title: Kommissionens direktiv 2005/63/EG av den 3 oktober 2005 om rättelse av kommissionens direktiv 2005/26/EG när det gäller förteckningen över livsmedelsingredienser eller ämnen som tillfälligt skall strykas i bilaga IIIa till direktiv 2000/13/EG   (Text av betydelse för EES)

text:
               4.10.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 258/3

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2005/63/EG
   av den 3 oktober 2005
   om rättelse av kommissionens direktiv 2005/26/EG när det gäller förteckningen över livsmedelsingredienser eller ämnen som tillfälligt skall strykas i bilaga IIIa till direktiv 2000/13/EG
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel (1), särskilt artikel 6.11 i detta, och
   av följande skäl:

               (1)

               Kommissionens direktiv 2005/26/EG (2) innehåller en förteckning över ämnen och ingredienser i livsmedel som tillfälligt har strukits i bilaga IIIa till direktiv 2000/13/EG efter yttrande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet.

               (2)

               I sitt yttrande av den 2 december 2004 om viss användning av fiskgelatin konstaterade myndigheten att denna produkt som bärare för vitamin- och karotenoidpreparat inte kan förorsaka allvarliga allergiska reaktioner.

               (3)

               Karotenoiderna har felaktigt strukits i förteckningen i bilagan till direktiv 2005/26/EG och bör därför läggas till där.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   I den andra kolumnen i bilagan till direktiv 2005/26/EG skall den sjunde strecksatsen ersättas med följande:

               ”—

               Fiskgelatin som bärare för vitamin- och karotenoidpreparat samt för smakämnen.”

         Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna skall senast den 3 december 2005 anta och offentliggöra de lagar och andra bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 25 november 2005.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser, skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 3 oktober 2005.

            På kommissionens vägnar

         Markos KYPRIANOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 109, 6.5.2000, s. 29. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2003/89/EG (EUT L 308, 25.11.2003, s. 15).

      (2)  EUT L 75, 22.3.2005, s. 33.


Avis juridique important

|

31995L0032

Kommissionens sjätte direktiv 95/32/EG av den 7 juli 1995 om analysmetoder för kontroll av kosmetiska produkters sammansättning (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 178 , 28/07/1995 s. 0020 - 0035

KOMMISSIONENS SJÄTTE DIREKTIV 95/32/EG av den 7 juli 1995 om analysmetoder för kontroll av kosmetiska produkters sammansättning (Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter(1) senast ändrat genom kommissionens direktiv 94/32/EG(2), särskilt artikel 8.1 i detta, ochmed beaktande av följande:Enligt direktiv 76/768/EEG skall kosmetiska produkter kontrolleras officiellt i syfte att säkerställa att villkoren i gemenskapens bestämmelser om kosmetiska produkters sammansättning uppfylls.Alla nödvändiga analysemetoder bör fastställas så snart som möjligt. Vissa metoder har redan antagits genom kommissionens direktiv 80/1335/EEG(3), ändrat genom direktiv 87/143/EEG(4), kommissionens direktiv 82/434/EEG(5), ändrat genom direktiv 90/207/EEG(6), och kommissionens direktiv 83/514/EEG(7), 85/490/EEG(8) och 93/73/EEG(9).Identifiering och bestämning av bensoesyra, 4-hydroxibensoesyra, sorbinsyra, salicylsyra och propionsyra i kosmetiska produkter samt identifiering och bestämning av hydrokinon, hydrokinonmonometyleter, hydrokinonmonoetyleter och hydrokinonmonobensyleter i kosmetiska produkter utgör ett sjätte steg.De åtgärder som fastställs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från kommittén för anpassning av direktiv 76/768/EEG med hänsyn till teknisk utveckling.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att, vid offentlig kontroll av kosmetiska produketer,- identifiering och bestämning av bensoesyra, 4-hydroxibensoesyra, sorbinsyra, salicylsyra och propionsyra,- identifiering bestämning av hydrokinon, hydrokinonmonometyleter, hydrokinonmonoetyleter och hydrokinonmonobensyleter, utförs i enlighet med de metoder som anges i bilagan.Artikel 21. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 september 1996. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 7 juli 1995.På kommissionens vägnarEmma BONINOLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 262, 29.9.1976, s. 169.(2) EGT nr L 181, 15.7.1994, s. 31.(3) EGT nr L 383, 31.12.1980, s. 27.(4) EGT nr L 57, 27.2.1987, s. 56.(5) EGT nr L 185, 30.6.1982, s. 1.(6) EGT nr L 108, 28.4.1990, s. 92.(7) EGT nr L 291, 24.10.1983, s. 9.(8) EGT nr L 295, 7.11.1985, s. 30.(9) EGT nr L 231, 14.9.1993, s. 34.BILAGA I. IDENTIFIKATION OCH BESTÄMNING AV BENZOESYRA, 4-HYDROXYBENZOESYRA, SORBINSYRA, SALICYLSYRA OCH PROPINSYRA I KOSMETISKA PRODUKTER 1. Omfång och tillämpningsområdeDenna metod är lämplig för identifikation och bestämning av benzoesyra, 4-hydroxybenzoesyra, sorbinsyra, salicylsyra och propinsyra i kosmetiska produker. I de olika förfarandena beskrivs identifikationen av dessa konserveringsmedel, bestämningen av propinsyra och bestämningen av 4-hydroxybenzoesyra, salicylsyra, sorbinsyra och benzoesyra.2. DefinitionDe mängder benzoesyra, 4-hydroxybenzoesyra, salicylsyra, sorbinsyra och propinsyra som bestäms med denna metod uttrycks som en andel av de fria syrornas massa.A. IDENTIFIKATION 1. PrincipEfter syra/basextrahering från konserveringsmedlen analyseras extraktet med TLC med derivation på plattan. Beroende på resultatet bekräftas identifikationen med HPLC eller, när det gäller propinsyra, med GC.2. Reagenser2.1 AllmäntAlla reagenser måste vara av analytisk renhetsgrad. Vatten som används måste vara destillerat vatten eller vatten av motsvarande renhetsgrad.2.2 Aceton2.3 Dietyleter2.4 Acetonitril2.5 Toluen2.6 n-hexan2.7 Paraffin, flytande2.8 Saltsyra 4M2.9 Kaliumhydroklorid, vattenhaltig 4M2.10 Kalciumklorid, CaCI2 2H2O2.11 Litiumkarbonat, Li2CO32.12 2-brom-2'-acetonafton2.13 4-hydroxybenzoesyra2.14 Salicylsyra2.15 Benzoesyra2.16 Sorbinsyra2.17 Propinsyra2.18 Referenslösningar:Bered 0,1 % (m/v) lösningar (100 mg/100 ml) av de fem konserveringsmedlen (2.13 2.17) i dietyleter.2.19 Derivationsreagens:0,5 % (m/v) lösning av 2-brom-2'-acetonafton (2.12) i acetonitril (2.4) (50 mg/10 ml). Denna lösning bör beredas varje vecka och förvaras i kylskåp.2.20 Katalyslösning:0,3 % (m/v) lösning av litiumkarbonat (2.11) i vatten (300 mg/100 ml). Denna lösning bör vara nyss beredd.2.21 Framkallningslösning:Toluen (2.5)/aceton (2.2) (20:0,5, v/v)2.22 Flytande paraffin (2.7)n-hexan (2.6) (1:2, v/v).3. ApparaturVanlig laboratorieutrustning3.1 Vattenbad som kan hålla en temperatur på 60 °C3.2 Framkallningstank3.3 Ultraviolett ljuskälla, 244 och 366 nm3.4 Tunnskiktsplattor, kiselgel 60, utan fluorescensindikator, 20 × 20 cm, skikttjocklek 0,25 mm med koncentrationszon 2,5 × 20 cm (Merck 11845 eller motsvarande)3.5 Mikrospruta 10 µl3.6 Mikrospruta 25 µl3.7 Ugn som kan hålla en temperatur på 105 °C3.8 Provrör med skruvkork3.9 Filterpapper, diameter 90 mm, Schleicher & Schull, Weissband nr 5892, eller motsvarande3.10 Universalindikatorpapper, pH 1 113.11 5-ml provglas3.12 Roterande filmevaporatör (Rotavapor eller motsvarande)3.13 Värmeplatta4. Förfarande4.1 ProvberedningVäg in ca 1 g av provet till ett 50 ml provrör med skruvkork (3.8). Sätt till 4 droppar saltsyra 4M (2.8) och 40 ml aceton (2.2). För starkt basiska varor som toalettvål, bör 20 droppar saltsyra 4M (2.8) tillsättas. Kontrollera med hjälp av indikatorpapper (3.10) att pH är ca 2. Tillslut röret och skaka kraftigt i en minut.Om så behövs för att under lätta extraherandet av konserveringsmedlen till acetonfasen kan blandningen värmas försiktigt till ca 60 °C för att smälta fettfasen.Kyl lösningen till rumstemperatur och filtrera genom ett filterpapper (3.9) til en konisk kolv.Överför 20 ml av filtratet till en 250-ml konisk kolv, sätt till 20 ml vatten och blanda. Justera pH i lösningen till ca 10 med kaliumhydroklorid 4M, med användande av indikatorpapper (3.10) för att kontrollera pH.Sätt till 1 g kalciumklorid (2.10) och skaka kraftigt. Filtrera genom ett papper (3.9) till en 250-ml separertratt som innehåller 75 ml dietyleter (2.3) och skaka kraftigt i en minut. Låt lösningen separera och slå över det vattenhaltiga skiktet till en 250 ml konisk kolv. Avlägsna eterskiktet.Justera med indikatorpapper (3.10) pH i den vattenhaltiga lösningen till ca 2 med hjälp av saltsyra 4M (2.8). Sätt till 10 ml dietyleter (2.3). Korka igen kolven och skaka kraftigt i en minut. Låt lösningen separera och överför eterskiktet till en roterande filmevaporatör (3.12) Avlägsna det vattenhaltiga skiktet.Evaporera eterskiktet tills det är nästan torrt och lös upp återstoden igen i 1 ml dietyleter (2.3) Överför lösningen till ett provglas.4.2 TunnskiktskromatografiFör var och en av referenserna och vart och ett av proverna som skall kromatograferas, sätt till ca 3 µl litiumkarbonatlösning (2.20) med en spruta (3.5) på lika avstånd på startlinjen i koncentrationszonen på en TLC-platta (3.4) och torka i strömmande kall luft.Överför TLC-plattan till en värmeplatta (3.13), uppvärmd till 40 °C för att hålla punkterna så små som möjligt. Tillsätt med en mikrospruta (3.5) 10µl av var och en av referenslösningarna (2.18) och provlösningen (4.1) på plattans startlinje precis på de punkter där litiumkarbonatlösningen har satts till.Slutlingen tillsätts även 15 µl derivationsreagens: (2.19) (2-bromo-2'-acetonaftonlösning) precis på de punkter där referens- eller testlösningen och litiumkarbonatlösningen har tillsatts.Värm TLC-plattan i en ugn (3.7) vid 80 °C i 45 minuter.Efter kylning framkallas plattan i en tank (3.2) som har utjämnats i 15 minuter (utan infordring med filterpapper) med användande av framkallningslösning (2.21) (toluen/aceton) tills lösningsfronten har nått till ett avstånd av 15 cm (detta kan ta ca 80 minuter).Torka plattan i strömmande kall luft och undersök de punkter som erhållits under UV-ljus (3.3). För att förstärka fluorescensen hos svaga punkter kan TLC-plattan doppas i flytande paraffin/n-hexan (2.22).5. IdentifikationBeräkna Rf för varje punkt.Jämför Rf och det beteende under UV-strålning som erhållits för provet med det som erhållits för referenslösningarna.Drag en preliminär slutsats angående förekomsten och identiteten av förekommande konserveringsmedel. Utför HPLC som beskrivs i avsnitt B, eller, när det förefaller som om propionsyra finns, GC som beskrivs i avsnitt C. Jämför de retentionstider som erhålls med referenslösningarnas.Kombinera resultaten från TLC och HPLC eller GC och grunda identifikationen av i provet förekommande konserveringsmedel på de kombinerade resultaten.B. BESTÄMNING AV BENZOESYRA, 4-HYDROXYBENZOESYRA, SORBINSYRA OCH SALICYLSYRA 1. PrincipEfter identifikation extraheras provet med en blandning av etanol och vatten. Efter filtrering bestäms proverna genom högpresterande vätskekromatografi (HPLC).2. Reagenser2.1 Alla reagens bör vara av analytisk renhetsgrad och bör vara lämpade för HPLC vid behov. Vatten som används måste vara destillerat vatten eller vatten av motsvarande renhetsgrad.2.2 Etanol, absolut2.3 4-hydroxybenzoesyra2.4 Salicylsyra2.5 Benzoesyra2.6 Sorbinsyra2.7 Natriumacetat (CH3COONa3H2O)2.8 Ättiksyra, d 20/4=1,05 g/ml2.9 Acetonitril2.10 Svavelsyra, 2M2.11 Kaliumhydroxid, vattenhaltig, 0,2M2.12 2-metoxybenzoesyra2.13 Etanol/vattenlösning:Blanda 9 delar etanol (2.2) med 1 del vatten (2.1).2.14 Intern standardlösning:Bered en lösning innehållande ca 1 g 2-metoxybenzoesyra (2.12) i 500 ml etanol/vattenlösning (2.13).2.15 Mobil fas för HPLC2.15.1 Acetatbuffert: Till 1 l vatten sätt 6,35 g natriumacetat (2.7) och 20,0 ml ättiksyra (2.8) och blanda.2.15.2 Bered den mobila fasen genom att blanda 9 delar acetatbuffert (2.15.1) och en del acetonitril (2.9).2.16 Lagerlösning av konserveringsmedel:Väg noggrant ca 0,05 g 4-hydroxybenzoesyra (2.3), 0,2 g salicylsyra (2.4), 0,2 g benzoesyra (2.5) och 0,05 g sorbinsyra (2.6) i en 50-ml volymeterkolv och fyll till volym med etanol/vattenlösning (2.13). Lagra denna lösning i kylskåp. Lösningen är stabil i en vecka.2.17 Standardlösning för konserveringsmedel:Överför 8,00, 4,00, 2,00, 1,00 respektive 0,50 ml av lagerlösningen (2.16) till en serie 20-ml volymeterkolvar. Sätt till varje kolv 10,00 ml standardlösning (2.14) och 0,5 ml svavelsyra 2M (2.10). Fyll till volym med etanol/vattenlösning (2.13). Dessa lösningar måste vara nyberedda.3. ApparaturVanlig laboratorieutrustning3.1 Vattenbad som kan hålla en temperatur på 60 °C3.2 Högpresterande kromatografiutrustning (HPLC) med UV detektor med varierbar våglängd och 10-µl injektionsslinga3.3 Analyskolonn:Rostfritt stål, längd: 12,5 25 cm, intern diameter: 4,6 mm; packning: Nucleosil 5C18 eller motsvarande3.4 Filterpapper, diameter 90 mm, Schleicher & Schull, Weissband nr 5892, eller motsvarande3.5 50 ml provrör med skruvkork3.6 5 ml provglas3.7 Kokchips, karborundum, storlek 2 4 mm eller motsvarande4. Förfarande4.1 Provberedning4.1.1 Provberedning utan tillsats av intern standardlösning.Väg 1 g av provet i ett 50 ml provrör med skruvkork (3.5). Pipettera 1,00 ml svavelsyra 2M (2.10) och 40,0 ml etanol/vattenlösning (2.13) till röret. Sätt till ca 1 g kokchips (3.7), förslut röret och skaka kraftigt under minst en minut tills en homogen suspension erhållits. För att underlätta extraktionen av konserveringsmedel till etanolfasen, placera röret i exakt 5 minuter i ett vattenbad (3.1), vid 60 °C.Kyl omedelbart röret i strömmande kall luft och lagra i exakt 5 °C i en timme. Filtrera extraktet genom ett filterpapper (3.4). Överför ca 2 ml av extraktet till ett provglas (3.6). Lagra extraktet i 5 °C och utför HPLC-bestämningen inom 24 timmar efter beredningen.4.1.2 Provberedning med tillsats av intern standardlösning.Väg till tre decimaler 1 g ± 0,1 g (a-gram) av provet till ett 50 ml provrör med skruvkork (3.5). Pipettera 1,00 ml svavelsyra 2M (2.10) och 30,0 ml etanol/vattenlösning (2.13). Sätt till ca 1 g kokchips (3.7), och 10,00 ml intern standardlösning (2.14), förslut röret och skaka kraftigt under minst en minut tills en homogen suspension erhållits. För att underlätta extraktionen av konserveringsmedel till etanolfasen, placera röret i exakt 5 minuter i ett vattenbad (3.1), vid 60 °C.Kyl omedelbart röret i strömmande kall luft och lagra i exakt 5 °C i en timme. Filtrera extraktet genom ett filterpapper (3.4). Överför ca 2 ml av extraktet till ett provglas (3.6). Lagra extraktet i 5 °C och utför HPLC-bestämningen inom 24 timmar efter beredningen.4.2 Högpresterande vätskekromatografi (HPLC)Mobil fas: Acetonitril/acetatbuffet (2.15)Justera den mobila fasens flöde igenom kolonnen till 2,0 ml/minut ± 0,5 ml/minut. Sätt detektorns våglängd till 240 nm.4.2.1 KalibreringInjicera 10 µl-doser till var och en av standardlösningarna för konserveringsmedel (2.17) till vätskekormatografen (3.2). För varje lösning bestäms topphöjden för det undersökta konserveringsmedlet i förhållande till höjden av den interna standardtopp som erhålls från kromatogrammen. Rita en graf för varje konserveringsmedel som visar förhållandet mellan toppen och koncentrationen av varje standardlösning.Se till att en linjär respons erhålls för standardlösningen under kalibreringen.4.2.2 BestämningInjicera 10 µl av provextraktet (4.1.1) i vätskekromatografen (3.2) och registrera kromatogrammet. Jämför kromatogrammen. Om provextraktets kromatogram (4.1.1) inte visar någon topp med ungefär samma retentionstid som 2-metoxybenzoesyra (rekommenderad intern standard), injicera 10 µl provextrakt med tillsats av intern standardlösning (4.1.2) i ljuskromatografen och registrera kromatogrammet.Om en interfererande topp observeras i provextraktets (4.1.1) kromatogram med samma retentionstid som 2-metoxybenzoesyra bör någon annan lämplig intern standardlösning väljas (om något av de undersökta konserveringsmedlen saknas i kromatogrammet, så kan detta konserveringsmedel väljas som intern standardlösning).Kontrollera om de kromatogram som erhålls för en intern standardlösning och provlösningen motsvarar följande krav:- toppseparationen för det sämst separerade paret skall vara minst 0,90. (För definition av toppseparation, se figur 1).>Hänvisning till >Figur 1: toppseparationOm den eftersträvade separationen inte erhålls, bör antingen en mer effektiv kolonn användas eller sammansättningen av den mobila fasen justeras tills separationen erhålls.- Assymmetrifaktorn As för alla toppar skall ligga mellan 0,9 och 1,5. (För definition av assymmetrifaktorn, se figur 2). För att registrera ett kromatogram för bestämning av assymmetrifaktorn rekommenderas en skrivarhastighet på minst 2 cm/minut.>Hänvisning till >Figur 2: Toppassymetrifaktor- En stabil baslinje skall erhållas.5. Beräkning Använd förhållandena mellan topparna för de undersökta konserveringsmedlen och höjden för 2-metoxybenzoesyra (intern standardlösning) -toppen och kalibreringsgrafen för att beräkna koncentrationen av syrahaltiga konserveringsmedel i provlösningen. Beräkna benzoesyra, 4-hydroxybenzoesyra, sorbinsyra eller salicylsyrehalt i provet som en andel av massan (xi) med formelnxi % (m/m) = >NUM>100  7 20  7 b >DEN>106  7 a = >NUM>b >DEN>500  7 adära = massan (g) av testmängden (4.1.2)b = koncentrationen (µg/ml) av konserveringsmedel i provextraktet (4.1.2) erhållen från kalibreringsgrafen6. Upprepningsbarhet(1)För en 4-hydroxybenzoesyrehalt av 0,40 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs parallellt på samma prov inte överstiga ett absolutvärde på 0,035 %.För en benzoesyrehalt av 0,50 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs parallellt på samma prov inte överstiga ett absolutvärde på 0,050 %.För en salicylsyrehalt av 0,50 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs parallellt på samma prov inte överstiga ett absolutvärde på 0,045 %.För ett sorbinsyreinnehåll på 0,60 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs parallellt på samma prov inte överstiga ett absolutvärde på 0,035 %.7. Anmärkningar7.1 Resultatet av ett tillförlitlighetstest utfört på metoden visade att mängden svavelsyra som tillsatts för att extrahera syrorna från provet är kritisk och att den bearbetade provmängden bör hållas inom de föreskrivna gränserna.7.2 Om så önskas kan en lämplig skyddskolonn används.C. BESTÄMNING AV PROPIONSYRA 1. Omfång och tillämpningsområdeDenna metod är lämplig för bestämning av propionsyra med en maximikoncentration på 2 % (m/m) i kosmetiska produkter.2. DefinitionKoncentrationen av propionsyra som mäts med denna metod uttrycks som andel av produktens massa (% m/m).3. PrincipEfter extrahering av propionsyra från produkten utförs bestämningen genom gaskromatografi med användning av 2-metoxybenzoesyra som intern standardlösning.4. ReagenserAlla reagens bör vara av analytisk renhetsgrad och bör vara lämpade för HPLC vid behov. Vatten som används måste vara destillerat vatten eller vatten av motsvarande renhetsgrad.4.1 Etanol, 96 % (v/v)4.2 Propionsyra4.3 2-metoxybenzoesyra4.4 Ortofosforsyra 10 % (v/v)4.5 Propionsyrelösning:Väg noggrant ca 1,00 g (p gram) propionsyra till en 50 ml volymeterkolv och fyll till volym med etanol (4.1).4.6 Intern standardlösning:Väg noggrant ca 1,00 g (e gram) 2-metoxybenzoesyra till en 50 ml volymeterkolv och fyll till volym med etanol (4.1).5. Apparatur5.1 Vanlig laboratorieutrustning samt:5.2 Gaskromatograf med flamjoniseringsdetektor5.3 20 × 150 mm provrör med skruvkork5.4 Vattenbad som kan hålla en temperatur på 60 °C5.5. 10 ml glasspruta med filtermembran (pordiameter 0,45 µm)6. Förfarande6.1 Provberedning6.1.1 Provberedning utan intern standardlösningVäg 1 g av provet i ett provrör (5.3). Sätt till 0,5 ml fosforsyra (4.4) och 9,5 ml etanol (4.1).Förslut röret och skaka kraftigt under minst en minut. Om så behövs, placera röret i ett vattenbad (5.4), vid 60 °C i 5 minuter för att helt upplösa fettfasen. Kyl omedelbart i rinnande vatten.Filtrera extraktet genom ett membranfilter (5.5). Kromatografera filtratet samma dag.6.1.2 Provberedning utan intern standardlösning.Väg till tre decimaler 1 g ± 0,1 g (a gram) av provet i ett provrör (5.3). Sätt till 0,5 ml fosforsyra (4.4), 0,50 ml intern standardlösning (4.6) och 9 ml etanol (4.1).Förslut röret och skaka kraftigt under minst en minut. Om så behövs, placera röret i ett vattenbad (5.4), vid 60 °C i 5 minuter för att helt upplösa fettfasen. Kyl omedelbart i rinnande vatten. Filtrera extraktet genom ett membranfilter (5.5). Kromatografera filtratet samma dag.6.2 Villkor för gaskromatograferingFöljande arbetsvillkor rekommenderas:>Plats för tabell>6.3 Kromatografering6.3.1 KalibreringÖverför med pipett till en serie volymeterkolvar 0,25, 0,50, 1,00, 2,00 respektive 4,00 ml propionsyrelösning (4.5). Överför med pipett till varje volymeterkolv 1,00 ml intern standardlösning (4.1) och blanda. De på detta sätt beredda lösningarna innehåller e mg/ml 2-metoxybenzoesyra som intern standardlösning (d.v.s. 1 mg/ml om e = 1,000) och p/4, p/2, p, 2p, 4p mg/ml propionsyra (d.v.s. 0,50, 1,00, 2,00 respektive 4,00 mg/ml om p = 1,000).Injicera 1 µl av var och en av dessa lösningar och erhåll kalibreringskurvan genom att rita ut förhållandet mellan propionsyre- och 2-metoxybenzoesyremassan på x-axeln och förhållandena mellan motsvarande toppareor på y-axeln.Gör tre inficieringar för varje lösning och beräkna det genomsnittliga toppareaförhållandet.6.3.2 BestämningInjicera 1 µl av provfiltratet 6.1.1. Jämför kromatogrammet med en av de interna standardlösningarna (6.3.1). Om en tropp har ungefär samma retentionstid som 2-metoxybenzoesyra, byts intern standardlösning. Om ingen interferens observeras, injicera 1 µl av provfiltratet 6.1.2 och mät areorna för propionsyretoppen och internstandardtoppen.Gör tre inficieringar för varje lösning och beräkna det genomsnittliga toppareaförhållandet.7. Beräkningar7.1 Från den kalibreringskurva som erhållits i 6.3.1 erhålls massan (K) motsvarande det toppareaförhållande som beräknats i 6.3.2.7.2 Från de sålunda erhållna massaförhållandena beräknas propionsyrehalten i provet (X) som andel av massan (x1) med formelnx % (m/m) = K >NUM>0,5  7 100  7 e >DEN>50  7 a  = K >NUM>e >DEN>500  7 adärK = det i 7.1 beräknade förhållandete = massan i gram för den interna standard som vägts i 4.6a = massan i gram för det prov som vägts i 6.1.2Avrunda till en decimal.8. Upprepningsbarhet(2)För en propionsyrehalt på 2 % (m/m) bör skillnaden mellan resultaten av två parallellt utförda bestämningar på samma prov inte överstiga 0,12 %.II. IDENTIFIKATION OCH BESTÄMNING AV HYDROKINON, HYDROKINONMONOMETYLETER, HYDROKINONMONOETYLETER, OCH HYDROKINONMONOBENSYLETER, I KOSMETISKA PRODUKTERA. IDENTIFIKATION 1. Omfång och tillämpningsområdeDenna metod beskriver detektering och identifikation av hydrokinon, hydrokinonmonometyleter, hydrokinonmonoetyleter, och hydrokinonmonobensyleter (monobenson), i kosmetiska produkter för hudblekning.2. PrincipHydrokinon och dess estrar identifieras med tunnskiktskromatografi (TLC).3. ReagensAlla reagens måste vara av analytisk renhetsgrad.3.1 Etanol, 96 % (v/v)3.2 Kloroform (CHCI3)3.3 Dietyleter3.4 Framkallningslösning:Kloroform/dietyleter, 66,33 (v/v)3.5 Ammoniak, 25 % (m/m) (d4²0 = 0,91 g/ml)3.6 Askorbinsyra (3.6)3.7 Hydrokinon (3.7)3.8 Hydrokinonmonometyleter3.9 Hydrokinonmonoetyleter3.10 Hydrokinonmonobensyleter (monobenson)3.11 ReferenslösningarFöljande referenslösningar bör vara nyberedda, och är stabila under en dag:3.11.1 Väg 0,05 g hydrokinon (3.7) till ett 10 ml graderat provrör. Sätt till 0,250 g askorbinsyra (3.6) och 5 ml etanol (3.1). Sätt till ammoniak (3.5) tills pH är 10 och fyll med etanol (3.1) till en volym av 10 ml.3.11.2 Väg 0,05 g hydrokinonmonometyleter (3.9) till ett 10 ml graderat provrör. Sätt till 0,250 g askorbinsyra (3.6) och 5 ml etanol (3.1). Sätt till ammoniak (3.5) tills pH är 10 och fyll med etanol (3.1) till en volym av 10 ml.3.11.3 Väg 0,05 g hydrokinonmonoetyleter (3.10) till ett 10 ml graderat provrör. Sätt till 0,250 g askorbinsyra (3.6) och 5 ml etanol (3.1). Sätt till ammoniak (3.5) tills pH är 10 och fyll med etanol (3.1) till en volym av 10 ml.3.11.4 Väg 0,05 g hydrokinomonobensyleter (3.11) till ett 10 ml graderat provrör. Sätt till 0,250 g askorbinsyra (3.6) och 5 ml etanol (3.1). Sätt till ammoniak (3.5) tills pH är 10 och fyll med etanol (3.1) till en volym av 10 ml.3.12 Silvernitrat3.13 12-molybdenfosforsyra3.14 Kaliumferricyanidhexahydrat3.15 Järnkloridhexahydrat3.16 Sprayreagens3.16.1 Till en 5 % (m/v) vattenhaltig lösning av silvernitrat (3.12) sätts ammoniak (3.5) tills den fällning som bildas återupplöses.Varning:Lösningen blir explosivt ostabil om den lämnas och skall avlägsnas efter användning.3.16.2 10 % (m/v) lösning 12-molybdenfosforsyra (3.13) i etanol (3.1).3.16.3 Bered en 1 % (m/v) vattenhaltig lösning av kaliumferricyanid (3.14) och en 2 % (m/v) vattenhaltig lösning av järnklorid (3.15). Blanda lika delar av de båda lösningarna direkt innan användning.4. ApparaturNormal laboratorieutrustning och:4.1 Vanlig TLC-utrustning.4.2 TLC-plattor, färdiga för användning, silikagel GHR/UV254, 20 cm × 20 cm (Machery, Nagel eller motsvarande) skikttjocklek 0,25 mm4.3 Ultraljudsbad4.4 Centrifug4.5 UV-lampa, 254 nm5. Förfarande5.1 Beredning av provet:Väg 3,0 g av provet till ett 10 ml graderat provrör. Sätt till 0,250 g askorbinsyra (3.6) och 5 ml etanol (3.1). Justera pH i lösningen till 10 med hjälp av ammoniak (3.5). Fyll till en volym om 10 ml med etanol (3.1). Förslut röret med en kork och homogenisera i ultrajudsbad i 10 minuter. Filtrera genom filterpapper eller centrifugera vid 3 000 varv per minut.5.2 TLC5.2.1 Mätta en kromatografisk tank med framkallarlösning (3.4).5.2.2 Placera 2 µl av referenslösningarna (3.11) och 2 µl av provlösningen (5.1) på en platta. Framkalla i mörker vid lufttemperatur tills lösningsfronten har vandrat 15 cm från starten.5.2.3 Avlägsna plattan och låt den torka vid rumstemperatur.5.3 Detektering5.3.1 Observera plattan under UV-ljus vid 254 nm och markera punkternas lägen.5.3.2 Spraya plattan med:- silvernitratreagens (3.16.1), eller- 12-molybdenfosforsyrereagens (3.16.2), värm till ca 120 °C, eller- kaliumferricyanidlösning och järnkloridlösning (3.16.3).6. IdentifikationBeräkna Rf-värdet för varje punkt.Jämför punkterna för provlösningen med punkterna för referenslösningen med avseende på Rf-värden, punkternas färg under UV-strålning och punkternas färg sedan de gjorts synliga med sprayreagens.Utför HPLS som beskrivs i följande avsnitt (B) och jämför de retentionstider som erhålls för provtopparna med dem som erhålls för referenslösningarna.Lägg samman resultaten från TLC och HPLC för att identifiera förekomst av hydrokinon eller dess etrar.7. AnmärkningarUnder beskrivna villkor observerades följande Rf-värden:>Plats för tabell>B. BESTÄMNING 1. Omfång och tillämpningsområdeDenna metod beskriver en metod för bestämning av hydrokinon, hydrokinomonometyleter, hydrokinonmonoetyleter, och hydrokinonmonobensyleter (monobenson), i kosmetiska produkter för hudblekning.2. PrincipProvet extraheras med en vatten/metanolblandning under försiktig uppvärmning för att smälta alla fetthaltiga material. Bestämning av analysaten i de resulterande lösningarna utförs med fasvänd västskekromatografi med UV-detektering.3. Reagens3.1 Alla reagens måste vara av analytisk renhetsgrad. Vatten som används måste vara destillerat eller av motsvarande renhetsgrad.3.2 Metanol3.3 Hydrokinon3.4 Hydrokinonmonometyleter3.5 Hydrokinonomonoetyleter3.6 Hydrokinonomonobensyleter (monobenson)3.7 Tetrahydrofuran, HPLC-kvalitet3.8 Vatten/metanolblandning 1:1 (v/v). Blanda 1 del vatten och 1 del metanol (3.2).3.9 Mobil fas: tetrahydrofuran/vattenlösning 45:55 (v/v). Blanda 45 delar tetrahydrofuran (3.7) och 55 delar vatten.3.10 ReferenslösningVäg 0,06 g hydrokinon (3.3), 0,08 g hydrokinonmonometyleter (3.4), 0,10 g hydrokinonmonoetyleter (3.5) och 0,12 g hydrokinonmonobensyleter (3.6) till en 50 ml volymeterkolv. Lös upp och fyll til volym med metanol (3.2). Bered referenslösningen genom utspädning av 10,00 ml av denna lösning med 50,00 ml vatten/metanolblandning (3.8). Dessa lösningar måste vara nyberedda.4. ApparaturNormal laboratorieutrustning och:4.1 Vattenbad som kan hålla en temperatur av 60 °C.4.2 Högpresterande västskekromatograf med UV-detektor med variabel våglängd och 10 µl injektionsslinga.4.3 Analyskolonn:Kromatografisk kolonn av rostfritt stål, längd 250 mm, inre diameter 4,6 mm, packad med Zorbax fenyl (kemisk bondad fenetylsilan på Zorbax SIL, ändförsluten med trimetylklorosilan), partikelstorlek 6 µm, eller motsvarande. Använd ingen skyddskolonn, utom fenylskydd eller motsvarande.4.4 Filterpapper, diameter 90 mm, Schleicher & Schull, Weissband nr 5892, eller motsvarande.5. Förfarande5.1 ProvberedningVäg med tre decimaler 1 g ± 0,1 g (a gram) av provet till en 50-ml volymeterkolv. Dispersera provet i 25 ml vatten/metanolblandning (3.8). Tillslut kolven och skaka kraftigt tills en homogen suspension erhållits. Skaka i minst en minut. Placera kolven i ett vattenbad (4.1) som hålls vid 60 °C för att förstärka extraktionen. Kyl kolven och fyll till volym med vatten/metanolblandning (3.8). Filtrera extraktet med ett filterpapper (4.4). Utför HPLC-bestämningen inom 24 timmar efter det att extraktet preparerats.5.2 Högpresterande vätskekromatografi5.2.1 Justera den mobila fasens flöde (3.9) till 1,0 ml/minut och sätt detektorns våglängd till 295 nm.5.2.2 Injicera 10 µl- av den provlösning som erhållits i avsnitt 5.1 och registrera kromatogrammet. Mät toppareorna. Utför en kalibrering som beskrivs under 5.2.3. Jämför de kromatogram som erhållits för proven och de som erhållits för standardlösningarna. Med användande av toppareorna och de responsfaktorer (RF) som beräknats i avsnit 5.2.3 beräknas koncentrationen av analysaten i provlösningen.5.2.3 KalibreringInjicera 10 µl av referenslösningen (3.10) och registrera kromatogrammet. Injicera flera gånger tills en konstant topparea erhålls.Bestäm reponsfaktorn RFiRFi = >NUM>pi >DEN>cidärpi = topparean för hydrokinon, hydrokinonmonometyleter, hydrokinonmonoetyleter, eller hydrokinonmonobensyleter, ochci = koncentrationen (g/50 ml) i referenslösningen (3.10) av hydrokinon, hydrokinonmonometyleter, hydrokinonmonoetyleter, eller hydrokinonmonobensyleter.Kontrollera om de kromatogram som erhålls för en intern standardlösning och provlösningen motsvarar följande krav:- toppseparationen för det sämst separerade paret skall vara minst 0,90. (För definition av toppseparation, se figur 1).>Hänvisning till >Figur 1: ToppseparationOm den eftersträvade separationen inte erhålls, bör antingen en mer effektiv kolonn användas eller sammansättningen av den mobila fasen justeras tills separationen erhålls.- Assymmetrifaktorn As för alla toppar skall ligga mellan 0,9 och 1,5. (För definition av assymmetrifaktorn, se figur 2). För att registrera ett kromatogram för bestämning av assymmetrifaktorn rekommenderas en skrivarhastighet på minst 2 cm/minut.>Hänvisning till >Figur 2: Toppassymetrifaktor- En stabil baslinje skall erhållas6. BeräkningAnvänd areorna hos analystopparna för att beräkna koncentrationen av analysat i provet. Beräkna analysatkoncentrationen i provet som en andel av massan (xi) med formelnxi % (m/m) = >NUM>bi  7 100 >DEN>RFi  7 adära = massan av analysatet i gram, ochbi = topparean för analysatet i provet.7. Upprepningsbarhet(3)7.1 För en hydrokinonhalt av 2,0 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs parallellt på samma prov inte överstiga ett absolutvärde på 0,13 %.7.2 För en hydrokinonmonometyleterhalt av 1,0 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs parallellt på samma prov inte överstiga ett absolutvärde på 0,1 %.7.3 För en hydrokinonmonoetyleterhalt av 1,0 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs parallellt på samma prov inte överstiga ett absolutvärde på 0,11 %.7.4 För en hydrokinonmonobensyleterhalt på 1,0 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs parallellt på samma prov inte överstiga ett absolutvärde på 0,11 %.8. Reproducerbarhet(4)8.1 För en hydrokinonhalt av 2,0 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs på samma prov under olika villkor (olika laboratorier, olika laboratorer, olika apparater eller vid olika tidpunkt) inte överstiga ett absolutvärde på 0,37 %.8.2 För en hydrokinonmonometyleterhalt av 1,0 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs på samma prov under olika villkor (olika laboratorier, olika laboratorer, olika apparater eller vid olika tidpunkt) inte överstiga ett absolutvärde på 0,21 %.8.3 För en hydrokinonmonoetyleterhalt av 1,0 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs på samma prov under olika villkor (olika laboratorier, olika laboratorer, olika apparater eller vid olika tidpunkt) inte överstiga ett absolutvärde på 0,19 %.8.4 För en hydrokinonmonobensyleterhalt på 1,0 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs på samma prov under olika villkor (olika laboratorier, olika laboratorer, olika apparater eller vid olika tidpunkt) inte överstiga ett absolutvärde på 0,11 %.9. Anmärkningar9.1 Om en hydrokinonhalt på avsevärt mer än 2 % hittas och en noggrann uppskattning av halten krävs, bör provextraktet (5.1) spädas till en koncentration liknande den som skulle erhållas från ett prov med 2 % hydrokinon och bestämningen upprepas.(I vissa instrument är absorbensen utanför den linjära skalan för detektorn för höga hydrokinonhalter.)9.2 InteferenserOvan beskriven metod medger bestämning av hydrokinon och dess estrar i en enda isokratisk process. Användningen av fenylkolonnen säkerställer en tillräcklig hydrokinonretention som inte kan garanteras om en C18-kolonn används i den mobila fas som beskrivits.Dock är denna metod känslig för interferens från ett antal parabener. I dessa fall bör bestämningen upprepas med användande av något annat system för mobil fas/stationär fas. Lämpliga metoder kan återfinnas i hänvisning (5) och (6), nämligen:Kolonn: Zorbax ODS, 4,6 mm × 25 cm, eller motsvarandeTemperatur: 36 °CFlöde: 1,5 ml/minutMobil fas: för hydrokinon: metanol/vatten 5/95 (v/v)för hydrokinonmonometyleter: metanol/vatten 30/70 (v/v)för hydrokinonmonoetyleter: metanol/vatten 80/20 (v/v) (7)Kolonn: Spherisorb S5-ODS, eller motsvarandeMobil fas: vatten/metanol/90/10 (v/v)Flöde: 1,5 ml/minutDessa villkor är lämpliga för hydrokinon(8)(1) ISO 5725.(2) ISO 5725.(3) ISO 5725.(4) M. Herpol-Borremans et M.-O. Masse, Identification et dosage de l'hydroquinone et de ses éthers méthylique et benzylique dans les produits cosmétiques pour blanchir la pea. Int. j. Cosmet. Sci. 8 230-214 (1986).(5) J. Firth and I. Rix, Determination of Hydroquinone in skin toning creams, Analyst (1986), 111, s. 129.


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/77/EU av den 27 september 2011 om ändring av direktiv 2006/116/EG om skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter

text:
               11.10.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 265/1

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2011/77/EU
   av den 27 september 2011
   om ändring av direktiv 2006/116/EG om skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 53.1, 62 och 114,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/116/EG (3) är skyddstiden för utövande konstnärer och fonogramframställare 50 år.

               (2)

               För utövande konstnärer inleds skyddstiden vid framförandet eller, i fråga om upptagningar av ett framförande som lagligen ges ut eller lagligen offentliggörs inom 50 år efter framförandet, vid en första sådan utgivning eller ett första sådant offentliggörande, beroende på vilket som infaller först.

               (3)

               För fonogramframställare inleds skyddstiden när upptagningen görs på ett fonogram eller när fonogrammet lagligen givits ut inom 50 år efter upptagningen, eller, om det inte givits ut på detta sätt, när det lagligen offentliggjorts inom 50 år efter upptagningen.

               (4)

               Den socialt erkända betydelsen av utövande konstnärers kreativa bidrag bör speglas i en skyddsnivå som motsvarar deras kreativa och konstnärliga bidrag.

               (5)

               Utövande konstnärer är i regel unga när de inleder sin karriär och den gällande skyddstiden på 50 år som är tillämplig på upptagningar av framföranden är ofta för kort för att skydda deras framföranden under hela deras livstid. En del utövande konstnärer drabbas därför av ett inkomstbortfall under slutet av sin livstid. Dessutom saknar utövande konstnärer ofta möjlighet att åberopa sina rättigheter för att förhindra eller begränsa en tvivelaktig användning av deras framföranden som kan ske medan de ännu lever.

               (6)

               Intäkter från ensamrätterna till mångfaldigande och tillgängliggörande, enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG av den 22 maj 2001 om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (4), samt skälig ersättning för mångfaldigande för privat bruk i den mening som avses i det direktivet och intäkterna från ensamrätterna till spridning och uthyrning enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/115/EG av den 12 december 2006 om uthyrnings- och utlåningsrättigheter avseende upphovsrättsligt skyddade verk och om upphovsrätten närstående rättigheter (5), bör tillfalla utövande konstnärer åtminstone under deras livstid.

               (7)

               Skyddstiden för upptagningar av framföranden och för fonogram bör därför förlängas till 70 år efter den relevanta händelsen.

               (8)

               Rättigheterna till upptagningen av framförandet bör återgå till den utövande konstnären om en fonogramframställare inte saluför tillräckligt antal exemplar i den mening som avses i Internationella konventionen om skydd för utövande konstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag, av ett fonogram som utan en förlängning inte längre skulle skyddas av upphovsrätt, eller inte gör ett sådant fonogram tillgängligt för allmänheten. Det alternativet bör vara tillgängligt sedan fonogramframställaren har haft en rimlig tid på sig att utföra båda dessa former av utnyttjande. Därför bör fonogramframställarens rättigheter till fonogrammet upphöra, för att undvika en situation där dessa rättigheter skulle existera parallellt med den utövande konstnärens rättigheter till upptagningen av framförandet medan de senare rättigheterna inte längre överlåts eller upplåts till fonogramframställaren.

               (9)

               När utövande konstnärer ingår ett avtalsförhållande med en fonogramframställare måste de i regel överlåta eller upplåta sina ensamrätter till mångfaldigande, spridning, uthyrning och tillgängliggörande av upptagningarna till fonogramframställaren. I utbyte får en del av de utövande konstnärerna ett förskott på royalties och börjar få betalningar först sedan fonogramframställaren har tjänat in förskottet och gjort eventuella avtalsenliga avdrag. Andra utövande konstnärer överlåter eller upplåter sina ensamrätter mot en engångsbetalning (icke-återkommande betalning). Detta gäller särskilt utövande konstnärer som medverkar i bakgrunden och som inte omnämns i listan över medverkande (”icke-etablerade artister”) men ibland även för utövande konstnärer som omnämns i listan över medverkande (”etablerade artister”).

               (10)

               En rad kompletterande åtgärder bör införas för att säkerställa att utövande konstnärer som har överlåtit eller upplåtit sina ensamrätter till fonogramframställare verkligen får nytta av förlängningen.

               (11)

               En första kompletterande åtgärd bör vara åläggandet av en skyldighet för fonogramframställarna att minst en gång om året avdela ett belopp som motsvarar 20 % av intäkten från ensamrätterna till spridning, mångfaldigande och tillgängliggörande av fonogram. Med intäkt avses fonogramframställarens intäkt före avdrag för kostnader.

               (12)

               Betalningen av dessa belopp ska reserveras uteslutande för utövande konstnärer vars framföranden är upptagna på fonogram och som har överlåtit eller upplåtit sina rättigheter till fonogramframställare mot en engångsbetalning. Belopp som har avdelats på detta sätt ska minst en gång om året fördelas individuellt till icke-etablerade utövande konstnärer. En sådan fördelning bör anförtros rättighetsförvaltande organisationer och det är tillåtet att tillämpa nationella regler för intäkter som inte är fördelningsbara. För att undvika införandet av en oproportionerlig börda vid insamlingen och förvaltningen av dessa intäkter bör medlemsstaterna kunna införa regler om i vilken utsträckning mikroföretag omfattas av skyldigheten att bidra, när sådana betalningar skulle framstå som oskäliga i förhållande till kostnaderna för att samla in och förvalta dessa intäkter.

               (13)

               Enligt artikel 5 i direktiv 2006/115/EG har dock utövande konstnärer redan en oeftergivlig rätt till skälig ersättning för uthyrning av bland annat fonogram. Av avtalspraxis följer även att utövande konstnärer i regel varken överlåter eller upplåter sina rättigheter enligt artikel 8.2 i direktiv 2006/115/EG att kräva en enda skälig ersättning för utsändning och återgivning för allmänheten till fonogramframställarna och enligt artikel 5.2 b i direktiv 2001/29/EG att kräva skälig ersättning för mångfaldigande för privat bruk. Därför bör man vid beräkningen av det totalbelopp som en fonogramframställare bör avdela för betalning av tilläggsersättningen inte ta med sådana intäkter som fonogramframställaren har haft från uthyrning av fonogram från den enda skäliga ersättningen för utsändning och annan återgivning för allmänheten eller från den skäliga ersättning som erhållits för privat kopiering.

               (14)

               En andra kompletterande åtgärd utformad att återskapa balans i avtal genom vilka utövande konstnärer på royaltybasis överlåter sina ensamrätter till en fonogramframställare bör vara en ”nollställning” för de utövande konstnärer som har överlåtit sina ovannämnda ensamrätter till fonogramframställare i utbyte mot royalty eller ersättning. För att utövande konstnärer fullt ut ska kunna dra nytta av den förlängda skyddstiden bör medlemsstaterna se till att en royalty- eller ersättningsnivå utan avdrag för förskottsbetalningar eller avtalsenliga avdrag betalas till den utövande konstnären enligt avtal mellan utövande konstnärer och fonogramframställare under förlängningstiden.

               (15)

               Av rättssäkerhetsskäl bör det, i avsaknad av tydliga uppgifter om motsatsen i avtalet, föreskrivas att en avtalsbaserad överlåtelse eller upplåtelse av rättigheter till upptagningen av ett framförande, som avtalats före det datum då medlemsstaterna senast ska anta åtgärder för att genomföra detta direktiv, ska fortsätta att gälla under den förlängda skyddstiden.

               (16)

               Medlemsstaterna bör kunna föreskriva att vissa villkor i de avtal som avser återkommande betalningar kan omförhandlas till förmån för utövande konstnärer. Medlemsstaterna bör ha inrättat förfaranden som kan användas vid den eventualitet att omförhandlingarna misslyckas.

               (17)

               Detta direktiv bör inte påverka nationella regler och avtal som är förenliga med dess bestämmelser, såsom kollektivavtal som ingåtts i medlemsstaterna mellan organisationer som företräder utövande konstnärer och framställarorganisationer.

               (18)

               I en del medlemsstater används en gemensam skyddstid för musikverk med text, som beräknas från dödsdagen för den sist överlevande upphovsmannen, medan separata skyddstider gäller för musik och text i andra medlemsstater. Musikverk med text är till övervägande del gemensamt skrivna verk. Exempelvis är en opera ofta ett verk av en librettoförfattare och en kompositör. Inom genrer som jazz, rock och pop utgörs den skapande processen dessutom ofta av ett samarbete.

               (19)

               Följaktligen är harmoniseringen av skyddstiden för musikverk med text, vars text och musik skapats i syfte att användas tillsammans, ofullständig, något som ger upphov till hinder för den fria rörligheten för varor och tjänster, exempelvis när det gäller kollektiv rättighetsförvaltning över nationsgränserna. För att se till att sådana hinder avskaffas bör samma harmoniserade skyddstid tillämpas i samtliga medlemsstater för alla sådana verk som omfattas av ett skydd det datum då medlemsstaterna är skyldiga att införliva detta direktiv i sin nationella lagstiftning.

               (20)

               Direktiv 2006/116/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (21)

               Eftersom målen för de åtföljande åtgärderna inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, då nationella åtgärder inom området antingen leder till störning av konkurrensen eller påverkar räckvidden för de ensamrätter som en fonogramframställare har enligt unionslagstiftningen, och de därför bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

               (22)

               I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (6) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i unionens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna, samt att offentliggöra dessa tabeller.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Ändringar av direktiv 2006/116/EG
   Direktiv 2006/116/EG ska ändras på följande sätt:

               1.

               I artikel 1 ska följande punkt läggas till:
               ”7.   Skyddstiden för ett musikverk med text ska upphöra 70 år efter dödsdagen för den sist avlidne av följande personer, oberoende av om dessa personer betecknas som medförfattare eller inte: textförfattaren och kompositören, förutsatt att båda bidragen skapades specifikt för motsvarande musikaliska komposition med text.”

               2.

               Artikel 3 ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 1 andra meningen ska ersättas med följande:
                           ”Dock gäller att

                                       —

                                       om en upptagning av framförandet i annan form än på ett fonogram lagligen ges ut eller lagligen offentliggörs under denna tid, ska rättigheterna upphöra 50 år från dagen för en första sådan utgivning eller ett första sådant offentliggörande, beroende på vilket som infaller först,

                                       —

                                       om en upptagning av framförandet på ett fonogram lagligen ges ut eller lagligen offentliggörs inom denna tid, ska rättigheterna upphöra 70 år från dagen för en första sådan utgivning eller ett första sådant offentliggörande, beroende på vilket som infaller först.”

                           b)

                           I punkt 2 andra och tredje meningen ska siffran ”50” ersättas med siffran ”70”.

                           c)

                           Följande punkter ska införas:
                           ”2a.   Om fonogramframställaren, 50 år efter det att fonogrammet lagligen getts ut, eller, om någon sådan utgivning inte ägt rum, 50 år efter det att det lagligen offentliggjordes, inte saluför fonogrammet i tillräckligt antal exemplar eller gör det tillgängligt för allmänheten, på trådbunden eller trådlös väg, på sådant sätt att allmänheten kan ta del av det från en plats och vid en tidpunkt som de själva väljer, får den utövande konstnären säga upp det avtal genom vilket den utövande konstnären överlåtit eller upplåtit sina rättigheter avseende upptagningen av sitt framförande till en fonogramframställare (nedan kallat överlåtelse- eller upplåtelseavtal). Rätten att säga upp överlåtelse- eller upplåtelseavtalet kan utövas om framställaren inom ett år efter det att den utövande konstnären meddelat sin avsikt att säga upp överlåtelse- eller upplåtelseavtalet i enlighet med den förra meningen inte utför båda formerna av utnyttjande som avses i den meningen. Den utövande konstnären kan inte frånsäga sig denna uppsägningsrätt. Om ett fonogram innehåller en upptagning av flera utövande konstnärers gemensamma framförande, får överlåtelse- eller upplåtelseavtalen sägas upp i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning. Om överlåtelse- eller upplåtelseavtalet sägs upp i enlighet med denna punkt, ska fonogramframställarens rättigheter till fonogrammet upphöra.
                           2b.   När ett överlåtelse- eller upplåtelseavtal ger den utövande konstnären rätt att kräva en engångsersättning ska den utövande konstnären ha rätt till en årlig tilläggsersättning från fonogramframställaren för varje helt år som följer direkt på det femtionde året efter det att fonogrammet lagligen gavs ut, eller om någon sådan utgivning inte ägt rum, det femtionde året efter det att fonogrammet lagligen offentliggjordes. Den utövande konstnären kan inte frånsäga sig rätten att få en sådan årlig tilläggsersättning.
                           2c.   Det totalbelopp som en fonogramframställare ska avsätta för betalning av den årliga tilläggsersättning som avses i punkt 2b ska motsvara 20 % av de intäkter som fonogramframställaren har erhållit från mångfaldigande, spridning och tillgängliggörande av fonogrammet i fråga under det år som föregått utbetalningen av den nämnda ersättningen och som följer direkt på det femtionde året efter det att fonogrammet lagligen gavs ut, eller om någon sådan utgivning inte ägt rum, det femtionde året efter det att fonogrammet lagligen offentliggjordes.
                           Medlemsstaterna ska se till att fonogramframställarna är skyldiga att på begäran ge utövande konstnärer som har rätt till den årliga tilläggsersättning som avses i punkt 2b all information som kan behövas för att betalningen av ersättningen ska kunna säkerställas.
                           2d.   Medlemsstaterna ska se till att rätten att uppbära den årliga tilläggsersättning som avses i punkt 2b förvaltas av rättighetsförvaltande organisationer.
                           2e.   Om en utövande konstnär har rätt till en regelbundet återkommande betalning, får inga förskottsbetalningar eller avtalsenliga avdrag avräknas från betalningarna till den utövande konstnären det femtionde året efter det att fonogrammet lagligen gavs ut, eller om någon sådan utgivning inte ägt rum, det femtionde året efter det att fonogrammet lagligen offentliggjordes.”

               3.

               I artikel 10 ska följande punkter läggas till:
               ”5.   Artikel 3.1–3.2e i dess gällande lydelse den 31 oktober 2011 ska gälla för upptagningar av framföranden och fonogram för vilka den utövande konstnären och fonogramframställaren fortfarande omfattas av skydd, med stöd av dessa bestämmelser i deras gällande lydelse den 30 oktober 2011, den 1 november 2013 och för upptagningar av framföranden och fonogram som kommer till stånd efter det datumet.
               6.   Artikel 1.7 ska gälla för musikaliska kompositioner med text för vilka åtminstone den musikaliska kompositionen eller texten åtnjuter skydd i minst en medlemsstat den 1 november 2013 och för musikaliska kompositioner med text som skapas efter det datumet.
               Första stycket i denna punkt ska inte påverka några former av utnyttjande som skett före den 1 november 2013. Medlemsstaterna ska anta de bestämmelser som behövs för att skydda i synnerhet tredje parts förvärvade rättigheter.”

               4.

               Följande artikel ska införas:
               ”Artikel 10a
               Övergångsåtgärder
               1.   I avsaknad av tydliga uppgifter om motsatsen i avtal ska ett överlåtelse- eller upplåtelseavtal som har slutits före den 1 november 2013 anses ha fortsatt verkan efter den tidpunkt då den utövande konstnären på grundval av artikel 3.1 i dess gällande lydelse den 30 oktober 2011 inte längre skulle åtnjuta skydd.
               2.   Medlemsstaterna får föreskriva att överlåtelse- eller upplåtelseavtal som fastställer att en utövande konstnär har rätt till en regelbundet återkommande betalning och som ingåtts före den 1 november 2013 kan ändras efter det femtionde året efter det att fonogrammet lagligen gavs ut, eller om någon sådan utgivning inte ägt rum, det femtionde året efter det att fonogrammet lagligen offentliggjordes.”

         Artikel 2
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 november 2013. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
   När en medlemsstat antar dessa åtgärder ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Rapportering
   1.   Senast den 1 november 2016 ska kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om genomförandet av detta direktiv, mot bakgrund av utvecklingen av den digitala marknaden, vid behov åtföljt av ett förslag om ytterligare ändring av direktiv 2006/116/EG.
   2.   Senast den 1 januari 2012 ska kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén med en bedömning av det eventuella behovet av att förlänga skyddstiden för utövande konstnärers och framställares rättigheter i den audiovisuella sektorn. Om det är lämpligt ska kommissionen lägga fram ett förslag om ytterligare ändring av direktiv 2006/116/EG.
   Artikel 4
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 5
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 27 september 2011.

            På Europaparlamentets vägnar

         J. BUZEK

            Ordförande

            På rådets vägnar

         M. DOWGIELEWICZ

            Ordförande

      (1)  EUT C 182, 4.8.2009, s. 36.

      (2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 23 april 2009 (EUT C 184 E, 8.7.2010, s. 331) och rådets beslut av den 12 september 2011.

      (3)  EUT L 372, 27.12.2006, s. 12.

      (4)  EGT L 167, 22.6.2001, s. 10.

      (5)  EUT L 376, 27.12.2006, s. 28.

      (6)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.


Avis juridique important

|

32002L0014

Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14/EG av den 11 mars 2002 om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen - Gemensamt uttalande av Europaparlamentet, rådet och kommissionen om arbetstagarrepresentation

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 080 , 23/03/2002 s. 0029 - 0034

Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14/EGav den 11 mars 2002om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapenEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 137.2 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),i enlighet med förfarandet i artikel 251(4), på grundval av det gemensamma utkast som förlikningskommittén godkände den 23 januari 2002 ochav följande skäl:(1) Enligt artikel 136 i fördraget skall gemenskapen och medlemsstaterna särskilt ha som mål att främja en dialog mellan arbetsmarknadens parter.(2) I punkt 17 i gemenskapsstadgan om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter föreskrivs bland annat att "information till, samråd med och deltagande av arbetstagare måste utvecklas på ett lämpligt sätt med hänsyn till gällande förfaranden i de olika medlemsstaterna".(3) Kommissionen har samrått med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå om den möjliga inriktningen av en gemenskapsåtgärd för information till och samråd med arbetstagare i företag inom gemenskapen.(4) Kommissionen ansåg efter detta samråd att en gemenskapsåtgärd var önskvärd och samrådde på nytt med arbetsmarknadens parter om det planerade förslagets innehåll; arbetsmarknadens parter har inkommit med yttranden till kommissionen.(5) Efter denna andra samrådsetapp har arbetsmarknadens parter inte underrättat kommissionen om att de önskar inleda det förfarande som kan leda till att ett avtal ingås.(6) De rättsliga ramar som finns på nationell nivå och på gemenskapsnivå för att säkerställa arbetstagarnas deltagande i företagets angelägenheter och i de beslut som berör dem har inte alltid kunnat förhindra att ingripande beslut som påverkar arbetstagarna har fattats och offentliggjorts utan att lämpliga förfaranden för information och samråd ägt rum i förväg.(7) Det finns behov av att förstärka den sociala dialogen och öka det ömsesidiga förtroendet inom företagen för att göra det lättare att föregripa risker, göra arbetsorganisationen mer flexibel och underlätta arbetstagarnas tillgång till utbildning inom företaget under trygga förhållanden, öka arbetstagarnas medvetenhet om behoven av anpassning, stimulera arbetstagarna att medverka i åtgärder och insatser för att öka deras anställbarhet, främja arbetstagarnas medverkan i företagets verksamhet och framtid samt stärka företagets konkurrenskraft.(8) Det finns i synnerhet ett behov av att främja och stärka informationen och samrådet om den rådande situationen och den förväntade utvecklingen av sysselsättningen inom företaget och, när arbetsgivaren bedömer att sysselsättningen i företaget kan komma att hotas, om vilka eventuella föregripande åtgärder som planeras, i synnerhet i form av utbildning och kompetensutveckling för arbetstagarna, för att motverka den negativa utvecklingen eller mildra dess följder samt för att öka anställbarheten och anpassningsförmågan hos de arbetstagare som kan komma att påverkas.(9) Det är en förutsättning att information ges och samråd äger rum i god tid i förväg om företagens omstrukturering och anpassning till de nya villkor som globaliseringen av ekonomin skapar skall kunna bli framgångsrik, bland annat genom att nya former för arbetets organisation utvecklas.(10) Gemenskapen har utarbetat och genomfört en sysselsättningsstrategi som vilar på begreppen "föregripande", "förebyggande" och "anställbarhet", som skall bli hörnstenar i all offentlig politik som kan inverka positivt på sysselsättningen, även den som utformas inom företagen, genom en intensifiering av dialogen mellan arbetsmarknadens parter för att främja sådana förändringar som är förenliga med bibehållandet av det prioriterade sysselsättningsmålet.(11) Den inre marknaden måste utvecklas på ett balanserat sätt med bibehållande av de viktiga värderingar som ligger till grund för våra samhällen, och genom att alla medborgare får del av den ekonomiska utvecklingen.(12) Inträdet i den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen har medfört en fördjupad och ökad konkurrens på europeisk nivå. Detta kräver att stödåtgärder vidtas på nationell nivå.(13) Gemenskapens och medlemsstaternas nuvarande rättsliga ramar för information till och samråd med arbetstagare är ofta i alltför hög grad inriktade på hur man hanterar förändringsprocesser i efterhand, samtidigt som de bortser från de ekonomiska aspekterna av besluten och inte främjar ett verkligt föregripande av sysselsättningsutvecklingen i företag eller förebyggande av risker.(14) Hela denna politiska, ekonomiska, sociala och rättsliga utveckling gör det nödvändigt att anpassa den befintliga rättsliga ramen inom vilken de rättsliga och praktiska instrument som gör det möjligt att utöva rätten till information och samråd föreskrivs.(15) Detta direktiv påverkar inte de nationella system inom vilkas ram det konkreta utövandet av denna rättighet förutsätter en kollektiv viljeyttring från rättsinnehavarnas sida.(16) Detta direktiv påverkar inte de system som föreskriver direkt deltagande av arbetstagarna, under förutsättning att dessa fortfarande har möjlighet att utöva rätten till information och samråd genom sina representanter.(17) Eftersom målen för den planerade åtgärden, såsom den beskrivs ovan, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, eftersom syftet är att inrätta en ram för information till och samråd med arbetstagare, vilken är anpassad till de nya europeiska förutsättningar som beskrivs ovan, och därför på grund av den planerade åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.(18) Denna allmänna ram har till syfte att fastställa minimiföreskrifter som skall tillämpas i hela gemenskapen men den hindrar inte medlemsstaterna från att anta bestämmelser som är förmånligare för arbetstagarna.(19) Denna allmänna ram bör också syfta till att undvika sådana administrativa, ekonomiska och rättsliga förpliktelser som kan motverka etableringen och utvecklingen av små och medelstora företag. Det förefaller därför rimligt att enligt medlemsstaternas val begränsa tillämpningsområdet för detta direktiv till företag med minst 50 arbetstagare eller till driftställen med minst 20 arbetstagare.(20) Detta tar hänsyn till och påverkar inte andra nationella åtgärder och förfaranden som syftar till att främja en social dialog inom företag som inte omfattas av detta direktiv, och inom den offentliga förvaltningen(21) Emellertid bör medlemsstater där det inte finns något lagstadgat system för information till och samråd med arbetstagare eller arbetstagarrepresentanter ha möjlighet att under en övergångsperiod ytterligare begränsa tillämpningsområdet för detta direktiv vad gäller antalet anställda.(22) Gemenskapsramen för information till och samråd med arbetstagare bör i så hög grad som möjligt begränsa de bördor som läggs på företagen eller driftsställena men likväl säkerställa ett effektivt utövande av rättigheterna.(23) Målet i detta direktiv uppnås genom inrättandet av en allmän ram med principer, definitioner och villkor för informationen och samrådet, som medlemsstaterna skall respektera och anpassa i förhållande till sina nationella förutsättningar, där det vid behov säkerställs att arbetsmarknadens parter får en ledande roll genom att de får rätt att genom avtal fritt fastställa de arrangemang för information och samråd som bäst överensstämmer med deras behov och önskemål.(24) Man bör undvika att påverka vissa specifika regler om information till och samråd med arbetstagare i vissa nationella lagstiftningar, vilka gäller företag och driftställen som ägnar sig åt politik, yrkessammanslutningars verksamhet, religiös verksamhet, välgörenhet, utbildning, vetenskap, konst, information eller opinionsbildning.(25) Företagen och driftställena bör skyddas mot att viss särskilt känslig information lämnas ut.(26) Arbetsgivaren bör ges möjlighet att underlåta att informera och samråda, när detta skulle innebära allvarlig skada för företaget eller driftstället eller när han omedelbart måste hörsamma en anvisning som en övervaknings- eller tillsynsmyndighet givit honom.(27) Information och samråd innebär rättigheter och skyldigheter för arbetsmarknadens parter på företags- eller driftställenivå.(28) Administrativa eller rättsliga förfaranden och sanktioner som är effektiva och avskräckande samt står i proportion till hur allvarlig övertädelsen är bör tillämpas när skyldigheterna i detta direktiv inte uppfylls.(29) Detta direktiv bör inte påverka andra mer specifika bestämmelser i rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar(5) och i rådets direktiv 2001/23/EG av den 12 mars 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter(6).(30) Övriga rättigheter till information och samråd, inklusive de rättigheter som följer av rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare(7), bör inte påverkas av detta direktiv.(31) Genomförandet av detta direktiv bör inte anses vara ett tillräckligt skäl för att rättfärdiga en sänkning av arbetstagarnas allmänna skyddsnivå på det område som omfattas av direktivet.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Syfte och principer1. Detta direktiv syftar till att inrätta en allmän ram med minimikrav avseende arbetstagarnas rätt till information och samråd i företag eller driftställen inom gemenskapen.2. Formerna för information och samråd skall fastställas och genomföras i enlighet med nationell lagstiftning och den praxis för relationerna mellan arbetsmarknadens parter som finns i de enskilda medlemsstaterna på ett sådant sätt att ändamålet med desamma säkerställs.3. När formerna för information eller samråd fastställs och genomförs, skall arbetsgivaren och arbetstagarrepresentanterna arbeta i samförståndsanda med respekt för varandras ömsesidiga rättigheter och skyldigheter samt med beaktande av såväl företagets eller driftställets intressen som arbetstagarnas intressen.Artikel 2DefinitionerI detta direktiv avses meda) företag: offentligt eller privat företag som bedriver ekonomisk verksamhet med eller utan vinstsyfte och som är beläget inom medlemsstaternas territorium,b) driftställe: en verksamhetsenhet som definieras enligt nationell lagstiftning och nationell praxis där ekonomisk verksamhet som inbegriper mänskliga och materiella resurser bedrivs kontinuerligt och som är belägen inom en medlemsstats territorium,c) arbetsgivare: en fysisk eller juridisk person som är part i ett anställningsavtal eller anställningsförhållande gentemot en arbetstagare i enlighet med nationell lagstiftning och nationell praxis,d) arbetstagare: varje person som i den berörda medlemsstaten åtnjuter skydd som arbetstagare inom ramen för den nationella arbetslagstiftningen och enligt nationell praxis,e) arbetstagarrepresentanter: företrädare för arbetstagare enligt definitionen i nationell lagstiftning och/eller nationell praxis,f) information: arbetsgivarens överlämnande av uppgifter till arbetstagarrepresentanterna som gör det möjligt för dem att sätta sig in i vad den behandlade frågan avser och att granska densamma,g) samråd: diskussion och upprättande av en dialog mellan arbetstagarrepresentanterna och arbetsgivaren.Artikel 3Räckvidd1. I enlighet med medlemsstaternas val skall detta direktiv tillämpas påa) företag som i en medlemsstat sysselsätter minst 50 arbetstagare, ellerb) driftställen som i en medlemsstat sysselsätter minst 20 arbetstagare.Medlemsstaterna skall själva besluta om hur tröskelvärdena för anställda arbetstagare skall beräknas.2. I enlighet med principerna och målen i detta direktiv får medlemsstaterna fastställa särskilda bestämmelser, som skall tillämpas på företag eller driftställen som direkt och huvudsakligen ägnar sig åt politik, yrkessammanslutningars verksamhet, religiös verksamhet, välgörenhet, utbildning, vetenskap, konst, information eller opinionsbildning, under förutsättning att sådana bestämmelser redan förekommer i nationell lagstiftning vid det datum då detta direktiv träder i kraft.3. Medlemsstaterna får göra undantag från detta direktiv genom särskilda bestämmelser för besättningar på fartyg som trafikerar öppet hav.Artikel 4Former för information och samråd1. I enlighet med principerna i artikel 1 och utan att det påverkar tillämpningen av gällande bestämmelser och/eller praxis som är mer gynnsamma för arbetstagarna, skall medlemsstaterna besluta om formerna för rätt till information och samråd på lämplig nivå i enlighet med denna artikel.2. Information och samråd skall omfatta följande:a) Information om den senaste och den förväntade utvecklingen av företagets eller driftställets verksamhet och ekonomiska situation.b) Information och samråd om situationen, strukturen och den förväntade utvecklingen när det gäller sysselsättningen i företaget eller driftstället samt om eventuella föregripande åtgärder som planeras, bland annat vid hot mot sysselsättningen.c) Information och samråd om beslut som kan medföra väsentliga förändringar i arbetsorganisationen eller anställningsavtalen, inklusive de beslut som avses i de gemenskapsbestämmelser som anges i artikel 9.1.3. Informationen skall överlämnas vid ett sådant tillfälle, på ett sådant sätt och med ett sådant innehåll som gör det möjligt för särskilt arbetstagarrepresentanterna att granska informationen på ett adekvat sätt och vid behov förbereda samråd.4. Samråd skall äga ruma) med säkerställande av att tillfället, sättet och innehållet är lämpligt,b) på den lednings- och representationsnivå som är relevant med hänsyn till den fråga som behandlas,c) på grundval av de uppgifter som arbetsgivaren lämnat i enlighet med artikel 2 f) och det yttrande som arbetstagarrepresentanterna har rätt att avge,d) på ett sådant sätt som gör det möjligt för arbetstagarrepresentanterna att sammanträda med arbetsgivaren och få motiverade svar på eventuella yttranden,e) i syfte att söka nå en överenskommelse när det gäller de beslut som omfattas av arbetsgivarens befogenheter och som avses i punkt 2 c).Artikel 5Avtalsreglerad information och avtalsreglerat samrådMedlemsstaterna får ge arbetsmarknadens parter tillåtelse att på lämplig nivå, inbegripet på företags- eller driftställesnivå, fritt och när som helst genom avtal fastställa formerna för information till och samråd med arbetstagare. Dessa avtal och de avtal som redan finns vid den tidpunkt som anges i artikel 11 samt alla därpå följande förnyelser av sådana avtal får på de villkor och med de begränsningar som fastställs av medlemsstaterna innehålla bestämmelser som avviker från bestämmelserna i artikel 4, om de överensstämmer med principerna i artikel 1.Artikel 6Konfidentiell information1. Medlemsstaterna skall på de villkor och med de begränsningar som fastställs i nationell lagstiftning föreskriva att de arbetstagarrepresentanter och experter som eventuellt biträder dem inte har rätt att för arbetstagare eller tredje man röja information som de i företagets eller driftställets legitima intresse uttryckligen fått i förtroende. Denna förpliktelse skall fortsätta att gälla oavsett var experterna eller företrädarna befinner sig, även efter det att deras mandatperiod har löpt ut. En medlemsstat kan emellertid tillåta arbetstagarrepresentanter eller någon som biträder dem att vidarebefordra konfidentiell information till arbetstagare eller tredje man som är bundna av tystnadsplikt.2. I särskilda fall och på de villkor och med de begränsningar som fastställs i nationell lagstiftning skall medlemsstaterna föreskriva att arbetsgivaren inte är skyldig att lämna ut sådan information eller inleda sådant samråd som utifrån objektiva kriterier skulle skada företaget eller driftstället eller vara till allvarligt förfång för dess verksamhet.3. Utan att det påverkar befintliga nationella förfaranden skall medlemsstaterna säkerställa att det finns tillgång till rättsligt eller administrativt överklagandeförfarande i de fall arbetsgivaren hävdar att informationen är konfidentiell eller inte lämnar ut information i enlighet med punkt 1 och 2. De får dessutom införa förfaranden som säkerställer att den berörda informationen förblir konfidentiell.Artikel 7Skydd för arbetstagarrepresentanternaMedlemsstaterna skall se till att arbetstagarrepresentanterna, när de utför sina uppdrag, får tillräckligt skydd och tillräckliga garantier, så att de på ett adekvat sätt kan utföra sina uppgifter.Artikel 8Tillvaratagande av rättigheterna1. Medlemsstaterna skall föreskriva lämpliga åtgärder för de fall då arbetsgivaren eller arbetstagarrepresentanterna inte följer detta direktiv. De skall särskilt se till att det finns administrativa eller rättsliga förfaranden för att säkerställa att de skyldigheter som följer av detta direktiv iakttas.2. Medlemsstaterna skall föreskriva lämpliga påföljder, som skall tillämpas när arbetsgivaren eller arbetstagarrepresentanterna överträder bestämmelserna i detta direktiv. Dessa påföljder skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.Artikel 9Förhållandet mellan detta direktiv och andra bestämmelser på gemenskapsnivå och nationell nivå1. Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av de särskilda förfaranden för information och samråd som avses i artikel 2 i direktiv 98/59/EG och i artikel 7 i direktiv 2001/23/EG.2. Detta direktiv skall inte påverka de bestämmelser som antagits i enlighet med direktiv 94/45/EG och direktiv 97/74/EG.3. Detta direktiv skall inte påverka övriga gällande rättigheter till information, samråd och medverkan enligt nationell lagstiftning.4. Genomförandet av detta direktiv skall inte utgöra något tillräckligt skäl för tillbakagång i förhållande till den nuvarande situationen i medlemsstaterna och i förhållande till arbetstagarnas allmänna skyddsnivå på det område som omfattas av direktivet.Artikel 10ÖvergångsbestämmelserOm det i en medlemsstat, vid den tidpunkt då detta direktiv träder i kraft, varken finns något allmänt, varaktigt och lagstadgat system för information till och samråd med arbetstagare eller något allmänt, varaktigt och lagstadgat system för arbetstagarrepresentation på arbetsplatsen, genom vilket de anställda kan företrädas, får denna medlemsstat, trots vad som sägs i artikel 3, såvitt avser detta ändamål begränsa tillämpningen av de nationella genomförandebestämmelserna för direktivet tilla) företag med minst 150 anställda eller driftställen med minst 100 anställda till och med den 23 mars 2007, ochb) företag med minst 100 anställda eller driftställen med minst 50 anställda under det år som följer efter den tidpunkt som anges i a).Artikel 11Genomförande av direktivet1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 23 mars 2005 eller se till att arbetsmarknadens parter inför de nödvändiga bestämmelserna genom avtal, varvid medlemsstaterna skall var skyldiga att vidta alla nödvändiga åtgärder för att alltid kunna garantera de resultat som införs genom detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 12Översyn av kommissionenSenast den 23 mars 2007 skall kommissionen i samråd med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå se över tillämpningen av detta direktiv och vid behov föreslå nödvändiga ändringar.Artikel 13IkraftträdandeDetta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 14AdressaterDetta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 11 mars 2002.På Europaparlamentets vägnarP. CoxOrdförandePå rådets vägnarJ. Piqué i CampsOrdförande(1) EGT C 2, 5.1.1999, s. 3.(2) EGT C 258, 10.9.1999, s. 24.(3) EGT C 144, 16.5.2001, s. 58.(4) Europaparlamentets yttrande av den 14 april 1999 (EGT C 219, 30.7.1999, s. 223), bekräftat den 16 september 1999 (EGT C 54, 25.2.2000, s. 55), rådets gemensamma ståndpunkt av den 27 juli 2001 (EGT C 307, 31.10.2001, s. 16) och Europaparlamentets beslut av den 23 oktober 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Europaparlamentets beslut av den 5 februari 2002 och rådets beslut av den 18 februari 2002.(5) EGT L 225, 12.8.1998, s. 16.(6) EGT L 82, 22.3.2001, s. 16.(7) EGT L 254, 30.9.1994, s. 64. Direktivet ändrat genom direktiv 97/74/EG (EGT L 10, 16.1.1998, s. 22).Gemensamt uttalande av Europaparlamentet, rådet och kommissionenom arbetstagarrepresentation"När det gäller arbetstagarrepresentation erinrar Europaparlamentet, rådet och kommissionen om domarna från Europeiska gemenskapernas domstol av den 8 juni 1994 C-382/92 (Bibehållande av anställdas rättigheter vid företagsöverlåtelse) och C-383/92 (Kollektiva uppsägningar)."


Avis juridique important

|

31986L0278

Rådets direktiv 86/278/EEG av den 12 juni 1986 om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 181 , 04/07/1986 s. 0006 - 0012 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 7 s. 0127  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 7 s. 0127

RÅDETS DIREKTIV av den 12 juni 1986 om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket (86/278/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 och 235 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Syftet med detta direktiv är att reglera användningen av avloppsslam i jordbruket, så att skadliga effekter på mark, vegetation, djur och människor hindras samtidigt som en riktig användning av slammet uppmuntras.Olikheter i medlemsstaternas bestämmelser om användning av avloppsslam i jordbruket kan påverka den gemensamma marknadens funktion. Det bör därför ske en tillnärmning av lagstiftningen på detta område enligt artikel 100 i fördraget.Avloppsslam som används i jordbruket omfattas inte av rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(4).De åtgärder som föreskrivs i rådets direktiv 78/319/EEG av den 20 mars 1978 om giftigt och farligt avfall(5) skall även tillämpas i fråga om avloppsslam som innehåller eller är förorenat av sådana ämnen eller material vilka anges i bilagan till nämnda direktiv och vilka är av sådan art eller förekommer i sådana mängder eller koncentrationer att de utgör en risk för människors hälsa eller för miljön.Särskilda åtgärder bör vidtas för att säkerställa att människor, djur och växter samt miljön fullständigt skyddas mot skadliga effekter som härrör från okontrollerad användning av slam.Syftet med detta direktiv är även att vidta vissa inledande gemenskapsåtgärder som avser skyddet av marken.Slam kan ha värdefulla jordbrukstekniska egenskaper och det är därför motiverat att verka för dess användning inom jordbruket, under förutsättning att det används korrekt. Användningen av avloppsslam får inte negativt påverka markens eller jordbruksprodukternas kvalitet.Vissa tungmetaller kan vara giftiga för växter och när de förekommer i grödor också för människan. Det är därför nödvändigt att fastställa obligatoriska gränsvärden som avser förekomsten av dessa ämnen i marken.Användningen av slam bör förbjudas, om koncentrationen av sådana metaller i marken överstiger gränsvärdena.Det är dessutom nödvändigt att förhindra att gränsvärdena överskrids på grund av användningen av slam. Därför måste tillförseln av tungmetaller till den uppodlade marken begränsas. Detta kan ske antingen genom att bestämma den största mängden slam som får användas per år, varvid gällande gränsvärden för koncentrationen av tungmetaller i slammet inte får överskridas, eller genom att tillse att gränsvärdet för den mängd tungmetaller som får tillföras marken under en tioårsperiod inte överskrids genomsnittligt.Slam måste behandlas innan det används i jordbruket. Medlemsstaterna kan dock om vissa villkor är uppfyllda tillåta användning av obehandlat slam, om det nedbrukas i jorden och om hälsorisker för människor eller djur inte uppkommer.En viss tid måste förflyta från det att slammet sprids tills boskap släpps ut på bete eller man skördar fodergrödor eller vissa grödor som normalt är i direkt kontakt med jorden och normalt konsumeras i rått tillstånd. Användning av slam vid frukt- och grönsaksodling under växtperioden måste förbjudas, utom för odlingar med fruktträd.I enlighet med direktiven 75/440/EEG(6) och 80/68/EEG(7) bör slam användas på ett sätt som säkerställer att marken samt yt- och grundvattnet skyddas.Det är därför nödvändigt att övervaka kvaliteten hos slammet och hos de jordar där det används, utföra analyser och meddela vissa resultat till användarna.För att förbättra kunskapen om användningen av avloppsslam inom jordbruket bör vissa väsentliga uppgifter registreras och lämnas till kommissionen i form av regelbundna rapporter. Med ledning av dessa rapporter kan kommissionen vid behov utforma förslag för att säkerställa ett bättre skydd för marken och för miljön.Slam från små reningsverk som huvudsakligen behandlar avloppsvatten från hushåll medför små risker för miljön och för hälsan hos människor, djur och växter. Sådana reningsverk bör därför undantas från vissa av de skyldigheter som fastställs avseende uppgiftslämnande och analys.Medlemsstaterna bör kunna besluta om bestämmelser som är strängare än bestämmelserna i detta direktiv. Kommissionen bör underrättas om sådana bestämmelser.Den tekniska och vetenskapliga utvecklingen kan göra det nödvändigt att snabbt anpassa vissa av de krav som fastställs i detta direktiv. För att underlätta genomförandet av de åtgärder som är nödvändiga i detta sammanhang bör ett förfarande fastställas, som medger ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen i en kommitté för anpassning till tekniska och vetenskapliga framsteg.I fördraget tillhandahålls de nödvändiga befogenheterna endast genom artikel 235.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Syftet med detta direktiv är att reglera användningen av avloppsslam i jordbruket på ett sådant sätt att skadliga effekter på mark, vegetation, djur och människor hindras samtidigt som en riktig användning av sådant avloppsslam uppmuntras.Artikel 2 I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:a) Slam:i) slam från reningsverk som behandlar avloppsvatten från hushåll eller tätorter, eller från andra reningsverk som behandlar avloppsvatten med liknande sammansättning,ii) slam från flerkammarbrunnar och andra liknande anläggningar för rening av avloppsvatten,iii) slam från andra avloppsreningsverk än de som avses i i och ii.b) Behandlat slam:slam som har behandlats biologiskt, kemiskt eller termiskt, lagrats under lång tid eller behandlats på annat sätt för att avsevärt minska risken för jäsning och hälsoriskerna i samband med användningen.c) Jordbruk:odling av alla former av livsmedelsgrödor för kommersiellt bruk, inklusive djurfoder.d) Användning:spridning av slam över marken eller annan användning av slam på eller i marken.Artikel 3 1. Användning i jordbruk av slam som avses i artikel 2 a i får endast ske i enlighet med detta direktiv.2. Utan att det påverkar direktiv 75/442/EEG och 78/319/EEG:- får det slam som avses i artikel 2 a ii användas i jordbruket i enlighet med villkor som den berörda medlemsstaten anser vara nödvändiga för att skydda människors hälsa och miljön,- får det slam som avses i artikel 2 a iii endast användas i jordbruket om användningen regleras av den berörda medlemsstaten.Artikel 4 Värden som avser halter av tungmetaller i den jord där slammet används, halter av tungmetaller i slam och den största mängd sådana tungmetaller som årligen får tillföras mark avsedd för jordbruk framgår av bilagorna 1 A, 1 B och 1 C.Artikel 5 Utan att det påverkar artikel 12 gäller följande:1. Medlemsstaterna skall förbjuda användning av slam om halterna av en eller flera tungmetaller i jorden överstiger de gränsvärden som de fastställer i enlighet med bilaga 1 A. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att dessa gränsvärden inte överskrids som en följd av användningen av slam.2. Medlemsstaterna skall reglera användningen av slam, så att anrikningen av tungmetaller i jorden inte leder till att de gränsvärden som avses i 1 överskrids. Detta skall uppnås genom tillämpning av antingen a eller b nedan:a) Medlemsstaterna fastställer den största slammängd, uttryckt i antal ton torr vikt, som årligen får användas per ytenhet, med beaktande av de gränsvärden för tungmetallkoncentrationer i slam som de fastställer i enlighet med bilaga 1 B.b) Medlemsstaterna säkerställer att de i bilaga 1 C fastställda gränsvärdena för mängden metaller som tillförs marken per ytenhet och tidsenhet efterlevs.Artikel 6 Utan att det påverkar artikel 7 gäller följande:a) Slammet skall behandlas innan det används i jordbruket. Medlemsstaterna får dock enligt villkor som de fastställer tillåta användning av obehandlat slam om detta nedbrukas i marken.b) De som producerar avloppsslam skall till användarna regelbundet lämna samtliga uppgifter som avses i bilaga 2 A.Artikel 7 Medlemsstaterna skall förbjuda att slam används eller tillhandahålls för följande ändamål:a) Användning på gräsbevuxen mark eller på mark där foder produceras, om marken skall användas som betesmark eller grödorna skall skördas inom en bestämd tidsperiod. Denna tidsperiod skall fastställas av medlemsstaterna med särskild hänsyn till de geografiska förhållandena och klimatsituationen, men får inte understiga tre veckor.b) Användning på mark med odlingar av frukt och grönsaker utom fruktträd.c) Användning på mark avsedd för odling av sådan frukt och sådana grönsaker som normalt är i direkt kontakt med jorden och normalt konsumeras råa, under tio månader före skörden samt under skörden.Artikel 8 Vid användning av slam skall följande bestämmelser tillämpas:- Slammet skall användas med beaktande av växternas näringsbehov och på ett sådant sätt att kvaliteten hos jorden samt yt- och grundvattnet inte försämras.- Om slam används på marker som har ett pH-värde lägre än 6, skall medlemsstaterna ta hänsyn till tungmetallernas större rörlighet och tillgänglighet för grödan och vid behov sänka de gränsvärden som de har fastställt i enlighet med bilaga 1 A.Artikel 9 Slammet och den jord på vilken slammet används skall analyseras på det sätt som beskrivs i bilaga 2 A och 2 B.Referensmetoderna för provtagning och analys anges i bilaga 2 C.Artikel 10 1. Medlemsstaterna skall tillse att register förs med aktuella uppgifter oma) den producerade slammängden och den mängd som levererats för användning inom jordbruket,b) slammets sammansättning och egenskaper med avseende på de parametrar som anges i bilaga 2 A,c) den behandling enligt artikel 2 b som utförs,d) användarnas namn och adress samt platsen där slammet skall användas.2. Förteckningarna skall stå till de behöriga myndigheternas förfogande och utgöra underlag för den gemensamma rapport som avses i artikel 17.3. Uppgifter om behandlingsmetoder och analysresultat skall på begäran lämnas till de behöriga myndigheterna.Artikel 11 Medlemsstaterna får besluta att artikel 6 b, 10.1 b-d och 10.2 inte skall tillämpas i fråga om slam från avloppsreningsverk med en kapacitet som understiger 300 kg DBO5 per dag, motsvarande 5000 personekvivalenter, och som huvudsakligen är avsedda för rening av avloppsvatten från hushåll.Artikel 12 Medlemsstaterna får vid behov införa bestämmelser som är strängare än de som föreskrivs i detta direktiv.Kommissionen skall underrättas om varje sådant beslut i enlighet med befintliga överenskommelser.Artikel 13 Anpassningen till tekniska och vetenskapliga framsteg enligt förfarandet i artikel 15 skall omfatta bestämmelserna i bilagorna till detta direktiv, utom såvitt gäller parametrarna och värdena i bilaga 1 A, 1 B och 1 C, faktorer som kan förväntas påverka bedömningen av dessa värden och de analysparametrar som anges i bilaga 2 A och 2 B.Artikel 14 1. En kommitté för anpassning av detta direktiv till tekniska och vetenskapliga framsteg (nedan kallad "kommittén") inrättas härmed. Kommittén skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.2. Kommittén skall själv fastställa sin arbetsordning.Artikel 15 1. När det förfarande som fastställs i denna artikel skall tillämpas, skall ärenden hänskjutas till kommittén av ordföranden, antingen på dennes eget initiativ eller på begäran från en företrädare för en medlemsstat.2. Kommissionens företrädare skall för kommittén lägga fram ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som bestäms av ordföranden med beaktande av hur brådskande ärendet är. Kommittén skall fatta sitt beslut med en majoritet av 54 röster, varvid medlemsstaternas röster vägs enligt artikel 148.2 i fördraget. Ordföranden får inte rösta.3. a) Kommissionen skall själv anta förslaget om det har tillstyrkts av kommittén.b) Om förslaget inte har tillstyrkts av kommittén, eller om denna inte har avgett något yttrande, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet kommittén vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall besluta med kvalificerad majoritet.c) Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader efter det att förslaget har lagts fram, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.Artikel 16 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom tre år efter dagen för anmälan.De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 17 Fem år efter anmälan av detta direktiv och därefter vart fjärde år skall medlemsstaterna utarbeta en sammanställning som avser användningen av slam i jordbruket med uppgifter om använda mängder, kriterier som använts och svårigheter som uppkommit vid tillämpningen. De skall överlämna denna sammanställning till kommissionen, som skall offentliggöra innehållet. Med ledning av sammanställningen skall kommissionen vid behov föreslå lämpliga åtgärder i syfte att förbättra skyddet för marken och för miljön.Artikel 18 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 12 juni 1986.På rådets vägnarP. WINSEMIUSOrdförande(1) EGT nr C 264, 8.10.1982, s. 3 och EGT nr C 154, 14.6.1984, s. 6.(2) EGT nr C 77, 19.3.1984, s. 136.(3) EGT nr C 90, 5.4.1983, s. 27.(4) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 39.(5) EGT nr L 84, 31.3.1978, s. 43.(6) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 26.(7) EGT nr L 20, 26.1.1980, s. 43.BILAGA 1 A >Plats för tabell>BILAGA 1 B >Plats för tabell>BILAGA 1 C >Plats för tabell>BILAGA 2 A SLAMANALYSER 1. Slam skall i regel analyseras minst var sjätte månad. Om egenskaperna hos det behandlade avloppsvattnet ändras, skall analyserna utföras oftare. Om analysresultaten under en ettårsperiod inte varierar väsentligt, skall slammet analyseras minst var tolfte månad.2. I fråga om slam från de reningsverk som avses i artikel 11 skall det, om slamanalys inte har utförts under de tolv månader som föregått genomförandet av detta direktiv, i varje medlemsstat utföras en slamanalys inom tolv månader efter genomförandet eller i tillämpliga fall inom sex månader efter ett beslut om att tillåta användning i jordbruket av slam från ett sådant reningsverk. Medlemsstaterna skall bestämma hur ofta efterföljande analyser skall utföras med ledning av resultaten från den första analysen, ändrade egenskaper hos det behandlade avloppsvattnet samt andra faktorer som kan vara relevanta.3. Om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 4 bör följande parametrar analyseras:- torr substans, organisk substans,- pH,- kväve och fosfor,- kadmium, koppar, nickel, bly, zink, kvicksilver, krom.4. Om det för de behöriga myndigheterna i respektive medlemsstat har visats att koppar, zink och krom inte förekommer eller endast förekommer i ringa utsträckning i det avloppsvatten som behandlas i reningsverket, bestämmer medlemsstaterna hur ofta analyserna skall utföras.BILAGA 2 B JORDANALYS 1. Vid användning av slam från andra reningsverk än de som avses i artikel 11 måste medlemsstaterna först säkerställa att innehållet av tungmetaller i jorden inte överstiger de gränsvärden som har fastställts i enlighet med bilaga 1 A. I detta syfte skall medlemsstaterna besluta om vilka analyser som skall utföras, med beaktande av tillgängliga vetenskapliga data om jordens egenskaper och homogenitet.2. Medlemsstaterna skall besluta om hur ofta efterföljande analyser skall utföras, med beaktande av jordens metallhalt innan slammet används, mängden och sammansättningen av det slam som används och andra faktorer som kan vara relevanta.3. Följande parametrar bör analyseras:- pH,- kadmium, koppar, nickel, bly, zink, kvicksilver och krom.BILAGA 2 C PROVTAGNING OCH ANALYSMETODER 1. Provtagning av jordDe representativa jordprover som skall analyseras skall normalt bestå av en blandning av 25 separata prover, som tas ut från en areal som inte är större än 5 ha och som brukas på enhetligt sätt.Proverna skall tas till ett djup av 25 cm, om inte ytjordens tjocklek understiger detta värde. Provtagningsdjupet får i det senare fallet inte vara mindre än 10 cm.2. Provtagning av slamProvtagning av slam skall ske efter behandling och innan det levereras till användaren. Proverna skall vara representativa för slamframställningen.3. AnalysmetoderAnalys av tungmetaller måste utföras efter upplösning med stark syra. Referensanalysmetoden skall vara atomabsorptionsspektrometri och detektionsgränsen för varje metall bör inte överstiga 10 % av det tillämpliga gränsvärdet.