title: Kommissionens direktiv 2009/25/EG av den 2 april 2009 om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG med avseende på utvidgad användning av det verksamma ämnet pyraklostrobin (Text av betydelse för EES)

text:
               3.4.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 91/20

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2009/25/EG
   av den 2 april 2009
   om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG med avseende på utvidgad användning av det verksamma ämnet pyraklostrobin
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (1), särskilt artikel 6.1 andra stycket andra strecksatsen, och
   av följande skäl:

               (1)

               Pyraklostrobin infördes som verksamt ämne i bilaga I till direktiv 91/414/EEG genom kommissionens direktiv 2004/30/EG (2).

               (2)

               Till sin ansökan om införande av pyraklostrobin bifogade tillverkaren BASF SE (nedan kallad anmälaren) uppgifter om användning för bekämpning av vissa svamparter, som stöder den allmänna slutsatsen att växtskyddsmedel som innehåller pyraklostrobin kan antas uppfylla säkerhetskraven i artikel 5.1 a och b i direktiv 91/414/EEG. Pyraklostrobin infördes därför i bilaga I till det direktivet med den särskilda bestämmelsen att medlemsstaterna endast får godkänna det för användning som fungicid.

               (3)

               Anmälaren har nu ansökt om en ändring av de särskilda bestämmelserna om tillåten användning av pyraklostrobin, så att de förutom svampbekämpning för vissa jordbruksändamål även ska omfatta användning som tillväxtreglerande ämne. Till stöd för en sådan utvidgning av användningen har anmälaren skickat in kompletterande information.

               (4)

               Tyskland har bedömt den information som anmälaren har lämnat. Tyskland informerade kommissionen i oktober 2008 om att man hade kommit fram till att den begärda utvidgningen av användningsområdet inte medför några andra risker än de som redan har beaktats i de särskilda bestämmelserna om pyraklostrobin i bilaga I till direktiv 91/414/EEG och i kommissionens granskningsrapport för ämnet. Utvidgningen innebär inte en ändring av villkoren för användning enligt de särskilda bestämmelserna i bilaga I till direktiv 91/414/EEG.

               (5)

               De särskilda bestämmelserna för pyraklostrobin bör därför ändras.

               (6)

               Direktiv 91/414/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (7)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 91/414/EEG ska ändras i enlighet med bilagan till det här direktivet.
   Artikel 2
   Medlemsstaterna ska senast den 3 augusti 2009 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv.
   De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 4 augusti 2009.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 2 april 2009.

            På kommissionens vägnar

         Androulla VASSILIOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  EUT L 77, 13.3.2004, s. 50.

      BILAGA
      I bilaga I till direktiv 91/414/EG ska rad 82 ersättas med följande:

                     ”82

                     Pyraklostrobin
                     CAS-nr 175013-18-0
                     CIPAC-nr 657

                     Metyl N-(2-{[1-(4-klorofenyl)-1H-pyrazol-3-yl]oximetyl}fenyl) N-metoxikarbamat

                     975 g/kg
                     Tillverkningsorenheten dimetylsulfat (DMS) anses vara av toxikologisk betydelse och koncentrationen får inte överstiga 0,0001 % i den tekniska produkten.

                     1 juni 2004

                     31 maj 2014

                     Får endast godkännas för användning som fungicid eller tillväxtreglerande ämne.
                     För genomförande av de enhetliga principerna i bilaga VI ska hänsyn tas till slutsatserna i granskningsrapporten om pyraklostrobin från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa av den 28 november 2003, särskilt tilläggen I och II till denna. Vid den samlade bedömningen bör medlemsstaterna särskilt

                                 —

                                 ta hänsyn till skyddet av vattenlevande organismer, särskilt fisk,

                                 —

                                 ta hänsyn till skyddet av landlevande leddjur och daggmaskar.

                           Vid behov bör riskreducerande åtgärder vidtas.
                     Medlemsstaterna ska i enlighet med artikel 13.5 underrätta kommissionen om specifikationen av det tekniska material som framställts kommersiellt.”


title: Kommissionens direktiv 2006/5/EG av den  17 januari 2006  om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG för att införa warfarin som verksamt ämne   (Text av betydelse för EES)

text:
               18.1.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 12/17

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2006/5/EG
   av den 17 januari 2006
   om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG för att införa warfarin som verksamt ämne
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, och
   med beaktande av rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (1), särskilt artikel 6.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens förordning (EEG) nr 3600/92 av den 11 december 1992 om närmare bestämmelser för genomförandet av den första etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (2), upprättas en förteckning över de verksamma ämnen som skall utvärderas för att eventuellt införas i bilaga I till direktiv 91/414/EEG. I den förteckningen ingår warfarin.

               (2)

               Effekterna av warfarin på människors hälsa och på miljön har utvärderats i enlighet med bestämmelserna i förordning (EEG) nr 3600/92 för ett antal av de användningsområden som har föreslagits av de anmälande företagen. Genom kommissionens förordning (EG) nr 933/94 av den 27 april 1994 om fastställande av verksamma ämnen i växtskyddsmedel och om val av rapporterande medlemsstater för genomförandet av kommissionens förordning (EEG) nr 3600/92 (3) utsågs Irland till rapporterande medlemsstat. Irland lämnade in utvärderingsrapporten och rekommendationer till kommissionen den 8 maj 1996, i enlighet med artikel 7.1 c i förordning (EEG) nr 3600/92.

               (3)

               Utvärderingsrapporten har granskats av medlemsstaterna och kommissionen i Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa. Resultatet av denna granskning presenterades den 23 september 2005 i form av kommissionens granskningsrapport om warfarin.

               (4)

               Rapporten om warfarin och ytterligare information lades också fram för Vetenskapliga kommittén för växter. Kommittén ombads att uttala sig om huruvida det är lämpligt att använda kliniska data från upprepad användning av warfarin som antikoagulantia i läkemedel för att fastställa nivåer för acceptabelt dagligt intag (ADI) och acceptabel användarexponering (AOEL). I sitt yttrande (4) konstaterar den vetenskapliga kommittén att det inte är nödvändigt att fastställa ett ADI-värde för warfarin. Dessutom kan man utgå ifrån att uppgifterna från den omfattande kliniska användningen av warfarin som antikoagulantia stödjer fastställandet av ett ADI-värde, om ett sådant skulle anses nödvändigt. På samma sätt kan ett AOEL-värde fastställas utifrån humandata, med beaktande av att råttor tar upp ungefär 15 % av den tillförda dosen via huden.

               (5)

               Av de olika undersökningar som gjorts har det framgått att växtskyddsmedel som innehåller warfarin i allmänhet kan antas uppfylla de krav som fastställs i artikel 5.1 a och 5.1 b i direktiv 91/414/EEG, särskilt när det gäller de användningsområden som undersökts och som beskrivs i kommissionens granskningsrapport. Warfarin bör därför införas i bilaga I så att godkännanden av växtskyddsmedel som innehåller warfarin kan beviljas i alla medlemsstater i enlighet med det direktivet.

               (6)

               Warfarin används som bekämpningsmedel mot gnagare (rodenticid). Alla övriga verksamma ämnen som används som rodenticider omfattas av kommissionens förordning (EG) nr 1112/2002 av den 20 juni 2002 om genomförandebestämmelser för den fjärde etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG (5). Dessutom utvärderas warfarin nu inom ramen för Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (6). Liksom när det gäller övriga ämnen som införts i bilaga I till direktiv 91/414/EEG kan warfarinets status i enlighet med artikel 5.5 i det direktivet omprövas om det framkommer nya uppgifter, i synnerhet uppgifter från utvärderingen av liknande ämnen eller från utvärderingen av warfarin i enlighet med direktiv 98/8/EG.

               (7)

               Erfarenheterna från tidigare införanden i bilaga I till direktiv 91/414/EEG av verksamma ämnen som utvärderats enligt förordning (EEG) nr 3600/1992 har visat att svårigheter kan uppstå vid tolkningen av kraven på innehavarna av befintliga godkännanden när det gäller tillgång till uppgifter. För att undvika ytterligare svårigheter är det därför nödvändigt att klargöra medlemsstaternas förpliktelser, särskilt den att kontrollera att innehavaren av ett godkännande kan visa att han eller hon har tillgång till dokumentation som uppfyller kraven i bilaga II till det direktivet. Detta klargörande innebär dock inte att några nya krav ställs på medlemsstaterna eller på innehavarna av godkännande i förhållande till de direktiv som hittills har antagits om ändring av bilaga I.

               (8)

               Innan ett verksamt ämne förs in i bilaga I bör medlemsstaterna och berörda parter få en rimlig tidsfrist för att anpassa sig till de nya krav som kommer att bli resultatet av införandet.

               (9)

               Utan att det påverkar de förpliktelser som enligt direktiv 91/414/EEG följer av införandet av ett verksamt ämne i bilaga I, bör medlemsstaterna ges en tidsfrist på sex månader efter införandet för att granska befintliga godkännanden av växtskyddsmedel som innehåller warfarin för att se till att kraven i direktiv 91/414/EEG, särskilt de i artikel 13, och de relevanta villkoren i bilaga I är uppfyllda. Medlemsstaterna bör, i förekommande fall, ändra, ersätta eller återkalla befintliga godkännanden enligt bestämmelserna i direktiv 91/414/EEG. Trots ovanstående tidsfrist bör en längre period avsättas för inlämnande och bedömning av den fullständiga dokumentationen enligt bilaga III för varje växtskyddsmedel för varje avsett användningsområde i enlighet med de enhetliga principerna i direktiv 91/414/EEG.

               (10)

               Direktiv 91/414/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (11)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 91/414/EEG skall ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv.
   Artikel 2
   Medlemsstaterna skall senast den 31 mars 2007 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 april 2007.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   Artikel 3
   1.   Om så krävs skall medlemsstaterna i enlighet med direktiv 91/414/EEG ändra eller återkalla befintliga godkännanden för växtskyddsmedel som innehåller warfarin som verksamt ämne senast den 31 mars 2007. Senast detta datum skall medlemsstaterna särskilt ha kontrollerat att villkoren i bilaga I till det direktivet som rör warfarin har uppfyllts, med undantag av villkoren i del B som rör detta verksamma ämne, samt att innehavaren av godkännandet har eller har tillgång till dokumentation som uppfyller kraven i bilaga II till det direktivet i enlighet med villkoren i artikel 13.
   2.   Oavsett vad som sägs i punkt 1 skall medlemsstaterna för varje godkänt växtskyddsmedel som innehåller warfarin antingen som enda verksamma ämne eller som ett av flera verksamma ämnen, som alla senast den 30 september 2006 förtecknats i bilaga I till direktiv 91/414/EEG, ta upp medlet till ny prövning i enlighet med de enhetliga principerna i bilaga VI till direktiv 91/414/EEG, på grundval av dokumentation som uppfyller kraven i bilaga III till det direktivet och med hänsyn till del B i den post som rör warfarin i bilaga I till samma direktiv. På grundval av den utvärderingen skall medlemsstaterna fastställa om produkten uppfyller villkoren i artikel 4.1 b, c, d och e i direktiv 91/414/EEG.
   Därefter skall medlemsstaterna

               a)

               om en produkt innehåller warfarin som enda verksamma ämne, om så krävs, senast den 30 september 2010 ändra eller återkalla godkännandet, eller

               b)

               om en produkt innehåller warfarin som ett av flera verksamma ämnen, om så krävs, ändra eller återkalla godkännandet senast den 30 september 2010 eller vid ett datum som fastställs för en sådan ändring eller ett sådant återkallande i det eller de direktiv enligt vilket/vilka ämnet eller ämnena i fråga infördes i bilaga I till direktiv 91/414/EEG, beroende på vilket datum som är det senaste.

         Artikel 4
   Detta direktiv träder i kraft den 1 oktober 2006.
   Artikel 5
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 17 januari 2006.

            På kommissionens vägnar

         Markos KYPRIANOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 230, 19.8.1991, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 (EUT L 70, 16.3.2005, s. 1).

      (2)  EGT L 366, 15.12.1992, s. 10. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2266/2000 (EGT L 259, 13.10.2000, s. 27).

      (3)  EGT L 107, 28.4.1994, s. 8. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2230/95 (EGT L 225, 22.9.1995, s. 1).

      (4)  Yttrande från Vetenskapliga kommittén för växter om ett eventuellt införande av warfarin i bilaga I till rådets direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden. SCP/WARFAR/002 slutlig av den 6 juni 2000.

      (5)  EGT L 168, 27.6.2002, s. 14.

      (6)  EGT L 123, 24.4.1998, s. 1. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

      BILAGA

         Följande skall läggas till i slutet av tabellen i bilaga I till direktiv 91/414/EEG

                     Nr

                     Trivialnamn, Identifikationsnummer

                     Namn enligt IUPAC

                     Renhetsgrad (1)

                     Ikraftträdande

                     Införande till och med

                     Särskilda bestämmelser

                     ”XX

                     Warfarin
                     CAS-nr 81-81-2
                     CIPAC-nr 70

                     RS)-4-hydroxi-3-(3-oxo-1-fenylbutyl)kumarin 3-(α-acetonyl-benzyl)-4-hydroxikumarin

                     ≥ 990 g/kg

                     1 oktober 2006

                     30 september 2013

                     DEL A
                     Får endast användas som rodenticid i form av preparerat bete som vid behov placeras i särskilda behållare.
                     DEL B
                     Vid genomförandet av de enhetliga principerna i bilaga VI skall hänsyn tas till slutsatserna i granskningsrapporten om warfarin, särskilt tilläggen I och II till denna, i den form den slutgiltigt godkändes av Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa den 23 september 2005. I denna övergripande bedömning bör medlemsstaterna ta särskild hänsyn till skydd av personer som hanterar ämnet, fåglar och däggdjur som inte är målarter.
                     I förekommande fall bör riskreducerande åtgärder vidtas.”

         (1)  En detaljerad beskrivning av varje verksamt ämne återfinns i granskningsrapporten för ämnet i fråga.


Avis juridique important

|

31975L0084

Kommissionens sjätte direktiv 75/84/EEG av den 20 december 1974 om gemenskapsmetoder för analys vid den officiella foderkontrollen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 032 , 05/02/1975 s. 0026 - 0033 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 6 s. 0045  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 11 s. 0198  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 6 s. 0045  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 8 s. 0079  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 8 s. 0079

KOMMISSIONENS SJÄTTE DIREKTIV av den 20 december 1974 om gemenskapsmetoder för analys vid den officiella foderkontrollen (75/84/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv av den 20 juli 1970 om införande av gemenskapsmetoder för provtagning och analys vid den officiella foderkontrollen(1), senast ändrad genom den akt(2) som bifogas fördraget om anslutning av nya medlemsstater till Europeiska ekonomiska gemenskapen och till Europeiska atomenergigemenskapen(3), särskilt artikel 2 i denna, ochmed beaktande av följande:I det direktivet krävs att den officiella foderkontrollen skall utföras med användning av gemenskapsmetoder för provtagning och analys i syfte att kontrollera att fodret motsvarar de krav som framgår av bestämmelser i lagar och andra författningar beträffande foders kvalitet och sammansättning.I kommissionens direktiv 71/250/EEG av den 15 juni 1971(4), 71/393/EEG av den 18 november 1971(5), 72/199/EEG av den 27 april 1972(6), 73/46/EEG av den 5 december 1972(7) och 74/203/EEG av den 25 mars 1974(8) har redan ett antal gemenskapsmetoder för analys fastställts. Mot bakgrund av den utveckling som därefter skett på området är det lämpligt att nu anta en sjätte metodsamling.De åtgärder som fastställs i detta direktiv är förenliga med Ständiga foderkommitténs yttrande.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Medlemsstaterna skall kräva att analyser vid den officiella foderkontrollen skall utföras med de metoder som beskrivs i bilagan till detta direktiv då det gäller halter av bukinolat, sulfakinoxalin och furazolidon.De allmänna bestämmelser som anges i del 1 (Inledning) av bilagan till kommissionens första direktiv 71/250/EEG av den 15 juni 1971, med undantag av det avsnitt som behandlar prepareringen av analysprovet, skall tillämpas på de metoder som beskrivs i bilagan till detta direktiv.Artikel 2 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 november 1975. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 20 december 1974.På kommissionens vägnarFrançois-Xavier ORTOLIOrdförande(1) EGT nr L 170, 3.8.1970, s. 2.(2) EGT nr L 73, 27.3.1972, s. 14.(3) EGT nr L 73, 27.3.1972, s. 5.(4) EGT nr L 155, 12.7.1971, s. 13.(5) EGT nr L 279, 20.12.1971, s. 7.(6) EGT nr L 123, 29.5.1972, s. 6.(7) EGT nr L 83, 30.3.1973, s. 21.(8) EGT nr L 108, 22.4.1974, s. 7.BILAGA 1. BESTÄMNING AV BUKINOLAT (etyl-4-hydroxi-6,7-diisobutoxi-3-kinolinkarboxylat) 1. Syfte och räckviddMed denna metod är det möjligt att bestämma mängden bukinolat i foder, koncentrat och premixer. Lägsta gräns för bestämningen är 10 ppm. Dekokinat påverkar bestämningen.2. PrincipProvet extraheras med kloroform. Extraktet torkas genom indunstning och återstoden löses upp i kloroform varefter lösningen undergår tunnskiktskromatografi. Bukinolatet elueras med etanol och bestäms genom spektralfotofluorescensmätning under jämförelse med standardlösningar.3. Reagens3.1 Kloroform pa.3.2 96-procentig etanol pa (volymprocent).3.3 Blandning av kloroform och etanol: blanda tio delar kloroform (3.1) med en del etanol (3.2).3.4 80-procentig etanol pa (volymprocent).3.5 Kiselgel G för tunnskiktskromatografi.3.6 Standardsubstans: rent bukinolat.3.7 Standardlösningar:3.7.1 Standardbukinolatlösning, 0,2 mg/ml: väg med 0,1 mg noggrannhet upp 50 mg standardsubstans (3.6). Lös upp detta i kloroform (3.1) i en 250 ml mätkolv genom uppvärmning i vattenbad vid 50° C. Låt svalna till rumstemperatur, fyll på kloroform (3.1) till full volym och blanda.3.7.2 Arbetsstandardlösningar: för delar på 5, 10, 15, 20 och 25 ml av lösningen (3.7.1) till 25 ml mätkolvar. Fyll på kloroform (3.1) till full volym och blanda. Bered lösningarna omedelbart före användning. Dessa lösningar innehåller 0,04, 0,08, 0,12, 0,16 respektive 0,20 mg bukinolat per ml.4. Utrustning4.1 50 och 250 ml koniska kolvar med proppar av matterat glas.4.2 Skakapparat.4.3 Centrifug med 15 ml rör med proppar av matterat glas.4.4 Vattenbad inställt på 50° C.4.5 Utrustning för tunnskiktskromatografi.4.6 Glasplattor för tunnskiktskromatografi, 200 × 200 mm, behandlade på följande sätt: Bred ett jämnt, 0,5 mm tjockt lager kiselgel G (3.5) på plattorna och låt lufttorka under 15 minuter. Förvara plattorna i torkugnen (4.11) under två timmar och flytta dem därefter till en exsickator som innehåller kiselgel som torkmedel. Färdigtillverkade plattor är lämpliga om de ger motsvarande resultat, jämfört med plattor som behandlas på här angivet sätt.4.7 0,50 ml mikropipetter.4.8 Zonavskiljare för tunnskiktskromatografi.4.9 Kortvågslampa för ultraviolett ljus.4.10 Spektralfotofluorescensmätare med xenonlampa och två monokromatorer.4.11 Torkugn med fläkt inställd på 100° C.4.12 Vakuumrotationsindunstare med 250 ml kolv.5. Utförande5.1 Preparering av provetMal provet så att det i sin helhet passerar genom ett såll med 1 mm maskstorlek (enligt ISO R 565).5.2 ExtraktionVäg med 1 mg noggrannhet upp en mängd av det fint sönderdelade och homogena provet som innehåller cirka 1,25 mg bukinolat. Placera analysprovet i en 250 ml konisk kolv (4.1) och tillsätt 100 ml kloroform (3.1). Blanda, tillslut kolven och skaka om under en timme med skakapparat (4.2). Dekantera, filtrera och avlägsna de första millilitrarna av filtratet.Flytta 80 ml av det klara filtratet till en 150 ml bägare eller en 250 ml kolv som är ansluten till rotationsindunstaren (4.12). Indunsta i vattenbad (4.4) tills filtratet är i det närmaste torrt, lös upp den oljiga återstoden genom att upprepade gånger tillsätta några milliliter kloroform (3.1) och överför vätskorna utan förlust med en tratt med tunt rör till en 10 ml mätkolv. Fyll på kloroform (3.1) till full volym och blanda. Om lösningen inte är klar centrifugeras den under tre minuter med 3 000 varv per minut i ett tillslutet rör.5.3 TunnskiktskromatografiPlacera fläckvis med mikropipett (4.7) volymer på 0,25 ml av det extrakt som erhållits enligt 5.2 och av de fem standardarbetslösningarna (3.7.2) med 2 cm mellanrum på en platta för tunnskiktskromatografi (4.6).Framkalla kromatogrammet med kloroform (3.1) tills lösningsmedlet har trängt fram så gott som till plattans övre kant och torka därefter med luftström. Framkalla med kloroform-etanolblandningen (3.3) tills lösningsmedlet har trängt 12 cm upp på plattan. Låt lösningsmedlen avdunsta. Exponera kromatogrammet för ultraviolett ljus (4.9) och markera med nål omkretsen för färgningen efter det fläckvis tillsatta bukinolatet (Rf-värde 0,4 0,6).5.4 ElueringAvskilj kiselgelen från varje markerad zon med zonavskiljare (4.8) och placera den i centrifugrör (4.3). Tillsätt 10 ml etanol (3.4) till varje rör, skaka om under 20 minuter och centrifugera därefter under fem minuter med 3 000 varv per minut. Dekantera de klara lösningarna i 50 ml koniska kolvar (4.1).5.5 FluorescensmätningStäll in spektralfotofluorescensmätarens (4.10) skala på 100 för eluatet av den mest koncentrerade standardlösningen med den exciteringsvåglängd mellan 200 och 280 nm som ger den intensivaste fluorescensen och med emissionsvåglängden 375 nm.Mät de övriga eluatens (5.4) fluorescens under dessa förhållanden. Bestäm med utgångspunkt i de erhållna värdena mängden (A) bukinolat i mg per 10 ml eluat av provet.6. ResultatberäkningBukinolathalten i mg per kg av provet erhålls med formeln:>NUM>A >DEN>P 7 50 000därA = den mängd bukinolat i mg som bestämts genom spektralfluorescensmätning,P = analysprovets vikt i gram.7. RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten av två parallella bestämningar som utförts på samma prov får inte överstiga50 % av det högre resultatet för bukinolathalter mellan 10 och 20 ppm,10 ppm, absolutvärde, för halter mellan 20 och 100 ppm,10 % av det högre resultatet för halter mellan 100 och 5 000 ppm,500 ppm, absolutvärde, för halter mellan 5 000 och 10 000 ppm,5 % av det högre resultatet för halter över 10 000 ppm.2. BESTÄMNING AV SULFAKINOXALIN [(2 4-aminobensensulfonamido) kinoxalin] 1. Syfte och räckviddMed denna metod är det möjligt att bestämma mängden sulfakinoxalin i foder, koncentrat och premixer. Lägsta gräns för bestämningen är 20 ppm. Andra sulfonamider och arsanilinsyra påverkar bestämningen.2. PrincipProvet extraheras med dimetylformamid och kloroform. Sulfakinoxalinet hydrolyseras i alkaliskt medium. Efter neutralisering befrias det aminoderivat som bildats från kväve och förenas med N-2-aminoetyl-1-naftylamin. Lösningens optiska densitet mäts vid 545 nm.3. Reagens3.1 N,N-dimetylformamid pa.3.2 Kloroform pa.3.3 Absolut etanol.3.4 Alkalisk saltlösning: lös upp 10 g natriumhydroxid pa och 25 g natriumklorid pa i vatten. Fyll på vatten till 500 ml och blanda.3.5 Koncentrerad saltsyra pa, d = 1,18.3.6 0,1-procentig natriumnitritlösning (vikt/volym): lös upp 100 mg natriumnitrit pa i vatten, fyll på vatten till 100 ml och blanda. Bereds omedelbart före användning.3.7 0,5-procentig ammoniumsulfamatlösning (vikt/volym): lös upp 500 mg ammoniumsulfamat pa i vatten, fyll på vatten till 100 ml och blanda. Bereds omedelbart före användning.3.8 0,1-procentig N-2-aminoetyl-1-naftylamindihydrokloridlösning (vikt/volym): lös upp 100 mg N-2-aminoetyl-1-naftylamindihydroklorid pa i 0,1-procentig saltsyra pa (volym/procent). Fyll på samma syra till 100 ml och blanda. Bereds omedelbart före användning.3.9 Standardsubstans: rent sulfakinoxalin.3.10 Standardlösning: Väg med 0,1 mg noggrannhet upp 250 mg standardsubstans (3.9). Lös upp detta i 50 ml natriumhydroxidlösning (25 ml lösning av 0,1 M natriumhydroxid pa + 25 ml vatten), fyll på vatten till 500 ml och blanda. Späd 5 ml av lösningen till 100 ml med vatten. 1 ml av denna lösning innehåller 25 µg sulfakinoxalin.4. Utrustning4.1 250 ml koniska kolvar med proppar av matterat glas.4.2 Skakapparat.4.3 Tratt av sintrat glas, porositet 3, 80 mm diameter, med filtrerkolv.4.4 250 ml separertrattar.4.5 50, 100, 250 och 500 ml mätkolvar.4.6 Provrör 150 × 25 mm.4.7 Ångbad.4.8 Spektralfotometer med 20 mm celler.5. Utförande5.1 Preparering av provetMal provet så att det i sin helhet passerar genom ett såll med 1 mm maskstorlek (enligt ISO R 565).5.2 ExtraktionVäg med 1 mg noggrannhet upp en mängd av det fint sönderdelade och homogena provet som innehåller mellan 0,25 och 1,25 mg sulfakinoxalin. Placera analysprovet i en 250 ml konisk kolv (4.1) och tillsätt 20 ml N,N-dimetylformamid (3.1). Blanda och upphetta kolven i ångbadet (4.7) under 20 minuter. Låt svalna under rinnande kallt vatten. Tillsätt 60 ml kloroform (3.2), tillslut kolven och skaka om under 30 minuter med skakapparat (4.2).Filtrera vätskan genom en sintrad tratt (4.3) med försiktig sugning. Skölj filtrerkolven med fyra gånger 5 ml kloroform (3.2) och häll sköljvätskorna genom tratten. Överför filtratet till en separertratt (4.4), skölj filtrerkolven med cirka 15 ml kloroform (3.2) och överför sköljvätskan till separertratten.5.3 HydrolysTillsätt 50 ml alkalisk saltlösning (3.4) och 5 ml etanol (3.3) till separertratten.Blanda skikten grundligt och utan att någon emulsion bildas, antingen genom att långsamt vända tratten upp och ner cirka 20 gånger eller genom att vrida den runt rörets och proppens horisontalaxel. Låt skikten separera (separeringen är vanligtvis avslutad efter cirka 15 minuter).Överför det översta skiktet (vätskeskiktet) till en 250 ml mätkolv (4.5). Upprepa extraktionen av kloroformskiktet med ytterligare tre gånger 50 ml alkalisk saltlösning (3.4) och tillsätt varje vätskeextrakt till innehållet i mätkolven. Fyll på vatten till full volym och blanda.Flytta 25 ml av lösningen till en 50 ml mätkolv (4.5), tillsätt 5 ml saltsyra (3.5), fyll på vatten till full volym och blanda. Om så är nödvändigt filtreras lösningen och de första 15 millilitrarna av filtratet avlägsnas. Överför 10 ml av lösningen till vart och ett av två provrör (4.6), A och B.5.4 Färgframkallning och mätning av den optiska densitetenTillsätt 2 ml natriumnitritlösning (3.6) till vart och ett av provrören, blanda och låt stå under tre minuter. Tillsätt 2 ml ammoniumsulfamatlösning (3.7), blanda och låt stå under två minuter. Tillsätt 1 ml N-2-aminoetyl-1-naftylamindihydrokloridlösning (3.8) till provrör A och 1 ml vatten till provrör B. Blanda innehållet i varje provrör grundligt. Framkalla ett lätt vakuum i provrören med vattenpump med gummianslutningar så att det upplösta kvävet avlägsnas.Mät efter 10 minuter lösningarnas optiska densiteter, EA och EB, med spektralfotometern (4.8) vid 545 nm och med vatten som blankprov. Bestäm med utgångspunkt i värdet EA - EB mängden (A) sulfakinoxalin i provlösningen genom jämförelse med en i förväg upprättad kalibreringskurva (5.5).5.5 KalibreringskurvaÖverför volymer på 2, 4, 6, 8 och 10 ml av standardlösningen (3.10) till en serie 100 ml mätkolvar (4.5) (detta motsvarar 50, 100, 150, 200 och 250 µg sulfakinoxalin). Tillsätt 8 ml saltsyra (3.5) till varje kolv, fyll på vatten till full volym och blanda.Flytta med pipett 10 ml av varje lösning (motsvarande 5, 10, 15, 20 och 25 µg sulfakinoxalin) till provrör (4.6). Framkalla färgreaktionen enligt anvisningarna i punkt 5.4, första stycket. Mät de optiska densiteterna vid 545 nm med vatten som blankprov. Rita kalibreringskurvan med värdena för optisk densitet längs y-axeln och de motsvarande mängderna sulfakinoxalin i µg längs x-axeln.6. ResultatberäkningSulfakinoxalinhalten i mg per kg av provet erhålls med formeln:>NUM>A >DEN>P  7 50där:A = mängden sulfakinoxalin i µg enligt den fotometriska mätningen,P = analysprovets vikt i gram.7. RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten av två parallella bestämningar som utförts på samma prov får inte överstiga10 ppm, absolutvärde, för sulfakinoxalinhalter mellan 20 och 100 ppm,10 % av det högre resultatet för halter mellan 100 och 5 000 ppm,500 ppm, absolutvärde, för halter mellan 5 000 och 10 000 ppm,5 % av det högre resultatet för halter över 10 000 ppm.3. BESTÄMNING AV FURAZOLIDON [3-(5-nitrofurfurylidenamino)-oxazolidin-2-on)] 1. Syfte och räckviddMed denna metod är det möjligt att bestämma mängden furazolidon i foder, koncentrat och premixer. Lägsta gräns för bestämningen är 10 ppm.2. PrincipFurazolidonet extraheras med aceton efter att provet först extraherats med petroleumeter för att avlägsna fett. Extraktet renas genom kromatografi mot en aluminiumoxidkolonn och furazolidonet elueras med aceton. Acetoneluatet torkas genom indunstning och återstoden löses upp i pentanol. Därefter extraheras furazolidonet från pentanolen med vätskeformig urealösning och extraktets optiska densitet mäts vid 375 nm.3. Reagens3.1 Aceton pa.3.2 Aluminiumoxid för kromatografi, neutral, kornstorlek 0,15 0,061 nm (DIN 4188), preparerad på följande sätt: Rör om 500 g aluminiumoxid i en liter hett destillerat vatten och dekantera supernatantvätskan. Upprepa detta moment två gånger och filtrera därefter med Buchnertratt. Torka aluminiumoxiden till konstant vikt vid 105°C.3.3 Pentylacetat pa.3.4 Pentanol pa (material som innehåller blandade isomerer kan godtas).3.5 Petroleumeter, kokpunktsintervall 40 60°C.3.6 Urealösning. Blanda 90 g urea pa med 100 ml vatten och värm försiktigt så att urean löses helt.3.7 Standardsubstans: rent furazolidon.3.8 Standardlösning: väg med 0,1 mg noggrannhet upp 25 mg standardsubstans (3.7), lös upp detta i aceton (3.1) i en 250 ml mätkolv (4.1), fyll på aceton (3.1) till full volym och blanda. 1 ml av denna lösning innehåller 100 µg furazolidon.4. Utrustning4.1 100 och 250 ml mätkolvar av färgat glas.4.2 100 ml separertrattar av färgat glas.4.3 Lämplig extraktionsapparat, t.ex. Soxhlet eller Twisselmann.4.4 Extraktionshylsor, 25 × 80 mm eller 28 × 100 mm.4.5 Glasrör för kromatografi, inre diameter: 10 mm, längd: 300 mm.4.6 Ångbad.4.7 Spektralfotometer med 10 mm celler.5. UtförandeOBS! Alla moment skall utföras med dämpad belysning.5.1 Preparering av provetMal provet så att det i sin helhet passerar genom ett såll med 1 mm maskstorlek (enligt ISO R 565).5.2 ExtraktionVäg med 1 mg noggrannhet upp 5 20 g av det fint sönderdelade och homogena provet (med en högsta furazolidonhalt av 1 mg) i en extraktionshylsa (4.4) och flytta detta till extraktionsapparaten (4.3). Extrahera med petroleumeter (3.5), med Soxhletapparat skall 13 17 extraktionscykler med lösningsmedlet genomföras; med andra typer av extraktorer skall detta moment ta minst 30 minuter. Avlägsna hylsan från apparaten, torka bort återstående lösningsmedel och torka hylsan och det extraherade innehållet i varm luftström.Placera den torkade hylsan med sitt innehåll i en ren extraktionsapparat och extrahera med aceton (3.1) - med Soxhletapparat skall minst 25 extraktionscykler med lösningsmedlet genomföras. För varje annan typ av apparat skall de exakta villkoren för att uppnå fullständig extraktion fastställas i förväg. Indunsta acetonextraktet till 5 10 ml volym i ångbad (4.6) och kyl till rumstemperatur.5.3 KromatografiSätt en plugg glasull i nederdelen av kromatografiröret (4.5) och skjut ner den med en lämplig stång så att den blir 2 3 mm tjock. Bered en suspension av aluminiumoxid (3.2) i aceton (3.1), häll detta i röret och låt sedimentera. Den preparerade kolonnen bör vara cirka 200 mm hög. Låt acetonskiktet rinna av ned till toppen av kolonnen.Överför det acetonextrakt som erhållits enligt 5.2 från kolven till kolonnen, skölj kolven flera gånger med aceton (3.1) och flytta över vätskan till kolonnen. Placera en lämplig kolv under kolonnen och eluera furazolidonet med aceton (3.1). Sammanlagt, med sköljningarna inräknade, bör cirka 150 ml aceton användas.5.4 Extraktion och mätning av den optiska densitetenIndunsta acetoneluatet (5.3) i ångbad (4.6) tills det precis har torkat. (I vissa fall kan det återstå en liten mängd diacetonalkohol, som uppkommit genom att acetonet kondenserats på aluminiumoxiden, men detta inverkar inte på de följande extraktionerna.) Lös upp återstoden i 10 ml pentanol (3.4) och överför lösningen till en separertratt (4.2). Upprepa detta moment med 10 ml pentylacetat (3.3) som sköljvätska. Skölj slutligen det kärl som innehöll återstoden efter extraktionen med 10 ml urealösning (3.6), tillsätt detta till separertratten och skaka om relativt kraftigt under två minuter.Låt faserna separera under tre till fyra minuter och flytta därefter det vätskeformiga extraktet till en 100 ml mätkolv (4.1). Upprepa sköljnings- och extraktionsmomenten med ytterligare fyra gånger 10 ml urealösning (3.6) och överför de vätskeformiga extrakten till mätkolven. Späd innehållet i mätkolven till 100 ml med urealösning (3.6) och blanda. Mät lösningens optiska densitet i spektralfotometern (4.7) vid 375 nm mot urealösning (3.6) i referenscellen. Bestäm mängden furazolidon genom jämförelse med kalibreringskurvan (5.5).5.5 KalibreringskurvaGör i ordning fyra kromatografikolonner enligt beskrivningen i punkt 5.3, första stycket. Fyll med pipett volymer på 2,5, 5, 7,5 respektive 10 ml av standardlösningen (3.8) i var sin kolonn. Skölj var och en av de fyra kolonnerna med 150 ml aceton (3.1) och fortsätt så som anges i punkt 5.4. Rita kalibreringskurvan med värdena för optisk densitet längs y-axeln och de motsvarande mängderna furazolidon i µg längs x-axeln.6. ResultatberäkningFurazolidonhalten i mg per kg av provet erhålls med formeln:>NUM>A >DEN>PdärA = mängden furazolidon i mikrogram enligt den fotometriska mätningen,P = analysprovets vikt i gram.7. RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten av två parallella bestämningar som utförts på samma prov får inte överstiga:50 % av det högre värdet för furazolidonhalter mellan 10 och 20 ppm,10 ppm, absolutvärde, för halter mellan 20 och 100 ppm,10 % av det högre resultatet för halter mellan 100 och 5 000 ppm,500 ppm, absolutvärde, för halter mellan 5 000 och 10 000 ppm,5 % av det högre resultatet för halter över 10 000 ppm.


title: Europaparlamentets och rådets direktiv nr 2014/57/EU av den 16 april 2014 om straffrättsliga påföljder för marknadsmissbruk (marknadsmissbruksdirektiv)

text:
               12.6.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 173/179

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV NR 2014/57/EU
   av den 16 april 2014
   om straffrättsliga påföljder för marknadsmissbruk (marknadsmissbruksdirektiv)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 83.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
   efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
   med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande (1),
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
   i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               För en integrerad och effektiv finansmarknad samt ökat förtroende hos investerarna krävs marknadsintegritet. Att värdepappersmarknaderna fungerar väl och att allmänheten har förtroende för dem är förutsättningar för ekonomisk tillväxt och välstånd. Marknadsmissbruk skadar finansmarknadernas integritet och allmänhetens förtroende för värdepapper, derivatinstrument och referensvärden.

               (2)

               Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG (4) fullbordar och uppdaterar unionens rättsliga ram för att skydda marknadens integritet. Det innehåller också krav på att medlemsstaterna ska se till att behöriga myndigheter har befogenhet att upptäcka och undersöka marknadsmissbruk. Utan att det påverkar medlemsstaternas rätt att utfärda straffrättsliga påföljder krävs vidare i direktiv 2003/6/EG att medlemsstaterna ska se till att lämpliga administrativa åtgärder eller administrativa sanktioner kan vidtas gentemot personer som överträtt de nationella regler som genomför detta direktiv.

               (3)

               I rapporten av den 25 februari 2009 från högnivågruppen för finansiell tillsyn i EU, med Jacques de Larosière som ordförande (nedan kallad Larosièregruppen) rekommenderas att ett sunt ramverk för tillsyn och uppförandekrav för den finansiella sektorn måste bygga på ett starkt tillsyns- och sanktionssystem. Larosièregruppen anser därför att tillsynsmyndigheter måste ha tillräckliga befogenheter att agera och att de bör kunna förlita sig på rättvisa, starka och avskräckande sanktionssystem mot alla typer av finansiella brott och att sanktioner måste kunna verkställas på ett effektivt sätt för att bevara marknadsintegriteten. Larosièregruppen avslutar med att fastställa att medlemsstaternas sanktionssystem allmänt sett är svaga och heterogena.

               (4)

               Att efterlevnaden kan kontrolleras på ett effektivt sätt är en förutsättning för ett välfungerande rättsligt ramverk i förhållande till marknadsmissbruk. En utvärdering av de nationella systemen för administrativa sanktioner enligt direktiv 2003/6/EG visade att vissa nationella behöriga myndigheter saknade tillräckliga befogenheter för att kunna vidta lämpliga sanktioner gentemot marknadsmissbruk. Framför allt har inte samtliga medlemsstater föreskrivit om administrativa sanktionsavgifter för insiderhandel och marknadsmissbruk, och när sådana funnits har de varierat kraftigt mellan medlemsstaterna. Därför behövs en ny lagstiftningsakt för att säkerställa gemensamma minimibestämmelser i hela unionen.

               (5)

               Att medlemsstater infört administrativa sanktioner har hittills inte varit tillräckligt för att se till att reglerna om förhindrande och bekämpande av marknadsmissbruk efterlevs.

               (6)

               Det är mycket viktigt att efterlevnaden av reglerna om marknadsmissbruk förbättras genom straffrättsliga påföljder som återspeglar en starkare form av avståndstagande jämfört med administrativa sanktioner. Genom att kriminalisera åtminstone de allvarligaste formerna av marknadsmissbruk sätts en tydlig gräns för olika slags beteenden som anses vara särskilt oacceptabla och en signal skickas till allmänheten och potentiella lagöverträdare att behöriga myndigheter tar sådant beteende på största allvar.

               (7)

               Vissa medlemsstater har inte infört straffrättsliga påföljder för vissa typer av allvarliga överträdelser av nationell rätt vid genomförande av direktiv 2003/6/EG. Skillnader hos medlemsstater gör att villkoren för den inre marknaden skiljer sig åt och kan utgöra incitament att utöva marknadsmissbruk i medlemsstater där det saknas straffrättsliga påföljder för de typerna av överträdelser. Hittills har det inte funnits någon gemensam åsikt i unionen om hur sådana allvarliga överträdelser av reglerna om marknadsmissbruk ska definieras. Därför bör det fastställas minimiregler avseende straffbara handlingar begångna av fysiska personer, för fastställande av juridiska personers ansvar samt av relevanta påföljder. Gemensamma minimiregler skulle också göra det möjligt att inom och mellan medlemsstaterna använda effektivare utredningsmetoder och att samarbeta mer effektivt. Mot bakgrund av finanskrisen står det klart att marknadsmanipulation kännbart kan skada flera miljoner människors liv. Liborskandalen, som handlade om ett allvarligt fall av referensvärdesmanipulation, visade att relevanta problem och kryphål kraftigt påverkar marknadens förtroende och kan leda till betydande förluster för investerare och snedvridningar av den reala ekonomin. Avsaknaden av gemensamma system för straffrättsliga påföljder i unionen ger förövare av marknadsmissbruk möjlighet att utnyttja mindre stränga system i vissa medlemsstater. Införandet av straffrättsliga påföljder för marknadsmissbruk kommer att få en större avskräckande effekt på potentiella lagöverträdare.

               (8)

               Att samtliga medlemsstater inför straffrättsliga påföljder åtminstone i fråga om allvarliga fall av marknadsmissbruk är därför nödvändigt för att säkerställa att unionens politik på området för bekämpning av marknadsmissbruk blir effektivt genomförd.

               (9)

               För att anpassa tillämpningsområdet för detta direktiv till tillämpningsområdet för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 (5) bör undantag från detta direktiv göras för handel med egna aktier i stabiliserings- och återköpsprogram, handel med värdepapper eller därtill relaterade instrument för stabilisering av värdepapper, transaktioner, handelsorder eller beteenden i penning- eller växelkurspolitiska syften eller inom ramen för förvaltning av offentlig skuld, verksamhet som rör utsläppsrätter som del av unionens klimatpolitik samt verksamhet i samband med unionens gemensamma jordbrukspolitik och unionens gemensamma fiskeripolitik.

               (10)

               Medlemsstaterna bör vara skyldiga att föreskriva att åtminstone allvarliga fall av insiderhandel, marknadsmanipulation och olagligt röjande av insiderinformation utgör straffbara handlingar när de begås med uppsåt.

               (11)

               Vid tillämpningen av detta direktiv bör insiderhandel och olagligt röjande av insiderinformation betraktas som allvarliga i fall som har stor inverkan på marknadens integritet, där de faktiska eller potentiella vinster som gjorts eller de förluster som undvikits är stora, där omfattningen av skadorna för marknaden är hög eller det sammanlagda värdet av de finansiella instrument det handlas med är högt. Andra omständigheter som kan beaktas är när ett brott har begåtts inom ramen för en kriminell organisation eller när personen i fråga tidigare har begått liknande brott.

               (12)

               Vid tillämpningen av detta direktiv bör marknadsmanipulation betraktas som allvarlig i fall som har stor inverkan på marknadens integritet, när de faktiska eller potentiella vinster som gjorts eller de förluster som undvikits är stora, när omfattningen av skadorna för marknaden är stor eller förändringen av värdet av finansiella instrument eller spotavtal avseende råvaror är hög eller när värdet av de medel som ursprungligen använts är högt eller när manipulationen genomförs av en person som är anställd eller arbetar inom den finansiella sektorn eller i en tillsynsmyndighet.

               (13)

               Med tanke på de negativa följderna av försök till insiderhandel och försök till marknadsmanipulation på de finansiella marknadernas integritet och på investerarnas förtroende för de marknaderna, bör även de straffbeläggas.

               (14)

               Genom detta direktiv bör medlemsstaterna vara skyldiga att i sin nationella rätt fastställa straffrättsliga påföljder för insiderhandel, marknadsmanipulation och olagligt röjande av insiderinformation som detta direktiv är tillämpligt på. Detta direktiv bör inte leda till skyldigheter beträffande tillämpningen i enskilda fall av sådana påföljder eller av något annat befintligt system för övervakning av att lagarna efterlevs.

               (15)

               Detta direktiv bör också ålägga medlemsstaterna att se till att även anstiftan och medhjälp till straffbara handlingar är straffbara.

               (16)

               För att påföljderna för de brott som avses i detta direktiv ska vara effektiva och avskräckande bör det i detta direktiv fastställas en lägsta nivå för det maximala fängelsestraffet.

               (17)

               Detta direktiv bör tillämpas med beaktande av det rättsliga ramverket fastställt i förordning (EU) nr 596/2014 och dess genomförandeåtgärder.

               (18)

               För att säkerställa ett effektivt genomförande av den europeiska politiken för att säkerställa de finansiella marknadernas integritet som fastställs i förordning (EU) nr 596/2014, bör medlemsstaterna utvidga ansvaret för de brott som avses i detta direktiv till juridiska personer genom påförande av straffrättsliga påföljder eller icke straffrättsliga sanktioner eller andra åtgärder som är effektiva, proportionella och avskräckande, t.ex. de som föreskrivs i förordning (EU) nr 596/2014. Sådana sanktioner eller andra åtgärder får inkludera offentliggörande av slutgiltiga beslut om sanktioner, inklusive den ansvariga juridiska personens identitet, samtidigt som hänsyn tas till grundläggande rättigheter, proportionalitetsprincipen samt riskerna för finansmarknadernas stabilitet och pågående utredningar. När det är lämpligt och när nationell rätt föreskriver straffrättsligt ansvar för juridiska personer bör medlemsstaterna utvidga sådant straffrättsligt ansvar i enlighet med nationell rätt, till de brott som avses i detta direktiv. Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna att offentliggöra slutgiltiga beslut om ansvarighet eller sanktioner.

               (19)

               Medlemsstaterna bör vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att de brottsbekämpande och rättsvårdande myndigheterna och andra behöriga myndigheter med ansvar för utredning och lagföring av de brott som avses i detta direktiv har möjlighet att utnyttja effektiva utredningsverktyg. Med beaktande av bland annat proportionalitetsprincipen bör användningen av sådana verktyg i enlighet med nationell rätt stå i proportion till arten av och allvaret i de brott som är under utredning.

               (20)

               Eftersom detta direktiv fastställer minimiregler, står det medlemsstaterna fritt att anta eller behålla strängare straffrättsregler mot marknadsmissbruk.

               (21)

               Medlemsstaterna får t.ex. föreskriva att marknadsmanipulation som sker av vårdslöshet eller grov vårdslöshet utgör brott.

               (22)

               Skyldigheterna i detta direktiv att föreskriva sanktioner för fysiska personer och juridiska personer i sin nationella rätt undantar inte medlemsstaterna från skyldigheten att i nationell rätt föreskriva administrativa sanktioner och andra åtgärder för överträdelser som fastställs i förordning (EU) nr 596/2014, såvida medlemsstaterna inte har beslutat att i enlighet med förordning (EU) nr 596/2014 föreskriva endast straffrättsliga påföljder för sådana överträdelser i sin nationella rätt.

               (23)

               Tillämpningsområdet för detta direktiv fastställs på ett sådant sätt att det kompletterar och säkerställer ett effektivt genomförande av bestämmelserna i förordning (EU) nr 596/2014. Enligt detta direktiv bör straffrättsliga påföljder utdömas när brott begås med uppsåt och åtminstone i allvarliga fall, däremot krävs det inte att uppsåt kan bevisas eller att överträdelsen betecknas som allvarlig för att påföra sanktioner för överträdelse mot förordning (EU) nr 596/2014. När medlemsstaterna tillämpar den nationella rätt som införlivar detta direktiv bör de se till att utdömandet av straffrättsliga påföljder för brott i enlighet med detta direktiv och av administrativa sanktioner i enlighet med förordning (EU) nr 596/2014 inte leder till att principen om ne bis in idem åsidosätts.

               (24)

               Utan att det påverkar tillämpningen av allmänna regler i nationell straffrätt avseende tillämpning och genomförande av domar i enlighet med de konkreta omständigheterna i varje enskilt fall, bör utdömandet av påföljder vara proportionellt, ta hänsyn till den vinning som uppnåtts eller de förluster som undvikits av personer som har ställts till svars, liksom till den skada som brottet har åsamkat andra personer och, i förekommande fall, marknadernas funktion eller ekonomin i vidare mening.

               (25)

               Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att se till att det finns straffrättsliga påföljder för åtminstone allvarliga fall av marknadsmissbruk inom unionen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget). I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

               (26)

               Allt mer omfattande gränsöverskridande verksamhet kräver effektivt samarbete mellan de nationella myndigheter som är ansvariga för utredning och lagföring av marknadsmissbruksfall. De nationella myndigheternas organisation och behörighet i de olika medlemsstaterna bör inte hindra deras samarbete.

               (27)

               Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) såsom de erkänns i EU-fördraget. Direktivet bör i synnerhet tillämpas med respekt för rätten till skydd av personuppgifter (artikel 8), yttrande- och informationsfriheten (artikel 11), näringsfriheten (artikel 16), rätten till ett effektivt rättsmedel och till en opartisk domstol (artikel 47), presumtion för oskuld och rätten till försvar (artikel 48), principerna om laglighet och proportionalitet i fråga om brott och straff (artikel 49) och rätten att inte bli dömd eller straffad två gånger för samma brott (artikel 50).

               (28)

               Vid genomförandet av detta direktiv bör medlemsstaterna säkerställa de misstänkta eller tilltalade personernas processuella rättigheter vid straffrättsliga förfaranden. Medlemsstaternas skyldigheter enligt detta direktiv påverkar inte deras skyldigheter enligt unionsrätten om processuella rättigheter vid straffrättsliga förfaranden. Ingenting i detta direktiv syftar till att begränsa tryckfriheten eller yttrandefriheten i medierna i den utsträckning de är garanterade i unionen och medlemsstaterna, särskilt enligt artikel 11 i stadgan och andra relevanta bestämmelser. Detta bör betonas särskilt när det gäller röjande av insiderinformation i enlighet med bestämmelserna om sådant röjande i detta direktiv.

               (29)

               Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till EU-fördraget och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), kommer Förenade kungariket inte att delta i antagandet av detta direktiv, som därför inte är bindande för eller tillämpligt på Förenade kungariket.

               (30)

               I enlighet med artiklarna 1, 2, 3 och 4 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, har Irland meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av detta direktiv.

               (31)

               I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, deltar Danmark inte i antagandet av detta direktiv, som därför inte är bindande för eller tillämpligt på Danmark.

               (32)

               Europeiska datatillsynsmannen har avgett ett yttrande den 10 februari 2012 (6).

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Syfte och tillämpningsområde
   1.   I detta direktiv fastställs minimiregler för straffrättsliga påföljder för insiderhandel, olagligt röjande av insiderinformation och marknadsmanipulation för att säkerställa de finansiella marknadernas integritet i unionen och förbättra investerares skydd på och förtroende för de marknaderna.
   2.   Detta direktiv ska tillämpas på följande:

               a)

               Finansiella instrument som är upptagna till handel på en reglerad marknad eller för vilka en ansökan om upptagande till handel har lämnats in.

               b)

               Finansiella instrument med vilka handel bedrivs på en multilateral handelsplattform (MTF-plattform), som är upptagna till handel på en MTF-plattform eller för vilka en ansökan om upptagande till handel på en MTF-plattform har lämnats in.

               c)

               Finansiella instrument som handlas på en organiserad handelsplattform (OTF-plattform).

               d)

               Finansiella instrument som inte omfattas av led a, b, eller c och vilkas pris eller värde beror av eller inverkar på priset eller värdet av ett finansiellt instrument som avses i de leden, inklusive, men inte begränsat till, kreditswappar och CFD-kontrakt.

         Detta direktiv gäller också beteenden eller transaktioner, inklusive bud vid auktionering på en reglerad marknad som är auktoriserad som auktionsplattform för utsläppsrätter eller andra auktionerade produkter baserade på sådana utsläppsrätter inbegripet när auktionerade produkter inte är finansiella instrument enligt kommissionens förordning (EU) nr 1031/2010 (7). Utan att det påverkar tillämpningen av eventuella särskilda bestämmelser avseende bud som lämnas i samband med en auktion, ska alla bestämmelser i detta direktiv som avser handelsorder tillämpas på sådana bud.
   3.   Detta direktiv ska inte tillämpas på följande:

               a)

               Handel med egna aktier i återköpsprogram, om sådan handel utförs i enlighet med artikel 5.1, 5.2 och 5.3 i förordning (EU) nr 596/2014.

               b)

               Handel med värdepapper eller därtill relaterade instrument som avses i artikel 3.2 a och b i förordning (EU) nr 596/2014 för stabilisering av värdepapper, om sådan handel utförs i enlighet med artikel 5.4 och 5.5 i den förordningen.

               c)

               Transaktioner, handelsorder eller beteenden utförda i penning- eller växelkurspolitiska syften eller inom ramen för förvaltning av offentlig skuld i enlighet med artikel 6.1 i förordning (EU) nr 596/2014, transaktioner, handelsorder eller beteenden i enlighet med artikel 6.2 i den förordningen, verksamhet i samband med unionens klimatpolitik i enlighet med artikel 6.3 i den förordningen, eller verksamhet i samband med unionens gemensamma jordbrukspolitik eller unionens gemensamma fiskeripolitik i enlighet med artikel 6.4 i den förordningen.

         4.   Artikel 5 är även tillämplig på följande:

               a)

               Spotavtal avseende råvaror som inte är grossistenergiprodukter, där transaktionen, handelsordern eller beteendet påverkar priset på eller värdet av ett finansiellt instrument som avses i punkt 2 i denna artikel.

               b)

               Finansiella instrument, inklusive derivatkontrakt eller derivatinstrument för överföring av kreditrisker, där transaktionen, handelsordern, budet eller beteendet påverkar priset eller värdet på ett spotavtal avseende råvaror där priset eller värdet beror på priset eller värdet på de finansiella instrumenten.

               c)

               Beteenden i förhållande till referensvärden.

         5.   Detta direktiv gäller alla transaktioner, handelsorder eller beteenden avseende alla finansiella instrument som avses i punkterna 2 och 4, oavsett om transaktionen, handelsordern eller beteendet äger rum på en handelsplats eller inte.
   Artikel 2
   Definitioner
   I detta direktiv gäller följande definitioner:
   1.   finansiellt instrument: ett finansiellt instrument enligt definitionen i artikel 4.1.15 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU (8).
   2.   spotavtal avseende råvaror: varje kontrakt avseende råvaror enligt definitionen i artikel 3.1.15 i förordning (EU) nr 596/2014.
   3.   återköpsprogram: handel med egna aktier i enlighet med artiklarna 21–27 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/30/EU (9).
   4.   insiderinformation: information i den mening som avses i artikel 7.1–7.4 i förordning (EU) nr 596/2014.
   5.   utsläppsrätt: en utsläppsrätt som den beskrivs i bilaga I avsnitt C punkt 11 till direktiv 2014/65/EU.
   6.   referensvärde: ett referensvärde enligt definitionen i artikel 3.1.29 i förordning (EU) nr 596/2014.
   7.   godtagen marknadspraxis: särskild marknadspraxis som godtas av den behöriga myndigheten i en medlemsstat i enlighet med artikel 13 i förordning (EU) nr 596/2014.
   8.   stabilisering: stabilisering enligt definitionen i artikel 3.2 d i förordning (EU) nr 596/2014.
   9.   en reglerad marknad: reglerad marknad enligt definitionen i artikel 4.1.21 i direktiv 2014/65/EU.
   10.   multilateral handelsplattform (MTF-plattform): en multilateral handelsplattform enligt definitionen i artikel 4.1.22 i direktiv 2014/65/EU.
   11.   organiserad handelsplattform (OTF-plattform): en organiserad handelsplattform enligt definitionen i artikel 4.1.23 i direktiv 2014/65/EU.
   12.   handelsplats: en handelsplats enligt definitionen i artikel 4.1.24 i direktiv 2014/65/EU.
   13.   grossistenergiprodukt: en grossistenergiprodukt enligt definitionen i artikel 2.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1227/2011 (10).
   14.   emittent: en emittent enligt definitionen i artikel 3.1.21 i förordning (EU) nr 596/2014.
   Artikel 3
   Insiderhandel samt att rekommendera eller förmå en annan person att ägna sig åt insiderhandel
   1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att insiderhandel, att rekommendera eller förmå en annan person att ägna sig åt insiderhandel som avses i punkterna 2–8 utgör straffbara handlingar, åtminstone i allvarliga fall och när de begås med uppsåt.
   2.   I detta direktiv anses insiderhandel föreligga när en person som förfogar över insiderinformation direkt eller indirekt utnyttjar denna för att, för egen eller annans räkning, förvärva eller avyttra finansiella instrument som den informationen gäller.
   3.   Denna artikel är tillämplig på varje person som förfogar över insiderinformation till följd av att den personen

               a)

               är medlem av emittentens administrations-, lednings- eller kontrollorgan, eller av administrations-, lednings- eller kontrollorgan för deltagare på marknaden för utsläppshandel,

               b)

               har aktieinnehav i emittenten eller i deltagare på marknaden för utsläppshandel,

               c)

               har tillgång till informationen genom fullgörandet av tjänst, verksamhet eller åligganden, eller

               d)

               är inblandad i kriminell verksamhet.

         Denna artikel är även tillämplig på varje person som har erhållit insiderinformation under andra omständigheter än vad som nämns i första stycket, om denna person inser att det rör sig om insiderinformation.
   4.   Att utnyttja insiderinformation genom att återkalla eller ändra en handelsorder som avser ett finansiellt instrument som informationen rör, när handelsordern lades innan personen fick tillgång till insiderinformationen, ska också anses vara insiderhandel.
   5.   När det gäller auktioner för utsläppsrätter eller andra auktionerade produkter baserade på utsläppsrätter som hålls enligt förordning (EU) nr 1031/2010 ska utnyttjandet av insiderinformation enligt punkt 4 i denna artikel också inbegripa en persons läggande, ändring eller tillbakadragande av ett bud för egen eller annans räkning.
   6.   Att rekommendera eller förmå en annan person att ägna sig åt insiderhandel är vid tillämpningen av detta direktiv en situation som uppstår när en person förfogar över insiderinformation och

               a)

               rekommenderar, på grundval av den informationen, en annan person att förvärva eller avyttra finansiella instrument som den informationen rör, eller förmår denna person att göra ett sådant förvärv eller en sådan avyttring, eller

               b)

               rekommenderar, på grundval av den informationen, en annan person att återkalla eller ändra en handelsorder avseende ett finansiellt instrument som den informationen rör, eller förmår denna person att göra en sådan återkallelse eller en sådan ändring.

         7.   Utnyttjandet av de rekommendationer eller de uppmaningar som avses i punkt 6 utgör insiderhandel när den person som utnyttjar rekommendationen eller uppmaningen inser att det bygger på insiderinformation.
   8.   Vid tillämpningen av denna artikel ska det inte bedömas utifrån enbart det faktum att en person förfogar eller har förfogat över insiderinformation som så att den personen utnyttjat den informationen och därmed har ägnat sig åt insiderhandel vid förvärv eller avyttring om personens beteende kan anses utgöra legitimt beteende enligt artikel 9 i förordning (EU) nr 596/2014.
   Artikel 4
   Olagligt röjande av insiderinformation
   1.   Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att olagligt röjande av insiderinformation som avses i punkt 2–5 straffbeläggs, åtminstone i allvarliga fall och när det begås med uppsåt.
   2.   Vid tillämpning av detta direktiv uppstår olagligt röjande av insiderinformation när en person som förfogar över insiderinformation och röjer denna information för en annan person, utom då röjandet sker som ett normalt led i fullgörandet av tjänst, verksamhet eller åligganden, inklusive då röjandet kan anses utgöra marknadssondering som utförts i enlighet med artikel 11.1–11.8 i förordning (EU) nr 596/2014.
   3.   Denna artikel gäller varje person i de situationer eller omständigheter som avses i artikel 3.3.
   4.   Vid tillämpningen av detta direktiv ska vidarebefordran av rekommendationer eller uppmaningar som avses i artikel 3.6, utgöra olagligt röjande av insiderinformation enligt denna artikel, när den person som vidarebefordrar rekommendationen eller uppmaningen inser att den bygger på insiderinformation.
   5.   Denna artikel ska tillämpas i enlighet med behovet av att skydda tryck- och yttrandefriheten.
   Artikel 5
   Marknadsmanipulation
   1.   Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att se till att marknadsmanipulation som avses i punkt 2 utgör en straffbar handling, åtminstone i allvarliga fall och när den begås med uppsåt.
   2.   Med marknadsmanipulation avses i detta direktiv följande aktiviteter:

               a)

               Att inleda en transaktion, lägga en handelsorder eller något annat beteende som

                           i)

                           ger falska eller vilseledande signaler i fråga om tillgång, efterfrågan eller pris på ett finansiellt instrument eller ett därtill relaterat spotavtal avseende råvaror,

                           ii)

                           låser fast priset på ett eller flera finansiella instrument eller ett därtill relaterat spotavtal avseende råvaror på en onormal eller konstlad nivå,

                     såvida inte den person som inledde transaktionen eller lade handelsordern hade legitima skäl att göra detta och den transaktionen eller handelsordern stämmer överens med godtagen marknadspraxis på den berörda handelsplatsen.

               b)

               Att inleda en transaktion, lägga en handelsorder eller någon annan aktivitet eller beteende som påverkar priset på ett eller flera finansiella instrument eller ett därtill relaterat spotavtal avseende råvaror, där falska förespeglingar eller andra slag av vilseledande eller manipulationer utnyttjas.

               c)

               Att sprida information via medier, inklusive internet, eller via andra kanaler, som ger falska eller vilseledande signaler om tillgång, efterfrågan eller pris på finansiella instrument eller därtill relaterade spotavtal avseende råvaror, eller låser fast priset på ett eller flera finansiella instrument eller därtill relaterade spotavtal avseende råvaror på en onormal eller konstlad nivå, i de fall personerna som spritt informationen erhåller fördelar eller vinning för egen eller för annans räkning genom att sprida informationen i fråga.

               d)

               Att sprida falska eller vilseledande uppgifter, tillhandahålla oriktiga eller vilseledande ingångsvärden eller varje annat beteende som manipulerar beräkningen av ett referensvärde.

         Artikel 6
   Anstiftan, medhjälp och försök
   1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs så att anstiftan och medhjälp till de överträdelser som avses i artiklarna 3.2–3.5 och 4 och 5 straffbeläggs.
   2.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs så att försök att begå något av de överträdelser som avses i artiklarna 3.2–3.5 och 3.7 samt 5 straffbeläggs.
   3.   Artikel 3.8 ska tillämpas med nödvändiga anpassningar.
   Artikel 7
   Straffrättsliga påföljder för fysiska personer
   1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att de överträdelser som avses i artiklarna 3–6 är belagda med effektiva, proportionerliga och avskräckande straffrättsliga påföljder.
   2.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att de brott som avses i artiklarna 3 och 5 är belagda med ett maximistraff på minst fyra års fängelse.
   3.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att de brott som avses i artikel 4 är belagda med ett maximistraff på minst två års fängelse.
   Artikel 8
   Juridiska personers ansvar
   1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att juridiska personer kan hållas ansvariga för brott som avses i artiklarna 3–6 och som begåtts till förmån för dem av en person som agerat antingen enskilt eller som en del av den juridiska personens organisation och som har en ledande ställning inom den juridiska personen, grundad på

               a)

               befogenhet att företräda den juridiska personen,

               b)

               befogenhet att fatta beslut på den juridiska personens vägnar, eller

               c)

               befogenhet att utöva kontroll inom den juridiska personen.

         2.   Medlemsstaterna ska också se till att juridiska personer kan hållas ansvariga när brister i övervakning eller kontroll som ska utföras av en sådan person som avses i punkt 1 har gjort det möjligt för en person som är underställd den juridiska personen att till dennes förmån begå en överträdelse som avses i artiklarna 3–6.
   3.   Juridiska personers ansvar enligt punkterna 1 och 2 ska inte utesluta lagföring av fysiska personer som begår, anstiftar eller medverkar till de brott som avses i artiklarna 3–6.
   Artikel 9
   Sanktioner för juridiska personer
   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att en juridisk person som har ställts till svars enligt artikel 8 kan bli föremål för effektiva, proportionerliga och avskräckande sanktioner, som ska innefatta bötesstraff eller administrativa avgifter och får innefatta andra sanktioner, till exempel

               a)

               förlust av rätt till offentliga förmåner eller stöd,

               b)

               tillfälligt eller permanent näringsförbud,

               c)

               rättslig övervakning,

               d)

               rättsligt beslut om upplösning av verksamheten,

               e)

               tillfällig eller permanent stängning av inrättningar som har använts för att begå brottet.

         Artikel 10
   Behörighet
   1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att fastställa sin juridiska behörighet när det gäller de brott som avses i artiklarna 3–6 när brottet har begåtts

               a)

               helt eller delvis på deras territorium, eller

               b)

               av en medborgare i den berörda medlemsstaten, åtminstone i sådana fall där gärningen utgör ett brott på den plats där den begicks.

         2.   En medlemsstat ska underrätta kommissionen om den beslutar att fastställa ytterligare behörighet över de brott som avses i artiklarna 3–6, vilka har begåtts utanför dess territorium, när

               a)

               gärningsmannen har sin hemvist på dess territorium, eller

               b)

               brottet har begåtts till förmån för en juridisk person som är etablerad på dess territorium.

         Artikel 11
   Utbildning
   Utan att det påverkar rättsväsendets oberoende eller olikheter i det sätt på vilket rättsväsendet är organiserat inom unionen ska medlemsstaterna begära att de ansvariga för utbildningen av domare, åklagare, poliser, övrig personal på rättsliga myndigheter och personal på de behöriga myndigheterna som arbetar med straffrättsliga förfaranden och utredningar, tillhandahåller lämplig utbildning för att tillgodose syftena med detta direktiv.
   Artikel 12
   Rapport
   Senast den 4 juli 2018 ska kommissionen rapportera till Europaparlamentet och rådet om hur direktivet fungerar och, om nödvändigt, om behovet av att ändra det, inklusive när det gäller tolkningen av allvarliga fall enligt artiklarna 3.1, 4.1 och 5.1, nivån på de sanktioner som medlemsstaterna har infört samt i vilken utsträckning de frivilliga delarna av detta direktiv har antagits.
   Kommissionens rapport ska, om det är lämpligt, åtföljas av ett lagstiftningsförslag.
   Artikel 13
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 3 juli 2016 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser.
   De ska tillämpa de åtgärderna från och med den 3 juli 2016 och med förbehåll för ikraftträdandet av förordning (EU) nr 596/2014.
   När en medlemsstat antar dessa åtgärder ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 14
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 15
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med fördragen.

      Utfärdat i Strasbourg den 16 april 2014.

            På Europaparlamentets vägnar

         M. SCHULZ

            Ordförande

            På rådets vägnar

         D. KOURKOULAS

            Ordförande

      (1)  EUT C 161, 7.6.2012, s. 3.

      (2)  EUT C 181, 21.6.2012, s. 64.

      (3)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 4 februari 2014 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 14 april 2014.

      (4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG av den 28 januari 2003 om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk) (EUT L 96, 12.4.2003, s. 16).

      (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av den 16 april 2014 om marknadsmissbruk (marknadsmissbruksförordningen) och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG och kommissionens direktiv 2003/124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG (se sidan 1 i detta nummer av EUT).

      (6)  EUT C 177, 20.6.2012, s. 1.

      (7)  Kommissionens förordning (EU) nr 1031/2010 av den 12 november 2010 om tidsschema, administration och andra aspekter av auktionering av utsläppsrätter för växthusgaser i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen (EUT L 302, 18.11.2010, s. 1).

      (8)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv 2011/61/EU och av direktiv 2002/92/EG (se sidan 349 i detta nummer av EUT).

      (9)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/30/EU av den 25 oktober 2012 om samordning av de skyddsåtgärder som krävs i medlemsstaterna av de i artikel 54 andra stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans intressen när det gäller att bilda ett aktiebolag samt att bevara och ändra dettas kapital, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga (EUT L 315, 14.11.2012, s. 74).

      (10)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1227/2011 av 25 oktober 2011 om integritet och öppenhet på grossistmarknaderna för energi (EUT L 326, 8.12.2011, s. 1).