag från skyldigheten att följa de utsläppsgränsvärden som anges i artikel 4 beträffande en anläggning som normalt endast använder gasformigt bränsle, om anläggningen under en kort period på grund av ett plötsligt avbrott i tillgången på gasformigt bränsle måste tillföras andra typer av bränsle och om anläggningen annars skulle behöva utrustas med anordningar för rökgasrening. Den behöriga myndigheten skall omedelbart underrättas om varje sådant fall.4. Medlemsstaterna skall omedelbart underrätta kommissionen om fall som avses i denna artikel.Artikel 9 1. När det tillstånd som avses i artikel 4.1 meddelas för en ny flerbränsleanläggning, som samtidigt utnyttjar två eller flera bränsletyper, skall de behöriga myndigheterna fastställa utsläppsgränsvärden enligt följande:- För det första genom att använda det utsläppsgränsvärde för varje bränsletyp och förorening som svarar mot anläggningens tillförda effekt enligt bilaga 3 7.- För det andra genom att bestämma de bränslevägda utsläppsgränsvärdena, vilka erhålls genom att multiplicera de individuella gränsvärdena enligt ovan med den tillförda effekten för varje bränsletyp och därefter dividera produkten med summan av de tillförda effekterna för samtliga bränslen.- För det tredje genom att addera de bränslevägda utsläppsgränsvärdena.2. För flerbränsleanläggningar som för egen förbrukning använder destillations- och omvandlingsåterstoder från råoljeraffinering, separat eller tillsammans med andra bränsletyper, tillämpas bestämmelserna för det bränsle som har det högsta utsläppsgränsvärdet (bestämmande bränsletyp), trots vad sägs i punkt 1, om den effekt som denna bränsletyp tillför under anläggningens drift utgör minst 50 % av summan av de tillförda effekterna från samtliga bränsletyper.Om den bestämmande bränsletypen tillför mindre än 50 %, fastställs utsläppsgränsvärdet med utgångspunkt från förhållandet mellan den tillförda effekten för var och en av bränsletyperna och summan av de tillförda effekterna från samtliga bränsletyper enligt följande:- För det första genom att använda det utsläppsgränsvärde för varje bränsletyp och förorening som svarar mot anläggningens tillförda effekt enligt bilaga 3 7.- För det andra genom att beräkna utsläppsgränsvärdet för den bestämmande bränsletypen (den bränsletyp som har det högsta utsläppsgränsvärdet enligt bilaga 3 7 eller, när det gäller två bränsletyper med samma utsläppsgränsvärde, den bränsletyp som har den högsta termiska effekten). Detta värde erhålls genom att det utsläppsgränsvärde som fastställts i bilaga 3 7 för denna bränsletyp multipliceras med två, varefter utsläppsgränsvärdet för den bränsletyp som har det lägsta värdet subtraheras från den erhållna produkten.- För det tredje genom att bestämma de bränslevägda utsläppsgränsvärdena, vilka erhålls genom att multiplicera det beräknade utsläppsgränsvärdet för den bestämmande bränsletypen med den tillförda effekten för detta bränsle och genom att multiplicera vart och ett av de andra individuella utsläppsgränsvärdena med den tillförda effekten för varje bränsletyp, varefter produkten divideras med summan av de tillförda effekterna för samtliga bränslen.- För det fjärde genom att addera de bränslevägda utsläppsgränsvärdena.3. Som ett alternativ till punkt 2 kan ett gränsvärde för utsläpp av svaveldioxid på 1 000 mg/Nm³ användas som ett medelvärde för raffinaderiets samtliga nya anläggningar, oavsett vilken kombination av bränslen som används.De behöriga myndigheterna skall säkerställa att tillämpningen av denna bestämmelse inte leder till att utsläppen från befintliga anläggningar ökar.4. När tillstånd enligt artikel 4.1 meddelas för en ny flerbränsleanläggning, som växelvis utnyttjar två eller flera bränsletyper, skall de utsläppsgränsvärden gälla som fastställs i bilaga 3 7 för varje bränsletyp.Artikel 10 Rökgaser från förbränningsanläggningar skall ledas ut på ett kontrollerat sätt genom en skorsten.Utsläppsvillkoren skall fastställas i det tillstånd som avses i artikel 4.1. Den behöriga myndigheten skall särskilt tillse att skorstenshöjden beräknas på ett sådant sätt att hälsa och miljö skyddas.Artikel 11 Om en förbränningsanläggning utökas med minst 50 MW, skall det utsläppsgränsvärde som skall gälla den nya delen av anläggningen fastställas med beaktande av hela anläggningens kapacitet. Denna bestämmelse gäller inte i de fall som anges i artikel 9.2 och 9.3.Artikel 12 Om förbränningsanläggningar uppförs som kan förväntas ha betydande inverkan på miljön i andra medlemsstater, skall medlemsstaterna säkerställa att tillräcklig information lämnas och att samråd sker i enlighet med artikel 7 i rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(10).Artikel 13 1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs enligt bilaga 9 för övervakning av utsläppen från de förbränningsanläggningar som omfattas av detta direktiv och av alla andra siffervärden som krävs för genomförande av direktivet. Medlemsstaterna får kräva att övervakningen sker på den driftansvariges bekostnad.2. De mätmetoder och den mätutrustning som används för att bestämma koncentrationer av svaveldioxid, stoft, kväveoxider och syre samt andra värden som behöver övervakas för genomförandet av detta direktiv skall motsvara den bästa industriella mättekniken och ge reproducerbara och jämförbara resultat. Detsamma gäller all utrustning som i övrigt används för att utvärdera resultaten.Bestämningsmetoderna måste godkännas av de behöriga myndigheterna.3. De behöriga myndigheterna skall tillhandahålla uppgifter om tillämpade kriterier i fråga om prestanda för mät-, kalibrerings- och analysutrustning eller metoder som används i samma syfte. Uppgifterna skall lämnas till kommissionen.Artikel 14 Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att tillse att den driftansvarige inom skälig tid underrättar de behöriga myndigheterna om resultaten från de kontinuerliga mätningarna och kontrollerna av mätutrustningen, samt om resultaten från de individuella mätningarna och från alla andra mätningar som utförts för att kunna bedöma om detta direktiv följs.Artikel 15 1. När kontinuerliga mätningar utförs skall det anses att utsläppsgränsvärdena i bilaga 3 7 efterlevs, om en utvärdering av de resultat som avser den faktiska drifttiden under ett kalenderår visar följande:a) Inte något medelvärde för en kalendermånad överstiger utsläppsgränsvärdena.b) Följande villkor är uppfyllda:- För svaveldioxid och stoft: 97 % av samtliga 48-timmarsmedelvärden uppgår till högst 110 % av utsläppgränsvärdena.- För kväveoxider: 95 % av samtliga 48-timmarsmedelvärden uppgår till högst 110 % av utsläppsgränsvärdena.Varken de perioder som avses i artikel 8 eller start- och stopperioder skall medräknas.2. Om endast icke-kontinuerliga mätningar eller andra lämpliga förfaranden krävs för bestämningen, skall det anses att de utsläppsgränsvärden som anges i bilaga 3 7 efterlevs om det av resultaten från varje serie mätningar eller från andra förfaranden som definierats och bestämts enligt regler som fastställts av de behöriga myndigheterna, framgår att utsläppsgränsvärdena inte överskrids.3. I fall som avses i artikel 5.2 och 5.3 skall kravet på avsvavling anses uppfyllt, om det vid utvärderingen av de mätningar som utförts i enlighet med bilaga 9 punkt A.2 visar sig att den avsvavlingsgrad som krävs uppnås enligt samtliga medelvärden för kalendermånad eller samtliga rullande 30-dagarsmedelvärden.Varken de perioder som avses i artikel 8 eller start- och stopperioder skall medräknas.Artikel 16 1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1990 underrätta kommissionen om de program som har fastställts i enlighet med artikel 3.1.Senast ett år efter det att en etapp som avser minskningen av utsläppen från befintliga anläggningar har avslutats, skall medlemsstaterna till kommissionen lämna en sammanfattande rapport om de resultat som uppnåtts vid genomförandet av programmen.Det krävs också en rapport i mitten av varje etapp.2. De rapporter som avses i punkt 1 skall ge en överblick över- samtliga förbränningsanläggningar som omfattas av detta direktiv,- utsläppen av svaveldioxid och kväveoxider, uttryckta i ton per år och som koncentrationer av ämnena i rökgaserna,- åtgärder som har vidtagits eller som planeras för att minska utsläppen och ändringar i fråga om valet av bränsle,- ändringar i driftsätt som har genomförts eller som planeras,- förbränningsanläggningar som slutgiltigt har tagits ur drift eller planeras tas ur drift, och- i förekommande fall, de gränsvärden för utsläpp från befintliga anläggningar som fastslagits genom programmen.När de årliga utsläppen och mängden föroreningar i rökgaserna beräknas skall medlemsstaterna beakta bestämmelserna i artikel 13, 14 och 15.3. Kommissionen skall tillsammans med medlemsstaterna regelbundet jämföra de program som avses i artikel 3.1, för att säkerställa ett harmoniserat genomförande av programmen på gemenskapsnivå.Kommissionen skall särskilt tillse att genomförandet av programmen ger de väntade resultaten i fråga om den totala minskningen av utsläppen, och vid behov lägga fram lämpliga förslag.4. De medlemsstater som tillämpar artikel 5 skall årligen underrätta kommissionen.Artikel 17 1. Medlemsstaterna skall senast den 30 juni 1990 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 18 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 24 november 1988.På rådets vägnarV. KEDIKOGLOUOrdförande(1) EGT nr C 49, 21.2.1984, s. 1 och EGT nr C 76, 22.3.1985, s. 6.(2) EGT nr C 337, 17.12.1984, s. 446 och EGT nr C 175, 15.7.1985, s. 297.(3) EGT nr C 25, 28.1.1985, s. 3.(4) EGT nr C 112, 20.12.1973, s. 1.(5) EGT nr C 139, 13.6.1977, s. 1.(6) EGT nr C 46, 17.2.1983, s. 1.(7) EGT nr C 328, 7.12.1987, s. 1.(8) EGT nr L 171, 27.6.1981, s. 11.(9) EGT nr L 188, 16.7.1984, s. 20.(10) EGT nr L 175, 5.7.1985, s. 40.BILAGA 1 >Plats för tabell>(1) Ytterligare utsläpp kan uppstå från verksamhet för vilken tillstånd meddelats den 1 juli 1987 eller senare.(2) I fråga om förbränningsanläggningar för vilka tillstånd meddelats före den 1 juli 1987 men som då ännu inte tagits i bruk gäller följande. Utsläpp som inte har beaktats vid fastställandet av de utsläppstak som anges i denna bilaga skall följa de krav för nya anläggningar som fastställs i detta direktiv eller inräknas i de sammanlagda utsläppen från befintliga anläggningar, vilka utsläpp inte får överskrida de tak som fastställs i denna bilaga.BILAGA 2 >Plats för tabell>(1) Ytterligare utsläpp kan uppstå från verksamhet för vilken tillstånd meddelats den 1 juli 1987 eller senare.(2) I fråga om förbränningsanläggningar för vilka tillstånd meddelats före den 1 juli 1987 men som då ännu inte tagits i bruk gäller följande. Utsläpp som inte har beaktats vid fastställandet av de utsläppstak som anges i denna bilaga skall följa de krav för nya anläggningar som fastställs i detta direktiv eller inräknas i de sammanlagda utsläppen från befintliga anläggningar, vilka utsläpp inte får överskrida de tak som fastställs i denna bilaga.BILAGA 3 GRÄNSVÄRDEN FÖR UTSLÄPP AV SO2 FRÅN NYA ANLÄGGNINGAR(1) Fasta bränslen >Hänvisning till >>Start Grafik>>Slut Grafik>(1) Rådet skall år 1990 besluta om gränsvärden för utsläpp från anläggningar mellan 50 och 100MWt, på grundval av en rapport från kommissionen om tillgången på lågsvavligt bränsle ochefter förslag från kommissionenBILAGA 4 GRÄNSVÄRDEN FÖR UTSLÄPP AV SO2 FRÅN NYA ANLÄGGNINGAR Flytande bränslen >Hänvisning till >>Start Grafik>>Slut Grafik>BILAGA 5 >Plats för tabell>BILAGA 6 >Plats för tabell>BILAGA 7 >Plats för tabell>BILAGA 8 AVSVAVLINGSGRAD (enligt artikel 5.2) >Hänvisning till >>Start Grafik>>Slut Grafik>BILAGA 9 METODER FÖR MÄTNING AV UTSLÄPP A. Förfaranden för mätning och utvärdering av utsläpp från nya anläggningar1. Halterna av SO2, stoft, NOx och syre skall för nya anläggningar med en tillförd effekt över 300 MW mätas kontinuerligt. Övervakningen av SO2 och stoft får dock begränsas till icke-kontinuerliga mätningar eller andra lämpliga bestämningsförfaranden, om sådana mätningar eller förfaranden, vilka måste prövas och godkännas av de behöriga myndigheterna, kan användas för att fastställa halterna.För andra anläggningar än de som avses i första stycket får de behöriga myndigheterna kräva att kontinuerliga mätningar utförs avseende dessa tre föroreningar och syre om det anses nödvändigt. Om kontinuerliga mätningar inte krävs, skall icke-kontinuerliga mätningar eller lämpliga bestämningsförfaranden som godkänts av de behöriga myndigheterna regelbundet tillämpas för att beräkna mängden av de nyssnämnda ämnena i utsläppen.2. För anläggningar som skall uppfylla kraven på avsvavling i artikel 5.2 och 5.3 skall de krav på mätningar av SO2-utsläpp som anges i punkt 1 gälla. Dessutom skall svavelhalten i det bränsle som tillförs förbränningsanläggningen övervakas regelbundet.3. De behöriga myndigheterna skall underrättas om väsentliga förändringar som avser den typ av bränsle som används och anläggningens driftsätt. De skall bedöma om övervakningskraven enligt punkt 1 fortfarande är lämpliga eller om de måste ändras.4. Kontinuerligt arbetande mätsystem skall med regelbundna intervall kontrolleras i samråd med de behöriga myndigheterna. De instrument som används för mätning av SO2-, stoft-, NOx- och syrehalter skall kalibreras och funktionsprovas med lämpliga, regelbundna intervall. Kontinuerligt arbetande mätutrustning skall kalibreras i enlighet med en referensmätmetod som är godkänd av den behöriga myndigheten.B. Fastställande av totala årliga utsläpp från nya anläggningarDe behöriga myndigheterna skall inhämta uppgifter om de totala årliga utsläppen av SO2 och NOx. Om kontinuerlig mätning sker skall den driftansvarige för varje förorening summera den dagliga utsläppsmängden på grundval av rökgasflödet. Om kontinuerlig mätning inte sker skall uppskattningar av de totala årliga utsläppen göras av den driftansvarige på grundval av punkt A.1 och motsvarande de behöriga myndigheternas krav.Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de totala årliga utsläppen av SO2 och NOx från nya förbränningsanläggningar, samtidigt som uppgifter lämnas enligt punkt C.3 om de totala årliga utsläppen från befintliga anläggningar.C. Fastställande av totala årliga utsläpp från befintliga anläggningar1. År 1990 och därefter varje år skall medlemsstaterna göra en fullständig inventering av utsläppen av SO2 och NOx från befintliga anläggningar enligt följande:- För varje enskild anläggning, i fråga om anläggningar med en kapacitet över 300 MWt samt för raffinaderier.- Sammantaget för andra förbränningsanläggningar som omfattas av detta direktiv.2. Den metod som används för dessa inventeringar skall överensstämma med den som använts för att fastställa SO2- och NOx-utsläppen från förbränningsanläggningar år 1980.Före år 1990 skall medlemsstaterna till kommissionen ha överlämnat en fullständig redogörelse för de metoder och basdata som har använts för att fastställa de utsläpp av SO2 och NOx från befintliga förbränningsanläggningar som återfinns i kolumn 0 i bilaga 1 och 2.3. Resultaten av inventeringen skall överlämnas till kommissionen i en lämpligt sammanfattad form senast 9 månader efter utgången av det år som avses.Uppgifter om den metod som använts för att upprätta utsläppsinventeringarna samt mera detaljerade, grundläggande uppgifter skall lämnas till kommissionen på begäran.4. Kommissionen skall göra en systematisk jämförelse av de nationella sammanställningarna och vid behov lämna förslag till rådet om en harmonisering av metoderna för utsläppsinventering, i syfte att effektivt genomföra detta direktiv.


Avis juridique important

|

31999L0062

Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG av den 17 juni 1999 om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 187 , 20/07/1999 s. 0042 - 0050

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 1999/62/EGav den 17 juni 1999om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturerEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 71.1 och 93 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),i enlighet med artikel 251 i fördraget(4), ochav följande skäl:1. Det är en förutsättning för att kunna avlägsna snedvridning av konkurrensen mellan transportföretag i medlemsstaterna att avgiftssystemen harmoniseras och att rättvisa ordningar införs för att ta ut infrastrukturkostnader av åkare.2. Dessa mål kan endast uppnås i etapper.3. En viss grad av harmonisering av skatte- och avgiftssystemen har redan uppnåtts genom antagandet av rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor(5) och rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser för mineraloljor(6).4. Europeiska gemenskapernas domstol upphävde genom dom den 5 juli 1995 i mål C-21/94, Europaparlamentet mot rådet(7), rådets direktiv 93/89/EEG av den 25 oktober 1993 om medlemsstaternas tillämpning av skatter på vissa fordon som används för godstransporter på väg och tullar och avgifter för användningen av vissa infrastrukturer(8), men förklarade att direktivet alltjämt skulle vara tillämpligt till dess att rådet antar ett nytt direktiv. Direktiv 93/89/EEG ersätts därför av detta direktiv.5. Under nuvarande omständigheter bör anpassningen av nationella avgiftssystem begränsas till kommersiella fordon vars högsta tillåtna bruttolastvikt överstiger en viss nivå.6. För detta ändamål bör vissa minimiskattesatser bestämmas för de fordonsskatter som för närvarande tillämpas av medlemsstaterna eller som eventuellt kommer att ersätta dessa.7. Användandet av vägvänliga och mindre förorenande fordon bör uppmuntras genom en differentiering av skatter eller avgifter, förutsatt att en sådan differentiering inte hindrar den inre marknadens funktion.8. Vissa medlemsstater bör kunna undantas från minimiskattesatserna under en period för att underlätta anpassningen till de nivåer som krävs enligt detta direktiv.9. Viss lokal inhemsk transportverksamhet med liten inverkan på gemenskapens transportmarknad är för närvarande föremål för nedsatta fordonsskattesatser. Medlemsstaterna bör för att säkerställa en smidig övergång tillåtas föreskriva tillfälliga undantag från minimiskattesatserna.10. Medlemsstaterna bör tillåtas att tillämpa nedsatta skattesatser eller undantag från fordonsskatt för fordon vars användning sannolikt inte kan inverka på gemenskapens transportmarknad.11. För att ta hänsyn till vissa särskilda situationer bör det fastställas ett förfarande genom vilket medlemsstater kan tillåtas behålla ytterligare undantag eller nedsättning.12. Befintliga snedvridningar av konkurrensen kan inte avlägsnas enbart genom harmonisering av skatter eller punktskatter på bränsle, men till dess tekniskt och ekonomiskt lämpligare avgiftsformer införs kan sådana snedvridningar minskas genom möjligheten att behålla eller införa vägtullar och/eller vägavgift på motorvägar. Medlemsstaterna bör dessutom tillåtas att ta ut avgifter för användandet av broar, tunnlar och bergspass.13. Med tanke på de särskilda villkor som gäller för vissa vägar i Alperna kan det vara lämpligt för en medlemsstat att på ett väldefinierat vägavsnitt av dess motorvägnät låta bli att tillämpa ett system med vägavgifter för att istället möjliggöra en tillämpning av en infrastrukturrelaterad avgift.14. Vägtullar och vägavgifter bör inte vara diskriminerande, medföra orimliga formaliteter eller skapa hinder vid inre gränser. Lämpliga åtgärder bör därför vidtas för att tillåta att vägtullar och vägavgifter betalas när som helst och med olika former av betalningsmedel.15. Vägavgiftssatserna bör grunda sig på hur länge infrastrukturen i fråga används och bör differentieras i förhållande till den kostnad som orsakas av vägfordonen.16. Nedsatta satser för vägavgifterna bör tillfälligt tillämpas på fordon som är registrerade Grekland för att ta hänsyn till svårigheter som beror på landets geopolitiska läge.17. För att säkerställa att vägavgifter och vägtullar tillämpas enhetligt bör vissa regler fastställas för hur dessa får tillämpas, som till exempel egenskaperna hos den infrastruktur som sådana vägavgifter och vägtullar kan tillämpas på, maximinivåer för vissa avgiftssatser och andra allmänna villkor som måste gälla. De viktade genomsnittliga vägtullarna bör vara relaterade till kostnaderna för uppbyggnad, drift och utveckling av det berörda infrastrukturnätet.18. Medlemsstaterna bör kunna använda en viss procentdel av vägavgifterna eller vägtullarna till skydd för miljön och en balanserad utveckling av transportnätet, under förutsättning att detta belopp beräknas i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv.19. De belopp i detta direktiv som har uttryckts i de nationella valutaenheterna i de medlemsstater som har infört euron kommer att låsas den 1 januari 1999 när värdet på euron kommer att fastställas i enlighet med rådets förordning (EG) nr 2866/98 av den 31 december 1998 om omräkningskurserna mellan euron och valutorna för de medlemsstater som inför euron(9). Det är lämpligt att de medlemsstater som inte har infört euron varje år ser över beloppen i nationella valutor i detta direktiv och anpassar dem i förekommande fall för att ta hänsyn till förändringar i växelkurserna. Årliga anpassningar av de nationella valutorna behöver inte vara obligatoriska om tillämpningen av de nya växelkurserna skulle resultera i en ändring som är lägre än en viss procentuell nivå.20. Territorialprincipen bör tillämpas. Två eller flera medlemsstater kan samarbeta för att införa ett gemensamt system för vägavgifter, förutsatt att vissa ytterligare villkor uppfylls.21. I enlighet med proportionalitetsprincipen är detta direktiv begränsat till vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen, enligt bestämmelserna i artikel 5 tredje stycket i fördraget.22. En exakt tidtabell bör anges för att revidera bestämmelserna i detta direktiv och för att överväga sådana anpassningar av dem som kan visa sig nödvändiga, med målsättning att utveckla ett mer territoriellt avgiftssystem.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.KAPITEL IAllmänna bestämmelserArtikel 1Detta direktiv är tillämpligt på fordonsskatter, vägtullar och vägavgifter som tas ut på fordon enligt definition i artikel 2.Detta direktiv skall inte gälla för fordon som utför transportverksamhet uteslutande på medlemsstaternas utomeuropeiska territorier.Det skall inte heller gälla för fordon registrerade på Kanarieöarna, i Ceuta och Melilla, på Azorerna eller Madeira vilka utför transportverksamhet uteslutande på dessa territorier eller mellan dessa territorier och det spanska eller det portugisiska fastlandet.Artikel 2I detta direktiv avses meda) motorväg: väg som är utformad och byggd särskilt för motortrafik, som inte betjänar fastigheter som gränsar till den och somi) är försedd, utom vid speciella platser eller tillfälligt, med skilda körbanor för trafik i två riktningar, skilda från varandra genom en mittsträng som inte är avsedd för trafik, eller undantagsvis med andra medel,ii) inte korsar annan väg, järnväg, spårvägslinje eller gångstig i samma plan,iii) är särskilt skyltad som motorväg,b) vägtull: betalning av ett bestämt belopp för ett fordon som tillryggalägger ett avstånd mellan två punkter på den infrastruktur som anges i artikel 7.2. Beloppet skall grundas på det avstånd som tillryggalagts och på fordonskategori,c) vägavgift: betalning av ett bestämt belopp som ger fordonet rätt att under en given tid använda de infrastrukturer som anges i artikel 7.2,d) fordon: motorfordon eller ledad fordonskombination avsedd uteslutande för godstransporter på väg och med en högsta tillåten bruttovikt av minst 12 ton,e) EURO I-fordon: fordon med de egenskaper som anges i rad A i tabellen i punkt 8.3.1.1 i bilaga I till direktiv 88/77/EEG av den 3 december 1987 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från dieselmotorer som används i fordon(10),f) EURO II-fordon: fordon med de egenskaper som anges i rad B i tabellen i punkt 8.3.1.1 i bilaga I till direktiv 88/77/EEG.KAPITEL IIFordonsbeskattningArtikel 31. De fordonsskatter som avses i artikel 1 är följande:- Belgien:taxe de circulation sur les véhicules automobiles//verkeersbelasting op de autovoertuigen- Danmark:vægtafgift af motorkøretøjer m.v.- Tyskland:Kraftfahrzeugsteuer- Grekland:Τέλη κυκλοφορίας,- Spanien:a) impuesto sobre vehiculos de tracción mecánicab) impuesto sobre actividades económicas (endast när det gäller de avgifter som läggs på motorfordon)- Frankrike:a) taxe spéciale sur certains véhicules routiersb) taxe différentielle sur les véhicules à moteur- Irland:vehicle excise duty- Italien:a) tassa automobilisticab) addizionale del 5 % Sulla tassa automobilistica- Luxemburg:taxe sur les véhicules automoteurs- Nederländerna:motorrijtuigenbelasting- Österrike:Kraftfahrzeugsteuer- Portugal:a) imposto de camionagemb) imposto de circulação- Finland:varsinainen ajoneuvovero//egentlig fordonsskatt- Sverige:fordonsskatt- Förenade kungariket:a) vehicle excise dutyb) motor vehicles licence2. Medlemsstater som ersätter någon skatt under punkt 1 med en annan skatt av samma slag skall anmäla detta till kommissionen som skall göra nödvändiga anpassningar.Artikel 4De förfaranden för uttag och indrivning av de skatter som anges i artikel 3 skall fastställas av varje medlemsstat.Artikel 5För fordon som är registrerade i medlemsstaterna gäller att de skatter som anges i avikel 3 skall tas ut endast av den medlemsstat där fordonet är registrerat.Artikel 61. Oavsett strukturen på de skatter som anges i artikel 3 skall medlemsstaterna fastställa skattesatserna så att ingen skattesats för någon fordonskategori eller underkategori enligt bilaga I understiger den minimiskattesats som fastställs i nämnda bilaga.Upp till två år efter det att detta direktiv har trätt i kraft skall Grekland, Italien, Portugal och Spanien ha rätt att tillämpa lägre satser, som dock inte får understiga 65 % av de minimiskattesatser som anges i bilaga I.2. Medlemsstaterna kan tillämpa nedsatta skattesatser eller göra undantag föra) fordon som anvönds för landets försvar eller civilförsvar, av brand- eller andra utryckningstjänster och av polisen, och fordon som används för vägunderhåll,b) fordon som endast tillfälligt körs på allmänna vägar i den medlemsstat där fordonet är registrerat och som används av fysiska eller juridiska personer vars huvudsysselsättning inte är godstransport, förutsatt att den transportverksamhet som utförs av dessa fordon inte snedvrider konkurrensen samt att kommissionen ger sitt samtycke.3. a) Rådet får på förslag från kommissionen besluta med enhällighet om att tillåta en medlemsstat att behålla ytterligare undantag från eller ytterligare nedsättning av fordonsskatter av politiska skäl av socioekonomisk karaktär eller skäl som har att göra med den statens infrastruktur. Sådana undantag eller nedsättningar kan bara göras för fordon registrerade i den medlemsstat som utför transportverksamhet uteslutande inom en klart avgränsad del av dess territorium.b) Varje medlemsstat som önskar behålla ett sådant undantag eller en sådan nedsättning skall underrätta kommissionen om detta och skall också till den lämna all nödvändig information. Kommissionen skall inom en månad underrätta de andra medlemsstaterna om det föreslagna undantaget eller nedsättningen.Rådet skall anses ha givit tillåtelse till att bibehålla det föreslagna undantaget eller nedsättningen om varken kommissionen eller någon medlemsstat inom en period av två månader räknat från det datum när de andra medlemsstaterna informerades i enlighet med föregående stycke begärt att saken skulle undersökas av rådet.4. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 andra stycket samt punkterna 2 och 3 i denna artikel eller artikel 6 i rådets direktiv 92/106/EEG av den 7 december 1992 om gemensamma regler för vissa former av kombinerad transport av gods mellan medlemsstaterna(11), får medlemsstaterna inte bevilja några undantag från eller nedsättning av de skatter som anges i artikel 3 som skulle göra den skatt som kan debiteras lägre än det minimibelopp som anges i punkt 1 i denna artikel.KAPITEL IIIVägtullar och vägavgifterArtikel 71. Medlemsstaterna får behålla eller införa vägtullar och/eller vägavgifter på de villkor som anges i punkterna 2-10.2. a) Vägtullar och vägavgifter får endast tas ut av dem som använder motorvägar eller andra flerfiliga vägar av motorvägskaraktär eller av dem som använder broar, tunnlar och bergspass. I en medlemsstat där det inte finns något allmänt motorvägsnät eller tvåfiliga vägar med skilda körbanor med liknande egenskaper får emellertid vägtullar och vägavgifter tas ut i den medlemsstaten av dem som använder vägarna i den tekniskt sett högsta kategorin.b) Efter samråd med kommissionen och i enlighet med det förfarande som fastställs i rådets beslut av den 21 mars 1962 om införande av ett förfarande för förhandsgranskning och samråd beträffande vissa lagar och andra författningar som medlemsstaterna planerar att utfärda inom transportområdet(12)i) får vägtullar och vägavgifter också tas ut av dem som använder andra avsnitt av huvudledsnätet, särskilt- när detta är motiverat med hänsyn till säkerheten,- i en medlemsstat som i större delen av landet saknar ett sammanhängande motorvägsnät eller nät med tvåfiliga vägar med skilda körbanor med liknande egenskaper, i den delen av landet, men endast på vägar som används för internationell och interregional tung godstransport, under förutsättning att trafikbehovet och befolkningstätheten i denna del av landet inte gör det ekonomiskt motiverat att bygga motorvägar eller tvåfiliga vägar med skilda körbanor av liknande slag,ii) får en särskild ordning för gränsområden införas av de berörda medlemsstaterna,iii) får Österrike undanta motorvägsträckan mellan Kufstein och Brennerpasset från de österrikiska vägavgifterna.3. Vägtullar och vägavgifter får inte tas ut samtidigt för användandet av ett och samma vägavsnitt. Medlemsstaterna får emellertid också ta ut vägtullar för vägnät där vägavgifter tas ut, för användandet av broar, tunnlar och bergspass.4. Vägtullar och vägavgifter får inte vara diskriminerande, direkt eller indirekt, av skäl som grundar sig på åkarens nationalitet eller fordonets ursprung eller destination.5. Vägtullar och vägavgifter skall tas ut och drivas in och deras betalning övervakas på ett sådant sätt att det orsakar så litet hinder som möjligt för trafikflödet, och obligatoriska kontroller vid gemenskapens inre gränser skall undvikas. Medlemsstaterna skall i detta syfte samarbeta för att utarbeta metoder som gör det möjligt för åkarna att betala vägavgifter dygnet runt, åtminstone vid de större försäljningsställena, med hjälp av alla vanligen förekommande betalningsmedel, i och utanför de medlemsstater i vilka avgifterna tas ut. Medlemsstaterna skall erbjuda lämpliga anordningar vid stationerna där vägtullar och vägavgifter erläggs, så att normal trafiksäkerhetsstandard bibehålls.6. En medlemsstat får föreskriva att fordon registrerade i den staten skall avkrävas vägavgifter för användande av hela vägnätet inom sitt territorium.7. Den berörda medlemsstaten skall fastställa vägavgifterna, inklusive administrativa kostnader, för samtliga fordonskategorier till en nivå som inte överstiger de maximisatser som fastställs i bilaga II.Den 1 juli 2002 och därefter vartannat år skall dessa maximibelopp revideras. Kommissionen skall, i den omfattning som anses nödvändig, utarbeta förslag till lämpliga justeringar och Europaparlamentet och rådet skall besluta om dessa i enlighet med bestämmelserna i fördraget.Medlemsstater som tillämpar vägavgifter skall inom de två första åren efter det att detta direktiv har trätt i kraft tillämpa en nedsättning på 50 % av vägavgiftssatserna för fordon registrerade i Grekland på grund av landets geopolitiska läge. Kommissionen får besluta att bemyndiga dessa medlemsstater att förlänga nedsättningen från år till år.8. Vägavgiftssatserna skall vara avpassade efter hur länge den berörda infrastrukturen skall användas.En medlemsstat får för fordon som är registrerade i den medlemsstaten tillämpa endast årliga avgiftssatser.9. De viktade genomsnittliga vägtullarna bör vara relaterade till kostnaderna för uppbyggnad, drift och utveckling av det berörda infrastrukturnätet.10. Utan att det påverkar tillämpningen av de viktade genomsnittliga vägtullarna som anges i punkt 9 får medlemsstaterna variera vägtullsatserna i förhållande tilla) fordonens utsläppsklasser, förutsatt att ingen tullsats är mer än 50 % högre än tullsatsen för likvärdiga fordon som uppfyller de striktaste normerna för utsläpp,b) tidpunkten på dygnet, förutsatt att ingen tullsats är mer än 100 % högre än tullsatsen under den billigaste perioden av dygnet.Alla variationer i de vägtullar som tas ut med avseende på fordonens utsläppsklasser eller tidpunkten på dygnet skall stå i proportion till det eftersträvade målet.Artikel 81. Två eller flera medlemsstater kan samarbeta för att införa ett gemensamt vägavgiftssystem som är tillämpligt inom hela territoriet. I sådana fall skall medlemsstaterna se till att införandet, genomförandet och eventuella senare ändringar av ett sådant vägavgiftssystem sker i nära samråd med kommissionen.2. Ett gemensamt system skall vara avhängigt av följande villkor, utöver de villkor som fastställs i artikel 7:a) De gemensamma vägavgifterna skall fastställas av de deltagande medlemsstaterna till nivåer som inte är högre än de maximisatser som anges i artikel 7.7.b) Betalning av den gemensamma vägavgiften skall ge tillgång till det nät som fastställs av de deltagande medlemsstaterna i enlighet med artikel 7.2.c) Andra medlemsstater kan ansluta sig till det gemensamma systemet.d) En fördelningsordning skall utarbetas av de deltagande medlemsstaterna så att var och en av dem får en skälig andel av inkomsterna från vägavgiften.KAPITEL IVSlutbestämmelserArtikel 91. Detta direktiv utgör inget hinder för medlemsstaterna att tillämpaa) särskilda skatter eller avgifter- som tas ut vid fordonsregistrering, eller- läggs på fordon eller last med avvikande vikt eller dimensioner,b) parkeringsavgifter och särskilda avgifter för stadstrafik,c) avgifter som är särskilt utformade för att förhindra tids- och platsrelaterad trafiköverbelastning.2. Detta direktiv utgör inget hinder för medlemsstaterna att använda en viss procentdel av vägavgifterna eller vägtullarna till skydd för miljön och en balanserad utveckling av transportnätet under förutsättning att detta belopp beräknas i enlighet med artikel 7.7 och 7.9.Artikel 101. För tillämpningen av detta direktiv skall växelkurserna mellan euron och de nationella valutorna i de medlemsstater som inte har infört euron vara de kurser som gäller den första arbetsdagen i oktober och som offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning; de skall tillämpas från och med den 1 januari följande kalenderår.2. De medlemsstater som inte har infört euron har rätt att behålla de belopp som gäller vid tiden för den årliga justeringen enligt punkt 1, om omräkningen av dessa belopp till euro skulle resultera i en ändring av beloppen i nationell valuta som är mindre än 5 %.Artikel 111. Senast de datum som anges i artikel 7.7 andra stycket skall kommissionen lägga fram en rapport till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av detta direktiv med hänsyn till den tekniska utvecklingen och förändringar i trafikbelastningen.2. Medlemsstaterna skall senast sex månader före de datum som avses i punkt 1 delge kommissionen den information som den behöver för att kunna utarbeta rapporten.3. Medlemsstater som inför elektroniska system för att uppbära vägtullar och/eller vägavgifter skall samarbeta för att säkerställa att systemen är tillräckligt kompatibla.Artikel 121. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 2000. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen skall informera de övriga medlemsstaterna om detta.Artikel 13Detta direktiv träder ikraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 14Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 17 juni 1999.På Europaparlamentets vägnarJ. M. GIL-ROBLESOrdförandePå rådets vägnarF. MÜNTEFERINGOrdförande(1) EGT C 59, 26.2.1997, s. 9.(2) EGT C 206, 7.7.1997, s. 17.(3) Yttrandet avgett den 3 juni 1999 (ännu ej offentliggjort i EGT).(4) Europaparlamentets yttrande av den 17 juli 1997 (EGT C 286, 22.9.1997, s. 217), rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 januari 1999 (EGT C 58, 1.3.1999, s. 1) och Europaparlamentets beslut av den 7 maj 1999 (ännu ej offentliggjort i EGT).(5) EGT L 316, 31.10.1992, s. 12. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG (EGT L 365, 31.12.1994, s. 46).(6) EGT L 316, 31.10.1992, s. 19. Direktivet ändrat genom direktiv 94/74/EG.(7) REG 1995, I-1827.(8) EGT L 279, 12.11.1993, s. 32.(9) EGT L 359, 31.12.1998, s. 1.(10) EGT L 36, 9.2.1988, s. 33. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/1/EG (EGT L 40, 17.2.1996, s. 1).(11) EGT L 368, 17.12.1992, s. 38.(12) EGT 23, 3.4.1962, s. 720/62. Beslutet senast ändrat genom beslut 73/402/EEG (EGT L 347, 17.12.1973, s. 48).BILAGA IMINIMISKATTESATSER FÖR FORDON>Plats för tabell>>Plats för tabell>BILAGA IIMAXIMIBELOPP I EURO FÖR VÄGAVGIFTER INKLUSIVE ADMINISTRATIVA KOSTNADER, ENLIGT ARTIKEL 7.7Per år>Plats för tabell>Per månad och veckaHögsta avgiftssats per månad och vecka skall stå i proportion till den tid infrastrukturen används.Per dagVägavgiften per dag är 8 euro för samtliga fordonskategorier.


Avis juridique important

|

31989L0341

Rådets direktiv 89/341/EEG av den 3 maj 1989 om ändring av direktiven 65/65/EEG, 75/318/EEG och 75/319/EEG om tillnärmning av bestämmelser som fastställts genom lagar eller andra författningar och som rör farmaceutiska specialiteter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 142 , 25/05/1989 s. 0011 - 0013 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 19 s. 0009  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 19 s. 0009

RÅDETS DIREKTIV av den 3 maj 1989 om ändring av direktiven 65/65/EEG, 75/318/EEG och 75/319/EEG om tillnärmning av bestämmelser som fastställts genom lagar eller andra författningar och som rör farmaceutiska specialiteter (89/341/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Det främsta syftet med alla föreskrifter som reglerar tillverkningen, distributionen eller användningen av läkemedel måste vara att värna om folkhälsan.Direktiven om tillnärmning av den lagstiftning som gäller farmaceutiska specialiteter måste anpassas till de vetenskapliga framstegen och ta hänsyn till de erfarenheter som uppnåtts sedan de antagits för att därigenom säkerställa förbättrad kvalitet och ökad säkerhet och effektivitet.I sina slutsatser av den 15 maj 1987 om förbättring av konsumenters användning av farmaceutiska specialiteter(4) har rådet ansett att systemet med bipacksedlar, som åtföljer farmaceutiska specialiteter avsedda för människor som försäljs inom gemenskapen, bör förbättras.Kvalitetsgarantierna för de läkemedel som tillverkas inom gemenskapen bör upprätthållas genom att principerna om god tillverkningssed för läkemedel följs oavsett produkternas slutliga destination.Kommissionen bör bemyndigas att i detalj definiera principerna för god tillverkningssed för läkemedel i nära samarbete med kommittén för tillnärmning av direktiven för att avlägsna tekniska hinder inom sektorn för farmaceutiska specialiteter.I enlighet med Europaparlamentets resolution av den 13 juni 1986 om export av läkemedel till tredje världen bör åtgärder vidtas för att förbättra informationen till tredje land om bestämmelserna och villkoren för användning av läkemedel inom medlemsstaterna.Tillämpningsområdet för direktiv 65/65/EEG(5), senast ändrat genom direktiv 87/21/EEG(6), för direktiv 75/318/EEG(7), senast ändrat genom direktiv 87/19/EEG(8) och för direktiv 75/319/EEG(9), senast ändrat genom direktiv 83/570/EEG(10), bör utvidgas till att omfatta även andra fabriksframställda läkemedel som hittills varit undantagna.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 65/65/EEG ändras på följande sätt:1. I titeln, inledningen och kapitlen II till V ersätts alla hänvisningar till "farmaceutisk specialitet" med "läkemedel".2. I artikel 1 skall följande punkter införas:"4. Receptpliktiga läkemedel:varje läkemedel som beretts på apotek enligt ett recept som utfärdats för en enskild patient.5. Icke receptpliktiga läkemedel:varje läkemedel som beretts på apotek enligt en farmakopéföreskrift och är avsett att säljas direkt till de patienter som betjänas av apoteket."3. Artikel 2 skall ersättas med följande:"Artikel 21. Kapitlen II-V skall gälla sådana farmaceutiska specialiteter som är avsedda för människor och för försäljning inom medlemsstaterna.2. När en medlemsstat beviljar försäljningstillstånd för fabriksframställda läkemedel som inte överensstämmer med definitionerna på en farmaceutisk specialitet, skall även kapitel II-V tillämpas på dessa.3. Kapitel II-V skall inte gälla:- läkemedel som beretts i enlighet med ett läkarrecept eller på ett apotek utan recept,- läkemedel avsedda för prövning i anslutning till forskning och utveckling,- mellanprodukter avsedda att bearbetas vidare av den som har tillstånd till tillverkning.4. En medlemsstat får, i enlighet med gällande lagstiftning och för att tillgodose speciella behov, undanta från att omfattas av kapitlen II-V läkemedel som tillhandahålls mot en spontan och i god tro avgiven beställning i enlighet med föreskrifter som lämnats av en behörig person inom hälso- och sjukvården att användas av hans patienter och under hans direkta personliga ansvar."4. I artikel 4a skall följande punkt läggas till:"6.6. särskilda försiktighetsmått för att göra sig av med oanvända produkter eller avfallsämnen härrörande från sådana produkter, om så befinnes lämpligt."5. I artikel 13 skall följande punkt läggas till:"9. särskilda försiktighetsmått för att göra sig av med oanvända produkter eller avfallsämnen härrörande från sådana produkter, om så befinnes lämpligt."6. I artikel 14 skall en femte strecksats läggas till:" - tillverkarens satsnummer."Artikel 2 I direktiv 75/318/EEG skall alla hänvisningar till "farmaceutiska specialiteter" ersättas med "läkemedel".Artikel 3 Direktiv 75/319/EEG ändras på följande sätt:1. I artikel 4 skall b ersättas med följande:"b) får underkasta läkemedlet, dess utgångsmaterial och, om så befinnes nödvändigt, dess mellanprodukter eller andra beståndsdelar undersökning av ett statligt laboratorium eller ett laboratorium som är inrättat för detta ändamål, i syfte att säkerställa att de kontrollmetoder, som används av tillverkaren och som redovisats i anslutning till ansökan om försäljningstillstånd i enlighet med artikel 4 andra stycket punkt 7 i direktiv 65/65/EEG, är tillfredsställande."2. I artikel 6 skall sista stycket ersättas med följande:"En bipacksedel skall ingå i läkemedelsförpackningen såvida inte all nödvändig information enligt denna artikel anges på själva behållaren eller den yttre förpackningen."3. Artikel 16.1 skall ersättas med följande:1. "Medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att läkemedelstillverkning sker endast med särskilt tillstånd. Sådant tillstånd till tillverkning skall krävas även i de fall läkemedlen är avsedda för export."4. I artikel 19 skall följande punkt läggas till:"f) rätta sig efter principerna och riktlinjerna för god tillverkningssed för läkemedel i enlighet med gemenskapens lagstiftning."5. Följande artikel skall införas:"Artikel 19aDe principer och riktlinjer för god tillverkningssed för läkemedel som avses i artikel 19f skall antas i form av ett direktiv riktat till medlemsstaterna, i enlighet med det förfarande som fastställts i artikel 2c i direktiv 75/318/EEG. Utförliga riktlinjer i överensstämmelse med dessa principer kommer att publiceras av kommissionen och revideras när så anges nödvändigt med hänsyn till utvecklingen inom teknik och vetenskap."6. I artikel 26 skall- första stycket ersättas med följande:"Den ansvariga myndigheten i den berörda medlemsstaten skall genom upprepade inspektioner säkerställa att de rättsliga kraven i fråga om läkemedel uppfylls.",- följande stycke skall införas:"Efter varje sådan inspektion som avses i första stycket skall företrädarna för den ansvariga myndigheten rapportera i vad mån tillverkaren rättar sig efter de principer och riktlinjer för god tillverkningssed som fastställts i gemenskapens lagstiftning. Innehållet i denna rapport skall överlämnas till den tillverkare som varit föremål för inspektionen."7. Följande artikel skall införas:"Artikel 28aMedlemsstaterna skall på begäran av tillverkaren, exportören eller myndigheterna i det importerande tredje landet intyga att en läkemedelstillverkare innehar det tillstånd som avses i artikel 16.1. Sådant intyg skall utfärdas i enlighet med följande villkor:1. Medlemsstaterna skall ta hänsyn till de rådande administrativa förhållandena inom Världshälsoorganisationen.2. För läkemedel avsedda för export som redan tillåtits inom det egna landet skall medlemsstaterna tillhandahålla den sammanfattning av läkemedlets viktigare egenskaper som tillåtits i enlighet med artikel 4 b i direktiv 65/65/EEG.3. Om tillverkaren inte har något försäljningstillstånd skall han tillställa de myndigheter, som har att utfärda det intyg som anges i första stycket en förklaring till varför inget försäljningstillstånd finns."8. I artikel 30 läggs följande stycke till:"Efter skälig begäran skall medlemsstaterna utan dröjsmål överlämna de protokoll som avses i artikel 26 tredje stycket till de ansvariga myndigheterna i en annan medlemsstat. Om den medlemsstat som tillställts protokollen efter att ha tagit del av dem inte anser sig kunna godkänna de slutsatser som dragits av de ansvariga myndigheterna i den stat i vilken rapporten upprättats, skall den meddela de berörda ansvariga myndigheterna skälen till detta och ha rätt att begära ytterligare uppgifter. Medlemsstaterna skall sträva efter att nå enighet. Om så anses nödvändigt på grund av starka meningsskiljaktigheter skall en av de berörda medlemsstaterna underrätta kommissionen."9. Följande stycken fogas till artikel 33:"2. Den person som ansvarar för försäljningen av ett läkemedel skall vara skyldig att utan dröjsmål delge de berörda medlemsstaterna varje åtgärd som han vidtagit för att dra in eller inte längre tillhandahålla en produkt och samtidigt uppge orsakerna till detta, om de sammanhänger med läkemedlets effekt eller är av betydelse för folkhälsan. Medlemsstaterna skall säkerställa att denna information kommer till kommissionens kännedom.3. Medlemsstaterna skall säkerställa att lämplig information om en åtgärd som vidtagits i enlighet med punkt 1 och 2 och som kan vara av betydelse för folkhälsan i tredje land utan dröjsmål kommer till Världshälsoorganisationens kännedom tillsammans med en kopia till kommittén.4. Kommissionen skall en gång om året publicera en förteckning över alla läkemedel som är förbjudna inom gemenskapen."10. Första stycket i artikel 34 ändras på följande sätt:"Detta direktiv skall gälla läkemedel avsedda för människor inom de gränser som angivits i artikel 2 i direktiv 65/65/EEG."Artikel 4 1. Medlemsstaterna skall före den 1 januari 1992 vidta de åtgärder som krävs för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Ansökningar om försäljningstillstånd som lämnats in efter den tidsfrist som angivits i punkt 1 måste stå i överensstämmelse med detta direktiv.3. Giltigheten av artiklarna 1, 2 och 3 skall i tillämpliga fall utvidgas till att efter hand omfatta befintliga läkemedel senast den 31 december 1992.Artikel 5 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 3 maj 1989.På rådets vägnarP. SOLBESOrdförande(1) EGT nr C 36, 8.2.1988, s. 22.(2) EGT nr C 290, 14.11.1988, s. 128; EGT nr C 120, 16.5.1989.(3) EGT nr C 208, 8.8.1988, s. 64.(4) EGT nr C 178, 7.7.1987, s. 2.(5) EGT nr 22, 9.2.1965, s. 369/65.(6) EGT nr L 15, 17.1.1987, s. 36.(7) EGT nr L 147, 9.6.1975, s. 1.(8) EGT L 15, 17.1.1987, s. 31.(9) EGT nr L 147, 9.6.1975, s. 13.(10) EGT nr L 332, 28.11.1983, s. 1.


Avis juridique important

|

31995L0050

Rådets direktiv 95/50/EG av den 6 oktober 1995 om enhetliga förfaranden för kontroller av vägtransporter av farligt gods

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 249 , 17/10/1995 s. 0035 - 0040

RÅDETS DIREKTIV 95/50/EG av den 6 oktober 1995 om enhetliga förfaranden för kontroller av vägtransporter av farligt godsEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 75 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),med beaktande av det i artikel 189c i fördraget föreskrivna förfarandet (3), ochmed beaktande av följande:Gemenskapen har vidtagit ett antal åtgärder för att inrätta en inre marknad som omfattar ett område utan gränser med fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital i enlighet med fördragets bestämmelser.Kontroller av vägtransporter av farligt gods utförs i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 4060/89 av den 21 december 1989 om avskaffande av gränskontroller mellan medlemsstaterna vid transporter på väg och inre vattenvägar (4) och rådets förordning (EEG) nr 3912/92 av den 17 december 1992 om kontroller utförda inom gemenskapen vid transporter på väg och inre vattenvägar, med avseende på transportmedel som är registrerade eller godkända för trafik i tredje land (5).Rådet har den 21 november 1994 antagit direktiv 94/55/EG om tillnärmning av lagarna i medlemsstaterna om vägtransporter av farligt gods (6). Kontrollförfarandena avseende denna typ av transporter liksom respektive definitioner bör följaktligen harmoniseras för att göra kontrollen av efterlevnaden av de sålunda uppställda säkerhetsreglerna mer effektiva.Det är viktigt att garantera att medlemsstaternas kontroller på hela deras områden håller tillräckligt hög nivå, samtidigt som man i möjligaste mån bör undvika att de berörda fordonen kontrolleras flera gånger.I förhållande till subsidiaritetsprincipen förefaller det därför nödvändigt att gemenskapen agerar för att förbättra säkerhetsnivån för transporter av farligt gods.Kontrollerna skall utföras med användande av en förteckning över gemensamma punkter som är tillämpliga på sådana transporter i hela gemenskapen.Det är bl.a. lämpligt att upprätta en förteckning över överträdelser som av alla medlemsstater betraktas som tillräckligt allvarliga för att - med avseende på de fordon som antas ha begått dem - leda till vidtagandet av åtgärder som med hänsyn till omständigheterna eller säkerhetsföreskrifterna är lämpliga, inklusive vägran att låta dessa fordon komma in i gemenskapen.För att förbättra efterlevnaden av säkerhetsreglerna för vägtransporter av farligt gods finns det anledning att föreskriva kontroller i företagen som en förebyggande åtgärd eller när allvarliga överträdelser av lagar om transport av farligt gods har konstaterats på vägarna.De ifrågavarande kontrollerna måste gälla alla vägtransporter av farligt gods som helt eller delvis utförs på medlemsstaternas territorium, oavsett godsets avsändningsort eller bestämmelseort eller i vilket land fordonet är registrerat.I händelse av allvarliga eller upprepade överträdelser kan de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där fordonet är registrerat eller där företaget är etablerat uppmanas att vidta lämpliga åtgärder och informera den ansökande medlemsstaten om de uppföljningsåtgärder som har vidtagits.Tillämpningen av detta direktiv skall övervakas på grundval av en rapport som skall framläggas av kommissionen.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Detta direktiv gäller kontroller som medlemsstaterna utövar med avseende på vägtransporter av farligt gods med fordon som färdas på deras territorium eller som färdas in i det från ett tredje land.Det skall inte gälla transport av farligt gods som utförs med fordon som tillhör militära styrkor eller faller inom dessas ansvarsområde.2. Bestämmelserna i detta direktiv skall inte på något sätt inskränka medlemsstaternas rätt att, under hänsynstagande till gemenskapsrätten, utföra kontroller av nationella och internationella transporter av farligt gods med fordon som inte omfattas av detta direktiv inom sitt territorium.Artikel 2 Vid tillämpningen av detta direktiv avses med- fordon: varje motorfordon vare sig det är fullständigt eller ofullständigt, som är avsett för användning på väg, och som har åtminstone fyra hjul och en högsta hastighet som överskrider 25 km/tim, inklusive dess släpvagnar, med undantag för fordon som går på räls, traktorer för jord- och skogsbruk och alla rörliga maskiner,- farligt gods: sådant farligt gods som definieras som sådant i direktiv 94/55/EG,- transport: varje vägtransport som utförs av ett fordon helt eller delvis på allmänna vägar inom en medlemsstats territorium, inklusive lastning och lossning som omfattas av direktiv 94/55/EG, utan att det påverkar den ordning som föreskrivs i medlemsstaternas lagar rörande ansvar för sådana operationer,- företag: varje fysisk eller juridisk person, med eller utan vinstsyfte, varje sammanslutning eller grupp av personer utan status som person, med eller utan vinstsyfte och varje organ som lyder under offentlig myndighet, vare sig den själv har status som juridisk person eller är underställd en myndighet som har sådan status och som transporterar, lastar, lossar eller låter transportera farligt gods eller som tillfälligt lagrar, insamlar, förpackar eller mottar sådant gods för transport och som finns inom gemenskapens territorium,- kontroll: varje inspektion, kontroll eller formalitet som utförs av de behöriga myndigheterna av säkerhetsskäl vid transport av farligt gods.Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att en representativ del av vägtransporterna av farligt gods blir föremål för de kontroller som föreskrivs i detta direktiv, för att det skall gå att kontrollera att transporterna sker i enlighet med lagstiftningen om vägtransport av farligt gods.2. Sådana kontroller skall utföras på en medlemsstats territorium i enlighet med artikel 3 i förordning (EEG) nr 4060/89 och artikel 1 i förordning (EEG) nr 3912/92.Artikel 4 1. För att utföra de kontroller som föreskrivs i detta direktiv skall medlemsstaterna använda checklistan i bilaga I. Ett exemplar av denna lista eller en handling som utvisar kontrollresultatet och som är utfärdad av den myndighet som har genomfört kontrollen, skall överlämnas till fordonets förare och uppvisas på begäran för att förenkla eller i möjligaste mån undvika ytterligare kontroller. Denna punkt inskränker inte medlemsstaternas rätt att utföra särskilda punktkontroller.2. Kontrollerna skall utföras slumpvis och skall så långt som möjligt omfatta en betydande del av vägnätet.3. De platser som väljs för dessa kontroller måste vara så beskaffade att fordon som befinns inte uppfylla de krav som ställs där kan bringas i överensstämmelse med dessa eller, om myndigheten som utför kontrollen anser det vara nödvändigt, hålla kvar fordonen på platsen eller på en plats som har utsetts för detta ändamål av nämnda myndighet utan att det innebär en säkerhetsrisk.4. I förekommande fall och förutsatt att detta inte innebär en säkerhetsrisk, kan prover av det transporterade godset tas för undersökning till laboratorier som godkänts av den behöriga myndigheten.5. Kontrollerna får inte ta oskäligt lång tid.Artikel 5 Utan att det påverkar andra sanktioner som kan tillämpas får - när en eller flera överträdelser, särskilt sådana som finns angivna i bilaga II, har konstaterats under/i samband med vägtransporter av farligt gods - de berörda fordonen kvarhållas på platsen eller på något ställe som för detta ändamål särskilt har utsetts av kontrollmyndigheterna, varvid det kan krävas att fordonen bringas i överensstämmelse med reglerna innan färden får fortsättas, eller fordonen göras till föremål för de åtgärder som med hänsyn till omständigheterna eller säkerhetsföreskrifterna är lämpliga inklusive, i förekommande fall, införs förbud för fordonen i gemenskapen.Artikel 6 1. Kontrollerna kan också utföras i företagens lokaler, som en förebyggande åtgärd eller när överträdelser som äventyrar säkerheten vid transport av farligt gods har konstaterats vid vägkontroll.2. Ändamålet med sådana kontroller skall vara att säkerställa att säkerhetsförhållandena för vägtransporter av farligt gods är i överensstämmelse med gällande lag.När en eller flera överträdelser, särskilt sådana som anges i bilaga II, har konstaterats vid vägtransport av farligt gods, skall de ifrågavarande transporterna bringas i överensstämmelse med gällande regler innan godset lämnar företaget eller göras till föremål för andra lämpliga åtgärder.Artikel 7 1. Medlemsstaterna skall ge varandra ömsesidigt bistånd för att åstadkomma en god tillämpning av detta direktiv.2. Allvarliga eller upprepade överträdelser som äventyrar säkerheten vid vägtransporter av farligt gods och som begåtts av ett fordon eller företag som är hemmahörande i en annan medlemsstat skall rapporteras till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där fordonet är registrerat eller där företaget är etablerat.De behöriga myndigheterna i den medlemsstat där en allvarlig eller upprepad överträdelse har konstaterats kan begära att de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där fordonet är registrerat eller där företaget är etablerat vidtar lämpliga åtgärder i förhållande till lagöverträdaren eller lagöverträdarna.De sistnämnda myndigheterna skall underrätta de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där överträdelsen konstaterades om åtgärder som vidtas gentemot transporten eller företaget.Artikel 8 Om resultaten av en vägkontroll av ett fordon som är registrerat i en annan medlemsstat, ger anledning att anta att allvarliga eller upprepade överträdelser, som i avsaknad av nödvändiga bevis inte kan avslöjas vid denna kontroll, har begåtts, skall de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna ge varandra ömsesidigt bistånd för att bringa klarhet i situationen. Om medlemsstaten i detta syfte genomför en kontroll hos företaget, skall resultaten av denna kontroll meddelas den andra berörda medlemsstaten.Artikel 9 1. För varje kalenderår, och senast tolv månader efter dettas utgång, skall varje medlemsstat till kommissionen sända en rapport om tillämpningen av detta direktiv upprättad i enlighet med bilaga III och med följande uppgifter:- om möjligt, konstaterad eller uppskattad mängd farligt gods som transporterats på väg (i transporterade ton eller i ton/kilometer),- antal utförda kontroller,- antal kontrollerade fordon, efter registrering (fordon registrerade på det egna territoriet, i andra medlemsstater eller i tredje stater),- antal och slag av överträdelser som konstaterats,- slag av och antal påföljder som pålagts.2. Kommissionen skall första gången 1999 och därefter åtminstone vart tredje år till Europaparlamentet och rådet sända en rapport om medlemsstaternas tillämpning av detta direktiv, i enlighet med vad som föreskrivs i punkt 1.Artikel 10 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar, förordningar och administrativa bestämmelser som behövs för att rätta sig efter detta direktiv före den 1 januari 1997. De skall omedelbart informera kommissionen om detta.När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Sätten för att göra en sådan hänvisning beslutas av medlemsstaterna.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen översända texterna till de väsentliga bestämmelser i nationell lag som de antar på det område som regleras av detta direktiv.Artikel 11 Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 12 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 6 oktober 1995.På rådets vägnarJ. BORRELL FONTELLESOrdförande(1) EGT nr C 26, 29.1.1994, s. 10, EGT nr C 238, 26.8.1994, s. 4.(2) EGT nr C 195, 18.7.1994, s. 18.(3) Europaparlamentets yttrande av den 3 maj 1994 (EGT nr C 205, 25.7.1994, s. 55), rådets gemensamma ståndpunkt av den 21 november 1994 (EGT nr C 354, 13.12.1994, s. 1) och Europaparlamentets beslut av den 14 mars 1995 (EGT nr C 89, 10.4.1995, s. 29).(4) EGT nr L 390, 30.12.1989, s. 18. Förordningen ändrad genom förordning (EEG) nr 3356/91 (EGT nr L 318, 20.11.1991, s. 1).(5) EGT nr L 395, 31.12.1992, s. 6.(6) EGT nr L 319, 12.12.1994, s. 7.BILAGA I >Start Grafik>KONTROLLISTA1. Plats för kontroll 		2. Datum 		3. Tid 4. Fordonets nationalitetsbeteckningoch registreringsnummer 		5. Släpfordonets/påhängsvagnens nationalitetsbeteckningoch registreringsnummer 	6. Fordonstyp a lastbil a fordonskombination a semitrailer7. Transportföretag, adress 			8. Nationalitet 	9. Förare 	10. Förarens medhjälpare 	11. Avsändare, adress, plats för lastning (1) 		12. Mottagare, adress, plats för lossning (1) 		13. Bruttovikt för farligt gods per transportenhet 	14. Kvantitetsgräns för marginal 10 011 överskriden a ja a nej15. Transport meda fast tank a avmonterbar tank a tankcontainer a kärlbatteria bulk a container a kolliFörhandling(ar)16. Godsdeklaration/avsändarintyg	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt17. Skriftliga instruktioner	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt18. Bilateralt/multilateralt/nationellt tillstånd	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt19. Tillståndsbevis för fordonen (fordonscertifikat)	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt20. Utbildningsbevis för föraren	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligtTrafik med fordonet	21. Gods godkänt för transport	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt22. Bulktransport	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt23. Tanktransport	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt24. Containertransport	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt25. Gods godkänt för fordonstypen	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt(1) Anges under "anmärkningar" för samtransporter.26. Förbud mot samlastning	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt27. Hantering och stuvning (2)	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt28. Läckage hos gods eller skador på kollin (2)	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt29. FN nr/märkning av kollin/FN förpackningskod (1) (2)	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt30. Skyltning av fordon och/eller container	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt31. Varningsetikett(er) för tank- eller bulktransport	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligtFordonets utrustning	32. Vertygssats för nödreparationer	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt33. Minst en stoppklots per fordon	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt34. Två orangefärgade varningslampor	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt35. Brandsläckare	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt36. Skyddsutrustning för föraren	a kontrollerat a ej enligt regler a ej tillämpligt37. Övrigt/anmärkningar38. Myndighet/tjänsteman som utfört kontrollen(1) Anges under "anmärkningar" för samtransporter.(2) Kontroll av synliga överträdelser.>Slut Grafik>BILAGA II ÖVERTRÄDELSER För detta direktivs ändamål betraktas särskilt följande som överträdelser:1. gods som inte är godkänt för transport,2. avsaknad av avsändarintyg om att godset och dess förpackning överensstämmer med transportbestämmelserna,3. fordon som vid kontroll uppvisar läckage av farliga ämnen på grund av bristfällig täthet hos behållare eller förpackningar,4. fordon som saknar certifikat om typgodkännande eller som har ett felaktigt certifikat,5. fordon som saknar korrekta orangefärgade skyltar eller som har felaktiga orangefärgade skyltar,6. fordon utan skriftliga instruktioner eller med felaktiga instruktioner,7. felaktiga fordon eller felaktig förpackning,8. förare som inte har föreskrivet utbildningsbevis för vägtransport av farligt gods,9. fordon som saknar brandsläckare,10. fordon eller förpackningar som saknar föreskrivna varningsetiketter,11. fordon som saknar godsdeklaration, eller där uppgifter som hänför sig till det farliga transporterade godset inte följer bestämmelserna,12. fordon som saknar ett bilateralt/multilateralt avtal eller inte överensstämmer med gällande bestämmelser,13. överfylld tank.BILAGA III FÖRLAGA TILL STANDARDFORMULÄR FÖR DEN RAPPORT SOM SKALL SÄNDAS TILL KOMMISSIONEN RÖRANDE ÖVERTRÄDELSER OCH SANKTIONER >Start Grafik>Stat: 	År: ....................Vägkontroller		Fordonens registreringsland (1)	Kontrollland	Andra EU-medlemsländer	Tredje länder	Totalt antal				Antal kontrollerade fordon								Antal konstaterade överträdelser efter slag av överträdelse								Antal och slag av sanktioner som ålagts								(1) Med avseende på denna bilagas ändamål är registreringslandet motorfordonets registreringsland.>Slut Grafik>


Avis juridique important

|

31996L0089

Kommissionens direktiv 96/89/EG av den 17 december 1996 om ändring av kommissionens direktiv 95/12/EG av den 23 maj 1995 om genomförande av rådets direktiv nr 92/75/EEG om energimärkning av tvättmaskiner (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 338 , 28/12/1996 s. 0085 - 0085

KOMMISSIONENS DIREKTIV 96/89/EG av den 17 december 1996 om ändring av kommissionens direktiv 95/12/EG av den 23 maj 1995 om genomförande av rådets direktiv nr 92/75/EEG om energimärkning av tvättmaskiner (Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv nr 92/75/EEG av den 22 september 1992 om märkning och standardiserad konsumentinformation som anger hushållsapparaters förbrukning av energi och andra resurser (1), särskilt artiklarna 9 och 12 i detta,med beaktande av kommissionens direktiv 95/12/EG av den 23 maj 1995 om genomförande av rådets direktiv nr 92/75/EEG om energimärkning av tvättmaskiner (2), och med beaktande av följande:Nuvarande mätmetoder och information gör det inte möjligt att korrekt märka tvättmaskiner som saknar inbyggd vattenuppvärmning. Sådana maskiner måste därför lyftas ut från det område som omfattas av direktiv 95/12/EG.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från den kommitté som satts samman i enlighet med artikel 10 i rådets direktiv 92/75/EEG.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 I artikel 1.1 i direktiv 95/12/EG, i den förteckning över tvättmaskiner som inte omfattas av det direktivets område, skall följande läggas till:"- t.o.m. 30 juni 1998, maskiner utan inbyggd metod för uppvärmning av vatten."Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 15 april 1997. De skall genast anmäla dessa åtgärder till kommissionen. De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 15 maj 1997.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla åtgärder som de avser att anta inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 17 december 1996.På kommissionens vägnarChristos PAPOUTSISLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 297, 13.10.1992, s. 16.(2) EGT nr L 136, 21.6.1995, s. 1.