title: Rådets direktiv 2008/8/EG av den 12 februari 2008 om ändring av direktiv 2006/112/EG med avseende på platsen för tillhandahållande av tjänster

text:
               20.2.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 44/11

      RÅDETS DIREKTIV 2008/8/EG
   av den 12 februari 2008
   om ändring av direktiv 2006/112/EG med avseende på platsen för tillhandahållande av tjänster
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Förverkligandet av den inre marknaden samt globaliseringen, avregleringar och den tekniska utvecklingen har tillsammans lett till mycket stora förändringar, såväl kvantitativt som strukturellt, när det gäller handeln med tjänster. Allt fler tjänster kan nu tillhandahållas på distans. Under årens lopp har åtgärder vidtagits på vissa punkter för att kunna hantera detta, och många närmare angivna tjänster beskattas i själva verket för närvarande enligt destinationsprincipen.

               (2)

               För att den inre marknaden ska kunna fungera väl behöver rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (3) ändras med avseende på platsen för tillhandahållande av tjänster, i enlighet med kommissionens strategi för modernisering och förenkling av det gemensamma mervärdesskattesystemets funktion.

               (3)

               För alla tillhandahållanden av tjänster bör platsen för beskattning i princip vara den plats där konsumtionen faktiskt sker. Även om den allmänna regeln beträffande platsen för tillhandahållande av tjänster ändras på det sättet, skulle det dock, av såväl administrativa som politiska skäl, behöva göras vissa undantag från denna regel.

               (4)

               För tjänster som tillhandahålls beskattningsbara personer bör den allmänna regeln för platsen för tillhandahållande vara att det ska vara den plats där mottagaren är etablerad, inte den plats där tillhandahållaren är etablerad. Vid fastställande av reglerna för platsen för tillhandahållande av tjänster och för att minimera företagens bördor bör beskattningsbara personer som även bedriver icke beskattningsbar verksamhet anses som beskattningsbara vad gäller alla tjänster som levereras till dem. På samma sätt bör icke beskattningsbara juridiska personer som är registrerade för mervärdesskatt anses vara beskattningsbara personer. Dessa bestämmelser bör i överensstämmelse med gängse regler inte gälla tillhandahållande av tjänster som tas emot av en beskattningsbar person eller av dennes personal för personligt bruk.

               (5)

               När tjänster tillhandahålls icke beskattningsbara personer, bör den allmänna regeln också i fortsättningen vara att platsen för tillhandahållandet ska vara den plats där tillhandahållaren har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet.

               (6)

               Under vissa omständigheter är de allmänna regler beträffande platsen för tillhandahållande av tjänster som gäller både beskattningsbara och icke beskattningsbara personer inte tillämpliga, utan specifika undantag bör i stället gälla. Undantagen bör till övervägande del vara grundade på de nuvarande kriterierna och avspegla principen om beskattning på platsen för konsumtion, men får inte innebära att någon oskälig administrativ börda läggs på vissa företag.

               (7)

               När en beskattningsbar person tar emot tjänster från en person som inte är etablerad i samma medlemsstat, bör förfarandet för omvänd betalningsskyldighet i vissa fall vara obligatoriskt, vilket betyder att den beskattningsbara personen själv bör deklarera mervärdesskatten på den tjänst han köper.

               (8)

               För att skyldigheterna för företag som bedriver verksamhet i medlemsstater där de inte är etablerade ska bli enklare, bör det inrättas en ordning som gör det möjligt för dem att ha en enda elektronisk kontaktpunkt för registrering och deklaration av mervärdesskatt. Fram till dess att en sådan ordning har inrättats, bör man använda den ordning som införts för att underlätta för beskattningsbara personer som inte är etablerade inom gemenskapen att uppfylla sina skattemässiga skyldigheter.

               (9)

               För att en korrekt tillämpning av detta direktiv ska kunna främjas, bör varje beskattningsbar person som är registrerad för mervärdesskatt överlämna en sammanställning över de beskattningsbara personer och icke beskattningsbara juridiska personer som är registrerade för mervärdesskatt till vilka han har tillhandahållit beskattningsbara tjänster enligt metoden för omvänd skattskyldighet.

               (10)

               Några av de ändringar som gäller platsen för tillhandahållande av tjänster kan ha avsevärda budgetkonsekvenser för medlemsstaterna. För att övergången ska ske smidigt bör dessa ändringar genomföras stegvis.

               (11)

               I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (4) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

               (12)

               Direktiv 2006/112/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Direktiv 2006/112/EG ska med verkan från och med den 1 januari 2009 ändras på följande sätt:

               1.

               Artikel 56.3 ska ersättas med följande:
               ”3.   Punkt 1 j och k samt punkt 2 ska tillämpas till och med den 31 december 2009.”

               2.

               Artikel 57.2 ska ersättas med följande:
               ”2.   Punkt 1 ska tillämpas till och med den 31 december 2009.”

               3.

               Artikel 59.2 ska ersättas med följande:
               ”2.   Medlemsstaterna ska till och med den 31 december 2009 tillämpa artikel 58 b på sådana radio- och televisionssändningar som avses i artikel 56.1 j när de tillhandahålls icke beskattningsbara personer som är etablerade, är bosatta eller stadigvarande vistas i en medlemsstat av en beskattningsbar person som har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller har ett fast etableringsställe från vilket tjänsterna tillhandahålls utanför gemenskapen, eller i avsaknad av ett sådant säte eller fast etableringsställe, är bosatt eller stadigvarande vistas utanför gemenskapen.”

               4.

               Artikel 357 ska ersättas med följande:
               ”Artikel 357
               Detta kapitel ska tillämpas till och med den 31 december 2014.”

         Artikel 2
   Direktiv 2006/112/EG ska med verkan från och med den 1 januari 2010 ändras på följande sätt:

               1.

               Avdelning V kapitel 3 ska ersättas med följande:
               ”KAPITEL 3
               Platsen för tillhandahållande av tjänster
               Avsnitt 1
               Definitioner
               Artikel 43
               Vid tillämpning av bestämmelserna om bestämning av platsen för tillhandahållande av tjänster ska

                           1.

                           en beskattningsbar person som även bedriver verksamhet eller genomför transaktioner som inte betraktas som beskattningsbara leveranser av varor eller beskattningsbara tillhandahållanden av tjänster i enlighet med artikel 2.1 anses som beskattningsbar person för alla tjänster som han kommer i åtnjutande av,

                           2.

                           en icke beskattningsbar juridisk person som har ett registreringsnummer för mervärdesskatt anses som beskattningsbar person.

                     Avsnitt 2
               Allmänna regler
               Artikel 44
               Platsen för tillhandahållande av tjänster till en beskattningsbar person, som agerar i denna egenskap, ska vara den plats där denna person har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet. Om dessa tjänster tillhandahålls den beskattningsbara personens fasta etableringsställe som är beläget på en annan plats än där han har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet ska dock platsen för tillhandahållande av dessa tjänster vara den plats där det fasta etableringsstället är beläget. I avsaknad av ett sådant säte eller ett sådant fast etableringsställe, ska platsen för tillhandahållande av tjänster vara den plats där den beskattningsbara person som tillhandahålls sådana tjänster är bosatt eller stadigvarande vistas.
               Artikel 45
               Platsen för tillhandahållande av tjänster till en icke beskattningsbar person ska vara den plats där tillhandahållaren har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet. Om dessa tjänster tillhandahålls från tillhandahållarens fasta etableringsställe som är beläget på en annan plats än där han har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet ska dock platsen för tillhandahållande av dessa tjänster vara den plats där det fasta etableringsstället är beläget. I avsaknad av ett sådant säte eller ett sådant fast etableringsställe, ska platsen för tillhandahållande av tjänster vara den plats där tillhandahållaren är bosatt eller stadigvarande vistas.
               Avsnitt 3
               Särskilda bestämmelser
               Underavsnitt 1
               Tillhandahållande av tjänster genom förmedlare
               Artikel 46
               Platsen för tillhandahållande av tjänster till en icke beskattningsbar person som utförs av en förmedlare som agerar i annans namn och för annans räkning ska vara den plats där den underliggande transaktionen utförs i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv.
               Underavsnitt 2
               Tillhandahållande av tjänster med anknytning till fast egendom
               Artikel 47
               Platsen för tillhandahållande av tjänster med anknytning till fast egendom, däribland experttjänster och fastighetsmäklartjänster, tillhandahållande av logi inom hotellbranschen eller branscher med liknande funktion, såsom semesterbyar eller områden som iordningställts för användning som campingplatser, beviljande av rätten att använda fast egendom samt tjänster för förberedelse och samordning av byggnadsarbeten, såsom tjänster som tillhandahålls av arkitekter och inspektionsföretag, ska vara den plats där den fasta egendomen är belägen.
               Underavsnitt 3
               Tillhandahållande av transporter
               Artikel 48
               Platsen för tillhandahållande av persontransporttjänster ska vara den plats där transporten äger rum, proportionellt mot de avstånd som tillryggaläggs.
               Artikel 49
               Platsen för tillhandahållande av andra än gemenskapsinterna varutransporttjänster till icke beskattningsbara personer ska vara den plats där transporten äger rum, proportionellt mot de avstånd som tillryggaläggs.
               Artikel 50
               Platsen för tillhandahållande av gemenskapsinterna varutransporttjänster till icke beskattningsbara personer ska vara transportens avgångsort.
               Artikel 51
               Med gemenskapsintern transport av varor avses varje transport av varor där avgångsorten och ankomstorten är belägna inom två olika medlemsstaters territorier.
               Med avgångsort avses den ort där transporten av varorna faktiskt inleds, utan hänsyn till det avstånd som tillryggalagts till den plats där varorna befinner sig. Med ankomstort avses den ort där transporten av varorna faktiskt avslutas.
               Artikel 52
               Medlemsstaterna behöver inte beskatta den del av en gemenskapsintern transport av varor till icke beskattningsbara personer som företas över farvatten som inte utgör en del av gemenskapens territorium.
               Underavsnitt 4
               Tillhandahållande av tjänster som har samband med kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga och liknande verksamheter och evenemang, tjänster med anknytning till transport samt värderingar av och arbete på lös egendom.
               Artikel 53
               Platsen för tillhandahållande av tjänster, inklusive underordnade tjänster, i samband med kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållsmässiga eller liknande verksamheter, till exempel mässor och utställningar, inklusive tillhandahållande av tjänster av sådana verksamheters organisatörer, ska vara den plats där dessa verksamheter faktiskt utövas.
               Artikel 54
               Platsen för tillhandahållande av följande tjänster till en icke beskattningsbar person ska vara den plats där tjänsterna fysiskt utförs:

                           a)

                           Verksamhet med anknytning till transport såsom lastning, lossning, godshantering och liknande verksamhet.

                           b)

                           Värdering av eller arbete på materiell lös egendom.

                     Underavsnitt 5
               Restaurang- och cateringtjänster
               Artikel 55
               Platsen för tillhandahållande av restaurang- och cateringtjänster, med undantag för sådana tjänster som fysiskt utförs ombord på fartyg, luftfartyg eller tåg under den del av en persontransport som genomförs i gemenskapen, ska vara den plats där tjänsterna fysiskt utförs.
               Underavsnitt 6
               Uthyrning av transportmedel
               Artikel 56
               1.   Platsen för tillhandahållande av korttidsuthyrning av transportmedel ska vara den plats där transportmedlet faktiskt ställs till kundens förfogande.
               2.   I punkt 1 avses med korttidsuthyrning att transportmedlet får innehas eller användas under en sammanhängande period om högst 30 dagar och, när det gäller fartyg, högst 90 dagar.
               Underavsnitt 7
               Tillhandahållande av restaurang- och cateringtjänster ombord på fartyg, luftfartyg eller tåg
               Artikel 57
               1.   Platsen för tillhandahållande av restaurang- eller cateringtjänster som fysiskt utförs ombord på fartyg, luftfartyg eller tåg under den del av en persontransport som genomförs i gemenskapen ska vara persontransportens avgångsort.
               2.   För tillämpningen av punkt 1 avses med del av en persontransport som genomförs i gemenskapen den del av en persontransport som, utan uppehåll utanför gemenskapen, genomförs mellan avgångsorten och ankomstorten.

                  Persontransportens avgångsort är den första platsen för påstigning av passagerare i gemenskapen, i förekommande fall efter ett uppehåll utanför gemenskapen.

                  Persontransportens ankomstort är den sista platsen för avstigning av passagerare inom gemenskapen för passagerare som stigit på inom gemenskapen, i förekommande fall före ett uppehåll utanför gemenskapen.
               När det gäller resa tur och retur ska återresan betraktas som en separat transport.
               Underavsnitt 8
               Elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer
               Artikel 58
               Platsen för tillhandahållande av tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg, särskilt sådana som avses i bilaga II, när de tillhandahålls en icke beskattningsbar person som är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas i en medlemsstat av en beskattningsbar person som har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller har ett fast etableringsställe, från vilket tjänsterna tillhandahålls, utanför gemenskapen eller, i avsaknad av ett sådant säte eller fast etableringsställe, är bosatt eller stadigvarande vistas utanför gemenskapen, ska vara den plats där den icke beskattningsbara personen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas.
               Om tillhandahållaren av en tjänst och kunden kommunicerar med e-post, ska detta i sig inte innebära att den tillhandahållna tjänsten är en tjänst som tillhandahålls på elektronisk väg.
               Underavsnitt 9
               Tjänster till icke beskattningsbara personer utanför gemenskapen
               Artikel 59
               Platsen för tillhandahållande av följande tjänster till en icke beskattningsbar person som är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas utanför gemenskapen ska vara den plats där denna person är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas:

                           a)

                           Överlåtelse av upphovsrätter, patent, licenser, varumärken och liknande rättigheter.

                           b)

                           Reklamtjänster.

                           c)

                           Tjänster av rådgivare, ingenjörer, konsultbyråer, jurister, revisorer och andra liknande tjänster, liksom databehandling och tillhandahållande av information.

                           d)

                           Åtaganden att helt eller delvis avstå från att utöva en näringsverksamhet eller en rättighet som avses i denna artikel.

                           e)

                           Bank-, finansierings- och försäkringstransaktioner, däribland återförsäkring, med undantag för uthyrning av bankfack.

                           f)

                           Tillhandahållande av personal.

                           g)

                           Uthyrning av materiell lös egendom, med undantag för alla slags transportmedel.

                           h)

                           Tillhandahållande av tillträde till distributionssystem för naturgas och el samt transport och överföring genom dessa system och tillhandahållande av andra tjänster som är direkt kopplade därtill.

                           i)

                           Telekommunikationstjänster.

                           j)

                           Radio- och televisionssändningar.

                           k)

                           Tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg, särskilt sådana som avses i bilaga II.

                     Om en tjänsteleverantör och köparen kommunicerar via e-post, ska detta inte i sig betyda att den tjänst som tillhandahålls är en tjänst som tillhandahålls på elektronisk väg.
               Underavsnitt 10
               Förhindrande av dubbelbeskattning eller utebliven beskattning
               Artikel 59a
               För att undvika dubbelbeskattning, utebliven beskattning eller snedvridning av konkurrensen får medlemsstaterna när det gäller tillhandahållande av tjänster för vilka platsen för tillhandahållande bestäms enligt artiklarna 44, 45, 56 och 59

                           a)

                           betrakta platsen för tillhandahållande av någon av eller alla dessa tjänster, när den är belägen inom medlemsstaternas territorium, såsom belägen utanför gemenskapen, om den faktiska användningen och det faktiska utnyttjandet av tjänsterna äger rum utanför gemenskapen,

                           b)

                           betrakta platsen för tillhandahållande av någon av eller alla dessa tjänster, när den är belägen utanför gemenskapen, såsom belägen inom medlemsstaternas territorium, om den faktiska användningen och det faktiska utnyttjandet av tjänsterna äger rum inom deras territorium.

                     Denna bestämmelse ska dock inte gälla tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg om dessa tjänster tillhandahålls icke beskattningsbara personer som inte är etablerade inom gemenskapen.
               Artikel 59b
               Medlemsstaterna ska tillämpa artikel 59a första stycket b på telekommunikationstjänster och radio- och televisionssändningar enligt artikel 59 första stycket j när de tillhandahålls en icke beskattningsbar person som är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas i en medlemsstat av en beskattningsbar person som har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller har ett fast etableringsställe, från vilket tjänsterna tillhandahålls, utanför gemenskapen eller, i avsaknad av ett sådant säte eller fast etableringsställe, är bosatt eller stadigvarande vistas utanför gemenskapen.”

               2.

               I artikel 98.2 ska andra stycket ersättas av följande:
               ”De reducerade skattesatserna får inte tillämpas på tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg.”

               3.

               Den inledande meningen i artikel 170 ska ersättas med följande:
               ”De beskattningsbara personer som i enlighet med artikel 1 i direktiv 86/560/EEG (5), artikel 2.1 och artikel 3 i direktiv 2008/9/EG (6) och artikel 171 i detta direktiv inte är etablerade i den medlemsstat där de köper varor eller tjänster eller importerar varor som belastats med mervärdesskatt har rätt till återbetalning av den erlagda mervärdesskatten i den mån varorna och tjänsterna används för

               4.

               Artikel 171 ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 1 ska ersättas med följande:
                           ”1.   Återbetalning av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som inte är etablerade i den medlemsstat där de köper varor och tjänster som belastats med mervärdesskatt eller importerar varor som är belagda med mervärdesskatt, men som är etablerade i en annan medlemsstat, ska ske i enlighet med genomförandereglerna i direktiv 2008/9/EG.”

                           b)

                           Punkt 3 ska ersättas med följande:
                           ”3.   Direktiv 86/560/EEG gäller inte för

                                       a)

                                       enligt den återbetalande medlemsstatens lagstiftning felaktigt fakturerad mervärdesskatt,

                                       b)

                                       mervärdesskatt som fakturerats för leverans av varor som enligt artikel 138 eller artikel 146.1 b är undantagna eller kan undantas från skatteplikt.”

               5.

               Följande artikel 171a ska läggas till:
               ”Artikel 171a
               Medlemsstaterna får i stället för att bevilja återbetalning av mervärdesskatt enligt direktiven 86/560/EEG eller 2008/9/EG avseende leveranser av varor och tillhandahållande av tjänster till en beskattningsbar person, för vilka denna person är skyldig att betala skatt enligt artiklarna 194–197 eller artikel 199, medge avdrag för denna skatt enligt förfarandet i artikel 168. Inskränkningarna i artikel 2.2 och artikel 4.2 i direktiv 86/560/EEG får bibehållas.
               I detta syfte får medlemsstaterna helt undanta den beskattningsbara person som är skyldig att betala denna skatt från återbetalningsförfarandet enligt direktiven 86/560/EEG eller 2008/9/EG.”

               6.

               I avdelning XI kapitel 1 avsnitt 1 ska följande artikel 192a läggas till:
               ”Artikel 192a
               Vid tillämpningen av detta avsnitt ska en beskattningsbar person som har ett fast etableringsställe inom den medlemsstats territorium där skatten ska betalas, anses vara en beskattningsbar person som inte är etablerad inom den medlemsstaten om följande villkor är uppfyllda:

                           a)

                           Personen utför en beskattningsbar leverans av varor eller ett beskattningsbart tillhandahållande av tjänster i den medlemsstaten.

                           b)

                           Leverans av dessa varor eller tillhandahållande av dessa tjänster sker utan medverkan av leverantörens eller tillhandahållarens etableringsställe inom den medlemsstatens territorium.”

               7.

               Artikel 196 ska ersättas med följande:
               ”Artikel 196
               Mervärdesskatt ska betalas av beskattningsbara personer eller icke beskattningsbara juridiska personer registrerade till mervärdesskatt som köper sådana tjänster som avses i artikel 44, om tjänsterna tillhandahålls av en beskattningsbar person som inte är etablerad i medlemsstaten.”

               8.

               I artikel 214 ska följande led läggas till:

                           ”d)

                           Varje beskattningsbar person som inom medlemsstaternas respektive territorium mottar tjänster för vilka personen är skyldig att betala mervärdesskatt i enlighet med artikel 196.

                           e)

                           Varje beskattningsbar person som är etablerad inom medlemsstaternas respektive territorium och tillhandahåller tjänster på en annan medlemsstats territorium, för vilka mervärdesskatt ska betalas uteslutande av mottagaren i enlighet med artikel 196.”

               9.

               Artikel 262 ska ersättas med följande:
               ”Artikel 262
               Varje beskattningsbar person som är registrerad till mervärdesskatt ska lämna in en sammanställning, där följande anges:

                           a)

                           De mervärdesskatteregistrerade förvärvare till vilka han har levererat varor enligt de villkor som anges i artikel 138.1 och 138.2 c.

                           b)

                           De mervärdesskatteregistrerade personer till vilka han har levererat varor som levererats till honom genom sådana gemenskapsinterna förvärv som avses i artikel 42.

                           c)

                           De beskattningsbara personer och de icke beskattningsbara juridiska personer som är registrerade för mervärdesskatt till vilka han har tillhandahållit andra tjänster än tjänster som är undantagna från mervärdesskatt i den medlemsstat där transaktionen är beskattningsbar och för vilka mottagaren är skyldig att betala skatt i enlighet med artikel 196.”

               10.

               Artikel 264.1 ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Leden a och b ska ha följande lydelse:

                                       ”a)

                                       Den beskattningsbara personens registreringsnummer för mervärdesskatt i den medlemsstat där sammanställningen ska lämnas och under vilket han har utfört leveranser av varor på villkoren i artikel 138.1 eller tillhandahållit beskattningsbara tjänster på villkoren i artikel 44.

                                       b)

                                       Förvärvarens registreringsnummer för mervärdesskatt i en annan medlemsstat än den där sammanställningen ska lämnas och under vilket varorna eller tjänsterna levererats till honom eller tillhandahållits honom.”

                           b)

                           Led d ska ersättas med följande:

                                       ”d)

                                       För varje förvärvare av varor eller tjänster, det sammanlagda beloppet för de leveranser av varor och tjänster som utförts av den beskattningsbara personen.”

               11.

               Artikel 358 ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 2 ska ersättas med följande:
                           ”2.   elektroniska tjänster och tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg: sådana tjänster som avses i artikel 59 första stycket k.”

                           b)

                           Punkt 4 ska ersättas med följande:
                           ”4.   konsumtionsmedlemsstat: den medlemsstat där tillhandahållandet av de elektroniska tjänsterna anses äga rum enligt artikel 58.”

               12.

               I bilaga II ska rubriken ersättas med följande:
               ”EXEMPEL PÅ TJÄNSTER SOM TILLHANDAHÅLLS PÅ ELEKTRONISK VÄG I ENLIGHET MED ARTIKEL 58 OCH ARTIKEL 59 FÖRSTA STYCKET K”.

         Artikel 3
   Artiklarna 53 och 54 i direktiv 2006/112/EG ska med verkan från och med den 1 januari 2011 ändras ersättas med följande:

      ”Artikel 53
      Platsen för tillhandahållande av tillträde till kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga eller liknande arrangemang som till exempel mässor och utställningar, samt tjänster i anknytning till tillträdet, som tillhandahålls en beskattningsbar person, ska vara den plats där evenemangen i fråga faktiskt äger rum.
      Artikel 54
      1.   Platsen för tillhandahållande av tjänster och underordnade tjänster, i samband med kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga eller liknande verksamheter, till exempel mässor och utställningar, inklusive tillhandahållande av tjänster av sådana verksamheters organisatörer, som tillhandahålls en icke beskattningsbar person, ska vara den plats där dessa verksamheter faktiskt äger rum.
      2.   Platsen för tillhandahållande av följande tjänster till en icke beskattningsbar person ska vara den plats där tjänsterna fysiskt utförs:

                  a)

                  Verksamheter som har anknytning till transport såsom lastning, lossning, godshantering och liknande verksamhet.

                  b)

                  Värdering av eller arbeten på materiell lös egendom.”

   Artikel 4
   Artikel 56.2 i direktiv 2006/112/EG ska med verkan från och med den 1 januari 2013 ersättas med följande

      ”2.   Platsen för tillhandahållande av uthyrning, utom korttidsuthyrning, av transportmedel till en icke beskattningsbar person ska vara den plats där kunden är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas.
      Platsen för uthyrning av fritidsbåtar till icke beskattningsbara personer, utom i fråga om korttidsuthyrning, ska emellertid vara den plats där fritidsbåten faktiskt levereras till mottagaren, när tjänsteleverantören faktiskt tillhandahåller denna tjänst från sätet för sin ekonomiska verksamhet eller från ett fast etableringsställe beläget på denna plats.
      3.   I punkterna 1 och 2 avses med korttidsuthyrning att transportmedlet får innehas eller användas under en sammanhängande period om högst 30 dagar och, när det gäller fartyg, högst nittio dagar.”

   Artikel 5
   Direktiv 2006/112/EG ska med verkan från och med den 1 januari 2015 ändras på följande sätt:

               1.

               I avdelning V avsnitt 3 kapitel 3 ska underavsnitt 8 ersättas med följande:
               ”Underavsnitt 8
               Tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer
               Artikel 58
               Platsen för tillhandahållande av följande tjänster till en icke beskattningsbar person ska vara platsen där personen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas:

                           a)

                           Telekommunikationstjänster.

                           b)

                           Radio- och televisionssändningar.

                           c)

                           Tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg, särskilt sådana som avses i bilaga II.

                     Om tillhandahållaren av en tjänst och kunden kommunicerar med e-post, ska detta i sig inte innebära att den tillhandahållna tjänsten är en tjänst som tillhandahålls på elektronisk väg.”

               2.

               Artikel 59 första stycket i, j och k samt andra stycket ska utgå.

               3.

               Artikel 59a ska ersättas med följande:
               ”Artikel 59a
               För att undvika dubbelbeskattning, utebliven beskattning eller snedvridning av konkurrensen får medlemsstaterna när det gäller tillhandahållande av tjänster för vilka platsen för tillhandahållande bestäms enligt artiklarna 44, 45, 56, 58 och 59

                           a)

                           betrakta platsen för tillhandahållande av dessa tjänster eller vissa av dem, när den är belägen inom deras territorium, såsom belägen utanför gemenskapen, om den faktiska användningen och det faktiska utnyttjandet av tjänsterna äger rum utanför gemenskapen,

                           b)

                           betrakta platsen för tillhandahållande av dessa tjänster eller vissa av dem, när den är belägen utanför gemenskapen, såsom belägen inom deras territorium, om den faktiska användningen och det faktiska utnyttjandet av tjänsterna äger rum inom deras territorium.”

               4.

               Artikel 59b ska utgå.

               5.

               Artikel 204.1 tredje stycket ska ersättas med följande:
               ”Medlemsstaterna får emellertid inte tillämpa den valmöjlighet som avses i andra stycket på en enligt definitionen i artikel 358a 1 i gemenskapen icke-etablerad beskattningsbar person som har valt att omfattas av den särskilda ordningen för telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster.”

               6.

               Rubriken i avdelning XII kapitel 6 ska ha följande lydelse:

               ”Särskilda ordningar för icke-etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer”

               7.

               Artikel 357 ska utgå.

               8.

               Artikel 358 ska ersättas med följande:
               ”Artikel 358
               Utan att det påverkar tillämpningen av andra gemenskapsbestämmelser avses i detta kapitel med:
               1.   telekommunikationstjänster och radio- och televisionssändningar: sådana tjänster som avses i artikel 58 första stycket a och b.
               2.   elektroniska tjänster och tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg: sådana tjänster som avses i artikel 58 första stycket c.
               3.   konsumtionsmedlemsstat: den medlemsstat där tillhandahållandet av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster anses äga rum i enlighet med artikel 58.
               4.   mervärdesskattedeklaration: en deklaration som innehåller den information som behövs för att fastställa vilket mervärdesskattebelopp som ska betalas i de enskilda medlemsstaterna.”

               9.

               Rubriken i avdelning XII kapitel 6 avsnitt 2 ska ersättas med följande:

               ”Särskild ordning för telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster som tillhandahålls av skattskyldiga personer som inte är etablerade inom gemenskapen”

               10.

               I avdelning XII kapitel 6 avsnitt 2 ska följande artikel 358a läggas till:
               ”Artikel 358a
               I detta avsnitt gäller följande definitioner, utan att det påverkar tillämpningen av andra gemenskapsbestämmelser:
               1.   beskattningsbar person som inte är etablerad i gemenskapen: en beskattningsbar person som varken har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller har något fast etableringsställe inom gemenskapens territorium, och som inte av annan anledning är skyldig att låta registrera sig för mervärdesskatteändamål.
               2.   identifieringsmedlemsstat: den medlemsstat till vilken den beskattningsbara personen som inte är etablerad i gemenskapen väljer att anmäla vilken dag han inleder sin verksamhet som beskattningsbar person inom gemenskapens territorium i enlighet med bestämmelserna i detta avsnitt.”

               11.

               Artiklarna 359 till 365 ska ersättas med följande:
               ”Artikel 359
               Medlemsstaterna ska tillåta att en beskattningsbar person som inte är etablerad i gemenskapen och som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster till en icke beskattningsbar person som är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i en medlemsstat, utnyttjar denna särskilda ordning. Denna särskilda ordning ska tillämpas på alla sådana tjänster när dessa tillhandahålls inom gemenskapen.
               Artikel 360
               Den beskattningsbara personen som inte är etablerad i gemenskapen ska underrätta identifieringsmedlemsstaten om tidpunkten när hans verksamhet som beskattningsbar person inleds, upphör eller förändras på ett sådant sätt att han inte längre uppfyller villkoren för att kunna utnyttja denna särskilda ordning. Denna underrättelse ska lämnas på elektronisk väg.
               Artikel 361
               1.   Den information som en beskattningsbar person som inte är etablerad i gemenskapen ska lämna till identifieringsmedlemsstaten när han inleder sin beskattningsbara verksamhet ska innehålla följande uppgifter:

                           a)

                           Namn.

                           b)

                           Postadress.

                           c)

                           Elektroniska adresser, inbegripet webbplatser.

                           d)

                           Nationellt skattenummer, om ett sådant finns.

                           e)

                           En anmälan om att personen inte är registrerad till mervärdesskatt inom gemenskapen.

                     2.   Den beskattningsbara person som inte är etablerad i gemenskapen ska till identifieringsmedlemsstaten anmäla eventuella ändringar av den information som har lämnats.
               Artikel 362
               Identifieringsmedlemsstaten ska tilldela en beskattningsbar person som inte är etablerad inom gemenskapen ett individuellt registreringsnummer för mervärdesskatt och underrätta honom på elektronisk väg om det registreringsnummer han tilldelats. På grundval av de uppgifter som används för denna identifiering får konsumtionsmedlemsstaterna ha sina egna registreringssystem.
               Artikel 363
               Identifieringsmedlemsstaten ska stryka den beskattningsbara personen som inte är etablerad i gemenskapen ur registreringsregistret om

                           a)

                           han underrättar den medlemsstaten om att han inte längre tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster,

                           b)

                           det på annat sätt kan antas att hans beskattningsbara verksamheter har avslutats,

                           c)

                           han inte längre uppfyller villkoren för att få utnyttja denna särskilda ordning, eller om

                           d)

                           han ständigt bryter mot reglerna i den särskilda ordningen.

                     Artikel 364
               Den beskattningsbara personen som inte är etablerad i gemenskapen ska på elektronisk väg till identifieringsmedlemsstaten inge en mervärdesskattedeklaration för varje kalenderkvartal oberoende av om telekommunikationstjänster, radio- eller televisionssändningar eller en elektronisk tjänst har tillhandahållits eller ej. Deklarationen ska översändas inom 20 dagar efter utgången av den beskattningsperiod som deklarationen avser.
               Artikel 365
               Mervärdesskattedeklarationen ska innehålla registreringsnumret och, för varje konsumtionsmedlemsstat där mervärdesskatt ska betalas, det totala värdet, exklusive mervärdesskatt, för tillhandahållanden av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som ägt rum under beskattningsperioden samt det totala beloppet för motsvarande skatt fördelat på skattesatser. Tillämpliga mervärdesskattesatser och den totala skatt som ska betalas ska också anges i deklarationen.”

               12.

               Artikel 366.1 ska ersättas med följande:
               ”1.   Mervärdesskattedeklarationen ska upprättas i euro.
               De medlemsstater som inte har infört euron får begära att mervärdesskattedeklarationen upprättas i deras nationella valuta. Om tillhandahållande av tjänster har skett i andra valutor, ska den skattskyldiga personen som inte är etablerad i gemenskapen använda den aktuella växelkurs som gällde den sista dagen av den beskattningsperiod för vilken mervärdesskattedeklarationen upprättas.”

               13.

               Artiklarna 367 och 368 ska ersättas med följande:
               ”Artikel 367
               Den beskattningsbara personen som inte är etablerad i gemenskapen ska betala mervärdesskatten med hänvisning till den mervärdesskattedeklaration som utgör grund för betalningen samtidigt som deklarationen inges, dock senast vid utgången av tidsfristen för inlämnande av deklaration.
               Betalningen ska göras i euro till ett bankkonto som har angetts av identifieringsmedlemsstaten. De medlemsstater som inte har antagit euron får begära att betalningen görs till ett bankkonto i deras egen valuta.
               Artikel 368
               Den beskattningsbara personen som inte är etablerad i gemenskapen och som utnyttjar denna särskilda ordning får inte dra av mervärdesskatt i enlighet med artikel 168 i det här direktivet. Utan hinder av vad som sägs i artikel 1.1 i direktiv 86/560/EEG ska den beskattningsbara personen beviljas återbetalning i enlighet med det nämnda direktivet. Artikel 2.2 och 2.3 samt artikel 4.2 i direktiv 86/560/EEG ska inte tillämpas på återbetalning avseende telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som omfattas av denna särskilda ordning.”

               14.

               Artikel 369.1 ska ersättas med följande:
               ”1.   Den beskattningsbara personen som inte är etablerad i gemenskapen ska föra räkenskaper över de transaktioner som omfattas av denna särskilda ordning. Dessa räkenskaper ska vara så detaljerade att konsumtionsmedlemsstatens skattemyndighet kan avgöra om mervärdesskattedeklarationen är korrekt.”

               15.

               I avdelning XII kapitel 6 ska följande avsnitt läggas till:
               ”Avsnitt 3
               Särskild ordning för telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster som tillhandahålls av beskattningsbara personer som är etablerade i gemenskapen men inte i konsumtionsmedlemsstaten
               Artikel 369a
               I detta avsnitt gäller följande definitioner, utan att det påverkar tillämpningen av andra gemenskapsbestämmelser:
               1.   beskattningsbar person som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten: en beskattningsbar person som har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller har ett fast etableringsställe inom gemenskapens territorium men som varken har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller har något fast etableringsställe inom konsumtionsmedlemsstatens territorium.
               2.   identifieringsmedlemsstat: den medlemsstat i vilken den beskattningsbara personen har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller, om han inte har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet i gemenskapen, där han har ett fast etableringsställe.
               Om en beskattningsbar person inte har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet i gemenskapen men har mer än ett fast etableringsställe där, ska identifieringsmedlemsstaten vara den medlemsstat med fast etableringsställe i vilken den beskattningsbara personen anmäler att han kommer att utnyttja denna särskilda ordning. Den beskattningsbara personen ska vara bunden av detta beslut för det aktuella kalenderåret samt för de två därpå följande kalenderåren.
               Artikel 369b
               Medlemsstaterna ska tillåta att en beskattningsbar person som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten och som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster till en icke beskattningsbar person som är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i en medlemsstat, utnyttjar denna särskilda ordning. Denna särskilda ordning ska tillämpas på alla sådana tjänster när dessa tillhandahålls inom gemenskapen.
               Artikel 369c
               Den beskattningsbara personen som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten ska underrätta identifieringsmedlemsstaten när hans beskattningsbara verksamhet inom ramen för denna särskilda ordning inleds, upphör eller förändras på ett sådant sätt att han inte längre uppfyller villkoren för att kunna utnyttja denna särskilda ordning. Denna underrättelse ska lämnas på elektronisk väg.
               Artikel 369d
               En beskattningsbar person som utnyttjar denna särskilda ordning ska registreras för beskattningsbara transaktioner enligt denna ordning endast i identifieringsmedlemsstaten. För detta ändamål ska medlemsstaten använda det individuella registreringsnumret för mervärdesskatt som redan tilldelats den beskattningsbara personen med avseende på hans skyldigheter enligt det nationella systemet.
               På grundval av de uppgifter som används för denna registrering får konsumtionsmedlemsstaterna upprätta sina egna registreringssystem.
               Artikel 369e
               Identifieringsmedlemsstaten ska utesluta en beskattningsbar person som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten från denna särskilda ordning om

                           a)

                           han underrättar om att han inte längre tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster,

                           b)

                           det på annat sätt kan antas att hans beskattningsbara verksamhet inom ramen för denna särskilda ordning har avslutats,

                           c)

                           han inte längre uppfyller villkoren för att få utnyttja denna särskilda ordning, eller om

                           d)

                           han ständigt bryter mot reglerna i den särskilda ordningen.

                     Artikel 369f
               Den beskattningsbara personen som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten ska på elektronisk väg till identifieringsmedlemsstaten inge en mervärdesskattedeklaration för varje kalenderkvartal, oberoende av om telekommunikationstjänster, radio- eller televisionssändningar eller elektroniska tjänster har tillhandahållits eller ej. Deklarationen ska översändas inom 20 dagar efter utgången av den beskattningsperiod som deklarationen avser.
               Artikel 369g
               Mervärdesskattedeklarationen ska innehålla det registreringsnummer som avses i artikel 369d, och, för varje konsumtionsmedlemsstat där mervärdesskatt ska betalas, det totala värdet, exklusive mervärdesskatt, för tillhandahållanden av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster som ägt rum under beskattningsperioden samt det totala beloppet för motsvarande skatt fördelat på skattesatser. Tillämpliga mervärdesskattesatser och den totala skatt som ska betalas ska också anges i deklarationen.
               När en beskattningsbar person har ett eller flera andra fasta etableringsställen än det i identifieringsmedlemsstaten, varifrån tjänsterna tillhandahålls, ska mervärdesskattedeklarationen, utöver den information som avses i första stycket, också innehålla det totala värdet av sådana tillhandahållna telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster som omfattas av denna särskilda ordning, för varje medlemsstat där han har ett etableringsställe, tillsammans med detta etableringsställes individuella momsregistreringsnummer eller skatteregistreringsnummer, och uppdelat på respektive konsumtionsmedlemsstat.
               Artikel 369h
               1.   Mervärdesskattedeklarationen ska upprättas i euro.
               De medlemsstater som inte har infört euron får begära att mervärdesskattedeklarationen upprättas i deras nationella valuta. Om tillhandahållandet av tjänster har skett i andra valutor ska den beskattningsbara personen som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten använda den växelkurs som gällde den sista dagen av den beskattningsperiod för vilken mervärdesskattedeklarationen upprättas.
               2.   Omräkningen ska göras på grundval av de växelkurser som offentliggörs av Europeiska centralbanken för den dagen, eller, om inget offentliggörande sker den dagen, nästa dag som växelkurserna offentliggörs.
               Artikel 369i
               Den beskattningsbara personen som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten ska betala mervärdesskatten med hänvisning till den berörda mervärdesskattedeklarationen som samtidigt ska inges, dock senast vid utgången av den tidsfrist inom vilken deklarationen ska inges.
               Betalningen ska göras i euro till ett bankkonto som identifieringsmedlemsstaten har angivit. De medlemsstater som inte har infört euron får begära att betalningen görs till ett bankkonto i deras egen valuta.
               Artikel 369j
               Den beskattningsbara personen som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten och som utnyttjar denna särskilda ordning får inte dra av mervärdesskatt i enlighet med artikel 168 i det här direktivet avseende ingående mervärdesskatt för verksamheter inom ramen för denna särskilda ordning. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 2.1 och artikel 3 i direktiv 2008/9/EG ska dessa beviljas återbetalning av mervärdesskatt i enlighet med det direktivet.
               Om den beskattningsbara personen som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten och som utnyttjar denna särskilda ordning i konsumtionsmedlemsstaten också utövar verksamheter som inte omfattas av denna särskilda ordning för vilka han är skyldig att låta registrera sig för mervärdesskatt, ska denne i den mervärdesskattedeklaration som ska inges i enlighet med artikel 250, göra avdrag för verksamheter inom ramen för denna särskilda ordning.
               Artikel 369k
               1.   En beskattningsbar person som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten ska föra räkenskaper över de transaktioner som omfattas av denna särskilda ordning. Dessa räkenskaper ska vara så detaljerade att konsumtionsmedlemsstatens skattemyndighet kan avgöra om mervärdesskattedeklarationen är korrekt.
               2.   De räkenskaper som avses i enligt punkt 1 ska på begäran göras tillgängliga på elektronisk väg för identifieringsmedlemsstaten och för konsumtionsmedlemsstaten.
               Räkenskaperna ska bevaras i tio år efter den 31 december det år då transaktionen genomfördes.”

               16.

               I bilaga II ska rubriken ersättas med följande:
               ”EXEMPEL PÅ TJÄNSTER SOM TILLHANDAHÅLLS PÅ ELEKTRONISK VÄG I ENLIGHET MED ARTIKEL 58 FÖRSTA STYCKET C”.

         Artikel 6
   Kommissionen ska senast den 31 december 2014 lägga fram en rapport om möjligheten att effektivt tillämpa den regel som föreskrivs i artikel 5 för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionstjänster och tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg till icke beskattningsbara personer och om frågan huruvida den regeln fortfarande överensstämmer med den allmänna policyn vid den tiden när det gäller platsen för tillhandhållandet av tjänster.
   Artikel 7
   1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artiklarna 1–5 i detta direktiv från och med de datum som anges i dessa bestämmelser.
   De ska genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 8
   Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 9
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 12 februari 2008.

            På rådets vägnar

         A. BAJUK

            Ordförande

      (1)  EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 143 och yttrande avgivet den 16 maj 2006 (ännu ej offentliggjort i EUT).

      (2)  EUT C 117, 30.4.2004, s. 15 och EUT C 195, 18.8.2006, s. 54.

      (3)  EUT L 347, 11.12.2006, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2007/75/EG (EUT L 346, 29.12.2007, s. 13).

      (4)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (5)  Rådets trettonde direktiv 86/560/EEG av den 17 november 1986 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om omsättningsskatter – Regler om återbetalning av mervärdeskatt till skattskyldiga personer som inte är etablerade i gemenskapens territorium (EGT L 326, 21.11.1986, s. 40).

      (6)  Rådets direktiv 2008/9/EG av den 12 februari 2008 om fastställande av närmare regler för återbetalning enligt direktiv 2006/112/EG av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som inte är etablerade i den återbetalande medlemsstaten men i en annan medlemsstat (EUT L 44, 20.2.2008, s. 23).”


title: Kommissionens direktiv 2012/22/EU av den 22 augusti 2012 om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG för att ta upp DDA-karbonat som ett verksamt ämne i bilaga I till direktivet  Text av betydelse för EES

text:
               23.8.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 227/7

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2012/22/EU
   av den 22 augusti 2012
   om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG för att ta upp DDA-karbonat som ett verksamt ämne i bilaga I till direktivet
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (1), särskilt artikel 11.4, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 17 januari 2007 erhöll Förenade kungariket en ansökan från Lonza, i enlighet med artikel 11.1 i direktiv 98/8/EG, om att ta upp det verksamma ämnet DDA-karbonat i direktivets bilaga I, för användning i produkttyp 8, träskyddsmedel, som definieras i bilaga V till direktiv 98/8/EG. DDA-karbonat fanns inte på marknaden som ett verksamt ämne i en biocidprodukt den dag som avses i artikel 34.1 i direktiv 98/8/EG.

               (2)

               Efter att ha genomfört en granskning lämnade Förenade kungariket den 11 november 2010 in en rapport tillsammans med en rekommendation till kommissionen.

               (3)

               Rapporten granskades av medlemsstaterna och kommissionen vid mötet i ständiga kommittén för biocidprodukter den 2 mars 2012, och resultatet av granskningen infördes i en granskningsrapport.

               (4)

               Av utvärderingarna framgår att biocidprodukter som används som träskyddsmedel och som innehåller DDA-karbonat kan väntas uppfylla kraven i artikel 5 i direktiv 98/8/EG. DDA-karbonat för användning i produkttyp 8 bör därför tas upp i bilaga I till det direktivet.

               (5)

               Vissa potentiella användningsområden har inte utvärderats på unionsnivå. Exempelvis har användning av icke yrkesmässiga användare inte bedömts. Det är därför lämpligt att kräva att medlemsstaterna utvärderar de användningsområden eller exponeringsscenarier och de risker för befolkningsgrupper och delar av miljön som inte på ett representativt sätt ingår i riskbedömningen på unionsnivå. Medlemsstaterna bör också, när de godkänner produkter, se till att lämpliga åtgärder vidtas eller särskilda villkor införs för att begränsa identifierade risker till acceptabla nivåer.

               (6)

               Mot bakgrund av de risker som identifierats för människors hälsa bör man för industriella användare kräva att säkra driftsrutiner fastställs och att produkter används med lämplig personlig skyddsutrustning, såvida det inte kan visas i ansökan om produktgodkännande att riskerna kan begränsas till en acceptabel nivå på andra sätt.

               (7)

               Mot bakgrund av de risker som identifierats för vatten- och landmiljö bör man kräva att industriell applicering sker inom ett inneslutet område eller på ett ogenomträngligt hårt underlag med invallning, att nybehandlat virke efter behandlingen lagras under tak och/eller på ett ogenomträngligt hårt underlag, och att spillvätska från appliceringen av produkter som används som träskyddsmedel och som innehåller DDA-karbonat samlas upp för återanvändning eller bortskaffande.

               (8)

               Oacceptabla risker för miljön har identifierats för situationer där trä behandlat med DDA-karbonat genom doppning är ständigt utsatt för väder och vind eller ofta utsatt för väta (användningsklass 3 enligt OECD:s definition (2)), och där trä behandlat med DDA-karbonat används för utomhuskonstruktioner nära eller ovanför vatten (”broscenariot” i användningsklass 3 enligt OECD:s definition (3)) eller är i kontakt med sötvatten (användningsklass 4b enligt OECD:s definition (4)). Man bör därför kräva att produkter inte godkänns för behandling av trä som är avsett för dessa användningsområden, om det inte lämnas uppgifter som visar att produkterna kommer att uppfylla kraven både i artikel 5 i direktiv 98/8/EG och i bilaga VI till samma direktiv, vid behov genom tillämpning av lämpliga riskbegränsande åtgärder.

               (9)

               Bestämmelserna i detta direktiv bör börja tillämpas samtidigt i alla medlemsstater så att de biocidprodukter av produkttyp 8 på unionsmarknaden som innehåller det verksamma ämnet DDA-karbonat behandlas likvärdigt, och även för att generellt sett främja en väl fungerande marknad för biocidprodukter.

               (10)

               En rimlig tid bör förflyta innan ett verksamt ämne tas upp i bilaga I till direktiv 98/8/EG, så att medlemsstaterna ges möjlighet att sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa det här direktivet.

               (11)

               Direktiv 98/8/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (12)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för biocidprodukter.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 98/8/EG ska ändras i enlighet med bilagan till det här direktivet.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 31 januari 2013 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.
   De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 februari 2013.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 22 augusti 2012.

            På kommissionens vägnar

         José Manuel BARROSO

            Ordförande

      (1)  EGT L 123, 24.4.1998, s. 1.

      (2)  OECD:s dokumentserie om utsläppsscenarier, nr 2, Emission Scenario Document for Wood Preservatives, del 2, s. 64.

      (3)  Se fotnot 2.

      (4)  Se fotnot 2.

      BILAGA
      Följande post ska läggas till i bilaga I till direktiv 98/8/EG:

                     Nr

                     Trivialnamn

                     IUPAC-namn
                     Identifikationsnummer

                     Det verksamma ämnets minsta renhetsgrad i den biocidprodukt som släpps ut på marknaden

                     Datum för upptagande

                     Sista dag för uppfyllande av artikel 16.3 (utom när det gäller produkter som innehåller mer än ett verksamt ämne, för vilka sista dag för uppfyllande av artikel 16.3 ska vara den dag som fastställs i det senaste av besluten om upptagande när det gäller de verksamma ämnena)

                     Upptagandeperioden löper ut

                     Produkttyp

                     Särskilda bestämmelser (1)

                     ”58

                     DDA-karbonat

                     Reaktionsmassa av N,N-didecyl-N,N-dimetylammoniumkarbonat och N,N-didecyl-N,N-dimetylammoniumbikarbonat
                     EG-nr: 451-900-9
                     CAS-nr: 894406-76-9

                     Torrvikt: 740 g/kg

                     1 februari 2013

                     Ej tillämpligt

                     31 januari 2023

                     8

                     Riskbedömningen på unionsnivå avsåg inte alla potentiella användningsområden. Vissa användningsområden, t.ex. användning av icke yrkesmässiga användare, uteslöts. När ansökan om godkännande av en produkt bedöms enligt artikel 5 och bilaga VI ska medlemsstaterna, om detta är relevant för den berörda produkten, utvärdera de användningsområden eller exponeringsscenarier och de risker för människor och delar av miljön som inte på ett representativt sätt ingår i riskbedömningen på unionsnivå.
                     Medlemsstaterna ska se till att godkännanden omfattas av följande villkor:

                                 1.

                                 För industriella användare ska säkra driftsrutiner fastställas, och produkterna ska användas med lämplig personlig skyddsutrustning, om det inte kan visas i ansökan om produktgodkännande att riskerna kan begränsas till en acceptabel nivå på andra sätt.

                                 2.

                                 På etiketter och säkerhetsdatablad (där sådana finns) för produkter som godkänts ska det anges att industriell applicering ska ske inom ett inneslutet område eller på ett ogenomträngligt hårt underlag med invallning, att nybehandlat virke efter behandling ska lagras under tak och/eller på ett ogenomträngligt hårt underlag, så att direkt läckage till mark eller vatten förhindras, och att spillvätska från appliceringen av produkten ska samlas upp för återanvändning eller bortskaffande.

                                 3.

                                 Produkter får inte godkännas för behandling av trä som kommer att vara i kontakt med sötvatten eller användas för utomhuskonstruktioner nära eller ovanför vatten, eller för behandling genom doppning av trä som kommer att vara ständigt utsatt för väder och vind eller ofta utsatt för väta, om det inte lämnas in uppgifter som visar att produkten kommer att uppfylla kraven i artikel 5 och bilaga VI, vid behov genom tillämpning av lämpliga riskbegränsande åtgärder.”

         (1)  När det gäller genomförandet av de gemensamma principerna i bilaga VI återfinns utvärderingsrapporternas innehåll och slutsatser på kommissionens webbplats: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/22/EG av den  15 mars 2006  om minimivillkor för genomförande av rådets förordningar (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85 om sociallagstiftning på vägtransportområdet samt om upphävande av rådets direktiv 88/599/EEG   (Text av betydelse för EES) - Förklaringar

text:
               11.4.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 102/35

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2006/22/EG
   av den 15 mars 2006
   om minimivillkor för genomförande av
   rådets förordningar (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85
   om sociallagstiftning på vägtransportområdet samt om upphävande av rådets direktiv 88/599/EEG
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71.1,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   efter att ha hört Regionkommittén,
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), på grundval av det gemensamma utkast som förlikningskommittén godkände den 8 december 2005, och
   av följande skäl:

               (1)

               Rådets förordningar (EEG) nr 3820/85 av den 20 december 1985 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter (3) och (EEG) nr 3821/85 av den 20 december 1985 om färdskrivare vid vägtransporter (4) samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/15/EG av den 11 mars 2002 om arbetstidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter (5) har stor betydelse för skapandet av en gemensam marknad för inlandstransporter, för trafiksäkerheten och för arbetsvillkoren.

               (2)

               I vitboken ”Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden” visar kommissionen på behovet av skärpta kontroller och sanktioner, särskilt när det gäller sociallagstiftning på vägtransportområdet; det är framför allt nödvändigt att öka antalet kontroller, uppmuntra ett systematiskt informationsutbyte mellan medlemsstaterna, samordna kontrollverksamheten och främja utbildning av den personal som övervakar att lagstiftningen efterlevs.

               (3)

               Det är därför nödvändigt att se till att de sociala reglerna tillämpas korrekt och att de tolkas på ett enhetligt sätt inom vägtransportområdet genom att fastställa minimikrav för medlemsstaternas enhetliga och effektiva kontroller av att de tillämpliga bestämmelserna följs. Dessa kontroller bör syfta till att förebygga och minska antalet överträdelser. Dessutom bör en mekanism införas för att se till att företag med en hög riskvärdering kontrolleras oftare och mer ingående.

               (4)

               När det gäller de risker som kan uppstå till följd av att förare är trötta bör åtgärder även vidtas med stöd av direktiv 2002/15/EG.

               (5)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv bör inte endast leda till bättre trafiksäkerhet, utan också bidra till en harmonisering av arbetsvillkoren i gemenskapen och främja lika villkor.

               (6)

               I och med att analoga färdskrivare ersätts med digitala färdskrivare kommer det successivt att bli möjligt att snabbare och mer exakt kontrollera en större mängd data, och därmed kommer medlemsstaterna att kunna genomföra fler kontroller. Procentandelen kontrollerade arbetsdagar för förare som omfattas av sociallagstiftningen bör därför gradvis öka till 4 %.

               (7)

               Vad gäller kontrollsystemen måste syftet vara att utveckla de nationella systemen så att de blir driftskompatibla och praktiskt användbara på europeisk nivå.

               (8)

               Alla tillsynsenheter bör ha tillgång till tillräcklig standardutrustning och lämpliga rättsliga befogenheter för att kunna utföra sina arbetsuppgifter effektivt och verkningsfullt.

               (9)

               Samtidigt som de uppgifter som föreskrivs i detta direktiv utförs på rätt sätt bör medlemsstaterna sträva efter att vägkontroller genomförs snabbt och effektivt, så att kontrollen tar så kort tid som möjligt, med minsta möjliga försening för föraren.

               (10)

               I varje medlemsstat bör det finnas ett enda organ för samverkan inom gemenskapen med andra behöriga myndigheter. Detta organ bör också sammanställa relevant statistik. Medlemsstaterna bör också tillämpa en enhetlig nationell tillsynsstrategi inom sina territorier och får utse ett enda organ för att samordna genomförandet av denna.

               (11)

               Samarbetet mellan medlemsstaternas tillsynsmyndigheter bör ytterligare främjas genom samordnade kontroller, gemensam utbildningsverksamhet, elektroniskt informationsutbyte och utbyte av upplysningar och erfarenheter.

               (12)

               Man bör främja de bästa metoderna för tillsyn inom vägtransportområdet, framför allt med sikte på en harmoniserad strategi för utfärdandet av intyg om förarnas semester‐ och sjukdagar, genom ett forum för medlemsstaternas tillsynsmyndigheter.

               (13)

               De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (6).

               (14)

               Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att fastställa tydliga gemensamma bestämmelser om minimivillkor för kontroll av ett korrekt och enhetligt genomförande av förordningarna (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85 samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006 av den15 mars 2006 om harmonisering av viss sociallagstiftning på vägtransportområdet och ändring av rådets förordningar (EEG) nr 3821/85 och (EG) nr 2135/98 samt om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 3820/85 (7) inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av behovet av samordnade gränsöverskridande åtgärder, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

               (15)

               Rådets direktiv 88/599/EEG (8) om enhetligt förfarande vid kontroll av tillämpningen av förordningarna (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85 bör därför upphävas.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Syfte
   I detta direktiv fastställs minimivillkor för genomförandet av förordningarna (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85.
   Artikel 2
   Kontrollsystem
   1.   Medlemsstaterna skall lägga upp ett system för ändamålsenliga och regelbundna kontroller av det korrekta och enhetliga genomförande som avses i artikel 1, både på vägarna och i företagens lokaler, för alla transportkategorier.
   Dessa kontroller skall varje år täcka ett stort och representativt genomsnitt av mobila arbetstagare, förare, företag och fordon inom alla transportkategorier som omfattas av förordningarna (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85.
   Medlemsstaterna skall se till att en enhetlig nationell tillsynsstrategi tillämpas inom deras territorium. I detta syfte får medlemsstaterna inrätta ett samordningsorgan när det gäller åtgärder enligt artiklarna 4 och 6, och i så fall skall kommissionen och de övriga medlemsstaterna underrättas om detta.
   2.   Såvida det inte redan har skett skall medlemsstaterna senast den 1 maj 2007 ge de behöriga inspektörerna lämpliga rättsliga befogenheter som de behöver för att korrekt kunna utföra det inspektionsarbete som följer av detta direktiv.
   3.   Varje medlemsstat skall organisera kontrollerna på ett sådant sätt att 1 % av arbetsdagarna för förare av fordon som omfattas av förordningarna (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85 kontrolleras från och med den 1 maj 2006. Denna procentandel skall ökas till minst 2 % från och med den 1 januari 2008 och till minst 3 % från och med den 1 januari 2010.
   Från och med den 1 januari 2012 får kommissionen öka denna lägsta procentandel till 4 %, i enlighet med förfarandet i artikel 12.2, förutsatt att den statistik som samlats in enligt artikel 3 visar att i genomsnitt mer än 90 % av alla kontrollerade fordon är utrustade med digital färdskrivare. När kommissionen fattar sitt beslut skall den även ta hänsyn till de befintliga tillsynsåtgärdernas effektivitet, särskilt i fråga om huruvida digitala färdskrivaruppgifter finns att tillgå i företagens lokaler.
   Minst 15 % av det sammanlagda antalet arbetsdagar som kontrolleras skall kontrolleras ute på vägarna och minst 30 % i företagens lokaler. Från och med den 1 januari 2008 skall minst 30 % av det sammanlagda antalet kontrollerade arbetsdagar kontrolleras ute på vägarna och minst 50 % i företagens lokaler.
   4.   Den information som lämnas till kommissionen i enlighet med artikel 16.2 i förordning (EEG) nr 3820/85 skall inbegripa uppgifter om antalet förare som kontrollerats på vägarna, antalet kontroller i företagens lokaler, antalet kontrollerade arbetsdagar och antalet rapporterade överträdelser samt antalet och typen av rapporterade överträdelser med uppgift om huruvida det rört sig om person- eller godstransport.
   Artikel 3
   Statistik
   Medlemsstaterna skall se till att den statistik som samlas in om kontrollerna enligt artikel 2.1 och 2.3 är indelad i följande kategorier:

               a)

               För kontroller på vägarna:

                           i)

                           Typ av väg, det vill säga om det rör sig om en motorväg, en riksväg eller en annan väg, samt vilket land det kontrollerade fordonet är registrerat i, för att motverka diskriminering.

                           ii)

                           Typ av färdskrivare: analog eller digital.

               b)

               För kontroller i företagens lokaler:

                           i)

                           Typ av transportverksamhet, det vill säga om det rör sig om internationella eller nationella transporter, passagerar‐ eller godstrafik, transporter som utförs för egen eller annans räkning eller mot betalning eller annan ersättning.

                           ii)

                           Storleken på företagets fordonspark.

                           iii)

                           Typ av färdskrivare: analog eller digital.

         Denna statistik skall överlämnas till kommissionen vartannat år och offentliggöras i en rapport.
   Behöriga myndigheter i medlemsstaterna skall föra register över föregående års uppgifter.
   Företag som är ansvariga för förare skall under ett år förvara de handlingar, förteckningar över resultat och andra relevanta uppgifter som de fått från tillsynsmyndigheterna avseende kontroller som utförts av dem i deras lokaler och/eller deras förare vid vägkontroller.
   Eventuella nödvändiga ytterligare klargöranden av definitionerna av de kategorier som anges under a och b skall fastställas av kommissionen enligt förfarandet i artikel 12.2.
   Artikel 4
   Vägkontroller
   1.   Vägkontroller skall genomföras på olika platser när som helst och omfatta en så stor del av vägnätet att det blir svårt att undvika kontrollplatserna.
   2.   Medlemsstaterna skall se till att

               a)

               tillräcklig hänsyn tas till behovet av kontrollplatser på eller i närheten av befintliga och planerade vägar; om det är nödvändigt skall bensinstationer och andra säkra platser längs motorvägarna kunna fungera som kontrollplatser,

               b)

               kontrollerna utförs enligt ett slumpmässigt rotationssystem med lämplig geografisk fördelning.

         3.   De kontrollmoment som skall ingå i vägkontroller fastställs i del A i bilaga I. Kontrollerna kan, om situationen så kräver, koncentreras till ett specifikt kontrollmoment.
   4.   Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 9.2 skall vägkontrollerna utföras utan diskriminering. De tjänstemän som kontrollerar efterlevnaden får särskilt inte diskriminera på grundval av

               a)

               i vilket land fordonet är registrerat,

               b)

               i vilket land föraren är bosatt,

               c)

               i vilket land företaget är etablerat,

               d)

               resans start‐ och slutpunkt,

               e)

               typ av färdskrivare: analog eller digital.

         5.   Tillsynstjänstemannen skall vara försedd med

               a)

               en förteckning över de viktigaste kontrollmomenten, i enlighet med del A i bilaga I, och

               b)

               standardkontrollutrustning, i enlighet med bilaga II.

         6.   Om en medlemsstat vid vägkontroll av föraren av ett fordon som är registrerat i en annan medlemsstat finner att det föreligger omständigheter som ger anledning att anta att överträdelser har begåtts, som inte kan fastställas vid kontrollen på grund av att nödvändiga uppgifter saknas, skall de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna bistå varandra vid utredningen av ärendet.
   Artikel 5
   Samordnade kontroller
   Medlemsstaterna skall minst sex gånger om året vidta samordnade åtgärder för vägkontroller av förare och fordon som omfattas av förordningarna (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85. Sådana åtgärder skall genomföras samtidigt av tillsynsmyndigheterna i minst två medlemsstater, varvid var och en agerar på sitt eget territorium.
   Artikel 6
   Kontroller i företagens lokaler
   1.   Kontroller i företagens lokaler skall organiseras på grundval av tidigare erfarenheter från olika typer av transporter och företag. Denna typ av kontroller skall även utföras när allvarliga överträdelser av förordning (EEG) nr 3820/85 eller förordning (EEG) nr 3821/85 har avslöjats vid vägkontroller.
   2.   Kontroller i lokaler skall innehålla de kontrollmoment som anges i förteckningen i del A och del B i bilaga I.
   3.   Tillsynstjänstemannen skall vara försedd med

               a)

               en förteckning över de viktigaste kontrollmomenten, i enlighet med del A och del B i bilaga I, och

               b)

               standardkontrollutrustning, i enlighet med bilaga II.

         4.   Tillsynstjänstemännen i en medlemsstat skall vid kontrollen ta hänsyn till eventuell information från det utsedda samordnande organet i en annan medlemsstat, enligt artikel 7.1, om det berörda företagets verksamhet i denna andra medlemsstat.
   5.   Vid tillämpning av punkterna 1–4 skall kontroller som genomförs i de behöriga myndigheternas lokaler på grundval av relevanta dokument eller uppgifter som överlämnats av företag på myndigheternas begäran anses likvärdiga med kontroller som utförs i företagens lokaler.
   Artikel 7
   Samverkan inom gemenskapen
   1.   Medlemsstaterna skall utse ett organ som skall ha följande uppgifter:

               a)

               Att sörja för samordning med motsvarande organ i de andra berörda medlemsstaterna när det gäller åtgärder enligt artikel 5.

               b)

               Att överlämna tvåårsstatistiken till kommissionen i enlighet med artikel 16.2 i förordning (EEG) nr 3820/85.

               c)

               Att ha huvudansvaret för att bistå de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater enligt artikel 4.6.

         Detta organ skall vara företrätt i den kommitté som avses i artikel 12.1.
   2.   Medlemsstaterna skall meddela kommissionen när detta organ utsetts, och kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna om detta.
   3.   Ett utbyte av uppgifter, erfarenheter och information mellan medlemsstaterna skall främjas aktivt i första hand, men inte uteslutande, genom den kommitté som avses i artikel 12.1 och varje sådant organ som kommissionen kan komma att utse i enlighet med det förfarande som avses i artikel 12.2.
   Artikel 8
   Informationsutbyte
   1.   Information som bilateralt ställs till förfogande i enlighet med artikel 17.3 i förordning (EEG) nr 3820/85 eller artikel 19.3 i förordning (EEG) nr 3821/85 skall utbytas mellan de organ som anmälts till kommissionen i enlighet med artikel 7.2

               a)

               minst var sjätte månad efter det att detta direktiv träder i kraft, och

               b)

               på särskild begäran av en medlemsstat i enskilda fall.

         2.   Medlemsstaterna skall sträva efter att inrätta system för elektroniskt informationsutbyte. Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 12.2 fastställa gemensamma metoder för ett effektivt informationsutbyte.
   Artikel 9
   Riskvärderingssystem
   1.   Medlemsstaterna skall införa ett riskvärderingssystem för företag som skall grundas på det relativa antal överträdelser av förordningarna (EEG) nr 3820/85 eller (EEG) nr 3821/85 som begås av ett enskilt företag samt på hur allvarliga dessa överträdelser är. Kommissionen skall stödja en dialog mellan medlemsstaterna för att främja enhetlighet mellan dessa riskvärderingssystem.
   2.   Företag med en hög riskvärdering skall kontrolleras oftare och mer ingående. Kriterierna och de närmare bestämmelserna för genomförande av ett sådant system skall diskuteras i den kommitté som avses i artikel 12 i syfte att inrätta ett system för utbyte av information om bästa metoder.
   3.   En inledande förteckning över överträdelser av förordningarna (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85 anges i bilaga III.
   I syfte att upprätta riktlinjer för jämförelser av överträdelser av förordningarna (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85, får kommissionen i lämpliga fall, i enlighet med förfarandet i artikel 12.2, anpassa bilaga III i syfte att upprätta riktlinjer för ett gemensamt spektrum av överträdelser, uppdelat i kategorier på grundval av hur allvarliga överträdelserna är.
   Den kategori som avser de allvarligaste överträdelserna bör inbegripa sådana överträdelser som innebär att bristande iakttagande av aktuella bestämmelser i förordningarna (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85 medför en hög risk för dödlig utgång eller allvarliga personskador.
   Artikel 10
   Rapport
   Senast den 1 maj 2009 skall kommissionen lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet med en analys av de sanktioner för allvarliga överträdelser som fastställts i medlemsstaternas lagstiftning.
   Artikel 11
   Bästa metoder
   1.   I enlighet med förfarandet i artikel 12.2 skall kommissionen utarbeta riktlinjer för bästa metoder för tillsynsåtgärder.
   Dessa riktlinjer skall offentliggöras i en tvåårsrapport från kommissionen.
   2.   Medlemsstaterna skall införa gemensamma utbildningsprogram om bästa metoder som skall genomföras minst en gång om året och främja utbyten minst en gång om året mellan personal vid organen för samverkan inom gemenskapen och deras respektive motparter i andra medlemsstater.
   3.   En elektronisk och utskrivbar blankett skall utarbetas av kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 12.2 och skall användas när en förare varit sjukskriven eller haft semester, eller när föraren har kört ett annat fordon som inte omfattas av räckvidden för förordning (EEG) nr 3820/85 under den period som anges i artikel 15.7 första stycket första strecksatsen i förordning (EEG) nr 3821/85.
   4.   Medlemsstaterna skall se till att tillsynstjänstemännen är väl utbildade för att utföra sina uppgifter.
   Artikel 12
   Kommittéförfarande
   1.   Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 18.1 i förordning (EEG) nr 3821/85.
   2.   När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.
   Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.
   3.   Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
   Artikel 13
   Genomförandebestämmelser
   Kommissionen skall på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ anta genomförandebestämmelser i enlighet med förfarandet i artikel 12.2, särskilt för något av följande syften:

               a)

               Verka för en gemensam strategi för genomförandet av detta direktiv.

               b)

               Verka för en enhetlig strategi och en harmoniserad tolkning av förordning (EEG) nr 3820/85 mellan tillsynsmyndigheterna.

               c)

               Främja en dialog mellan transportsektorn och tillsynsmyndigheterna.

         Artikel 14
   Förhandlingar med tredjeländer
   När detta direktiv har trätt i kraft skall gemenskapen inleda förhandlingar med de berörda tredjeländerna i syfte att komma överens om tillämpning av bestämmelser som är likvärdiga med bestämmelserna i detta direktiv.
   I avvaktan på att dessa förhandlingar slutförs skall medlemsstaterna inkludera information om kontroller som utförts avseende fordon från tredjeländer i den information som de skall tillställa kommissionen enligt artikel 16.2 i förordning (EEG) nr 3820/85.
   Artikel 15
   Uppdatering av bilagorna
   De ändringar av bilagorna som är nödvändiga för att anpassa dem till utvecklingen av bästa metoder skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 12.2.
   Artikel 16
   Införlivande
   1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 april 2007. De skall genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 17
   Upphävande
   1.   Direktiv 88/599/EEG skall upphöra att gälla.
   2.   Hänvisningar till det upphävda direktivet skall anses som hänvisningar till det här direktivet.
   Artikel 18
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 19
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 15 mars 2006.

            På Europaparlamentets vägnar

         J. BORRELL FONTELLES

            Ordförande

            På rådets vägnar

         H. WINKLER

            Ordförande

      (1)  EUT C 241, 28.9.2004, s. 65.

      (2)  Europaparlamentets yttrande av den 20 april 2004 (EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 385), rådets gemensamma ståndpunkt av den 9 december 2004 (EUT C 63 E, 15.3.2005, s. 1) och Europaparlamentets ståndpunkt av den 13 april 2005 (EUT C 33 E, 9.2.2006, s. 415). Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 2 februari 2006 och rådets beslut av den 2 februari 2006.

      (3)  EGT L 370, 31.12.1985, s. 1. Förordningen ändrad genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/59/EG (EUT L 226, 10.9.2003, s. 4).

      (4)  EGT L 370, 31.12.1985, s. 8. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 432/2004 (EUT L 71, 10.3.2004, s. 3).

      (5)  EGT L 80, 23.3.2002, s. 35.

      (6)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (7)  EUT L 102, 11.4.2006, s. 1.

      (8)  EGT L 325, 29.11.1988, s. 55. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 2135/98 (EGT L 274, 9.10.1998, s. 1).

      BILAGA I
      DEL A
      VÄGKONTROLLER
      Följande moment skall i allmänhet ingå i vägkontrollerna:

                  1.

                  Daglig körtid och körtid per vecka, raster, dygns‐ och veckovila liksom de diagramblad för de föregående dagarna som skall medföras på fordonet enligt artikel 15.7 i förordning (EEG) nr 3821/85 och/eller de data för samma period som finns lagrade på förarkortet och/eller i färdskrivarens minne i enlighet med bilaga II till detta direktiv och/eller utskriften.

                  2.

                  För den period som avses i artikel 15.7 i förordning (EEG) nr 3821/85, eventuella fall då fordonets tillåtna hastighet överskridits, vilket definieras som varje period på mer än en minut då fordonets hastighet överstigit 90 km/h för fordon i kategori N3 eller 105 km/h för fordon i kategori M3 (kategorierna N3 och M3 enligt definitionerna i bilaga II A till rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (1).

                  3.

                  I förekommande fall, tillfälliga hastigheter som fordonet enligt färdskrivaren uppnått under högst de närmast föregående 24 timmarnas användning av fordonet.

                  4.

                  Färdskrivarens funktion (kontroll av eventuellt missbruk av utrustningen och/eller förarkort och/eller diagramblad) eller, i förekommande fall, att de handlingar som avses i artikel 14.5 i förordning (EEG) nr 3820/85 finns.

            Del B
      KONTROLLER I FÖRETAGENS LOKALER
      Följande moment skall kontrolleras i företagens lokaler, utöver de moment som anges i del A:

                  1.

                  Veckovila, och körtid mellan dessa viloperioder.

                  2.

                  Tvåveckorsgränsen för körtid.

                  3.

                  Diagramblad, uppgifter och utskrifter från fordonsenhet och förarkort.

            Medlemsstaterna får vid behov kontrollera medansvaret för andra aktörer i transportkedjan, exempelvis befraktare, speditörer eller underentreprenörer, om en överträdelse avslöjas, inbegripet kontroll av huruvida transportavtalen är utformade på ett sådant sätt att reglerna i förordningarna (EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85 kan följas.

         (1)  EGT L 42, 23.2.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2006/28/EG (EUT L 65, 7.3.2006, s. 27).

      BILAGA II
      Standardutrustning för tillsynsenheter
      Medlemsstaterna skall se till att de tillsynsenheter som utför de uppgifter som anges i bilaga I förfogar över följande standardutrustning:

                  1.

                  Utrustning som klarar att ladda ned data från den digitala färdskrivarens fordonsenhet och förarkort, att läsa data samt att analysera data och/eller sända uppgifter till en central databas för analys.

                  2.

                  Utrustning för att kontrollera färdskrivarbladen.

      BILAGA III
      Överträdelser
      I enlighet med artikel 9.3 kan vid tillämpningen av detta direktiv följande icke-uttömmande förteckning ge riktlinjer om vad som skall betraktas som en överträdelse:

                  1.

                  Att överskrida den maximala körtiden per dag, per vecka eller per två veckor.

                  2.

                  Att bryta mot minimikraven för dygns- eller veckovila.

                  3.

                  Att bryta mot minimikraven för raster.

                  4.

                  Att en färdskrivare inte finns installerad i enlighet med kraven i förordning (EEG) nr 3821/85.

         FÖRKLARINGAR

      Kommissionen förklarar att dess tolkning när det gäller klassificeringen av allvarliga överträdelser är att allvarliga överträdelser av förordningen om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter bl.a. omfattar följande:

                  1.

                  Att överskrida den maximala körtiden per dag, per sex dagar eller per två veckor med 20 % eller mer.

                  2.

                  Att bryta mot minimikraven för dygnsvila eller veckovila med 20 % eller mer.

                  3.

                  Att bryta mot minimikraven för raster med 33 % eller mer.

                  4.

                  Att en färdskrivare inte finns installerad i enlighet med kraven i förordning (EEG) nr 3821/85.

            Kommissionen och medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder för att säkerställa att AETR har anpassats till bestämmelserna i detta direktiv senast två år efter ikraftträdandet av detta direktiv. Om sådan anpassning inte har skett inom denna period skall kommissionen föreslå lämpliga åtgärder.