Avis juridique important

|

31991L0630

Rådets direktiv 91/630/EEG av den 19 november 1991 om fastställande av lägsta djurskyddskrav vid svinhållnin

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 340 , 11/12/1991 s. 0033 - 0038 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 39 s. 0202  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 39 s. 0202

RÅDETS DIREKTIV av den 19 november 1991 om fastställande av lägsta djurskyddskrav vid svinhållning 91/630/EEGEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Alla medlemsstater har ratificerat den europeiska konventionen om skydd av bruks- och avelsdjur. Gemenskapen godkände denna konvention genom beslut 78/923/EEG(4) och har deponerat sin godkännandehandling.I sin resolution av den 20 februari 1987 om djurskyddspolitik(5) uppmanade Europaparlamentet kommissionen att föreslå lägsta djurskyddskrav vid intensiv svinuppfödning.Eftersom svin är levande djur är de förtecknade i produktlistan i bilaga 2 till fördraget.Svinhållningen är en naturlig del av jordbruksnäringen. Den utgör en inkomstkälla för en del av jordbrukarna.Sådana skillnader som kan ge snedvridna konkurrensförhållanden hindrar organisationen av marknaden för svin och produkter från svin från att fungera smidigt.För att produktionen skall kunna utvecklas rationellt finns det ett behov av att fastställa en gemensam lägsta nivå för skyddet av avels- och slaktsvin.Det är nödvändigt att offentliga instanser, producenter, konsumenter och andra hålls underrättade om utvecklingen på detta område. Med utgångspunkt i en rapport från Vetenskapliga veterinärmedicinska kommittén bör kommissionen därför bedriva aktiv vetenskaplig forskning om den eller de ur djurskyddshänseende bästa svinuppfödningsmetoderna. Bestämmelser om en interimsperiod bör fastställas för att kommissionen skall ha möjlighet att fullfölja forskningen med gott resultat.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 I detta direktiv fastställs de djurskyddskrav som minst måste uppfyllas beträffande avels- och slaktsvin.Artikel 2 I detta direktiv avses med1. svin: ett svin som hålls för avel eller uppfödning oavsett ålder,2. galt: ett svin av hankön efter puberteten som är avsett för avel,3. gylta: ett svin av honkön efter puberteten och före första grisningen,4. sugga: ett svin av honkön efter första grisningen,5. digivande sugga: ett svin av honkön mellan grisningen och smågrisarnas avvänjning,6. sinsugga: ett svin av honkön mellan smågrisarnas avvänjning och nästa grisning,7. smågris: en gris från födseln till avvänjningen,8. avvand smågris: en gris från avvänjningen och till den är tio veckor gammal,9. avels- eller slaktsvin: en gris från tio veckors ålder och till den slaktas eller sätts in i avel,10. behörig myndighet: en sådan behörig myndighet som definieras i artikel 2.6 i direktiv 90/425/EEG(6).Artikel 3 Medlemsstater skall säkerställa följande:1. - Från och med den 1 januari 1994 gäller att alla anläggningar som uppförs, byggs om, byggs till eller används för första gången efter det datumet skall uppfylla minst följande krav:Det fria golvutrymme som är tillgängligt för varje avvand gris eller avels- eller slaktsvin som föds upp i lösdrift måste vara minst- 0,15 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt på högst 10 kg,- 0,20 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt påmellan 10 kg och 20 kg,- 0,30 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt påmellan 20 kg och 30 kg,- 0,40 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt påmellan 30 kg och 50 kg,- 0,55 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt påmellan 50 kg och 85 kg,- 0,65 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt påmellan 85 kg och 110 kg,- 1,00 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt på mer än 110 kg.- Från och med den 1 januari 1998 skall de krav som fastställs ovan tillämpas på alla anläggningar.2. Efter den 31 december 1995 är det förbjudet att uppföra, bygga om eller bygga till anläggningar i vilka suggor och gyltor hålls bundna.Den behöriga myndigheten får dock, på grundval av resultaten av sådana undersökningar som avses i artikel 7.1, tillåta användning av anläggningar som uppförts före den 1 januari 1996 och inte uppfyller kraven i punkt 1 under en period som under inga omständigheter får sträcka sig längre än till den 31 december 2005.Bestämmelserna i denna artikel skall inte tillämpas på anläggningar med färre än sex svin eller fem suggor med smågrisar.Artikel 4 1. Medlemsstaterna skall se till att svinaveln sker i överenstämmelse med de allmänna bestämmelser som fastställs i bilagan.Till och med den 30 juni 1995 får de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna dock tillåta avvikelser från punkterna 3, 5, 8 och 11 i kapitel I i bilagan.2. Dessutom skall kommissionen, innan detta direktiv träder i kraft, i samarbete med medlemsstaterna utfärda en rekommendation i vilken ytterligare lägsta djurskyddskrav beträffande svin fastställs som komplettering till bestämmelserna i bilagan.Artikel 5 Bestämmelserna i bilagan får ändras i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 10 för att hänsyn skall kunna tas till vetenskapliga framsteg.Artikel 6 På grundval av ett yttrande från Vetenskapliga veterinärmedicinska kommittén, skall kommissionen senast den 1 oktober 1997 lämna in en rapport till rådet om de svinuppfödningssystem som är förenliga med djurskyddskraven för svin ur en patologisk, zooteknisk, fysiologisk och beteendevetenskaplig synvinkel och om deras socio-ekonomiska effekter. Rapporten skall särskilt ta upp skyddet av de suggor som föds upp under en varierande grad av instängdhet och i lösdrift och skall även innehålla lämpliga förslag som bygger på slutsatserna i rapporten.Rådet skall med kvalificerad majoritet fatta beslut om de förslagen senast tre månader efter det att de lämnats in.Artikel 7 1. Medlemsstaterna skall se till att inspektioner genomförs på den behöriga myndighetens ansvar för att kontrollera att bestämmelserna i detta direktiv och i bilagan efterlevs.Dessa inspektioner, som får genomföras i samband med andra inspektioner, skall varje år omfatta ett statistiskt relevant urval av de olika uppfödningssystem som används i varje medlemsstat.2. Kommissionen skall, i enlighet med artikel 10, fastställa de regler som skall tillämpas vid de inspektioner som avses i punkt 1.3. Den sista arbetsdagen i april vartannat år med början den 30 april 1996 skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om resultaten av de inspektioner som genomförts under de senaste två åren i enlighet med denna artikel, och om antalet genomförda inspektioner i förhållande till antalet anläggningar i respektive medlemsstat.Artikel 8 För djur som importeras från icke-medlemsländer måste minst samma djurskyddskrav uppfyllas vid uppfödningen som de krav som fastställs i detta direktiv för djur med ursprung i gemenskapen. Detta krav måste fastställas i ett intyg som utfärdas av den behöriga myndigheten i det aktuella icke-medlemslandet.Artikel 9 Kommissionens veterinärexperter får i samarbete med de behöriga myndigheterna genomföra inspektioner på platsen om det anses nödvändigt för att detta direktiv skall tillämpas på ett konsekvent sätt. De personer som genomför dessa inspektioner skall vidta sådana särskilda åtgärder för den personliga hygienen som är nödvändiga för att de inte skall sprida sjukdomar.Den medlemsstat i vilken inspektionen genomförs skall ge all nödvändig hjälp till experterna när de utför sitt arbete. Kommissionen skall underrätta den behöriga myndigheten i den aktuella medlemsstaten om resultaten av inspektionen.Den behöriga myndigheten i den aktuella medlemsstaten skall vidta de åtgärder som anses nödvändiga med hänsyn till resultatet av inspektionen.Vad gäller förhållandet till icke-medlemsländer skall bestämmelserna i kapitel III i direktiv 91/496/EEG(7) tillämpas.Allmänna tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall antas i enlighet med artikel 10.Artikel 10 1. När förfarandet i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden genast hänskjuta ärendet till Ständiga veterinärkommittén, som tillkom genom direktiv 68/361/EEG(8) och i fortsättningen kallas "kommittén", antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.4. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.Artikel 11 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar samt sanktioner som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1994. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i punkt 1 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Från och med det datum som fastställs i punkt 1 får medlemsstaterna dock, i enlighet med de allmänna bestämmelserna i fördraget, bibehålla eller tillämpa striktare djurskyddsbestämmelser för grisar än de som fastställs i detta direktiv. De skall underrätta kommissionen om sådana åtgärder.Artikel 12 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 19 november 1991.På rådets vägnarP. BUKMANOrdförande(1) EGT nr C 214, 21.8.1989, s. 31.(2) EGT nr C 113, 7.5.1990, s. 183.(3) EGT nr C 62, 12.3.1990, s. 40.(4) EGT nr L 323, 17.11.1978, s. 12.(5) EGT nr C 76, 23.3.1987, s. 185.(6) EGT nr L 224, 18.8.1990, s. 29. Direktivet ändrades senast genom direktiv 91/496/EEG (EGT nr L 268, 24.9.1991, s. 56).(7) EGT nr L 268, 24.9.1991, s. 56.(8) EGT nr L 255, 18.10.1968, s. 23.BILAGA KAPITEL I ALLMÄNNA VILLKOR 1. De material som används för att uppföra förvaringsutrymmen, särskilt boxar och sådan utrustning som svinen kan komma i kontakt med får inte vara skadliga för svinen och måste gå att tvätta och desinficera ordentligt.2. För att undvika elchocker måste elektriska strömkretsar och elektrisk utrustning installeras i enlighet med gällande nationella bestämmelser tills gemenskapsbestämmelser om detta fastställs.3. Byggnaden måste isoleras, värmas och ventileras på ett sådant sätt att luftcirkulationen, dammförekomsten, temperaturen, den relativa luftfuktigheten och gaskoncentrationen hålls på en nivå som inte är skadlig för svinen.4. All automatisk och mekanisk utrustning som är nödvändig för svinens hälsa och skydd måste inspekteras minst en gång per dag. Om fel upptäcks måste de om möjligt rättas till omedelbart och annars måste lämpliga åtgärder vidtas för att säkra svinens hälsa tills dess att felet har rättats till, i synnerhet skall alternativa metoder för att fodra och bibehålla en god djurmiljö användas. Om ett ventilationssystem används måste det finnas ett lämpligt reservsystem som garanterar en tillräcklig ventilation för att svinen skall förbli välmående även om det ordinarie systemet går sönder, och det måste också finnas ett larmsystem som informerar djurhållaren om att systemet gått sönder. Larmsystemet måste provas regelbundet.5. Svinen får inte hållas i konstant mörker. För att kunna bete sig naturligt och tillfredsställa sina fysiologiska behov måste de ha tillgång till dagsljus eller konstgjord belysning beroende på medlemsstaternas olika klimat. Om belysningen är konstgjord måste den ge lika mycket ljus som det normalt finns dagsljus kl. 09.00 17.00. Dessutom måste det finnas tillgång till tillräckligt starkt ljus för att svinen skall kunna inspekteras när som helst.6. Alla svin som föds upp i lösdrift eller i boxar måste dagligen inspekteras av ägaren eller den ansvarige skötaren. Ett sjukt eller skadat svin skall snarast ges nödvändig vård. Det skall finnas möjlighet att vid behov isolera sjuka eller skadade svin i lämpliga boxar med torr och bekväm bädd. En veterinär måste kontaktas snarast möjligt om svinen inte blir bättre av djurhållarens behandling.7. Om svinen hålls i gemensamma utrymmen måste åtgärder vidtas för att förhindra att de slåss utöver vad som hör till naturligt beteende. De svin som hela tiden är mycket aggressiva eller är utsatta för upprepade aggressioner måste isoleras eller hållas avskilda från gruppen.8. Svinens utrymmen måste vara byggda så att varje svin har möjlighet att- obehindrat ligga ner, vila och stå upp,- ha en ren viloplats,- se andra svin.9. Svinen får inte vara bundna på ett sådant sätt att de kan skada sig och bindslen måste inspekteras regelbundet och vid behov anpassas för att säkert vara bekväma. Varje bindsle skall vara tillräckligt långt för att svinet skall kunna röra sig i enlighet med punkt 8. Bindslen måste vara utformade så att risken för att svinen skadas eller stryps är så liten som möjligt.10. Byggnader, boxar, utrustning och verktyg som används för svinen måste rengöras och desinficeras ordentligt för att förhindra indirekt spridning av infektioner och ansamling av sjukdomsspridande organismer. Avföring, urin och foder som blivit över eller spillts ut måste tas bort så ofta som behövs för att minska lukten och hålla flugor och gnagare borta.11. För att svinen inte skall skada sig skall golven vara släta men inte hala och de skall vara utformade så att de inte skadar svinen eller tillfogar dem lidande när de står eller ligger på dem. De måste vara anpassade efter svinens storlek och vikt och utgöra ett fast, jämnt och stadigt underlag. Det område där svinen ligger måste vara bekvämt, rent, tillräckligt dränerat och de får inte kunna komma till skada där. Om strö används måste det vara rent, torrt och inte skadligt för svinen.12. Alla svin måste få foder som är anpassat efter deras ålder, vikt samt beteendemässiga och fysiologiska behov för att vara välmående och vid god hälsa.13. Alla svin måste utfodras minst en gång om dagen. Om svinen föds upp i grupp och inte utfodras ad lib eller har tillgång till foderautomater skall alla svin i gruppen ha tillgång till foder samtidigt.14. Alla svin som är mer än två veckor gamla måste ha tillgång till tillräckligt mycket friskt vatten eller kunna tillfredsställa sitt vätskebehov genom att dricka andra vätskor.15. Utfodrings- och vattningsutrustningen måste utformas, byggas, placeras och underhållas på ett sådant sätt att risken för att svinens foder och vatten förgiftas är så liten som möjligt.16. Förutom de åtgärder som vanligen vidtas för att förhindra svansbitning och andra ovanor och för att svinen skall ha möjlighet att bete sig naturligt, skall alla svin, med hänsyn tagen till miljön och beläggningen, ha tillgång till halm eller något annat lämpligt material eller föremål.KAPITEL II SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR OLIKA GRISKATEGORIER I. GALTARGaltboxar måste vara placerade och byggda så att galten kan vända sig, höra, lukta och se andra svin samt har tillgång till rena viloplatser. Liggutrymmet måste vara torrt och bekvämt. En box för en vuxen galt skall vara minst 6 m². En större yta måste dock tillhandahållas om boxarna används vid betäckningar.II. SUGGOR OCH GYLTOR1. Dräktiga suggor och gyltor som är betäckta för första gången måste vid behov behandlas mot utvärtes och invärtes parasiter. Betäckta suggor och gyltor som skall placeras i grisningsboxar måste rengöras ordentligt.2. De måste få ett rent, tillräckligt dränerat och bekvämt liggutrymme och måste vid behov få lämpligt material för att bygga ett bo.3. Det måste finnas fritt utrymme bakom suggan eller gyltan för att medge en naturlig grisning eller för att underlätta förlossningshjälp.4. I grisningsboxar där suggorna hålls lösgående måste det finnas något som skyddar smågrisarna, till exempel en avbärare.III. SMÅGRISAR1. Smågrisarna måste vid behov ha tillgång till en värmekälla och ett stadigt, torrt och bekvämt liggutrymme avskilt från suggan där alla kan vara samtidigt.2. I en grisningsbox måste smågrisarna ha plats att dia utan svårighet.3. Kastreringar av hangrisar som är mer än fyra veckor gamla får bara genomföras med bedövning och av en veterinär eller annan person som är kvalificerad enligt nationell lag.4. Svansarna får inte klippas och tänderna inte slipas ner rutinmässigt utan bara när det på anläggningen finns tecken på att suggornas juver eller andra grisars öron eller svansar har blivit skadade på grund av att detta inte gjorts. Om det anses nödvändigt att slipa ner tänderna måste detta göras inom 7 dagar från födseln.5. Smågrisarna får inte avvänjas förrän de är minst tre veckor gamla om inte deras eller suggans hälsa är i fara.IV. AVVANDA SMÅGRISAR OCH AVELS- ELLER SLAKTSVINSvinen måste placeras i lösdrift så snart som möjligt efter avvänjningen. De skall hållas i stabila grupper och flyttas så lite som möjligt.


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/75/EG av den 13 juli 2009 om överrullningsskydd på jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul (statisk provning) (Text av betydelse för EES)

text:
               3.10.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 261/40

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2009/75/EG
   av den 13 juli 2009
   om överrullningsskydd på jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul (statisk provning)
   (kodifierad version)
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Rådets direktiv 79/622/EEG av den 25 juni 1979 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skyddsbågar på jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul (statisk provning) (3) har ändrats flera gånger på väsentliga punkter (4). För att skapa klarhet och överskådlighet bör det direktivet kodifieras.

               (2)

               Direktiv 79/622/EEG är ett av särdirektiven i det system för EG-typgodkännande som fastställts genom rådets direktiv 74/150/EEG av den 4 mars 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul, vilket har ersatts av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/37/EG av den 26 maj 2003 om typgodkännande av jordbruks- eller skogsbrukstraktorer, av släpvagnar och utbytbara dragna maskiner till sådana traktorer samt av system, komponenter och separata tekniska enheter till dessa fordon (5) och det fastställer tekniska föreskrifter om utformning och konstruktion av jordbruks- eller skogsbrukstraktorer vad gäller överrullningsskydd (statisk provning). Dessa tekniska föreskrifter avser att närma medlemsstaternas lagstiftningar till varandra för att därmed för varje typ av traktor möjliggöra det förfarande för EG-typgodkännande som fastställts genom direktiv 2003/37/EG. Bestämmelserna i direktiv 2003/37/EG om jordbruks- eller skogsbrukstraktorer, släpvagnar och utbytbara dragna maskiner till sådana traktorer samt system, komponenter och separata tekniska enheter till dessa fordon gäller därför för det här direktivet.

               (3)

               Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande i nationell lagstiftning av de direktiv som anges i bilaga X del B.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Detta direktiv ska tillämpas för traktorer enligt definitionen i artikel 2 j i direktiv 2003/37/EG som har följande egenskaper:

               a)

               Markfrigång på högst 1 000 mm.

               b)

               Fast eller inställningsbar spårvidd för en av de drivande axlarna på 1 150 mm eller mer.

               c)

               Möjlighet att montera en flerpunktskoppling för avtagbara redskap och en dragstång.

               d)

               En massa som är lika med eller överstiger 800 kg och som motsvarar traktorns obelastade massa enligt definitionen i punkt 2.1.1 i bilaga I till direktiv 2003/37/EG, medräknat överrullningsskydd som är monterat i överensstämmelse med detta direktiv och däck med de största dimensioner som tillverkaren rekommenderar.

         Artikel 2
   1.   Varje medlemsstat ska bevilja EG-typgodkännande för varje typ av överrullningsskydd och dess fastsättning på traktorn som uppfyller konstruktions- och provningskraven enligt bilagorna I–V.
   2.   En medlemsstat som har beviljat EG-typgodkännande ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att kontrollera, i den utsträckning som är nödvändigt och vid behov i samarbete med de behöriga myndigheterna i de övriga medlemsstaterna, att tillverkningen överensstämmer med den godkända typen. Sådan kontroll ska begränsas till stickprov.
   Artikel 3
   Medlemsstaterna ska för varje typ av överrullningsskydd och dess fastsättning på traktorn som den godkänner enligt artikel 2 till tillverkaren av traktorn eller överrullningsskyddet, eller dennes representant, utfärda ett EG-typgodkännandemärke i överensstämmelse med förebilden i bilaga VI.
   Medlemsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder för att förhindra användning av märken som kan medföra förväxling av överrullningsskydd som har typgodkänts i överensstämmelse med artikel 2 och andra anordningar.
   Artikel 4
   Ingen medlemsstat får förbjuda att överrullningsskydd eller deras fastsättning släpps ut på marknaden av skäl som hänför sig till deras konstruktion om de är försedda med EG-typgodkännandemärke.
   En medlemsstat kan dock förbjuda att ett överrullningsskydd som är försett med EG-typgodkännandemärke släpps ut på marknaden om den upprepade gånger avviker från den godkända typen.
   Denna medlemsstat ska genast underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om de åtgärder som har vidtagits och samtidigt ange skälen för sitt beslut.
   Artikel 5
   De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat ska inom en månad till de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna sända en kopia av EG-typgodkännandet, varav ett exempel visas i bilaga VII, för varje typ av överrullningsskydd som de godkänner eller vägrar att godkänna.
   Artikel 6
   1.   Om medlemsstaten som har beviljat EG-typgodkännandet finner att ett antal överrullningsskydd och deras fastsättning på traktorn som är försedda med EG-typgodkännandemärke inte överensstämmer med den typ som den har godkänt ska den vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att tillverkningen överensstämmer med den godkända typen.
   De behöriga myndigheterna i denna medlemsstat ska underrätta de andra medlemsstaterna om de åtgärder som har vidtagits, vilka, vid behov, när det gäller allvarlig och upprepad brist på överensstämmelse kan utsträckas till återkallelse av EG-typgodkännandet.
   Dessa myndigheter ska vidta samma åtgärder när de av de behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat underrättas om sådan brist på överensstämmelse.
   2.   De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna ska inom en månad underrätta varandra om återkallelse av ett beviljat EG-typgodkännande och om skälen för denna åtgärd.
   Artikel 7
   I varje beslut som har fattats enligt de antagna bestämmelserna för att garantera detta direktivs genomförande att vägra eller återkalla EG-typgodkännande för överrullningsskydd och deras fastsättning på traktorn, eller att förbjuda att de släpps ut på marknaden eller tas i bruk, ska noggrant anges skälen på vilket det grundas.
   Beslutet ska meddelas den berörda parten med upplysning om möjligheten att överklaga beslutet enligt medlemsstaternas lagstiftning samt om tidsfristerna för sådana åtgärder.
   Artikel 8
   1.   Medlemsstaterna får inte vägra att bevilja EG-typgodkännande, att utfärda det dokument som avses i artikel 2 led u i direktiv 2003/37/EG eller att bevilja nationellt typgodkännande för en viss traktortyp av skäl som hänför sig till överrullningsskydd om dessa uppfyller de krav som anges i bilagorna I–IX.
   2.   Medlemsstaterna får inte utfärda det dokument som avses i artikel 2 led u i direktiv 2003/37/EG för en traktortyp som inte uppfyller kraven i det här direktivet.
   Medlemsstaterna får vägra att bevilja nationellt typgodkännande av en traktortyp som inte uppfyller kraven i det här direktivet.
   Artikel 9
   Medlemsstaterna får inte vägra registrering eller förbjuda försäljning, ibruktagande eller användning av traktorer av skäl som hänför sig till överrullningsskyddet om dessa uppfyller de krav som anges i bilagorna I–IX.
   Artikel 10
   Varje traktor som avses i artikel 1 måste för EG-typgodkännande vara försedd med ett överrullningsskydd som är i överensstämmelse med kraven i bilagorna I–IV.
   De traktorer som definieras i artikel 1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/57/EG av den 13 juli 2009 om överrullningsskydd för jordbruks- och skogbrukstraktorer med hjul (6) får dock för EG-typgodkännande vara försedda med ett överrullningsskydd som är i överensstämmelse med kraven i bilagorna I–IV i det direktivet.
   Artikel 11
   De ändringar som är nödvändiga för att anpassa kraven i bilagorna I-IX till den tekniska utvecklingen ska antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 20.3 i direktiv 2003/37/EG.
   Artikel 12
   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 13
   Direktiv 79/622/EEG, i dess lydelse enligt de rättsakter som anges i bilaga X del A, ska upphöra att gälla, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande i nationell lagstiftning av de direktiv som anges i bilaga X del B.
   Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga XI.
   Artikel 14
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Det ska tillämpas från och med den 1 januari 2010.
   Artikel 15
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 13 juli 2009.

            På Europaparlamentets vägnar

         H.-G. PÖTTERING

            Ordförande

            På rådets vägnar

         E. ERLANDSSON

            Ordförande

      (1)  EUT C 211, 19.8.2008, s. 17.

      (2)  Europaparlamentets yttrande av den 17 juni 2008 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 22 juni 2009.

      (3)  EGT L 179, 17.7.1979, s. 1.

      (4)  Se bilaga X del A.

      (5)  EUT L 171, 9.7.2003, s. 1.

      (6)  Se sidan 1 i detta nummer av EUT.

      BILAGEFÖRTECKNING

                     BILAGA I

               Krav för EG-typgodkännande

                     BILAGA II

               Villkor för provning av hållfasthet hos skyddsanordningarna och deras fastsättning på traktorer

                     BILAGA III

               Provningsförfarande

                     BILAGA IV

               Figurer

                     BILAGA V

               Förebild för rapport om EG-typgodkännandeprovning av en skyddsanordning (säkerhetsram eller hytt) med avseende på dess hållfasthet samt hållfastheten hos dess fastsättning i traktorn (statisk provning)

                     BILAGA VI

               Märkning

                     BILAGA VII

               Förebild för EG-typgodkännandeintyg

                     BILAGA VIII

               Villkor för EG-typgodkännande

                     BILAGA IX

               Förebild för bilaga till EG-typgodkännandeintyg för en traktortyp med avseende på hållfastheten hos skyddsanordningar (säkerhetshytt eller ram) och hållfastheten hos deras fastsättning på traktorn (statisk provning)

                     BILAGA X

                  Del A: Upphävt direktiv och ändringar av det i kronologisk ordning
                  Del B: Tidsfrister för införlivande i nationell lagstiftning

                     BILAGA XI

               Jämförelsetabell

         BILAGA I

            Krav för EG-typgodkännande

         1.   DEFINITION

                     1.1

                     Med överrullningsskydd eller skyddsanordning för föraren (säkerhetshytt eller ram), nedan kallad skyddsanordning, avses den konstruktion på en traktor vars huvudsakliga syfte är att undvika eller begränsa riskerna för föraren om traktorn välter vid normal användning.

                     1.2

                     De konstruktioner som nämns i punkt 1.1 kännetecknas av att de, under de provningar som föreskrivs i bilagorna II och III, säkerställer ett intakt utrymme som är tillräckligt stort för att skydda föraren.

               2.   ALLMÄNNA KRAV

                     2.1

                     Varje skyddsanordning och dess fastsättning i traktorn ska vara så utformad och konstruerad att den uppfyller det huvudsakliga syfte som fastställs i punkt 1.

                     2.2

                     Detta krav anses vara tillgodosett när kraven i bilagorna II och III är uppfyllda.

               3.   ANSÖKAN OM EG-TYPGODKÄNNANDE

                     3.1

                     Ansökan om EG-typgodkännande med hänsyn till hållfastheten hos en skyddsanordning och hållfastheten hos dess fastsättning i en traktor ska lämnas in av traktortillverkaren eller av tillverkaren av skyddsanordningen eller deras representanter.

                     3.2

                     Ansökan om EG-typgodkännande ska åtföljas av nedanstående handlingar i tre exemplar och av följande upplysningar:

                                 —

                                 En sammanställningsritning, antingen i en skala som anges på ritningen eller med uppgift om viktiga mått för skyddsanordningen. Denna ritning ska särskilt visa fastsättningsdelarna i detalj.

                                 —

                                 Fotografier från sidan och bakifrån som visar skyddsanordningens fastsättning i detalj.

                                 —

                                 En kortfattad beskrivning av skyddsanordningen, med uppgifter om konstruktionens typ, dess fastsättning på traktorn och, i nödvändiga fall, uppgifter om ytbehandling, på- och avstigningshjälpmedel, invändig stoppning och egenskaper som förhindrar fortsatt rullning samt uppgifter om värme och ventilation.

                                 —

                                 Uppgifter om material som används i konstruktionen, monteringsfästen och fästskruvar (se bilaga V).

                     3.3

                     En traktor som är representativ för den traktortyp för vilken skyddsanordningen som ska godkännas är avsedd ska inlämnas till den tekniska tjänst som utför typgodkännandeproven. Denna traktor ska vara försedd med skyddsanordningen.

                     3.4

                     Innehavaren av ett EG-typgodkännande kan begära att detta utvidgas till andra traktortyper. Den behöriga myndighet som har beviljat det ursprungliga EG-typgodkännandet ska bevilja utvidgningen om den godkända skyddsanordningen och den eller de traktortyper för vilken (vilka) utvidgningen begärs uppfyller följande villkor:

                                 —

                                 Massan för traktorn utan last, enligt definition i punkt 1.3 i bilaga II, överstiger inte den under provningen använda referensmassan med mer än 5 %.

                                 —

                                 Fastsättningsmetoden och fastsättningspunkterna på traktorn är identiska.

                                 —

                                 Alla delar, såsom stänkskärmar och motorhuv, som avlastar skyddsanordningen är identiska.

                                 —

                                 De kritiska dimensionerna för och placeringen av sätet i förhållande till skyddsanordningen och placeringen av skyddsanordningen i förhållande till traktorn ska vara sådana att det fria utrymmet är skyddat av skyddsanordningen även efter det att den senare har deformerats som följd av de olika provningarna.

               4.   MÄRKNING

                     4.1

                     Varje skyddsanordning som överensstämmer med den godkända typen måste vara försedd med följande märkning:

                                 4.1.1

                                 Handelsbeteckning eller varumärke.

                                 4.1.2

                                 Ett typgodkännandemärke som överensstämmer med förebilden i bilaga VI.

                                 4.1.3

                                 Skyddsanordningens serienummer.

                                 4.1.4

                                 Fabrikat och typ(er) av traktor(er) för vilken(vilka) skyddsanordningen är avsedd.

                     4.2

                     Samtliga dessa uppgifter ska framgå av en skylt.

                     4.3

                     Märkningarna ska vara synliga, lättlästa och outplånliga.

         BILAGA II

            Villkor för provning av hållfasthet hos skyddsanordningarna och deras fastsättning på traktorer

         1.   ALLMÄNNA KRAV
         1.1   Provningens syfte
         Provning utförs med särskilda riggar och har till uppgift att simulera de belastningar som en skyddsanordning utsätts för när traktorn välter. Dessa provningar, som beskrivs i bilaga III, gör det möjligt att bedöma hållfastheten hos skyddsanordningen och de fästen med vilka den är monterad på traktorn samt eventuella delar på traktorn som överför provningsbelastningen.
         1.2   Förberedelse av provning
         1.2.1   Skyddsanordningen ska överensstämma med specifikationerna för serieproduktionen. Den ska vara monterad i överensstämmelse med den av tillverkaren rekommenderade metoden på en av de traktorer för vilken den är avsedd. En komplett traktor är inte nödvändig för provningen; skyddsanordningen och de delar av traktorn varpå den är monterad utgör en fungerande installation, vilken nedan benämns enheten.
         1.2.2   Enheten ska förankras i fundamentet så att de bärande delar som förbinder enheten och fundamentet inte deformeras märkbart i förhållande till skyddsanordningen under belastning. Sättet för fastsättning av enheten på fundamentet får inte påverka enhetens hållfasthet.
         1.2.3   Enheten måste avlastas och förankras eller ändras så att all provningsenergi tas upp av skyddsanordningen och dess fastsättning på traktorns fasta delar.
         1.2.3.1   För att uppfylla kraven i punkt 1.2.3 ska ändringen låsa traktorns fjädringssystem, om sådant finns, så att detta inte tar upp någon del av provningsenergin.
         1.2.4   Traktorn måste under provning av hållfastheten vara försedd med alla delar från serieproduktionen som kan påverka skyddsanordningens hållfasthet eller som kan vara nödvändiga för hållfasthetsprovningen.
         Delar som kan förorsaka risker i det fria utrymmet måste också vara monterade så att det kan undersökas om kraven i punkt 4 är uppfyllda.
         Alla delar som föraren själv kan avlägsna ska tas bort i samband med provningen. Om det är möjligt att behålla dörrar och fönster öppna eller avlägsna dem när traktorn används, ska de, för att inte öka skyddsanordningens hållfasthet, vara öppna eller avlägsnade under provningen. Om föraren kan utsättas för fara på grund av att fönster och dörrar är öppna eller avlägsnade ska detta nämnas i provningsrapporten.
         1.3   Traktorns massa
         Referensmassan mt, som används i formeln för beräkning av energier och tryckkrafter (se bilaga III), får inte vara mindre än som definieras i punkt 2.1.1 i bilaga I till direktiv 2003/37/EG (dvs. utan extra utrustning men med kylvätska, oljor, bränsle, verktyg och förare) samt skyddsanordningen och minus 75 kg.
         Häri ingår inte extravikter fram- och baktill, vätskefyllning i däck, monterade redskap, monterad utrustning eller andra specialdelar.
         2.   UTRUSTNING
         2.1   Horisontella belastningsprov (från sidan och i längsled)
         2.1.1   Material, utrustning och förankringshjälpmedel som räcker för säker förankring av enheten på fundamentet, oberoende av om däck används.
         2.1.2   Anordningar för att anbringa en horisontell kraft på skyddsanordningen med en styv balk som visas i figurerna 1 och 2 i bilaga IV.
         2.1.2.1   Den styva balken ska ha en vertikal framsida med ett mått på 150 mm.
         2.1.2.2   Det ska vidtas åtgärder för att belastningen kan fördelas jämnt och vinkelrätt mot belastningsriktningen och längs en balk med en längd som är en exakt multipel av 50 mellan 250 mm och 700 mm.
         2.1.2.3   Balkens kanter som kommer i kontakt med skyddsanordningen ska vara avrundade med en högsta radie på 50 mm.
         2.1.2.4   Universalleder eller likvärdigt ska användas för att säkerställa att belastningsanordningen inte tvingar skyddsanordningen att vridas eller förskjutas i någon annan riktning än belastningsriktningen.
         2.1.2.5   Om skyddsanordningens horisontella längd, på vilken belastningen ska påföras, inte bildar en rät linje som är vinkelrät mot belastningsriktningen ska det utrymme som uppstår fyllas ut så att belastningen fördelas över hela längden.
         2.1.3   Utrustning för att, så långt som är tekniskt möjligt, mäta de energier som tas upp av skyddsanordningen och de styva delar av traktorn på vilka den är fastgjord; t.ex. genom mätning av kraften som anbringas i islagsriktningen och motsvarande deformation i förhållande till en punkt på traktorns chassi.
         2.1.4   Utrustning för att bestämma att ingen del har trängt in i det fria utrymmet under provningen. En anordning enligt figurerna 6a, 6b och 6c i bilaga IV kan användas.
         2.2   Tryckprov (bakifrån och framifrån)
         2.2.1   Material, utrustning och förankringshjälpmedel i tillräcklig omfattning för att säkerställa att traktorn är säkert förankrad i fundamentet, oberoende av däcken.
         2.2.2   Utrustning för att anbringa en vertikal kraft på överrullningsskyddet, som den visas i figur 3 i bilaga IV, inräknat en styv balk med en bredd på 250 mm.
         2.2.3   Utrustning för att mäta den vertikala kraft som anbringas.
         2.2.4   Utrustning för att bestämma att ingen del har trängt in i det fria utrymmet under provningen. En anordning enligt figurerna 6a, 6b och 6c i bilaga IV kan användas.
         2.3   Mätningstoleranser
         2.3.1   Dimensioner: ± 3 mm.
         2.3.2   Deformation: ± 3 mm.
         2.3.3   Traktorns massa: ± 20 kg.
         2.3.4   Belastningar och krafter: ± 2 %.
         2.3.5   Belastningens riktning: avvikelse från horisontell och vertikal riktning enligt bilaga III:

                     —

                     Vid provningens början under nollbelastning: ± 2°.

                     —

                     Under provning, under belastning: 10° över och 20° under horisontalplanet. Dessa avvikelser bör vara så små som möjligt.

               3.   PROVNINGAR
         3.1   Allmänna krav
         3.1.1   Provningsföljd
         3.1.1.1   Provningarna ska utföras i följande ordning:

                     3.1.1.1.1

                     Belastning i längsled (punkt 1.2 i bilaga III)
                     För traktorer med minst 50 % av massan enligt definitionen i punkt 1.3 på bakhjulen ska belastningen i längsled anbringas bakifrån (fall 1). För övriga traktorer ska belastningen i längsled ske framifrån (fall 2).

                     3.1.1.1.2

                     Första tryckprovning
                     Den första tryckprovningen ska ske på samma ände av skyddsanordningen som provningen i längsled, dvs.

                                 —

                                 bakifrån i fall 1 (punkt 1.5 i bilaga III), eller

                                 —

                                 framifrån i fall 2 (punkt 1.6 i bilaga III).

                     3.1.1.1.3

                     Belastning från sidan (punkt 1.3 i bilaga III)

                     3.1.1.1.4

                     Andra tryckprovning
                     Den andra tryckprovningen ska anbringas på motsatt sida av skyddsanordningen i förhållande till belastningen i längsled, dvs.

                                 —

                                 framifrån i fall 1 (punkt 1.6 i bilaga III), eller

                                 —

                                 bakifrån i fall 2 (punkt 1.5 i bilaga III).

                     3.1.1.1.5

                     Andra belastning i längsled (punkt 1.7 i bilaga III)
                     En andra belastning i längsled ska anbringas på traktorer som är försedda med en skyddsanordning som är konstruerad att lutas om belastningen i längsled (se punkt 3.1.1.1.1) medförde att skyddsanordningen lutade.

               3.1.1.2   Om någon del av förankringarna går av eller förskjuts under provningen ska provningen göras om.
         3.1.1.3   Traktorn eller skyddsanordningen får varken repareras eller justeras under pågående provningar.
         3.1.2   Spårvidd
         Hjulen ska tas bort eller ställas in på en spårvidd som säkerställer att skyddsanordningen inte utsätts för störningar under provningarna.
         3.1.3   Delar som inte ger upphov till risker får tas bort
         Alla delar av traktorn och skyddsanordningen vilka som en enhet utgör ett skydd av föraren – även skydd mot väder och vind – ska levereras komplett på en traktor för inspektion.
         Skyddsanordningen som ska provas behöver inte vara försedd med vindruta, sidorutor eller bakruta av säkerhetsglas eller liknande material och paneler som kan tas bort, beslag och tillbehör som saknar hållfasthetsfunktion och som inte kan medföra fara i samband med vältning.
         3.1.4   Instrument
         Skyddsanordningen ska vara försedd med de instrument som krävs för att registrera kraft-deformationskurvan (se figur 4 i bilaga IV). Skyddsanordningens största och kvarvarande deformation ska mätas och registreras under varje fas av provningen (se figur 5 i bilaga IV).
         3.1.5   Belastningsriktning
         Om det gäller en traktor vars säte inte är monterat på traktorns symmetriplan och/eller skyddsanordningens hållfasthet är osymmetrisk ska belastning i sidled ske från den sida som mest sannolikt leder till inträngning i det fria utrymmet under provningen (se även punkt 1.3 i bilaga III).
         4.   KRAV FÖR GODKÄNNANDE
         4.1   En skyddsanordning som har lämnats in för EG-typgodkännande ska anses vara i överensstämmelse med kraven på hållfasthet om den vid provning uppfyller följande villkor:

                     4.1.1

                     Någon ansträngning har inte skett i någon del av det fria utrymme som beskrivs i punkt 3.2 i bilaga III, inte heller har någon del av det fria utrymmet varit utanför skyddsanordningen under de provningar som beskrivs i punkterna 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 och i tillämpliga fall 1.7 i bilaga III.
                     Om överlastprovning utförs ska den kraft som anbringas när den angivna energin tas upp vara större än 0,8 Fmax under såväl huvudprovningen som överlastprovningen (se figurerna 4b och 4c i bilaga IV).

                     4.1.2

                     Skyddsanordningen får under provningarna inte påverka sätets stomme.

                     4.1.3

                     När den nödvändiga energinivån uppnås vid vart och ett av de föreskrivna provningarna med horisontell belastning ska kraften överstiga 0,8 Fmax.

               4.2   Det får dessutom inte finnas andra delar som utsätter föraren för någon fara, t.ex. otillräcklig stoppning på takets insida eller andra delar som förarens huvud kan komma i kontakt med.
         5.   PROVNINGSRAPPORT
         5.1   Provningsrapporten ska bifogas det EG-typgodkännandeintyg som omnämns i bilaga VII. Rapporten ska sättas upp på så sätt som framgår av bilaga V. Rapporten ska innehålla:

                     5.1.1

                     En allmän beskrivning av skyddsanordningens utformning och konstruktion (se bilaga V för obligatoriska dimensioner) med uppgifter om normal på- och avstigning samt eventuell nödutgång; detaljer om värme- och ventilationssystem och andra tillbehör som finns tillgängliga och som kan påverka det fria utrymmet eller utgöra en risk.

                     5.1.2

                     Uppgifter om varje särskild utrustning såsom anordningar som förhindrar att traktorn rullar runt.

                     5.1.3

                     En kortfattad beskrivning av invändig stoppning.

                     5.1.4

                     Uppgifter om typ av vindruta och glas med ett eventuellt EG- eller annan godkännandemärkning.

               5.2   Om EG-typgodkännandet har utvidgats till andra traktortyper ska rapporten innehålla en exakt hänvisning till rapporten för det ursprungliga EG-typgodkännandet såväl som noggranna upplysningar om de krav som fastställs i punkt 3.4 i bilaga I.
         5.3   Av rapporten ska klart framgå vilken traktortyp (fabrikat, typ, handelsbeteckning, etc.) som används för provning och de typer för vilka skyddsanordningen är avsedd.
         6.   SYMBOLER

                     mt

                     =

                     traktorns referensmassa (kg), enligt definitionen i punkt 1.3.

                     D

                     =

                     skyddsanordningens deformation (mm) i den punkt och den riktning som belastningen anbringas.

                     D’

                     =

                     skyddsanordningens deformation (mm) vid den nödvändiga, beräknade energin.

                     F

                     =

                     statisk belastningskraft (N) (newton).

                     Fmax

                     =

                     högsta, statisk belastningskraft som uppträder under belastning (N) med undantag för överbelastning.

                     F’

                     =

                     kraft för den nödvändiga, beräknade energin.

                     F-D

                     =

                     kraft/deformationskurva.

                     Eis

                     =

                     energi som ska tas upp vid belastning i sidled (J) (joule).

                     Eil 1

                     =

                     energi som ska tas upp vid belastning i längsled (J).

                     Eil 2

                     =

                     tillförd energi som ska tas upp under påföring av den andra längsgående lasten (J).

                     Fr

                     =

                     påförd kraft vid tryckprovning bakifrån (N).

                     Ff

                     =

                     påförd kraft vid tryckprovning framifrån (N).

         BILAGA III

            PROVNINGSFÖRFARANDE

         1.   HORISONTELL BELASTNING OCH TRYCKPROVNING
         1.1   Allmänna krav för horisontell belastningsprovning
         1.1.1   Belastningen som överförs till skyddsanordningen ska fördelas med en styv balk i överensstämmelse med kraven i punkt 2.1.2 i bilaga II och som placeras vinkelrätt mot belastningsriktningen. Den styva balken kan förses med en anordning som förhindrar att den förskjuts i sidled. Deformationshastigheten får under belastning inte överstiga 5 mm/s. Under belastningen ska F och D registreras samtidigt för deformationssteg om 15 mm eller mindre för att säkerställa noggrannheten. När kraften väl har anbringats får den inte minskas förrän provningen har avslutats; det är däremot tillåtet att vid behov upphöra med ökning, t.ex. för mätningsändamål.
         1.1.2   Om den del på vilken belastningen ska anbringas är krökt måste de föreskrifter som anges i punkt 2.1.2.5 i bilaga II observeras. Belastningen ska dock anbringas enligt kraven i punkt 1.1.1 ovan och punkt 2.1.2 i bilaga II.
         1.1.3   Om det inte finns någon tvärgående del vid belastningspunkten kan en särskild provningsbalk som inte ökar anordningens hållfasthet användas under provningen.
         1.1.4   Skyddsanordningen ska inspekteras visuellt efter varje belastningsprovning när belastningen har avlägsnats. Om det har bildats sprickor eller brott under belastningen ska det överlastprov som anges i punkt 1.4 nedan utföras innan provningen fortsätter med nästa belastning enligt punkt 3.1.1.1 i bilaga II.
         1.2   Längsgående belastning (se figur 2 i bilaga IV)
         Lasten ska påföras horisontellt och parallellt med traktorns vertikala symmetriplan.
         För traktorer som har minst 50 % av sin massa, enligt definitionen i punkt 1.3 i bilaga II, på bakhjulen ska den längsgående, bakre belastningen och sidobelastningen påföras på olika sidor av skyddsanordningens längsgående symmetriplan. För traktorer som har minst 50 % av sin massa på framhjulen ska den längsgående, främre belastningen påföras på samma sida av skyddsanordningens längsgående symmetriplan som sidobelastningen.
         Den ska påföras den översta, tvärgående delen av skyddsanordningen (dvs. den del som sannolikt kommer i kontakt med marken först om traktorn välter).
         Den punkt där belastningen påförs ska vara 1/6 av bredden av skyddsanordningens övre mått mätt inåt från det utvändiga hörnet. Skyddsanordningens bredd är avståndet mellan två linjer parallella med traktorns vertikala symmetriplan, som berör skyddsanordningens yttre delar i det horisontella plan som tangerar den översta kanten av de översta, tvärgående delarna.
         Balkens längd får inte vara mindre än 1/3 av skyddsanordningens bredd (som har beskrivits tidigare) och inte större än 49 mm över detta minsta värde.
         Den längsgående belastningen påförs bakifrån eller framifrån enligt definitionen i punkt 3.1.1.1 i bilaga II.
         Provningen ska avbrytas när

                     a)

                     den av skyddsanordningen upptagna energin är större än eller lika med nödvändig energitillförsel Eil 1(där Eil 1 = 1,4 mt),

                     b)

                     skyddsanordningen tränger in i det fria utrymmet eller då detta utrymme blir oskyddat.

               1.3   Belastning från sidan (se figur 1 i bilaga IV)
         Belastningen ska anbringas horisontellt och 90o mot traktorns vertikala symmetriplan. Den ska anbringas mot den övre delen av skyddsanordningen i en punkt 300 mm framför sätets referenspunkt när sätet är inställt i sitt bakersta läge (enligt definitionen i punkt 2.3.1 nedan). Om skyddsanordningen har utskjutande delar på sidan som sannolikt kommer i kontakt med marken först om traktorn välter i sidled ska belastningen anbringas i denna punkt. Vid provning av en traktor med vändbar förarplats ska belastningen anbringas mot skyddsanordningens övre kant, mittemellan sätets referenspunkter.
         Balken ska vara så lång som möjligt, men inte längre än 700 mm.
         Provningen ska avbrytas när

                     a)

                     den av skyddsanordningen upptagna deformationsenergin är större än eller lika med föreskriven energitillförsel Eis (där Eis = 1,75 mt),

                     b)

                     skyddsanordningen tränger in i det fria utrymmet eller lämnar det fria utrymmet oskyddat.

               1.4   Överlastprovning (se figurerna 4a, 4b och 4c i bilaga IV)
         1.4.1   Överlastprovning ska utföras om kraften minskar med mer än 3 % under de sista 5 % av deformationen, när den nödvändiga energin tas upp av strukturen (se fig. 4b).
         1.4.2   Vid överlastprovningen ska den horisontella lasten ökas gradvis i steg om 5 % av den från starten nödvändiga energin upp till högst 20 % av tillförd energi (se figur 4c).
         1.4.2.1   Överlastprovningen är godkänd om kraften, efter ökning med 5, 10 eller 15 % av nödvändig energi, avtar med mindre än 3 % för en ökning med 5 % och förblir större än 0,8 Fmax.
         1.4.2.2   Överlastprovningen är godkänd om kraften, efter det att skyddsanordningen har tagit upp 20 % av tillförd energi, överstiger 0,8 Fmax.
         1.4.2.3   Ytterligare brott eller sprickor och/eller inträngning i eller brist på skydd av det fria utrymmet på grund av elastisk deformation är tillåtet under överlastprovningen. När lasten avlägsnas får skyddsanordningen dock inte tränga in i det fria utrymmet som ska vara fullständigt skyddat.
         1.5   Tryckprovning bakifrån
         Balken ska placeras över den bakre, översta delen av skyddsanordningen och resultanten av tryckkrafterna ska anbringas i det vertikala, längsgående referensplanet. En kraft Fr = 20 mt ska anbringas.
         Om den bakre delen av skyddsanordningens tak inte klarar den fulla tryckkraften ska kraften anbringas tills taket genom sin deformation sammanfaller med ett plan som sammanbinder skyddsanordningens övre del och den del av traktorns bakparti som kan bära traktorns hela vikt om denna välter. Kraften ska därefter avlägsnas och traktorn eller belastningskraften flyttas så att balken befinner sig i den punkt på skyddsanordningen som avlastar traktorn när den välter helt runt. Kraften Fr ska sedan anbringas.
         Kraften Fr ska anbringas under minst fem sekunder efter det att synliga deformationer har upphört.
         Provningen ska avbrytas om skyddsanordningen tränger in i det fria utrymmet eller lämnar det fria utrymmet oskyddat.
         1.6   Tryckprov framifrån
         Balken ska placeras tvärs över den främre, övre delen av skyddsanordningen och resultanten av tryckkrafterna ska anbringas i det vertikala, längsgående referensplanet. En kraft Ff = 20 mt ska anbringas.
         Om den främre delen av skyddsanordningens tak inte klarar den fulla tryckkraften ska kraften anbringas tills taket genom sin deformation sammanfaller med ett plan som sammanbinder skyddsanordningens övre del och den del av traktorns främre parti som kan bära traktorns hela vikt om denna välter. Kraften ska därefter avlägsnas och traktorn eller belastningskraften flyttas så att balken befinner sig i den punkt på skyddsanordningen som avlastar traktorn när den välter helt runt. Kraften Ff ska sedan anbringas.
         Kraften Ff ska anbringas under minst fem sekunder efter det att synliga deformationer har upphört.
         Provningen ska avbrytas om skyddsanordningen tränger in i det fria utrymmet eller lämnar det fria utrymmet oskyddat.
         1.7   Andra belastning i längsled
         Belastningen ska anbringas horisontellt och parallellt med traktorns vertikala symmetriplan.
         Den andra belastningen i längsled ska anbringas bakifrån eller framifrån enligt definitionen i punkt 3.1.1.1 i bilaga II.
         Den ska anbringas i motsatt riktning och i det hörn som befinner sig längst bort från den längsgående belastningen i punkt 1.2.
         Den ska anbringas på den översta tvärgående delen av skyddsanordningen (dvs. den del som sannolikt kommer i kontakt med marken först om traktorn välter).
         Belastningen ska anbringas i en punkt som ligger på 1/6 av skyddsanordningens övre bredd innanför det yttre hörnet. Med skyddsanordningens bredd avses avståndet mellan två linjer som är parallella med traktorns vertikala symmetriplan och som tangerar skyddsanordningens yttre delar i det horisontalplan som tangerar överkanten på den översta tvärgående delen.
         Balkens längd får inte vara mindre än 1/3 av skyddsanordningens bredd (som tidigare har beskrivits) och inte mer än 49 mm över detta minsta värde.
         Provningen ska avbrytas när

                     a)

                     den av skyddsanordningen upptagna deformationsenergin är lika med eller större än föreskriven energitillförsel Eil 2 (där Eil 2 = 0,35 mt),

                     b)

                     skyddsanordningen tränger in i det fria utrymmet eller lämnar det fria utrymmet oskyddat.

               2.   DET FRIA UTRYMMET
         2.1   Det fria utrymmet visas i figur 6 i bilaga IV och definieras i förhållande till ett vertikalt referensplan som vanligtvis ligger i traktorns längsriktning och som går genom sätets referenspunkt, som beskrivs i punkt 2.3, och rattens mittpunkt. Referensplanet antas röra sig i horisontell led med sätet och ratten under belastningen men förbli vinkelrätt mot traktorns golv eller skyddsanordningen om denna har fjädrande upphängning.
         Om ratten är inställbar ska den ställas in för körning i normal sittställning.
         2.2   Det fria utrymmet begränsas av följande:
         2.2.1   Vertikala plan 250 mm på varje sida om referensplanet upp till en höjd av 300 mm över referenspunkten.
         2.2.2   Parallella plan från den övre kanten av planet enligt punkt 2.2.1 till en största höjd av 900 mm över sätets referenspunkt och som lutar på så sätt att den övre kanten av planet på den sida som sidobelastningen anbringas är minst 100 mm från referensplanet.
         2.2.3   Ett horisontellt plan 900 mm över sätets referenspunkt.
         2.2.4   Ett lutande plan vinkelrätt mot referensplanet och som omfattar en punkt 900 mm direkt över sätets referenspunkt och den bakersta punkten av sätets ryggstöd.
         2.2.5   En area, om nödvändigt krökt, med ett antal räta linjer som är vinkelräta mot referensplanet och som går nedåt från den bakersta punkten på sätet och i kontakt med ryggstödet i hela dess längd.
         2.2.6   En krökt area med en radie på 120 mm som är vinkelrät mot referensplanet och som tangerar planen enligt punkterna 2.2.3 och 2.2.4.
         2.2.7   En krökt area med en radie på 900 mm som är vinkelrät mot referensplanet och som förlänger det i punkt 2.2.3 nämnda planet 400 mm framåt och som är tangentiell med detta plan i en punkt 150 mm framför sätets referenspunkt.
         2.2.8   Ett lutande plan som är vinkelrätt mot referensplanet och som skär arean enligt punkt 2.2.7 i dess främre kant och som passerar 40 mm från ratten. Om ratten är högt placerad ersätts detta plan av ett plan som tangerar arean enligt punkt 2.2.7.
         2.2.9   Ett vertikalt plan som är vinkelrätt mot referensplanet och som ligger 40 mm framför ratten.
         2.2.10   Ett horisontellt plan genom sätets referenspunkt.
         2.2.11   På en traktor med vändbar förarplats är det fria utrymmet en kombination av de två fria utrymmen som bestäms av rattens och sätets två olika lägen.
         2.2.12   På en traktor som kan utrustas med olika säten använder man vid provningen en kombination av referenspunkterna för de olika möjliga sätena. Skyddsanordningen får inte befinna sig inom det kombinerade fria utrymmet som motsvarar dessa olika referenspunkter för sätet.
         2.2.13   Om en ny typ av säte blir tillgänglig efter avslutad provning ska en beräkning göras för att bestämma om det fria utrymmet runt sätets nya referenspunkt befinner sig inom det fria utrymme som tidigare fastställts. Om så inte är fallet är det nödvändigt att genomföra en ny provning.
         2.3   Sätets inställning och sätets referenspunkt
         2.3.1   Vid bestämning av det fria utrymmet i punkt 2.1 ska sätet befinna sig i det bakersta läget av det horisontella inställningsområdet. Det ska ställas in i sitt högsta läge i höjdled där detta är oberoende av inställningen i horisontell led.
         Referenspunkten ska bestämmas med den anordning som visas i figurerna 7 och 8 i bilaga IV och som simulerar belastningen från en person. Anordningen ska bestå av en sätesplatta och ryggstödsplattor. Den nedre ryggstödsplattan ska vara ledad i sätesregionen (A) och ländregionen (B), där leden (B) är inställningsbar i höjdled.
         2.3.2   Referenspunkten definieras som den punkt i sätets längsgående symmetriplan där tangentplanet till det nedre ryggstödet skär ett horisontalplan. Detta horisontalplan skär den nedre ytan av sätesplattan 150 mm framför ovannämnda tangent.
         2.3.3   Om sätet är försett med fjädrande upphängningssystem, vare sig denna kan ställas in efter förarens vikt eller inte, ska sätet ställas in mitt i systemets rörelselängd.
         Anordningen ska placeras på sätet. Den ska sedan belastas med en kraft på 550 N i en punkt 50 mm framför leden (A), och de två ryggstödsplattorna ska med låg kraft pressas tangentiellt mot ryggstödet.
         2.3.4   Om det inte är möjligt att bestämma tangenter till varje enskilt område av ryggstödet (över och under ländryggen) ska följande utföras:

                     2.3.4.1

                     Om det inte är möjligt att bestämma tangenten till den nedre arean ska den nedre ryggstödsplattan i vertikalt läge pressas mot ryggstödet.

                     2.3.4.2

                     Om det inte är möjligt att bestämma tangenten till den övre arean fixeras leden (B) på en höjd av 230 mm över sätets referenspunkt om den nedre ryggstödsplattan är vertikal. Därefter pressas de två ryggstödsplattorna med låg kraft mot ryggstödet.

               3.   KONTROLLER OCH MÄTNINGAR SOM SKA UTFÖRAS
         3.1   Det fria utrymmet
         Under varje provning ska skyddsanordningen undersökas för att se om någon del av denna har trängt in i det fria utrymmet omkring förarsätet enligt definitionen i punkt 2.1. Skyddsanordningen ska dessutom undersökas för att bestämma om någon del av det fria utrymmet inte längre är skyddat av skyddsanordningen. Detta anses vara fallet om någon del av det fria utrymmet kommer i kontakt med den plana marken om traktorn välter i den riktning varifrån belastningen anbringas. Härvid förutsätts att däckens dimension och spårvidden är lika med de minsta värden som rekommenderas av tillverkaren.
         3.2   Slutlig kvarstående deformation
         Efter den sista provningen ska den slutliga, kvarstående deformationen registreras. För detta ändamål ska läget av skyddsanordningens huvuddelar i förhållande till sätets referenspunkt noteras innan provningen inleds.

         BILAGA IV

            FIGURER

                     Figur 1

                     :

                     Angreppspunkt för belastning från sidan

                     Figur 2

                     :

                     Angreppspunkt för bakre, längsgående belastning

                     Figur 3

                     :

                     Exempel på uppställning för tryckprovning

                     Figur 4a

                     :

                     Kraft/deformationskurva – överlastprovning inte nödvändig

                     Figur 4b

                     :

                     Kraft/deformationskurva – överlastprovning nödvändig

                     Figur 4c

                     :

                     Kraft/deformationskurva – överlastprovning ska fortsätta

                     Figur 5

                     :

                     Illustration av uttrycken kvarstående, elastisk och största deformation

                     Figur 6a

                     :

                     Det fria utrymmet sett från sidan

                     Figur 6b

                     :

                     Det fria utrymmet sett framifrån/bakifrån

                     Figur 6c

                     :

                     Isometrisk avbildning

                     Figur 7

                     :

                     Anordning för att bestämma sätets referenspunkt

                     Figur 8

                     :

                     Metod för att bestämma sätets referenspunkt

         BILAGA V

         BILAGA VI

            MÄRKNING

         EG-typgodkännandemärket ska bestå av en rektangel i vilken är inskrivet den gemena bokstaven ”e” följd av en sifferkod som anger den medlemsstat som har beviljat typgodkännandet:
         1. för Tyskland
         2. för Frankrike
         3. för Italien
         4. för Nederländerna
         5. för Sverige
         6. för Belgien
         7. för Ungern
         8. för Tjeckien
         9. för Spanien
         11. för Förenade kungariket
         12. för Österrike
         13. för Luxemburg
         17. för Finland
         18. för Danmark
         19. för Rumänien
         20. för Polen
         21. för Portugal
         23. för Grekland
         24. för Irland
         26. för Slovenien
         27. för Slovakien
         29. för Estland
         32. för Lettland
         34. för Bulgarien
         36. för Litauen
         49. för Cypern
         50. för Malta
         Det EG-typgodkännandenummer som motsvarar numret på EG-typgodkännandeintyget som har utfärdats med avseende på hållfastheten hos skyddsanordningen och dess fastsättning på traktorn ska placeras under och i närheten av rektangeln.

            Exempel på ett EG-typgodkännandemärke

         EG-typgodkännandet ska kompletteras med en extrasymbol ”S”.

         BILAGA VII

         BILAGA VIII

            Villkorför EG-typgodkännande

                     1.

                     Ansökan om EG-typgodkännande för en traktor med avseende på hållfastheten för skyddsanordningen och dess fastsättning på traktorn ska lämnas in av traktortillverkaren eller dennes representant.

                     2.

                     Till den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeprovningen ska en traktor tillhandahållas som är representativ för den traktortyp som ska godkännas med behörigt godkänd skyddsanordning och tillhörande fastsättningsdetaljer monterade.

                     3.

                     Den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeprovningen ska kontrollera om den godkända typen av skyddsanordning är avsedd att monteras på den typ av traktor till vilken typgodkännandet begärs. Denna tekniska tjänst måste särskilt kontrollera att infästningen av skyddsanordningen motsvarar den som användes när EG-typgodkännandet för denna beviljades.

                     4.

                     Innehavaren av EG-typgodkännandet kan begära att detta utvidgas till andra typer av skyddsanordningar.

                     5.

                     De behöriga myndigheterna ska bevilja en sådan utvidgning under följande förutsättningar:

                                 5.1

                                 Den nya typen av skyddsanordning och dess infästning i traktorn ska ha beviljats EG-typgodkännande.

                                 5.2

                                 Den nya typen av skyddsanordning ska vara konstruerad för montering på den typ av traktor för vilken utvidgningen av EG-typgodkännandet begärs.

                                 5.3

                                 Fastgöringen av skyddsanordningen på traktorn måste motsvara den som kontrollerades när EG-typgodkännandet för skyddsanordningen beviljades.

                     6.

                     Ett intyg, till vilken en förebild visas i bilaga IX ska bifogas EG-typgodkännandeintyget för varje typgodkännande eller utvidgning av typgodkännande som har beviljats eller vägrats.

                     7.

                     Om ansökan om EG-typgodkännande för en typ av traktor lämnas in samtidigt som ansökan om EG-typgodkännande för en typ av skyddsanordning som är avsedd att monteras på den typ av traktor för vilken EG-typgodkännandet avser, ska de i punkterna 2 och 3 angivna kontrollerna inte utföras.

         BILAGA IX

         BILAGA X
         DEL A

            Upphävt direktiv och ändringar av det i kronologisk ordning

         (som det hänvisas till i artikel 13)

                     Rådets direktiv 79/622/EEG
                     (EGT L 179, 17.7.1979, s. 1)

                     Kommissionens direktiv 82/953/EEG
                     (EGT L 386, 31.12.1982, s. 31)

                     Punkt IX.A.15.h i bilaga I till 1985 års anslutningsakt
                     (EGT L 302, 15.11.1985, s. 213)

                     Rådets direktiv 87/354/EEG
                     (EGT L 192, 11.7.1987, s. 43)

                     Endast vad gäller hänvisningarna i artikel 1 och bilagan punkt 9 h till direktiv 79/622/EEG

                     Kommissionens direktiv 88/413/EEG
                     (EGT L 200, 26.7.1988, s. 32)

                     Punkt XI.C.II.4 i bilaga I till 1994 års anslutningsakt
                     (EGT C 241, 29.8.1994, s. 206)

                     Kommissionens direktiv 1999/40/EG
                     (EGT L 124, 18.5.1999, s. 11)

                     Punkt I.A.29 i bilaga II till 2003 års anslutningsakt
                     (EUT L 236, 23.9.2003, s. 61)

                     Rådets direktiv 2006/96/EG
                     (EUT L 363, 20.12.2006, s. 81)

                     Endast vad gäller hänvisningarna i artikel 1 och bilagan punkt A.28 till direktiv 79/622/EEG

               DEL B

            Tidsfrister för införlivande i nationell lagstiftning

         (som det hänvisas till i artikel 13)

                     Direktiv

                     Tidsfrister för införlivande

                     79/622/EEG

                     27 december 1980

                     82/953/EEG

                     30 september 1983 (1)

                     87/354/EEG

                     31 december 1987

                     88/413/EEG

                     30 september 1988 (2)

                     1999/40/EG

                     30 juni 2000 (3)

                     2006/96/EG

                     31 december 2006

            (1)  I enlighet med artikel 2 i direktiv 82/953/EEG:

            ”1.   Från den 1 oktober 1983 får ingen medlemsstat

                        —

                        vägra att bevilja EEG-typgodkännande, att utfärda de dokument som anges i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG eller att bevilja nationellt typgodkännande för en typ av traktor,

                        —

                        förbjuda att traktorer tas i bruk,

                  om överrullningsskyddet för denna typ av traktor eller dessa traktorer överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv.
            2.   Från den 1 oktober 1984 får en medlemsstat

                        —

                        inte längre utfärda det dokument som anges i den sista strecksatsen i artikel 10.1 i direktiv 74/150/EEG för en typ av traktor på vilken överrullningsskyddet inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv,

                        —

                        vägra att bevilja nationellt typgodkännande för en typ av traktor på vilken överrullningsskyddet inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv.

                  3.   Från den 1 oktober 1985 får medlemsstaterna förbjuda att traktorer tas i bruk på vilka överrullningsskyddet inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv.
            4.   Bestämmelserna i punkterna 1–3 påverkar inte tillämpningen av bestämmelserna i direktiv 77/536/EEG.”

            (2)  I enlighet med artikel 2 i direktiv 88/413/EEG:

            ”1.   Från den 1 oktober 1988 får medlemsstaterna

                        —

                        vägra, vad avser en typ av traktor, att bevilja EEG-typgodkännande, att utfärda det dokument som nämns i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG, eller att bevilja nationellt typgodkännande,

                        —

                        förbjuda att traktorer tas ibruk,

                  om överrullningsskyddet för denna typ av traktor eller traktorer överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv.
            2.   Från den 1 oktober 1989 får medlemsstaterna

                        —

                        inte längre utfärda det dokument som nämns i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG, med avseende på en typ av traktor vars överrullningsskydd inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv,

                        —

                        vägra att bevilja nationellt typgodkännande med avseende på en typ av traktor, vars överrullningsskydd inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv.”

            (3)  I enlighet med artikel 2 i direktiv 1999/40/EG:

            ”1.   Från och med den 1 juli år 2000 får medlemsstaterna inte

                        —

                        vägra att bevilja EG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande, eller vägra att utfärda det dokument som avses i artikel 10.1 tredje strecksatsen i direktiv 74/150/EEG för en viss traktortyp,

                        —

                        förbjuda att traktorer tas i bruk,

                  om dessa traktorer uppfyller kraven i direktiv 79/622/EEG, i dess lydelse efter att ha ändrats genom det här direktivet.
            2.   Från och med den 1 januari år 2001 får medlemsstaterna

                        —

                        inte längre utfärda det dokument som avses i artikel 10.1 tredje strecksatsen i direktiv 74/150/EEG för en traktortyp som inte uppfyller kraven i direktiv 79/622/EEG, i dess lydelse efter att ha ändrats genom det här direktivet,

                        —

                        vägra bevilja nationellt typgodkännande av en traktortyp som inte uppfyller kraven i direktiv 79/622/EEG, i dess lydelse efter att ha ändrats genom det här direktivet.”

         BILAGA XI

            JÄMFÖRELSETABELL

                     Direktiv 79/622/EEG

                     Direktiv 1999/40/EG

                     Detta direktiv

                     Artiklarna 1–2

                     Artiklarna 2–3

                     Artikel 3.1

                     Artikel 4 första stycket

                     Artikel 3.2

                     Artikel 4 andra och tredje styckena

                     Artiklarna 4 och 5

                     Artiklarna 5 och 6

                     Artikel 6 första meningen

                     Artikel 7 första stycket

                     Artikel 6 andra meningen

                     Artikel 7 andra stycket

                     Artikel 2

                     Artikel 8

                     Artikel 8

                     Artikel 9

                     Artikel 9, inledande meningen

                     Artikel 1, inledande meningen

                     Artikel 9 första strecksatsen

                     Artikel 1 a

                     Artikel 9 andra strecksatsen

                     Artikel 1 b

                     Artikel 9 tredje strecksatsen

                     Artikel 1 c

                     Artikel 9 fjärde strecksatsen

                     Artikel 1 d

                     Artiklarna 10 och 11

                     Artiklarna 10 och 11

                     Artikel 12.1

                     —

                     Artikel 12.2

                     Artikel 12

                     —

                     Artiklarna 13 och 14

                     Artikel 13

                     Artikel 15

                     Bilagorna 1–9

                     Bilagorna I–IX

                     —

                     Bilaga X

                     —

                     Bilaga XI


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/116/EG av den 12 december 2006 om skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter (kodifierad version)

text:
               27.12.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 372/12

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2006/116/EG
   av den 12 december 2006
   om skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter
   (kodifierad version)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 47.2, 55 och 95,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Rådets direktiv 93/98/EEG av den 29 oktober 1993 om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter (3) har ändrats (4) på väsentliga punkter. Av tydlighetsskäl bör det direktivet kodifieras.

               (2)

               I Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk och Internationella konventionen om skydd för utövande konstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag (”Romkonventionen”) fastställs endast kortaste skyddstider för de rättigheter som konventionerna avser, vilket innebär att avtalsslutande stater har möjlighet att föreskriva längre tider. Vissa medlemsstater har utnyttjat denna möjlighet. Vidare har en del medlemsstater ännu inte blivit avtalsslutande parter i Romkonventionen.

               (3)

               Av denna anledning finns det skillnader i den nationella lagstiftning som reglerar skyddstiderna för upphovsrätt och närstående rättigheter, vilket kan hindra den fria rörligheten för varor och friheten att tillhandahålla tjänster samt snedvrida konkurrensen på den gemensamma marknaden. För att den inre marknaden skall kunna fungera väl bör medlemsstaternas lagar harmoniseras så att skyddstiderna blir likadana inom hela gemenskapen.

               (4)

               Det är av vikt att fastställa inte bara skyddstiden i sig, utan också vissa tillämpningsföreskrifter, såsom dagen från vilken varje skyddstid skall beräknas.

               (5)

               Bestämmelserna i detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas tillämpning av bestämmelserna i artikel 14a.2 b, c, d och 14a.3 i Bernkonventionen.

               (6)

               Den kortaste skyddstid som fastställs i Bernkonventionen, nämligen upphovsmannens livstid och 50 år efter hans död, var avsedd att ge skydd för upphovsmannen och de två första generationerna efterlevande. Den genomsnittliga livslängden i gemenskapen har ökat så mycket att denna skyddstid inte längre är tillräcklig för att täcka två generationer.

               (7)

               Vissa medlemsstater har föreskrivit en längre tid än 50 år efter upphovsmannens död för att uppväga de verkningar som världskrigen haft på utnyttjandet av upphovsmäns verk.

               (8)

               För att skydda närstående rättigheter har vissa medlemsstater infört en tid på 50 år efter den lagliga utgivningen eller det lagliga offentliggörandet.

               (9)

               Den diplomatkonferens som hölls under ledning av Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten (WIPO) i december 1996 utmynnade i antagandet av WIPO-fördraget om framföranden och fonogram, som behandlar skydd för utövande konstnärer och fonogramproducenter. Genom detta fördrag uppdateras det internationella skyddet av närstående rättigheter i betydande utsträckning.

               (10)

               Att ta tillbörlig hänsyn till redan förvärvade rättigheter är en av de allmänna rättsprinciper som skyddas av gemenskapens rättsordning. De skyddstider för upphovsrätt och närstående rättigheter som införts genom gemenskapsrätten kan därför inte leda till en minskning av det skydd som rättshavare hade inom gemenskapen före dagen för ikraftträdande av direktiv 93/98/EEG. För att begränsa effekterna av övergångsåtgärderna så långt som möjligt och för att den inre marknaden skall kunna fungera väl bör anpassningen av skyddstiderna ske på lång sikt.

               (11)

               Upphovsrätten och närstående rättigheter bör ges en hög skyddsnivå, eftersom dessa rättigheter är av grundläggande betydelse för det intellektuella skapandet. Skyddet av dessa rättigheter säkerställer att skapandet upprätthålls och utvecklas, vilket är av intresse för upphovsmännen, kulturindustrin, konsumenterna och samhället i dess helhet.

               (12)

               För att upprätta en hög skyddsnivå som både uppfyller den inre marknadens krav och behovet av att skapa en rättslig miljö som bidrar till en harmonisk utveckling av litterärt och konstnärligt skapande inom gemenskapen, bör skyddstiden harmoniseras så att den för upphovsrätt fastställs till 70 år efter upphovsmannens död eller 70 år efter det att verket lagligen görs tillgängligt för allmänheten, och för närstående rättigheter till 50 år efter den händelse som gör att skyddstiden börjar löpa.

               (13)

               Samlingsverk skyddas i enlighet med artikel 2.5 i Bernkonventionen om de utgör intellektuella skapelser på grund av innehållets urval och arrangemang. Dessa verk skyddas som sådana, utan att det påverkar tillämpningen av upphovsrätten till vart och ett av de verk som utgör en del av ett sådant samlingsverk. Särskilda skyddstider bör därför tillämpas för verk som ingår i samlingsverk.

               (14)

               I samtliga fall där en eller fler fysiska personer identifieras som upphovsmän bör skyddstiden beräknas från deras död. Frågan om upphovsmannaskap till hela eller en del av ett verk är en sakfråga som får bedömas av de nationella domstolarna.

               (15)

               Skyddstiderna bör beräknas från den 1 januari året efter den relevanta händelsen enligt Bern- och Romkonventionerna.

               (16)

               Skyddet av fotografier i medlemsstaterna regleras av olika ordningar. Ett fotografiskt verk skall enligt Bernkonventionen anses som originellt om det rör sig om upphovsmannens egna intellektuella skapelse och avspeglar hans personlighet, utan hänsyn tagen till andra bedömningsgrunder såsom värde eller syfte. Skyddet av andra typer av fotografier bör överlåtas till nationell lagstiftning.

               (17)

               För att undvika skillnader i skyddstiden vad gäller närstående rättigheter är det nödvändigt att fastställa samma utgångspunkt för beräkning av skyddstiden inom hela gemenskapen. Framförande, upptagning, överföring, laglig utgivning och lagligt offentliggörande, dvs. de medel som finns för att på alla relevanta sätt göra föremålet för den närstående rättigheten tillgängligt för allmänheten, bör tas i beaktande vid beräkningen av skyddstiden, oavsett i vilket land uppförandet, upptagningen, överföringen, den lagliga utgivningen eller det lagliga offentliggörandet sker.

               (18)

               Televisions- och radioföretags rättigheter till sina utsändningar, antingen dessa överförs via tråd eller trådlöst, inbegripet via kabel eller satellit, bör inte vara evig. Det är därför nödvändigt att skyddstiden endast beräknas från den första överföringen av en viss utsändning. Avsikten med denna bestämmelse är att undvika att en ny skyddstid börjar löpa om en utsändning är identisk med en tidigare utsändning.

               (19)

               Medlemsstaterna bör fortsätta att ha rätt att behålla eller införa andra närstående rättigheter, särskilt i samband med skydd för kritiska och vetenskapliga publikationer. För att säkerställa överskådlighet på gemenskapsnivå är det dock nödvändigt att medlemsstater som inför nya närstående rättigheter underrättar kommissionen om detta.

               (20)

               Det bör göras klart att detta direktiv inte är tillämpligt på ideella rättigheter.

               (21)

               För verk vars ursprungsland enligt Bernkonventionen är ett tredjeland och vars upphovsman inte är en gemenskapsmedborgare, bör en skyddstidsjämförelse ske, i det att den skyddstid som ges inom gemenskapen inte får överstiga den tid som fastställs i detta direktiv.

               (22)

               Om en rättshavare som inte är en gemenskapsmedborgare har rätt till skydd enligt en internationell överenskommelse bör skyddstiden för närstående rättigheter vara den som fastställs i detta direktiv. Emellertid bör den inte överstiga den tid som fastställts i det tredjeland där rättshavaren är medborgare.

               (23)

               Skyddstidsjämförelsen bör inte medföra att medlemsstater kommer i konflikt med sina internationella förpliktelser.

               (24)

               Medlemsstaterna bör även fortsättningsvis ha rätt att anta bestämmelser om tolkning, anpassning och vidare genomförande av sådana avtal om utnyttjande av skyddade verk och andra skyddade prestationer som ingåtts före den förlängning av skyddstiden som detta direktiv medför.

               (25)

               Hänsyn till förvärvade rättigheter och tredje mans berättigade förväntningar är en del av gemenskapens rättsordning. Medlemsstaterna får därför särskilt föreskriva att upphovsrätt och närstående rättigheter som under vissa omständigheter återupplivas genom detta direktiv, inte får leda till att personer som i god tro inlett utnyttjandet av verken vid en tidpunkt då dessa verk inte var skyddade av upphovsrätt skall behöva betala för detta.

               (26)

               Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller de tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpningen av direktiven som anges i bilaga I del B.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Upphovsrättens varaktighet
   1.   Upphovsrätten till ett litterärt eller konstnärligt verk enligt artikel 2 i Bernkonventionen skall löpa under upphovsmannens livstid och 70 år efter hans död, oavsett vilken dag som verket lagligen gjordes tillgängligt för allmänheten.
   2.   I fråga om verk med gemensamt upphovsmannaskap skall den skyddstid som avses i punkt 1 beräknas från den sist avlidne upphovsmannens dödsdag.
   3.   I fråga om anonyma eller pseudonyma verk skall skyddstiden vara 70 år efter det att verket lagligen gjordes tillgängligt för allmänheten. Om den pseudonym som upphovsmannen antagit inte medger något tvivel om hans identitet eller om upphovsmannen avslöjar sin identitet under den tid som avses i första meningen, skall dock den skyddstid som fastställs i punkt 1 tillämpas.
   4.   Om en medlemsstat föreskriver särskilda bestämmelser om upphovsrätt för kollektiva verk eller om att en juridisk person skall anses som rättshavare, skall skyddstiden beräknas enligt punkt 3, utom i fall när de fysiska personer som har skapat verket identifieras som upphovsman i de exemplar av verket som görs tillgängliga för allmänheten. Bestämmelserna i denna punkt skall inte påverka tillämpningen av rättigheter som tillkommer de identifierade upphovsmän vars identifierbara bidrag ingår i sådana verk, där punkterna 1 och 2 skall tillämpas på bidragen.
   5.   Om ett verk utges i band, delar, häften, nummer eller avsnitt och skyddstiden beräknas från den dag då verket lagligen gjordes tillgängligt för allmänheten, skall en separat skyddstid gälla för varje sådan del.
   6.   Skyddet skall upphöra för verk för vilka skyddstiden inte beräknas från upphovsmannens eller upphovsmännens död och som inte lagligen gjorts tillgängliga för allmänheten inom 70 år efter det att de skapades.
   Artikel 2
   Filmverk eller audiovisuella verk
   1.   Huvudregissören till ett filmverk eller audiovisuellt verk skall anses som dess upphovsman eller en av dess upphovsmän. Medlemsstaterna kan föreskriva att andra skall anses som medupphovsmän.
   2.   Skyddstiden för filmverk eller audiovisuella verk skall löpa ut 70 år efter den tidpunkt då den sist avlidne av följande personer dör, oavsett om dessa personer anses som medupphovsmän eller inte: huvudregissören, filmmanusets författare, författaren till dialogen och kompositören till musik som särskilt skapats för att användas i filmverket eller det audiovisuella verket.
   Artikel 3
   Närstående rättigheters varaktighet
   1.   Utövande konstnärers rättigheter skall löpa ut 50 år efter dagen för framförandet. Om en upptagning av framförandet ges ut lagligen eller lagligen offentliggörs under denna tid, skall rättigheterna dock löpa ut efter 50 år från den dag då verket först gavs ut eller offentliggjordes, beroende på vilken dag som infaller först.
   2.   Fonogramframställares rättigheter skall upphöra 50 år efter det att upptagningen gjordes. Om fonogrammet har publicerats lagligt under den perioden skall dock dessa rättigheter upphöra 50 år från dagen för den första lagliga publiceringen. Om ingen laglig publicering har ägt rum under den period som anges i första meningen och om fonogrammet har lagligen överförts till allmänheten under denna period skall rättigheterna upphöra 50 år efter den dag då den första lagliga överföringen gjordes till allmänheten.
   Om emellertid skyddstiden enligt artikel 3.2 i direktiv 93/98/EEG, i dess lydelse före ändringen genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG av den 22 maj 2001 om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället, har löpt ut och fonogramframställares rättigheter inte längre är skyddade den 22 december 2002 skall den här punkten inte innebära att de rättigheterna åter blir skyddade.
   3.   De rättigheter som tillkommer producenter av den första upptagningen av en film skall löpa ut 50 år efter upptagningen. Om filmen ges ut lagligen eller lagligen offentliggörs under denna period skall rättigheterna dock löpa ut 50 år efter den dag då verket först gavs ut eller offentliggjordes, beroende på vilken dag som infaller först. Uttrycket ”film” skall avse ett cinematografiskt eller audiovisuellt verk eller rörliga bilder, med eller utan ljud.
   4.   Televisions- och radioföretags rättigheter skall löpa ut femtio år efter det att utsändningen först överförs via tråd eller trådlöst, inbegripet via kabel eller satellit.
   Artikel 4
   Skydd för inte tidigare utgivna verk
   En person som efter det upphovsrättsliga skyddets utgång för första gången lagligen ger ut eller lagligen offentliggör ett inte tidigare utgivet verk skall ha rätt till ett skydd motsvarande upphovsmannens ekonomiska rättigheter. Skyddstiden för sådana rättigheter skall vara 25 år från den dag då verket först lagligen gavs ut eller lagligen offentliggjordes.
   Artikel 5
   Kritiska och vetenskapliga publikationer
   Medlemsstaterna får skydda kritiska och vetenskapliga utgåvor av verk som inte längre skyddas av upphovsrätt. Skyddstiden för sådana rättigheter skall vara högst 30 år från den dag då verket först lagligen gavs ut.
   Artikel 6
   Skydd för fotografier
   Fotografier som är originella på så sätt att de är upphovsmannens egna intellektuella skapelse skall skyddas enligt artikel 1. Inga andra bedömningsgrunder skall tillämpas för rätten till skydd. Medlemsstaterna får fastställa skydd för andra fotografier.
   Artikel 7
   Skydd i förhållande till tredjeland
   1.   Om ett verks ursprungsland enligt Bernkonventionen är ett tredjeland och om upphovsmannen till verket inte är gemenskapsmedborgare, skall den skyddstid som föreskrivs av medlemsstaterna löpa ut den dag då det skydd som gäller i verkets ursprungsland löper ut, och den får inte överstiga den tid som fastställs i artikel 1.
   2.   De skyddstider som föreskrivs i artikel 3 skall också tillämpas om rättshavaren inte är gemenskapsmedborgare, förutsatt att medlemsstaterna ger honom skydd. Utan att det påverkar tillämpningen av medlemsstaternas internationella förpliktelser skall dock den skyddstid som ges av medlemsstaterna löpa ut senast den dag då det skydd som ges i det land där rättshavaren är medborgare löper ut, och den får inte överstiga den tid som fastställs i artikel 3.
   3.   Medlemsstater som den 29 oktober 1993 särskilt i enlighet med sina internationella förpliktelser gav en längre skyddstid än den som följer av bestämmelserna i punkterna 1 och 2, får behålla detta skydd till dess internationella överenskommelser om skyddstiden för upphovsrätt eller närstående rättigheter har ingåtts.
   Artikel 8
   Beräkning av skyddstider
   De skyddstider som föreskrivs i detta direktiv beräknas från den 1 januari det år som följer på den händelse som ger upphov till skyddet.
   Artikel 9
   Ideella rättigheter
   Bestämmelserna i detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av medlemsstaternas bestämmelser om ideella rättigheter.
   Artikel 10
   Tillämpning i tiden
   1.   Om en skyddstid som är längre än den motsvarande skyddstid som föreskrivs i detta direktiv redan hade börjat löpa i en medlemsstat den 1 juli 1995 skall detta direktiv inte medföra att skyddstiden förkortas i den medlemsstaten.
   2.   De skyddstider som fastställs i detta direktiv skall tillämpas på alla verk och prestationer som skyddades i minst en medlemsstat på den dag som avses i punkt 1, i enlighet med de nationella bestämmelserna om upphovsrätt eller närstående rättigheter eller som uppfyller kriterierna för skydd enligt [rådets direktiv 92/100/EEG av den 19 november 1992 om uthyrnings- och utlåningsrättigheter och vissa upphovsrätten närstående rättigheter inom det immaterialrättsliga området] (5).
   3.   Detta direktiv skall inte påverka sådana utnyttjanden som skett före den dag som avses i punkt 1. Medlemsstaterna skall anta de nödvändiga bestämmelserna för att särskilt skydda rättigheter som förvärvats av tredjeman.
   4.   Medlemsstater behöver inte tillämpa bestämmelserna i artikel 2.1 på filmverk eller audiovisuella verk som skapats före den 1 juli 1994.
   Artikel 11
   Anmälan och kommunikation
   1.   Medlemsstaterna skall omgående till kommissionen anmäla eventuella regeringsförslag om att föreskriva nya närstående rättigheter, med närmare angivande av de viktigaste orsakerna för att införa dem och den skyddstid som planeras.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 12
   Upphävande
   Direktiv 93/98/EEG skall upphöra att gälla utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter vad gäller de tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpningen av direktiven som anges i bilaga I del B.
   Hänvisningar till det upphävda direktivet skall anses som hänvisningar till det här direktivet och skall läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga II.
   Artikel 13
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 14
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 12 december 2006.

            På Europaparlamentets vägnar

            Ordförande

         J. BORRELL FONTELLES

            På rådets vägnar

            Ordförande

         M. PEKKARINEN

      (1)  Yttrandet avgivet den 26 oktober 2006 (ännu ej offentliggjort i EUT).

      (2)  Europaparlamentets yttrande av den 12 oktober 2006 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 30 november 2006.

      (3)  EGT L 290, 24.11.1993, s. 9. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG (EGT L 167, 22.6.2001, s. 10).

      (4)  Se bilaga I del A.

      (5)  EGT L 346, 27.11.1992, s. 61. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2001/29/EG.

      BILAGA I
      DEL A
      Upphävt direktiv och ändringar av det i kronologisk ordning

                  Rådets direktiv 93/98/EEG
                  (EGT L 290, 24.11.1993, s. 9)

                  Endast artikel 11.2.

                  Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG
                  (EGT L 167, 22.6.2001, s. 10)

            DEL B
      Tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning

         (hänvisningar i artikel 12)

                  Direktiv

                  Tidsfrist för införlivande

                  Datum för tillämpning

                  93/98/EEG

                  1 juli 1995 (artiklarna 1–11)

                  19 november 1993 (artikel 12)
                  Senast 1 juli 1997 vad gäller artikel 2.1 (artikel 10.5).

                  2001/29/EG

                  22 december 2002

      BILAGA II
      JÄMFÖRELSETABELL

                  Direktiv 93/98/EEG

                  Detta direktiv

                  Artiklarna 1–9
                  Artikel 10.1–10.4
                  Artikel 10.5
                  Artikel 11
                  Artikel 12
                  Artikel 13.1 första stycket
                  Artikel 13.1 andra stycket
                  Artikel 13.1 tredje stycket
                  Artikel 13.2
                  —
                  —
                  Artikel 14
                  —
                  —

                  Artiklarna 1–9
                  Artikel 10.1–10.4
                  —
                  —
                  Artikel 11.1
                  —
                  —
                  Artikel 11.2
                  —
                  Artikel 12
                  Artikel 13
                  Artikel 14
                  Bilaga I
                  Bilaga II