title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/12/EG av den 11 mars 2009 om flygplatsavgifter (Text av betydelse för EES)

text:
               14.3.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 70/11

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2009/12/EG
   av den 11 mars 2009
   om flygplatsavgifter
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               Flygplatsernas huvudsakliga uppgift och kommersiella verksamhet är att säkerställa hanteringen av luftfartyg, från landning till start, samt av passagerare och gods så att lufttrafikföretagen kan tillhandahålla sina lufttransporttjänster. Därför erbjuder flygplatserna ett antal faciliteter och tjänster för luftfartygens drift och hanteringen av passagerare och gods, och kostnaderna för detta täcks i allmänhet genom flygplatsavgifter. De ledningsenheter vid flygplatserna som tillhandahåller faciliteter och tjänster för vilka flygplatsavgifter tas ut bör sträva efter att bedriva verksamheten kostnadseffektivt.

               (2)

               Det är nödvändigt att anta en gemensam ram för att reglera de väsentliga aspekterna av flygplatsavgifter och sättet för att fastställa flygplatsavgifter, eftersom det finns risk för att de grundläggande kraven i relationen mellan flygplatsernas ledningsenheter och flygplatsanvändare annars inte uppfylls. En sådan ram bör inte påverka medlemsstaternas möjlighet att avgöra om och i så fall i vilken omfattning inkomster från flygplatsens kommersiella verksamhet får beaktas när flygplatsavgifterna fastställs.

               (3)

               Detta direktiv bör tillämpas på flygplatser som är belägna i gemenskapen och överstiger en viss minimistorlek, eftersom det inte är nödvändigt att tillämpa någon gemenskapsram på förvaltningen och finansieringen av mindre flygplatser.

               (4)

               I medlemsstater där ingen flygplats överstiger den minimistorlek som krävs för att omfattas av detta direktiv har dessutom den flygplats som har det högsta antalet passagerarrörelser en så privilegierad ställning som ankomstpunkt till medlemsstaten att den måste omfattas av detta direktiv för att garantera att vissa grundprinciper för förhållandet mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna följs, särskilt principerna om transparent prissättning och icke-diskriminering av flygplatsanvändarna.

               (5)

               För att främja den territoriella sammanhållningen bör medlemsstaterna ha möjlighet att tillämpa ett gemensamt avgiftssystem som omfattar ett flygplatsnät. Ekonomiska överföringar som görs mellan olika flygplatser inom sådana nät bör vara förenliga med gemenskapslagstiftningen.

               (6)

               För fördelning av trafik bör medlemsstaterna kunna tillåta en ledningsenhet för flygplatser som betjänar samma ort eller storstadsregion att tillämpa ett gemensamt och transparent avgiftssystem. Ekonomiska överföringar som görs mellan dessa flygplatser bör vara förenliga med gemenskapslagstiftningen.

               (7)

               Incitament för att upprätta nya rutter för att främja bland annat utvecklingen av missgynnade regioner och de yttersta randområdena bör beviljas endast i enlighet med gemenskapslagstiftningen.

               (8)

               Uttag av avgifter i samband med tillhandahållandet av flygtrafiktjänster och marktjänster har redan behandlats i kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006 av den 6 december 2006 om ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster (4) och rådets direktiv 96/67/EG av den 15 oktober 1996 om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen (5). De avgifter som tas ut för att finansiera assistans till passagerare med funktionshinder och passagerare med nedsatt rörlighet regleras i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2006 av den 5 juli 2006 om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet (6).

               (9)

               Internationella civila luftfartsorganisationens råd (ICAO:s råd) antog under 2004 en strategi för flygplatsavgifter, i vilken bland annat principerna om avgifternas kostnadssamband, icke-diskriminering och en oberoende mekanism för den ekonomiska regleringen av flygplatser ingår.

               (10)

               ICAO:s råd har ansett att en flygplatsavgift är en pålaga som specifikt är utformad och tillämpas för att täcka kostnaderna för tillhandahållandet av faciliteter och tjänster för civil luftfart, medan en skatt är en pålaga som är utformad för att öka de nationella eller lokala offentliga inkomsterna, som i allmänhet inte används till den civila luftfarten vare sig i sin helhet eller på grundval av specifika kostnader.

               (11)

               Flygplatsavgifter bör vara icke-diskriminerande. Ett obligatoriskt förfarande bör införas för regelbundna samråd mellan flygplatsernas ledningsenheter och flygplatsanvändarna, och varje part bör ha möjlighet att hänskjuta frågor till en oberoende tillsynsmyndighet när flygplatsanvändarna har invändningar mot ett beslut om flygplatsavgifter eller om ändring av avgiftssystemet.

               (12)

               För att säkerställa opartiska beslut och en korrekt och effektiv tillämpning av detta direktiv bör en oberoende tillsynsmyndighet inrättas i varje medlemsstat. Myndigheten bör ha de resurser i fråga om personal, sakkunskap och ekonomiska medel som krävs för att den ska kunna fullgöra sina uppgifter.

               (13)

               Det är av avgörande betydelse att flygplatsanvändarna regelbundet erhåller information från flygplatsens ledningsenhet om hur och utifrån vilket underlag som flygplatsavgifterna beräknas. En sådan öppenhet skulle ge lufttrafikföretagen insikt i flygplatsens egna kostnader och hur produktiva en flygplats investeringar är. För att flygplatsens ledningsenhet ska kunna göra en korrekt bedömning av vad som krävs i fråga om framtida investeringar bör flygplatsanvändarna åläggas att i god tid underrätta ledningsenheten om alla sina operativa prognoser, utvecklingsprojekt och särskilda behov och önskemål.

               (14)

               Flygplatsernas ledningsenheter bör underrätta flygplatsanvändarna om betydande infrastrukturprojekt, eftersom sådana i hög grad påverkar systemet eller nivån på flygplatsavgifterna. Denna information bör tillhandahållas för att möjliggöra övervakningen av infrastrukturkostnaderna och tillhandahållande av ändamålsenliga och kostnadseffektiva faciliteter vid den berörda flygplatsen.

               (15)

               Flygplatsernas ledningsenheter bör få möjlighet att tillämpa flygplatsavgifter som motsvarar den infrastruktur och/eller den tjänstenivå som tillhandahålls, eftersom lufttrafikföretagen har ett legitimt intresse av att kräva att kvaliteten på de tjänster som flygplatsens ledningsenhet tillhandahåller avspeglas i priset. Alla lufttrafikföretag som så önskar bör dock kunna få tillgång till en differentierad infrastruktur eller tjänstenivå på icke-diskriminerande grund. Om efterfrågan överstiger tillgången bör tillträdet fastställas på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier, som utarbetas av en ledningsenhet vid flygplatsen. All differentiering av flygplatsavgifterna bör vara öppen, objektiv och grundad på klara och tydliga kriterier.

               (16)

               Flygplatsanvändare och flygplatsens ledningsenhet bör kunna ingå ett servicenivåavtal som gäller kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls i utbyte mot flygplatsavgifterna. Förhandlingar om kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls i utbyte mot flygplatsavgifterna kan ingå i samrådet.

               (17)

               Det finns olika system för förskottsfinansiering av flygplatsinvesteringar i olika medlemsstater. I medlemsstater där förskottsfinansiering förekommer bör medlemsstaterna eller flygplatserna följa ICAO:s bestämmelser och/eller fastställa egna skyddsåtgärder.

               (18)

               Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av fördraget, särskilt artiklarna 81–89.

               (19)

               Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att fastställa gemensamma principer för uttag av flygplatsavgifter vid gemenskapens flygplatser, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, då system för flygplatsavgifter inte kan införas på nationell nivå på ett enhetligt sätt i hela gemenskapen, och det därför på grund av dess omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Syfte
   1.   Genom detta direktiv fastställs gemensamma principer för uttag av flygplatsavgifter vid gemenskapens flygplatser.
   2.   Detta direktiv ska tillämpas på varje flygplats som är belägen på ett territorium som omfattas av bestämmelserna i fördraget, som är öppen för kommersiell trafik och där den årliga trafiken uppgår till över fem miljoner passagerarrörelser, och på den flygplats i varje medlemsstat som har det högsta antalet passagerarrörelser.
   3.   Medlemsstaterna ska offentliggöra en förteckning över de flygplatser på deras territorium som omfattas av detta direktiv. Förteckningen ska grunda sig på uppgifter från kommissionen (Eurostat) och uppdateras årligen.
   4.   Detta direktiv ska inte tillämpas på avgifter som tas ut som ersättning för flygtrafiktjänster en route och terminaltjänster i enlighet med förordning (EG) nr 1794/2006 eller på avgifter som tas ut som ersättning för marktjänster enligt bilagan till direktiv 96/67/EG eller på avgifter som tas ut för att finansiera assistans till passagerare med funktionshinder och passagerare med nedsatt rörlighet enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2006.
   5.   Detta direktiv påverkar inte varje medlemsstats rätt att tillämpa kompletterande lagstiftningsåtgärder, som inte strider mot detta direktiv eller andra relevanta bestämmelser i gemenskapslagstiftningen, med avseende på flygplatsers ledningsenheter inom dess territorium. Detta kan omfatta åtgärder för ekonomisk översyn, exempelvis godkännande av avgiftssystem och/eller avgiftsnivåer, inklusive avgiftsmetoder som är grundade på stimulansåtgärder eller prisbegränsning.
   Artikel 2
   Definitioner
   I detta direktiv avses med
   1.   flygplats: varje markområde som är särskilt inrättat för landning, start och manövrering av luftfartyg, inbegripet de närliggande anläggningar som kan behövas för flygtrafiken och för service till luftfartygen, samt de anläggningar som behövs för de kommersiella luftfartstjänsterna,
   2.   flygplatsens ledningsenhet: den enhet som, tillsammans med annan verksamhet eller självständigt, i kraft av nationella lagar och andra författningar eller avtal har i uppdrag att administrera och förvalta flygplatsens eller flygplatsnätets infrastrukturer och samordna och kontrollera den verksamhet som bedrivs av de olika aktörer som befinner sig på berörd flygplats eller inom berört flygplatsnät,
   3.   flygplatsanvändare: varje fysisk eller juridisk person som med flyg transporterar passagerare, post och/eller gods, till eller från den berörda flygplatsen,
   4.   flygplatsavgift: en avgift som tas ut till förmån för flygplatsens ledningsenhet och som betalas av flygplatsanvändarna för utnyttjandet av sådana faciliteter och tjänster som uteslutande tillhandahålls av flygplatsens ledningsenhet och som avser landning, start, belysning och parkering av luftfartyg samt hantering av passagerare och gods,
   5.   flygplatsnät: en sammanslutning av flygplatser som vederbörligen utsetts som sådan av medlemsstaten och som drivs av samma ledningsenhet.
   Artikel 3
   Icke-diskriminering
   Medlemsstaterna ska säkerställa att flygplatsavgifterna i enlighet med gemenskapslagstiftningen inte medför diskriminering av flygplatsanvändare. Detta hindrar inte en differentiering av flygplatsavgifterna för frågor av allmänt och generellt intresse, inbegripet miljöfrågor, får tillämpas. De kriterier som används för en sådan differentiering ska vara relevanta, objektiva och redovisas på ett öppet sätt.
   Artikel 4
   Flygplatsnät
   Medlemsstaterna får tillåta att ledningsenheten för ett flygplatsnät inför ett gemensamt och öppet avgiftssystem för att täcka flygplatsnätet.
   Artikel 5
   Gemensamt avgiftssystem
   Efter att ha meddelat kommissionen och i enlighet med gemenskapslagstiftningen får medlemsstaterna tillåta att ledningsenheten på en flygplats tillämpar ett gemensamt och transparent avgiftssystem för flygplatser som betjänar samma ort eller storstadsregion, förutsatt att varje flygplats följer samtliga krav om öppenhet som anges i artikel 7.
   Artikel 6
   Samråd och rättsmedel
   1.   Medlemsstaterna ska se till att det inrättas ett obligatoriskt förfarande för regelbundna samråd mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna eller företrädare för eller sammanslutningar av flygplatsanvändare avseende driften av systemet för flygplatsavgifter, flygplatsavgifternas nivå och, i förekommande fall, kvaliteten på de tillhandahållna tjänsterna. Sådana samråd ska äga rum minst en gång om året, om inte annat överenskommits vid det senaste samrådet. Om det finns ett flerårigt avtal mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna, ska samråden äga rum i enlighet med avtalet. Medlemsstaterna ska ha rätt att begära samråd oftare.
   2.   Medlemsstaterna ska, när så är möjligt, se till att flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna är överens om ändringar av systemet för flygplatsavgifter eller deras nivå. Därför ska flygplatsens ledningsenhet lämna varje förslag om ändring av systemet för flygplansavgifter eller deras nivå till flygplatsanvändarna senast fyra månader innan ändringarna träder i kraft, tillsammans med skälen för de föreslagna ändringarna, såvida det inte föreligger exceptionella omständigheter, som måste motiveras för flygplatsanvändarna. Flygplatsens ledningsenhet ska hålla samråd med flygplatsanvändarna om de föreslagna ändringarna och ta deras synpunkter i beaktande innan beslut fattas. Flygplatsens ledningsenhet ska vanligen offentliggöra sitt beslut eller sin rekommendation senast två månader före ikraftträdandet. Flygplatsens ledningsenhet ska motivera sitt beslut i förhållande till flygplatsanvändarnas synpunkter om flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna inte kan enas om de föreslagna ändringarna.
   3.   Om en tvist uppstår avseende ett beslut om flygplatsavgifter som flygplatsens ledningsenhet har fattat, ska medlemsstaterna se till att varje part får hänskjuta ärendet till den oberoende tillsynsmyndighet som avses i artikel 11, som ska granska de skäl som anges för ändringen av systemet för flygplatsavgifter eller deras nivå.
   4.   En ändring av systemet eller flygplatsavgifternas nivå som flygplatsens ledningsenhet har beslutat om ska, om den läggs fram för den oberoende tillsynsmyndigheten, inte börja gälla förrän den myndigheten har granskat frågan. Inom fyra veckor från det att den oberoende tillsynsmyndigheten har förelagts ärendet ska den fatta ett tillsvidarebeslut om huruvida ändringen av flygplatsavgifterna ska träda i kraft, såvida inte det slutliga beslutet kan fattas inom samma tid.
   5.   En medlemsstat får besluta att inte tillämpa punkterna 3 och 4 avseende ändringar av flygplatsavgifternas nivå eller struktur vid de flygplatser för vilka

               a)

               den nationella lagstiftningen föreskriver att flygplatsavgifterna, eller deras högsta nivå, enligt ett obligatoriskt förfarande måste fastställas eller godkännas av den oberoende tillsynsmyndigheten, eller

               b)

               den nationella lagstiftningen föreskriver att den oberoende tillsynsmyndigheten, enligt ett obligatoriskt förfarande regelbundet eller på begäran från berörda parter, ska undersöka huruvida flygplatsen är konkurrensutsatt. När undersökningen visar att det är befogat ska medlemsstaten besluta att flygplatsavgifterna, eller deras högsta nivå, ska fastställas eller godkännas av den oberoende tillsynsmyndigheten. Beslutet ska gälla så länge som det behövs enligt den undersökning som gjorts av samma myndighet.

         De förfaranden, villkor och kriterier som medlemsstaten använder vid tillämpningen av denna punkt ska vara relevanta, objektiva, icke-diskriminerande och öppna.
   Artikel 7
   Insyn
   1.   Medlemsstaterna ska se till att flygplatsens ledningsenhet varje gång de samråd som avses i artikel 6.1 ska hållas informerar varje flygplatsanvändare, eller företrädare för eller sammanslutningar av flygplatsanvändare, om vilket underlag som använts för fastställandet av systemet eller nivån på alla avgifter som tas ut vid varje flygplats av flygplatsens ledningsenhet. Denna information ska omfatta åtminstone

               a)

               en förteckning över de olika tjänster och infrastrukturer som tillhandahålls i utbyte mot de flygplatsavgifter som tas ut,

               b)

               den metod som används för att fastställa flygplatsavgifterna,

               c)

               den övergripande kostnadsstrukturen för de faciliteter och tjänster som flygplatsavgifterna avser,

               d)

               inkomsterna av de olika avgifterna och den sammanlagda kostnaden för de tjänster som de omfattar,

               e)

               eventuell offentlig finansiering av de anläggningar och tjänster som flygplatsavgifterna avser,

               f)

               prognoser över situationen vid flygplatsen såvitt avser avgifter, flygtrafikens utveckling och planerade investeringar,

               g)

               den faktiska användningen av flygplatsens infrastruktur och utrustning under viss tid, och

               h)

               det förväntade resultatet av alla större planerade investeringar när det gäller deras effekt på flygplatskapaciteten.

         2.   Medlemsstaterna ska se till att flygplatsanvändarna före varje samråd enligt artikel 6.1 informerar flygplatsens ledningsenhet om särskilt

               a)

               trafikprognoser,

               b)

               prognoser om sammansättningen och den planerade användningen av sin flotta,

               c)

               sina utvecklingsprojekt som avser den berörda flygplatsen, och

               d)

               sina behov såvitt avser den berörda flygplatsen.

         3.   Med beaktande av den nationella lagstiftningen ska den information som tillhandahålls på grundval av den här artikeln betraktas som konfidentiell eller ekonomiskt känslig och behandlas i enlighet med detta. För flygplatsers ledningsenheter som är börsnoterade ska särskilt börsreglerna iakttas.
   Artikel 8
   Ny infrastruktur
   Medlemsstaterna ska se till att flygplatsens ledningsenhet samråder med flygplatsanvändarna innan planerna för nya infrastrukturprojekt slutgiltigt fastställs.
   Artikel 9
   Kvalitetsnormer
   1.   För att säkerställa att verksamheten på flygplatsen fungerar smidigt och effektivt, ska medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att flygplatsens ledningsenhet och företrädare för eller sammanslutningar av flygplatsanvändare vid den flygplatsen ska kunna inleda förhandlingar för att ingå ett servicenivåavtal avseende kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls vid flygplatsen. Dessa förhandlingar om kvaliteten på tjänster får ingå i de samråd som avses i artikel 6.1.
   2.   I alla sådana servicenivåavtal ska den servicenivå fastställas som ska tillhandahållas av flygplatsens ledningsenhet med beaktande av det system som faktiskt tillämpas eller flygplatsavgifternas faktiska nivå och den servicenivå som flygplatsanvändarna är berättigade till i utbyte mot de flygplatsavgifter som erläggs.
   Artikel 10
   Differentierad service
   1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att flygplatsens ledningsenhet ska kunna variera kvaliteten på och omfattningen av enskilda flygplatstjänster, terminaler eller delar av terminaler för att tillhandahålla skräddarsydda tjänster eller avsätta en terminal eller del av terminal för särskilt ändamål. Nivån på flygplatsavgifterna får differentieras utifrån kvaliteten på och omfattningen av sådana tjänster samt deras kostnader eller andra objektiva och öppet redovisade skäl. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3 ska det stå flygplatsens ledningsenhet fritt att fastställa sådana differentierade flygplatsavgifter.
   2.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att varje flygplatsanvändare som önskar utnyttja de skräddarsydda tjänsterna eller få en terminal eller del av terminal avsatt för särskilt ändamål, ska få tillgång till dessa tjänster och denna terminal eller del av terminal.
   Om fler flygplatsanvändare än vad som är möjligt av kapacitetsskäl önskar få tillgång till de skräddarsydda tjänsterna och/eller en terminal eller del av terminal som avsatts för särskilda ändamål, ska tillgången fastställas på grundval av relevanta, objektiva, öppet redovisade och icke-diskriminerande kriterier. Dessa kriterier får fastställas av flygplatsens ledningsenhet, och medlemsstaterna får kräva att kriterierna godkänns av den oberoende tillsynsmyndigheten.
   Artikel 11
   Den oberoende tillsynsmyndigheten
   1.   Medlemsstaterna ska utse eller inrätta en oberoende myndighet som sin oberoende nationella tillsynsmyndighet för att säkerställa en korrekt tillämpning av de åtgärder som vidtas i enlighet med detta direktiv och för att åtminstone utföra de uppgifter som den tilldelas enligt artikel 6. Denna myndighet kan vara densamma som den enhet som medlemsstaterna anförtrott tillämpningen av de kompletterande lagstiftningsåtgärder som avses i artikel 1.5, inbegripet godkännande av avgiftssystemet och/eller nivån på flygplatsavgifterna, under förutsättning att den enheten uppfyller kraven i punkt 3 i denna artikel.
   2.   Detta direktiv ska inte hindra den oberoende tillsynsmyndigheten från att, i enlighet med nationell lag och under myndighetens tillsyn och fulla ansvar, delegera genomförandet av detta direktiv till andra oberoende tillsynsmyndigheter, förutsatt att genomförandet sker enligt samma normer.
   3.   Medlemsstaterna ska garantera den oberoende tillsynsmyndighetens oberoende genom att säkerställa att den är rättsligt åtskild från och verksamhetsmässigt oberoende av varje flygplatsledningsenhet och lufttrafikföretag. Medlemsstater som behåller äganderätten till flygplatser, ledningsenheter eller lufttrafikföretag eller kontroll över ledningsenheter eller lufttrafikföretag, ska se till att de funktioner som är kopplade till en sådan äganderätt eller kontroll inte överlåts till den oberoende tillsynsmyndigheten. Medlemsstaterna ska se till att den oberoende tillsynsmyndigheten utövar sina befogenheter på ett opartiskt och öppet sätt.
   4.   Medlemsstaterna ska meddela kommissionen namnet på den oberoende tillsynsmyndigheten liksom dess adress, de uppgifter och ansvarsområden som den anförtrotts och de åtgärder som vidtagits för att följa bestämmelserna i punkt 3.
   5.   Medlemsstaterna får inrätta en finansieringsmekanism för den oberoende tillsynsmyndigheten, som får inbegripa att en avgift tas ut av flygplatsanvändare och flygplatsers ledningsenheter.
   6.   Medlemsstaterna ska se till att det, i fråga om tvister enligt artikel 6.3, vidtas åtgärder för att

               a)

               fastställa ett förfarande för att lösa tvister mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna,

               b)

               fastställa på vilka villkor en tvist får föreläggas den oberoende tillsynsmyndigheten; denna ska särskilt avvisa klagomål som den inte anser vara vederbörligen motiverade eller tillräckligt dokumenterade,

               c)

               fastställa de kriterier mot vars bakgrund tvister ska bedömas för att det ska vara möjligt att nå en lösning.

         Dessa förfaranden, villkor och kriterier ska vara icke-diskriminerande, objektiva och redovisas på ett öppet sätt.
   7.   När den oberoende tillsynsmyndigheten ska granska de skäl som anges för ändringen av systemet för flygplatsavgifter eller deras nivå enligt artikel 6, ska de berörda parterna ge den tillgång till all nödvändig information, och myndigheten ska vara skyldig att samråda med de berörda parterna för att nå sitt beslut. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6.4 ska den fatta sitt slutliga beslut så snart som möjligt och i alla händelser inom fyra månader efter det att den förelagts ärendet. Denna period kan i särskilt exceptionella och vederbörligen motiverade fall förlängas med två månader. Den oberoende tillsynsmyndighetens beslut ska ha bindande verkan, utan att detta påverkar en parlamentarisk eller rättslig översyn, alltefter vad som gäller i de olika medlemsstaterna.
   8.   Den oberoende tillsynsmyndigheten ska offentliggöra en årlig rapport om sin verksamhet.
   Artikel 12
   Rapportering och översyn
   1.   Kommissionen ska senast den 15 mars 2013 överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv med en bedömning av i vilken omfattning dess mål har nåtts, när så är lämpligt tillsammans med förslag till lämpliga åtgärder.
   2.   Medlemsstaterna och kommissionen ska samarbeta vid tillämpningen av detta direktiv, särskilt i fråga om inhämtningen av de uppgifter som behövs för utarbetandet av den rapport som avses i punkt 1.
   Artikel 13
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 15 mars 2011. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 14
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 15
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 11 mars 2009.

            På Europaparlamentets vägnar

         H.-G. PÖTTERING

            Ordförande

            På rådets vägnar

         A. VONDRA

            Ordförande

      (1)  EUT C 10, 15.1.2008, s. 35.

      (2)  EUT C 305, 15.12.2007, s. 11.

      (3)  Europaparlamentets yttrande avgivet den 15 januari 2008 (ännu ej offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 23 juni 2008 (EUT C 254 E, 7.10.2008, s. 18) och Europaparlamentets ståndpunkt av den 23 oktober 2008 (ännu ej offentliggjord i EUT). Rådets beslut av den 19 februari 2009.

      (4)  EUT L 341, 7.12.2006, s. 3.

      (5)  EGT L 272, 25.10.1996, s. 36.

      (6)  EUT L 204, 26.7.2006, s. 1.


Avis juridique important

|

31992L0016

Rådets direktiv 92/16/EEG av den 16 mars 1992 om ändring av direktiv 89/299/EEG om kapitalbasen i kreditinstitut

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 075 , 21/03/1992 s. 0048 - 0050 Finsk specialutgåva Område 6 Volym 3 s. 0125  Svensk specialutgåva Område 6 Volym 3 s. 0125

RÅDETS DIREKTIV 92/16/EEG av den 16 mars 1992 om ändring av direktiv 89/299/EEG om kapitalbasen i kreditinstitutEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 första och tredje meningen i detta,med beaktande av rådets direktiv 89/299/EEG av den 17 april 1989 om kapitalbasen i kreditinstitut (1), i vilket anges vilka poster som kan ingå i kapitalbasen och hur de beräknas,med beaktande av kommissionens förslag (2),i samarbete med Europaparlamentet (3),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (4), ochmed beaktande av följande:Enligt artikel 4.1 i direktiv 89/299/EEG får solidariska förpliktelser från låntagare i kreditinstitut som är organiserade som kooperativa institut eller fonder behandlas som delposter i kapitalbasen enligt artikel 2.1.7 i sagda direktiv. I direktivet saknas bestämmelser om behandlingen av sådana förpliktelser i de fall då ett kreditinstitut som är organiserat som kooperativt institut eller fond ombildas till aktiebolag.Danska regeringen har uttryckt stort intresse för att ombilda sina få hypotekskreditinstitut som är organiserade som kooperativa institut eller fonder till aktiebolag. För att underlätta eller möjliggöra ombildningen behövs en temporär avvikelse så att delar av solidariska åtaganden kan inräknas i kapitalbasen. En sådan temporär avvikelse torde inte negativt påverka konkurrensen mellan kreditinstituten.Vid antagandet av direktiv 89/299/EEG förbehöll sig rådet att vid genomförandet göra tekniska ändringar. Kommissionen åtog sig att lägga fram ett förslag om en slutlig lösning av denna fråga, med hänsyn tagen till banksektorns särdrag och för att göra det möjligt att införa ett lämpligare förfarande för genomförandet av sagda direktiv.Samma slags befogenheter i fråga om genomförandet som rådet förbehöll sig i direktiv 89/299/EEG anförtroddes avvikelse så att delar av solidariska åtaganden kan inräknas i kapitalbasen. En sådan temporär avvikelse torde inte negativt påverka konkurrensen mellan kreditinstituten.Vid antagandet av direktiv 89/299/EEG förbehöll sig rådet att vid genomförandet göra tekniska ändringar. Kommissionen åtog sig att lägga fram ett förslag om en slutlig lösning av kommissionen i rådets andra direktiv, 89/646/EEG av den 15 december 1989 om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut samt om ändring av direktiv 77/780/EEG (5).Med hänsyn till banksektorns särdrag är det lämpligt att ge den kommitté som anges i artikel 22 i andra bankdirektivet till uppgift att bistå kommissionen vid utövandet av de befogenheter den erhållit i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 2, förfarande 3 b i rådets beslut 87/373/EEG av den 13 juli 1987 om förfaranden för utövande av kommissionens verkställande myndighet (6).HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 89/299/EEG ändras på följande sätt:1. Följande artikel skall införas:"Artikel 4aDanmark får medge hypotekskreditinstitut som före den 1 januari 1990 var organiserade som kooperativa institut eller fonder och som har ombildats till aktiebolag att fortsätta att i kapitalbasen med nedan angivna begränsningar, inräkna sådana solidariska förpliktelser från medlemmar eller från låntagare som avses i artikel 4.1, när anspråk mot dem behandlas som solidariska förpliktelser:a) Beräkningsunderlaget för låntagares solidariska förpliktelser skall utgöra summan av de poster som anges i artikel 2.1.1 och 2.1.2, med avdrag för de poster som anges i artikel 2.1.9, 2.1.10 och 2.1.11.b) Beräkningsunderlaget den 1 januari 1991, eller, om ombildning sker senare, vid tidpunkten för ombildningen, skall utgöra det maximala beräkningsunderlaget. Beräkningsunderlaget får aldrig överstiga det maximala beräkningsunderlaget.c) Det maximala beräkningsunderlaget skall från och med den 1 januari 1997 minskas med hälften av det nya kapital som inflyter vid nya emissioner och som är sådant kapital som avses i artikel 2.1.1 och har tecknats och inbetalats efter den dagen.d) Det högsta belopp i kapitalbasen för förpliktelser med solidarisk ansvarighet får aldrig överstiga50 % år 1991 och år 1992,45 % år 1993 och år 1994,40 % år 1995 och år 1996,35 % år 1997,30 % år 1998,20 % år 1999,10 % år 2000 och0 % år efter den 1 januari år 2001,av beräkningsunderlaget."2. Artikel 8 skall ersättas med följande:"Artikel 81. Utan att det påverkar tillämpningen av den rapport som avses i artikel 2.2 andra stycket, skall de tekniska ändringar som görs i detta direktiv på följande områden antas i den ordning som gäller enligt punkt 2 och därvid avse- förtydligande definitioner för att säkerställa en likformig tillämpning av detta direktiv i hela gemenskapen,- förtydligande definitioner för hänsynstagande till utvecklingen på de finansiella marknaderna vid genomförandet av detta direktiv och- anpassning av terminologi och definitioner till senare antagna rättsakter om kreditinstitut och dithörande frågor.2. Kommissionen skall biträdas av en kommitté som består av företrädare för medlemsstaterna och med en företrädare för kommissionen som ordförande.Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas representanters röster skall vägas enligt den nämnda artikeln. Ordföranden får inte rösta.Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget."Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall före den 1 januari 1993 anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar bestämmelser som avses i första stycket skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 16 mars 1992.På rådets vägnarJorge BRAGA DE MACEDOOrdförande(1) EGT nr L 124, 5.5.1989, s. 16.(2) EGT nr C 172, 3.7.1991, s. 3.(3) EGT nr C 13, 20.1.1992 (Beslut av den 12 februari 1992 ännu ej offentliggjort i EGT).(4) EGT nr C 339, 31.12.1991, s. 2.(5) EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1.(6) EGT nr L 197, 18.7.1987, s. 33.


Avis juridique important

|

31985L0572

Rådets direktiv 85/572/EEG av den 19 december 1985 om förteckning över simulatorer som skall användas för undersökning av migration av beståndsdelar i material och produkter av plast avsedda att komma i kontakt med livsmedel

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 372 , 31/12/1985 s. 0014 - 0021 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 15 s. 0003  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 19 s. 0041  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 15 s. 0003  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 19 s. 0041

RÅDETS DIREKTIV av den 19 december 1985 om förteckning över simulatorer som skall användas för undersökning av migration av beståndsdelar i material och produkter av plast avsedda att komma i kontakt med livsmedel (85/572/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande om Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 82/711/EEG av den 18 oktober 1982 om fastställelse av de grundregler som behövs för undersökning av migration av beståndsdelar i material och produkter av plast avsedda att komma i kontakt med livsmede(1), särskilt artikel 2.3 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(2),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(3),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(4), ochmed beaktande av följande:Med stöd av artikel 2.3 och första strecksatsen i kapitel 1.2 i bilagan till direktiv 82/711/EEG bör lämpliga simulatorer för att utföra migrationsundersökningar anges för material och produkter av plast avsedda att komma i kontakt med ett livsmedel eller en speciell grupp av livsmedel.Möjligheten bör inte uteslutas att vid behov använda sig av andra metoder för migrationsundersökning än dem som fastställs i detta direktiv.Vid valet av lämpliga simulatorer måste särskild hänsyn tas till livsmedlets kemiska sammansättning och dess fyskaliska egenskaper.För en del livsmedel som innehåller fett är resultatet från migrationsundersökningar med en simulator högre än resultatet från migrationsundersökningar med själva livsmedlet, och därför bör resultatet korrigeras genom att använda en "reduktionsfaktor" som är lämplig för den speciella situationen. I vissa specialfall, särskilt i fråga om material och produkter i kontakt med livsmedel med feta ämnen på ytan, är det viktigt för genomförandet av detta direktiv att det finns lämpliga analysmetoder.Att anpassa detta direktiv till tekniska framsteg är en tillämpningsåtgärd. För att förenkla och påskynda förfarandet bör kommissionen i princip ha ansvaret för att besluta i sådana frågor.I samtliga fall då rådet ger kommissionen befogenhet att genomföra bestämmelserna om material och produkter av plast avsedda att komma i kontakt med livsmedel bör det alltid fastställas ett förfarande för ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga livsmedelskommittén, som upprättats enligt beslut 69/414/EEG(5).HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Enligt artikel 2.3 i direktiv 82/711/EEG skall de simulatorer som räknas upp i bilagan med där angiven koncentration användas för att undersöka migration av beståndsdelarna från material och produkter av plast avsedda att komma i kontakt med ett enda livsmedel eller en speciell grupp av livsmedel.Artikel 2 Trots artikel 1 kan det i förteckningen över de substanser eller material som uteslutande får användas, i förekommande fall anges sådana metoder för undersökning av migration av särskilda beståndsdelar i material och produkter av plast som skiljer sig från vad som anges i bilagan.Artikel 3 Ändringar av bilagan till detta direktiv mot bakgrund av vetenskapliga och tekniska framsteg skall antas i enlighet med det förfarande som fastställts i artikel 10 i direktiv 76/893/EEG(6).Artikel 4 Medlemsstater skall vidta alla åtgärder som behövs för att följa detta direktiv senast vid den tidpunkt då de vidtar åtgärder för att genomföra direktiv 82/711/EEG.Artikel 5 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 19 december 1985.På rådets vägnarM. FISCHBACHOrdförande(1) EGT nr L 297, 23.10.1982, s. 26.(2) EGT nr C 102, 14.4.1984, s. 4.(3) EGT nr C 175, 15.7.1985, s. 299.(4) EGT nr C 25, 28.1.1985, s. 6.(5) EGT nr L 291, 19.11.1969, s. 9.(6) EGT nr L 340, 9.12.1976, s. 19.BILAGA FÖRTECKNING ÖVER SIMULATORER 1. I följande tabeller, som utgör en icke uttömmande förteckning över livsmedel markeras de simulatorer som skall användas vid migrationsundersökningar för ett speciellt livsmedel eller en grupp av livsmedel, med följande bokstäver:Simulator A:destillerat vatten eller vatten med likvärdig beskaffenhet.Simulator B:3 % ättiksyra (viktprocent) i vattenlösning.Simulator C:15 % etanol (volymprocent) i vattenlösning.Simulator D:renad olivolja(1); om det av tekniska skäl i samband med analysmetoden är nödvändigt att använda andra simulatorer, skall olivolja ersättas med en blandning av syntetiska triglycerider(2), eller med solrosolja(3).2. För varje livsmedel eller livsmedelsgrupp får bara den/de simulator(er) som markerats med "X" användas, och för varje simulator används ett nytt prov av det aktuella materialet eller föremålet. Om det inte finns något "X" behövs ingen migrationsundersökning för den aktuella rubriken eller underrubriken.3. När "X" följs av ett snedstreck och en siffra skall resultatet av migrationsundersökningen divideras med siffran. För vissa typer av feta livsmedel används denna siffra, reduktionsfaktorn, på vedertaget sätt för att ta hänsyn till den större extraktionsförmågan, som denna simulator har för sådana livsmedel.4. När "X" följs av bokstaven "a" inom parentes skall bara en av de två angivna simulatorerna användas, nämligen- om livsmedlets pH-värde är större än 4,5: simulator A,- om livsmedlets pH-värde är mindre än eller lika med 4,5: simulator B.5. När ett livsmedel anges under både en allmän och en särskild rubrik skall bara den simulator/de simulatorer som anges under den särskilda rubriken användas.>Plats för tabell>(1) Egenskaper hos renad olivoljaJodtal (Wijs) = 80 till 88Brytningsindex vid 25°C = 1,4665 till 1,4679Surhetsgrad (uttryckt som % oljesyra) = maximum 0,5 %Peroxidtal (uttryckt som milliekvivalenter syre per kg olja) = högst 10(2) Den syntetiska triglyceridblandningens sammansättningFettsyrafördelningAntal C-atomer i fettsyrerest "6 8 10 12 14 16 18 andraCIC-yta (%) ∼1 6-9 8-11 45-5212-158-108-12≤ 1RenhetMonoglyceridhalt (enzymatisk bestämning) ≤ 0,2 %Diglyceridhalt (enzymatisk bestämning) ≤ 2,0 %Icke förtvålningsbart ämne ≤ 0,2 %Jodtal (Wijs) ≤ 0,1 %Syratal ≤ 0,1 %Vattenhalt (K. Fischer) ≤ 0,1 %Smältpunkt 28 ± 2°CTypiskt absorptionsspektrum (skiktets tjocklek: d = 1 cm; referens: vatten = 35°C)Våglängd (nm) ∼290 310 330 350 370 390 430 470 510Transmission (%) ∼2∼15∼37∼64∼80∼88∼95∼97∼98Minst 10 % livstransmission vid 310 nm (cell om 1 cm, referens: vatten 35°C)(3) Egenskaper hos solrosoljaJodtal (Wijs) = 120 till 145Brytningssindex vid 20°C = 1,474 till 1,476Förtvålningstal = 188 till 193Relativ densitet vid 20°C = 0,918 till 0,925Icke förtvålningsbart ämne = 0,5 % till 1,5 %


Avis juridique important

|

31994L0012

Europaparlamentets och rådets direktiv 94/12/EG av den 23 mars 1994 om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon och om ändring av direktiv 70/220/EEG

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 100 , 19/04/1994 s. 0042 - 0052 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 26 s. 0044  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 26 s. 0044

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 94/12/EG av den 23 mars 1994 om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon och om ändring av direktiv 70/220/EEGEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),med tillämpning av förfarandet i artikel 189b i fördraget, ochmed beaktande av följande:Det är viktigt att åtgärder vidtas inom ramen för den inre marknaden. Den inre marknaden omfattar ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs.I Europeiska gemenskapens första åtgärdsprogram om skydd för miljön(3), som godkändes av rådet den 22 november 1973, fastslogs att hänsyn skall tas till de senaste vetenskapliga framstegen för att bekämpa luftförorening som orsakas av gaser som släpps ut från motorfordon och att tidigare antagna direktiv skall ändras i enlighet med detta. Det femte åtgärdsprogrammet, vars allmänna inriktning godkändes av rådet den 1 februari 1993(4), föreskriver ytterligare insatser för att avsevärt minska de nuvarande utsläppen av föroreningar från motorfordon.Att minska utsläpp av föroreningar från motorfordon och att upprätta och genomföra den inre marknaden för fordon är mål som medlemsstaterna inte kan uppfylla tillfredsställande var för sig och som därför bättre kan förverkligas genom tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon.Det anses allmänt att utvecklingen på transportområdet inom gemenskapen har medfört avsevärd belastning på miljön. En rad officiella prognoser om stigande trafiktäthet har visat sig ligga under de officiella siffrorna. Därför bör alla motorfordon åläggas stränga utsläppsnormer.Kommissionen har antagit ett europeiskt program om utsläpp, bränslen och motorteknik (EPEFE). Programmets syfte var att se till att framtida förslag till direktiv om utsläpp av föroreningar inriktar sig på lösningar som gynnar såväl konsumenterna som ekonomin. Programmet avser både den förorening som förorsakas av motorfordonet och den som förorsakas av dess bränsle.Direktiv 70/220/EEG(5) om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon är ett av särdirektiven för typgodkännandeförfarandet enligt rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(6).I direktiv 70/220/EEG fastställs gränsvärden för utsläpp av kolmonoxid och oförbrända kolväten från fordonens motorer. Dessa gränsvärden sänktes genom direktiv 74/290/EEG(7) och kompletterades genom kommissionens direktiv 77/102/EEG(8) med gränsvärden för utsläpp av kväveoxider. Gränsvärdena för dessa tre föroreningar sänktes ytterligare genom kommissionens direktiv 78/665/EEG(9), 83/351/EEG(10) och 88/76/EEG(11). Gränsvärden för utsläpp av partiklar infördes genom direktiv 88/436/EEG(12) och strängare europeiska utsläppsnormer för avgaser från motorfordon med en cylindervolym under 1 400 cm³ infördes genom direktiv 89/458/EEG(13). Dessa normer har utsträckts till att gälla alla personbilar oberoende av cylindervolym på grundval av förbättrade europeiska provningsförfaranden som även inbegriper en körcykel utanför tätort. Krav som avser utsläpp genom avdunstning och hållbarheten hos utsläppsrelaterade fordonsdelar, samt strängare normer för partikelutsläpp för motorfordon utrustade med dieselmotorer infördes genom direktiv 91/441/EEG(14). Personbilar för merän sex passagerare eller med en största massa på över 2 500 kg, lätta lastbilar och sådana terränggående fordon som omfattas av direktiv 70/220/EEG, för vilka det hittills gällt mindre stränga normer, omfattas nu genom direktiv 93/59/EEG av lika stränga normer som de som gäller för personbilar, samtidigt som det tas hänsyn till dessa fordons speciella villkor.Kommissionens arbete på detta fält har visat, att de bästa tekniker som gemenskapens industri nu förfogar över kan förbättras ytterligare, så att personbilar kan uppfylla kraftigt sänkta gränser för utsläpp. De föreslagna normerna kommer att gälla både för godkännande av nya fordonstyper och för kontroll av produktionens överensstämmelse med godkänd typ, då den ändrade metoden för stickprovskontroll och statistisk utvärdering gör det möjligt att ta bort de toleranser för gränsvärdena som finns i tidigare versioner av direktiv 70/220/EEG.Då utsläppen från motorfordon förorsakar en oroväckande hög utsläppsnivå som bidrar till bildandet av den typ av gaser som orsakar växthuseffekten, måste dessa utsläpp, särskilt koldioxidutsläppen, minskas i enlighet med det åtagande som gjordes i samband med ramkonventionen om klimatförändringar som undertecknades i Rio i juni 1992. Koldioxid bildas vid förbränning av bränslen som innehåller kol. Koldioxidutsläppen kan minskas först och främst genom sänkt bränsleförbrukning. För detta krävs det framsteg i fråga om konstruktion av både motorer och fordon och i fråga om bränslekvalitet. Kommissionen kommer att ta hänsyn till alla dessa faktorer i ett senare förslag.Medlemsstaterna bör ha möjlighet att med hjälp av skattelättnader gynna försäljningen av fordon som uppfyller de krav som antas på gemenskapsnivån. Skattelättnaderna måste följa fördragets bestämmelser och uppfylla vissa villkor som skall förhindra snedvridning av konkurrensen på den inre marknaden. Bestämmelserna i detta direktiv berör inte medlemsstaternas rätt att beakta utsläpp av föroreningar och av andra ämnen i beräkningsunderlaget för vägtrafikskatter på motorfordon.Kravet på förhandsanmälan i detta direktiv påverkar inte kraven på förhandsanmälan enligt andra bestämmelser i gemenskapens lagstiftning, särskilt inte dem i artikel 93.3 i fördraget.Rådet bör senast den 30 juni 1996 besluta om kraven för perioden efter år 2000 på grundval av ett förslag som kommissionen lägger fram senast den 31 december 1994, och som skall ta sikte på en väsentlig minskning av utsläppen från motorfordon.Kommissionen har hållit ett brett upplagt samråd med berörda parter, som kulminerade i symposiet "Auto Emissions 2000" den 21 och 22 september 1992, vilket visar att det nuvarande arbetssättet, som inriktas på avgasutsläpp, måste vara en del i det fortsatta arbetet sedan detta direktivs krav har blivit genomförda, och ingå i ett mångfasetterat arbetssätt som omfattar alla åtgärder som kan minska luftföroreningar från vägtrafik. Alla de parametrar som har visat sig väsentligt påverka sådana föroreningar kan för närvarande bara läggas fram i form av en förteckning. Kommissionen kommer att företa den nödvändiga analysen av de miljömässiga och tekniska aspekterna och av kostnadseffektiviteten, och före slutet av december 1994 uppställa kvantifierade mål för gemenskapens åtgärder för år 2000.Om det visar sig nödvändigt för att sänka nivån på utsläpp av föroreningar från motorfordon kommer kommissionen att lägga fram målvärden som innebär en ytterligare väsentlig minskning av utsläppen, i samband med utarbetandet av förslag till åtgärder som skall gälla för perioden efter år 2000 och mot bakgrund av bl. a. de kompletterande tekniska åtgärderna enligt artikel 4.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Bilaga 1 till direktiv 70/220/EEG ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv.Artikel 21. Medlemsstaterna skall i samband med tillämpningen av artiklarna 4.1 och 7.1 i direktiv 70/156/EEG godkänna att överensstämmelse föreligger med kraven i direktiv 70/220/EEG, ändrat genom det här direktivet, med verkan från och med den 1 juli 1994 eller, om direktivet inte offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning senast den 31 december 1993, sex månader efter direktivets offentliggörande.2. Från och med den 1 januari 1996 kan medlemsstaterna inte längre utfärda- EG-typgodkännande med stöd av artikel 4.1 i direktiv 70/156/EEG, eller- nationellt typgodkännande, om inte bestämmelserna i artikel 8.2 i direktiv 70/156/EEG åberopas,för en fordonstyp av skäl som hänför sig till luftförorening till följd av utsläpp, om fordonstypen inte uppfyller bestämmelserna i direktiv 70/220/EEG, ändrat genom det här direktivet.3. Från och med den 1 januari 1997 skall medlemsstaterna, av skäl som hänför sig till luftförorening till följd av utsläpp, om fordonen inte uppfyller bestämmelserna i direktiv 70/220/EEG, ändrat genom det här direktivet,- betrakta de intyg om överensstämmelse, som med stöd av direktiv 70/156/EEG medföljer nya fordon, som ogiltiga vid tillämpningen av artikel 7.1 i samma direktiv, och- vägra registrering, försäljning och ibruktagande av nya fordon som inte åtföljs av ett intyg om överensstämmelse i enlighet med bestämmelserna i direktiv 70/156/EEG, om inte bestämmelserna i artikel 8.2 i direktiv 70/156/EEG åberopas.Artikel 3Medlemsstaterna kan endast besluta om skattelättnader för motorfordon som uppfyller bestämmelserna i direktiv 70/220/EEG, ändrat genom det här direktivet. Dessa lättnader skall följa bestämmelserna i fördraget och uppfylla följande villkor:- De skall gälla för alla nya motorfordon som bjuds ut till försäljning på en medlemsstats marknad och som på förhand uppfyller kraven i direktiv 70/220/EEG, ändrat genom det här direktivet.- De skall upphöra från och med den tidpunkt då den obligatoriska tillämpning av utsläppsvärdena för nya motorfordon som fastställs i artikel 2.3 träder i kraft.- De skall för varje fordonstyp vara lägre än de tillkommande kostnaderna för de tekniska lösningar som införs för att säkerställa att de fastställda värdena uppfylls, samt för monteringen i fordonet.Kommissionen skall i god tid underrättas om planer på att införa eller ändra de i första stycket behandlade skattelättnaderna, så att den ges tillfälle att lämna synpunkter.Artikel 4Rådet tar i enlighet med bestämmelserna i fördraget senast den 30 juni 1996 ställning till nästa steg i fråga om gemenskapens åtgärder mot luftföroreningar som förorsakas av utsläpp från motorfordon, med utgångspunkt från förslag som kommissionen lägger fram senast den 31 december 1994. Dessa åtgärder skall gälla för perioden efter år 2000.Kommissionens förslag skall bygga på följande principer:- Åtgärderna skall utformas så att deras verkningar motsvarar gemenskapens krav i fråga om kriterier för luftkvalitet och därmed förknippade mål.- En bedömning skall göras av kostnadseffektiviteten för varje åtgärd. Vid denna bedömning skall det bl.a. tas hänsyn till hur följande faktorer eventuellt kan bidra till en förbättrad luftkvalitet:- Trafikpolitiken, t.ex. en lämplig fördelning av miljökostnader.- Utbyggd kollektivtrafik i städerna.- Ny framdrivningsteknik (t.ex. eldrift).- Användning av alternativa bränslen (t.ex. biobränslen).- Åtgärderna skall stå i rimlig proportion till och vara välgrundade i förhållande till de mål som skall uppnås.Förslagen skall, med hänsyn till de principer som beskrivs ovan, och med sikte på en väsentlig minskning av utsläppen av föroreningar från de fordon som behandlas i detta direktiv, särskilt omfatta följande element:1. Ytterligare förbättringar av kraven i detta direktivpå grundval av en bedömning av- den traditionella motor- och efterförbränningsteknikens möjligheter,- möjliga förbättringar i provningsförfarandet, t.ex. kallstart, start vid låga temperaturer, hållbarhet (t.ex. vid prov av överensstämmelse), avdunstningsutsläpp,- åtgärder på typgodkännandestadiet som underlättar skärpta krav på kontroll och underhåll, däribland exempelvis inbyggda diagnossystem,- möjligheten att kontrollera överensstämmelse hos fordon i trafik,- det eventuella behovet avi) särskilda gränser för kolväten och kväveoxider utöver ett kombinerat gränsvärde, ochii) åtgärder avseende föroreningar som ännu inte blivit föremål för reglering.2. Kompletterande tekniska åtgärder inom ramen för särdirektiv, inklusive- förbättringar av bränslekvaliteten vad beträffar utsläpp av farliga ämnen (särskilt bensen) från fordon,- skärpta krav som ett led i kontroll- och underhållsprogram.De skärpta gränsvärdena i det nya direktivet skall gälla för nya typgodkännanden först från och med den 1 januari 2000. Rådet skall besluta om villkoren för skattelättnader på grundval av dessa gränsvärden.Artikel 51. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar, förordningar och administrativa bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 1994 eller, om direktivet inte offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning senast den 31 december 1993, sex månader efter direktivets offentliggörande. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 6Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 23 mars 1994.På Europaparlamentets vägnarE. KLEPSCHOrdförandePå rådets vägnarTh. PANGALOSOrdförande(1) EGT nr C 56, 26.2.1993, s. 34.(2) EGT nr C 201, 26.7.1993, s. 9.(3) EGT nr C 112, 20.12.1973, s. 1.(4) EGT nr C 138, 17.5.1993, s. 1.(5) EGT nr L 76, 6.4.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 93/59/EEG (EGT nr L 186, 28.7.1993, s. 21).(6) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 93/81/EEG (EGT nr L 264, 23.10.1993, s. 49).(7) EGT nr L 159, 15.6.1974, s. 61.(8) EGT nr L 32, 3.2.1977, s. 32.(9) EGT nr L 223, 14.8.1978, s. 48.(10) EGT nr L 197, 20.7.1983, s. 1.(11) EGT nr L 36, 9.2.1988, s. 1.(12) EGT nr L 214, 6.8.1988, s. 1.(13) EGT nr L 226, 3.8.1989, s. 1.(14) EGT nr L 242, 30.8.1991, s. 1.BILAGA ÄNDRINGAR I BILAGORNA TILL DIREKTIV 70/220/EEG, SENAST ÄNDRAT GENOM DIREKTIV 93/59/EEGBILAGA I1. Punkt 3.1 skall ha följande lydelse:"3.1. Ansökan om typgodkännande med stöd av artikel 3 i direktiv 70/156/EEG för en fordonstyp med avseende på utsläpp av avgaser, utsläpp genom avdunstning och hållbarhet hos utsläppsbegränsande anordningar skall göras av fordonstillverkaren."2. Punkt 4 skall ha följande lydelse:"4. EEG-TYPGODKÄNNANDE4.1. Om de relevanta kraven är uppfyllda, skall EEG-typgodkännande beviljas med stöd av artikel 4.3 i direktiv 70/156/EEG.4.2. En mall för EEG-typgodkännandeintyg ges i bilaga 9."3. Punkt 5.3.1.4:Kolumnrubrikerna och första raden i tabellen för fordon i kategori M skall ersättas med följande:>Plats för tabell>4. Punkt 7 skall ha följande lydelse:"7. PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE7.1. Åtgärder för att säkerställa produktionsöverensstämmelse måste vidtas i enlighet med artikel 10 i direktiv 70/156/EEG.Produktionsöverensstämmelse kontrolleras på grundval av beskrivningen i typgodkännandeintyget som finns i bilaga 9 till detta direktiv.Om myndigheterna anser att tillverkarens kontrollförfarande är otillräckligt, tillämpas punkterna 2.4.2. och 2.4.3. i bilaga 10 till direktiv 70/156/EEG.7.1.1. Om det skall företas ett typ 1-prov med en fordonstyp vars typgodkännande en eller flera gånger har utvidgats, genomförs provningen på det eller de fordon som beskrivs i den första ansökan om typgodkännande.7.1.1.1. Kontroll av fordonets överensstämmelse vid typ 1-prov.När myndigheterna har gjort sitt val, får tillverkaren inte göra några ändringar på de utvalda fordonen.7.1.1.1.1. Tre slumpmässigt utvalda fordon ur serien provas så som beskrivs i punkt 5.3.1 i denna bilaga. Försämringsfaktorerna används på samma sätt. Gränsvärdena ges i punkt 5.3.1.4 i denna bilaga.7.1.1.1.2. Om myndigheterna godtar den produktionsstandardavvikelse som tillverkaren har uppgivit i enlighet med bilaga 10 till direktiv 70/156/EEG, genomförs provningarna i enlighet med Tillägg 1 till denna bilaga.Om myndigheterna inte godtar den produktionsstandardavvikelse som tillverkaren har uppgivit i enlighet med bilaga 10 till direktiv 70/156/EEG, genomförs proven i enlighet med Tillägg 2 till denna bilaga.7.1.1.1.3. På grundval av en provning av fordonen som genomförs med hjälp av stickprov anses en produktionsserie vara i överensstämmelse respektive inte i överensstämmelse, när alla föroreningars värden godkänts respektive en förorenings värden underkänts, i enlighet med provningskriterierna i respektive tillägg.Om det uppnås godkännande för en förorening, ändras detta resultat inte av andra prov som genomförs för andra föroreningar.Om det inte uppnås godkännande för samtliga föroreningar, och det inte sker ett underkännande för en förorening, genomförs ett prov med ett annat fordon (se figur 1.7).7.1.1.2. Trots kraven i punkt 3.1.1 i bilaga 3 genomförs proven på fordon som ännu inte har använts i trafik.7.1.1.2.1. På tillverkarens anmodan kan proven emellertid genomföras på fordon som har kört- högst 3 000 km, om fordonets motor har styrd tändning,- högst 15 000 km, om fordonet har dieselmotor.I så fall sköts inkörningen av fordonet av tillverkaren, som inte får genomföra några ändringar på fordonen.>Hänvisning till >7.1.1.2.2. Om tillverkaren önskar köra in fordonen, ("x" km, där x ≤ 3 000 km, om fordonets motor har styrd tändning, och x ≤ 15 000 km, om fordonet har dieselmotor), skall beräkningen ske på följande sätt:- Utsläppen av föroreningar (typ 1) mäts vid noll och vid "x" km på det först provade fordonet.- Utsläppens utvecklingskoefficient mellan noll och "x" km beräknas för var och en av föroreningarna:>NUM>utsläpp "x" km>DEN>utsläpp noll kmKoefficienten kan vara under 1.- Övriga fordons körs inte in, utan deras utsläpp vid noll km omräknas med hjälp av utvecklingskoefficienten.I så fall används följande värden:- Värdena vid "x" km för det första fordonet.- Värdena vid noll km multiplicerat med utvecklingskoefficienten för övriga fordon.7.1.1.2.3. Alla dessa prov kan genomföras med kommersiellt tillgängligt bränsle. De i bilaga 8 beskrivna referensbränslena kan dock användas på tillverkarens begäran.7.1.2. Om det skall företas ett typ 3-prov skall det genomföras med alla de fordon som är utvalda till typ 1-prov av produktionsöverensstämmelse (7.1.1.1.1). Villkoren i punkt 5.3.3.2 skall uppfyllas.7.1.3. Om typ 4-prov skall genomföras, tillämpas punkt 7 i bilaga 6."Tillägg 11. I detta tillägg beskrivs det förfarande som skall användas vid kontroll av produktionsöverensstämmelse i samband med typ 1-prov, när tillverkarens produktionsstandardavvikelse är tillfredsställande.2. Vid en minsta stickprovsstorlek på 3 sätts sannolikheten vid stickprovsförfarandet för att ett parti godkänns, givet en felprocent på 40, till 0,95 (producentens risk = 5 %), medan sannolikheten för att ett parti godkänns, givet en felprocent på 65, är 0,1 (konsumentens risk = 10 %).3. För var och en av de föroreningar som anges i punkt 5.3.1.4 i bilaga 1 tillämpas följande förfaringssätt (se figur 1.7).L är den naturliga logaritmen till gränsvärdet för föroreningen.xi är den naturliga logaritmen till de uppmätta värdena för stickprovets fordon nr i.s är en skattning av produktionsstandardavvikelsen (efter bestämning av den naturliga logaritmen till de uppmätta värdena).n är det aktuella antalet stickprov.4. Provutfallet för stickprovet beräknas genom att summan av standardavvikelserna bestäms i förhållande till gränsvärdet med hjälp av definitionen>Hänvisning till >5. Därpå gäller följande:- Om provutfallet är större än tröskelvärdet för godkännande vid den i tabell 1.1.5 angivna stickprovsstorleken, har godkännande uppnåtts för den aktuella föroreningen.- Om provutfallet är mindre än tröskelvärdet för underkännande vid den i tabell 1.1.5 angivna stickprovs- storleken, konstateras underkännande för den aktuella föroreningen. I annat fall provas ännu ett fordon i överensstämmelse med punkt 7.1.1.1 i bilaga 1, och beräkningen görs om på stickprovet med stickprovs- storleken en enhet större.>Plats för tabell>Tillägg 21. I detta tillägg beskrivs det förfarande som skall användas vid kontroll av produktionsöverensstämmelse i samband med typ 1-prov, när tillverkarens produktionsstandardavvikelse antingen är otillfredsställande eller saknas.2. Vid en minsta stickprovsstorlek på 3 sätts sannolikheten vid stickprovsförfarandet för att ett parti godkänns, givet en felprocent på 40, till 0,95 (producentens risk = 5 %), medan sannolikheten för att ett parti godkänns, givet en felprocent på 65, är 0,1 (konsumentens risk = 10 %).3. De i punkt 5.1.3.4 i bilaga 1 angivna mätvärdena för föroreningarna betraktas som den logaritmiska normalfördelningen och måste först transformeras genom bestämning av deras naturliga logaritmer. Den minsta och den största stickprovsstorleken anges av m0 respektive m (m0 = 3 och m = 32), och n anger det aktuella antalet stickprov.4. Om de naturliga logaritmerna till mätvärdena i serien är x1, x2, ..., xj, och L är den naturliga logaritmen till gränsvärdet för föroreningarna, bestäms följande:>Hänvisning till >5. Tabell 1.2.5 visar värdena för godkännande (An) och underkännande (Bn) vid det aktuella antalet stickprov. Provutfallet är förhållandet n/vn och används det på följande sätt för bestämning av om serien godkänns eller underkänns:>Hänvisning till >6. AnmärkningarFöljande rekursiva formler är praktiska vid beräkning av provutfallets successiva värden:>Hänvisning till >>Plats för tabell>>Hänvisning till >>Hänvisning till >>Hänvisning till >>Hänvisning till >>Hänvisning till >


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/3/EG av den 11 mars 2009 om ändring av rådets direktiv 80/181/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning för måttenheter (Text av betydelse för EES )

text:
               7.5.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 114/10

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2009/3/EG
   av den 11 mars 2009
   om ändring av rådets direktiv 80/181/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning för måttenheter
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt rådets direktiv 80/181/EEG (3) ska Förenade kungariket och Irland bestämma ett datum då undantagen, i de fall de fortfarande tillämpas, för de måttenheter som går under beteckningarna pint för mjölk i returflaskor samt för öl och cider på fat, mile för vägskyltar och hastighetsangivelser, samt troy ounce för handel med ädelmetaller, ska upphöra att gälla. Erfarenheten har dock visat att eftersom undantagen tillämpas endast i vissa områden och för ett begränsat antal produkter, skulle det inte innebära något icke-tariffärt hinder för handeln om undantagen bibehålls, och det är därför inte längre nödvändigt att avskaffa dem.

               (2)

               Det är lämpligt att klargöra att tillämpningsområdet för direktiv 80/181/EEG överensstämmer med de mål som avses i artikel 95 i fördraget och att direktivet inte är begränsat till något särskilt område av gemenskapens verksamhet.

               (3)

               Genom direktiv 80/181/EEG tillåts, till och med den 31 december 2009, kompletterande visning utöver de författningsenliga enheter som fastställs i kapitel I i bilagan till direktivet. För att undvika att hinder skapas för de gemenskapsföretag som exporterar till vissa tredjeländer som kräver att produkter märks med andra enheter än dem som fastställs i kapitel I, bör dock användning av kompletterande visning fortsätta vara tillåten.

               (4)

               Direktiv 80/181/EEG bidrar till att den inre marknaden fungerar smidigt genom den nivå det föreskriver för harmoniseringen av måttenheter. Mot den bakgrunden är det lämpligt att kommissionen övervakar den marknadsutveckling som har samband med det direktivet och genomförandet av detsamma, med särskilt fokus på eventuella hinder för den inre marknadens funktion och behovet av ytterligare harmonisering för att övervinna dessa hinder.

               (5)

               Det är lämpligt att kommissionen, inom ramen för sina handelsförbindelser med tredjeländer, däribland det transatlantiska ekonomiska rådet, fortsätter att kraftfullt verka för att varor som är märkta endast med enheter enligt internationella enhetssystemet SI accepteras på marknaderna i tredjeländer.

               (6)

               Kompletterande visning kan också göra det möjligt att gradvis och smidigt införa nya metriska enheter som kan komma att utvecklas på internationell nivå.

               (7)

               Allmänna konferensen för vikt och mått beslutade 1995 att avskaffa SI-klassen supplementenheter som en separat klass inom SI och att tolka enheterna ”radian” och ”steradian” som dimensionslösa SI-härledda enheter, vars benämningar och beteckningar kan, men inte behöver, användas i uttryck för andra SI-härledda enheter, om det är lämpligt.

               (8)

               Allmänna konferensen för vikt och mått antog 1999, inom ramen för SI-systemet, ”katal” med beteckningen ”kat” som SI-enhet för katalytisk aktivitet. Denna nya harmoniserade SI-enhet skulle garantera samstämmig och enhetlig visning av måttenheter inom medicin och biokemi och därmed undanröja risken för missförstånd som kan uppstå vid användning av icke harmoniserade enheter.

               (9)

               Allmänna konferensen om vikt och mått antog 2007 en not om definitionen av ”kelvin”, i syfte att eliminera en av huvudkällorna till den iakttagna variabiliteten mellan de olika realiseringarna av trippelpunkten för vatten. En ”kelvin” definieras som en bråkdel av den termodynamiska temperaturen vid vattnets trippelpunkt. Noten avser vatten med en viss isotopisk sammansättning.

               (10)

               Då ”acre” inte längre används inom lantmäteri i Förenade kungariket och Irland finns det inte längre behov av undantag för denna enhet.

               (11)

               I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (4) uppmuntras medlemsstaterna att för sin egen skull och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt redovisar det inbördes förhållandet mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna, samt offentliggöra dessa tabeller..

               (12)

               Direktiv 80/181/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Ändringar
   Direktiv 80/181/EEG ska ändras på följande sätt:

               1.

               Artikel 1 b ska ersättas med följande:

                           ”b)

                           de enheter som anges i bilagans kapitel II, men endast i de medlemsstater där de var tillåtna den 21 april 1973.”

               2.

               Artikel 2 a ska ersättas med följande:

                           ”a)

                           Skyldigheterna enligt artikel 1 avser mätdon som används, mätningar som utförs och värden på storheter som anges med hjälp av måttenheter.”

               3.

               Artikel 3.2 ska ersättas med följande:
               ”2.   Kompletterande visning ska vara tillåten.”

               4.

               Följande artikel ska införas:
               ”Artikel 6b
               Kommissionen ska övervaka den marknadsutveckling som har samband med detta direktiv och genomförandet av detsamma med avseende på en väl fungerande inre marknad och internationell handel och ska lägga fram en rapport, om det är lämpligt tillsammans med förslag, för Europaparlamentet och rådet senast den 31 december 2019.”

               5.

               Bilagan ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           I kapitel I punkt 1.1 ska stycket med rubriken ”Grundenheten för termodynamisk temperatur” ersättas med följande:
                           ”Grundenheten för termodynamisk temperatur
                           En kelvin, enhet för termodynamisk temperatur, är bråkdelen 1/273,16 av den termodynamiska temperaturen vid vattnets trippelpunkt.
                           Denna definition avser vatten med en isotopisk sammansättning som definieras genom följande substansmängdsförhållanden: 0,00015576 mol 2H per mol 1H, 0,0003799 mol 17O per mol 16O och 0,0020052 mol 18O per mol 16O.
                           (CGPM 1967, trettonde konferensen, resolution nr 4 och CGPM 2007, tjugotredje konferensen, resolution nr 10)”

                           b)

                           I kapitel I punkt 1.1.1 ska rubriken ersättas med följande:

                           c)

                           I kapitel I punkt 1.2 ska rubriken ersättas med följande:

                           d)

                           I kapitel I ska punkt 1.2.1 utgå.

                           e)

                           I kapitel I ska punkterna 1.2.2 och 1.2.3 ersättas med följande:
                           ”1.2.2.   Allmän regel för härledda SI-enheter
                           Enheter, samstämt härledda från SI-grundenheter, uttryckta algebraiskt som en produkt av potenser av SI-grundenheter med en numerisk faktor lika med 1.
                           1.2.3.   Härledda SI-enheter med särskilda namn och beteckningar

                                       Storhet

                                       Enhet

                                       Uttryckt i

                                       Benämning

                                       Beteckning

                                       andra SI-enheter

                                       SI-grundenhet

                                       Plan vinkel

                                       radian

                                       rad

                                       m · m–1

                                       Rymdvinkel

                                       steradian

                                       sr

                                       m2 · m–2

                                       Frekvens

                                       hertz

                                       Hz

                                       s–1

                                       Kraft

                                       newton

                                       N

                                       m · kg · s–2

                                       Tryck

                                       pascal

                                       Pa

                                       N · m–2

                                       m–1 · kg · s–2

                                       Energi, arbete, värmemängd

                                       joule

                                       J

                                       N · m

                                       m2 · kg · s–2

                                       Effekt (5), strålningsflöde

                                       watt

                                       W

                                       J · s–1

                                       m2 · kg · s–3

                                       Elmängd, laddning

                                       coulomb

                                       C

                                       s · A

                                       Elektrisk spänning, elektrisk potential, elektromotorisk kraft

                                       volt

                                       V

                                       W · A–1

                                       m2 · kg · s–3 · A–1

                                       Resistans

                                       ohm

                                       Ω

                                       V · A–1

                                       m2 · kg · s–3 · A–2

                                       Konduktans

                                       siemens

                                       S

                                       A · V–1

                                       m–2 · kg–1 · s3 · A2

                                       Kapacitans

                                       farad

                                       F

                                       C · V–1

                                       m–2 · kg–1 · s4 · A2

                                       Magnetiskt flöde

                                       weber

                                       Wb

                                       V · s

                                       m2 · kg · s–2 · A–1

                                       Magnetisk flödestäthet

                                       tesla

                                       T

                                       Wb · m–2

                                       kg · s–2 · A–1

                                       Induktans

                                       henry

                                       H

                                       Wb · A–1

                                       m2 · kg · s–2 · A–2

                                       Ljusflöde

                                       lumen

                                       lm

                                       cd · sr

                                       cd

                                       Belysning

                                       lux

                                       lx

                                       lm · m–2

                                       m–2 · cd

                                       Aktivitet (inom radiologin)

                                       becquerel

                                       Bq

                                       s–1

                                       Absorberad dos (inom radiologin)

                                       gray

                                       Gy

                                       J · kg–1

                                       m2 · s–2

                                       Dosekvivalent

                                       sievert

                                       Sv

                                       J · kg–1

                                       m2 · s–2

                                       Katalytisk aktivitet

                                       katal

                                       kat

                                       mol · s–1

                                 Enheter som härletts ur SI-grundenheter kan uttryckas med hjälp av de enheter som räknats upp i kapitel I.
                           Särskilt kan härledda enheter i SI uttryckas med hjälp av de benämningar och beteckningar som anges i tabellen ovan. SI-enheten för dynamisk viskositet kan till exempel uttryckas som m-1 · kg · s-1 eller N · s · m-2 eller Pa · s.”

                           f)

                           I kapitel II ska följande rad utgå ur tabellen:

                                       ”Lantmäteri

                                       acre

                                       1 ac = 4 047 m2

                                       ac”

                           g)

                           I kapitel II ska den sista meningen ersättas med följande: ”Sammansatta enheter får bildas genom att enheter som upptas i detta kapitel sätts samman med varandra eller med enheter som upptas i kapitel I.”

         Artikel 2
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 31 december 2009 anta och offentliggöra de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen.
   De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 januari 2010.
   När de antas av medlemsstaterna ska dessa bestämmelser innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 11 mars 2009.

            På Europaparlamentets vägnar

         H.-G. PÖTTERING

            Ordförande

            På rådets vägnar

         A. VONDRA

            Ordförande

      (1)  EUT C 120, 16.5.2008, s. 14.

      (2)  Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 29 november 2007 (EUT C 297 E, 20.11.2008, s. 105), rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 november 2008 (EUT C 330 E, 30.12.2008, s. 1) och Europaparlamentets ståndpunkt av den 16 december 2008 (ännu ej offentliggjord i EUT).

      (3)  EGT L 39, 15.2.1980, s. 40.

      (4)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (5)  Särskilda benämningar på effektenheten: voltampere, med beteckningen VA, för skenbar växelströmseffekt; var, med beteckningen var, för reaktiv växelströmseffekt. Enheten var ingår inte i någon CPGM-resolution.