Avis juridique important

|

32001L0077

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG av den 27 september 2001 om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 283 , 27/10/2001 s. 0033 - 0040

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EGav den 27 september 2001om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för elEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175.1 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), ochav följande skäl:(1) Möjligheten att använda förnybara energikällor utnyttjas i dag inte till fullo i gemenskapen. Gemenskapen anser att behovet att främja förnybara energikällor är en prioriterad åtgärd eftersom deras användning bidrar till miljöskydd och hållbar utveckling. Dessutom kan detta också skapa lokal sysselsättning, ha en positiv inverkan på social sammanhållning, bidra till försörjningstryggheten och göra det möjligt att uppfylla målen från Kyoto snabbare. Det är därför nödvändigt att se till att denna möjlighet utnyttjas bättre inom ramen för den inre marknaden för el.(2) Främjande av el producerad från förnybara energikällor är en viktig prioritering för gemenskapen, såsom beskrivs i vitboken om förnybara energikällor (nedan kallad vitboken), av skäl som hänför sig till att trygga energiförsörjningen och diversifiera energitillförseln, skydda miljön och främja den sociala och ekonomiska sammanhållningen. Detta stöddes av rådet i resolutionen av den 8 juni 1998 om förnybara energikällor(5) och av Europaparlamentet i dess resolution om vitboken(6).(3) Den ökade användningen av el producerad från förnybara energikällor utgör en viktig del av det åtgärdspaket som behövs för att uppfylla Kyoto-protokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar och av varje politiskt åtgärdspaket för att uppfylla ytterligare åtaganden.(4) Rådet i sina slutsatser av den 11 maj 1999 och Europaparlamentet i sin resolution av den 17 juni 1998 om el från förnybara energikällor(7) har uppmanat kommissionen att lägga fram ett konkret förslag till gemenskapsregler om tillträde till den inre marknaden för el producerad från förnybara energikällor. Dessutom har Europaparlamentet i sin resolution av den 30 mars 2000 om el producerad från förnybara energikällor och den inre marknaden för el(8) betonat att det är nödvändigt med bindande och ambitiösa mål för förnybara energikällor på nationell nivå för att nå resultat och uppnå gemenskapsmålen.(5) För att på medellång sikt kunna öka marknadsandelen för el producerad från förnybara energikällor måste alla medlemsstater ställa upp nationella vägledande mål för användningen av el producerad från förnybara källor.(6) Dessa nationella vägledande mål bör vara förenliga med alla de nationella åtaganden som gjorts i samband med gemenskapens åtaganden rörande klimatförändringar i enlighet med Kyoto-protokollet.(7) Kommissionen bör bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har gjort framsteg när det gäller att uppnå de nationella vägledande målen och i vilken utsträckning dessa är förenliga med det övergripande vägledande målet på 12 % av den nationella bruttoenergianvändningen 2010, med hänsyn till att vitbokens vägledande mål på 12 % för hela gemenskapen senast 2010 ger värdefull vägledning för ökade ansträngningar på gemenskapsnivå och i medlemsstaterna, samtidigt som de olika nationella förutsättningarna måste beaktas. Om det behövs för att uppnå målen bör kommissionen till Europaparlamentet och rådet lägga fram förslag, i vilka kan ingå bindande mål.(8) Medlemsstaterna skall följa den gällande gemenskapslagstiftningen om avfallshantering om de använder avfall som energikälla. Tillämpningen av detta direktiv påverkar inte definitionerna i bilaga 2a och 2b till rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(9). Stöd för förnybara energikällor bör vara samstämmigt med gemenskapens övriga mål, särskilt bör hierarkin för avfallshantering respekteras. Därför bör förbränning av osorterade hushållssopor inte främjas genom ett kommande stödsystem för förnybara energikällor om ett sådant främjande skulle undergräva hierarkin.(9) Den definition av biomassa som ges i detta direktiv utesluter inte en annan definition i nationell lagstiftning, för andra syften än de som anges i detta direktiv.(10) Medlemsstaterna åläggs inte genom detta direktiv att erkänna köp av en ursprungsgaranti från andra medlemsstater eller motsvarande köp av el som ett bidrag till uppfyllandet av de ålagda nationella kvoterna. Emellertid behövs en ursprungsgaranti för el producerad från förnybara energikällor för att underlätta handeln med sådan el och öka tydligheten beträffande användarnas möjlighet att välja mellan el producerad från icke-förnybara källor och el producerad från förnybara energikällor. System för ursprungsgaranti ger inte i sig rätt att komma i åtnjutande av nationella stödmekanismer i olika medlemsstater. Det är viktigt att alla former av el som produceras från förnybara energikällor omfattas av sådana ursprungsgarantier.(11) Det är viktigt att skilja mellan ursprungsgarantier och överlåtbara gröna certifikat.(12) Behovet av offentligt stöd till förnybara energikällor erkänns i gemenskapens riktlinjer om statligt stöd för miljöskydd(10) vilka, bland andra alternativ, beaktar behovet av att internalisera externa kostnader för elproduktion. Bestämmelserna i fördraget och särskilt artiklarna 87 och 88 i detta kommer emellertid att fortsätta att gälla för sådant stöd.(13) Det behöver upprättas ett rättsligt ramverk för marknaden för förnybara energikällor.(14) Medlemsstaterna har olika stödmekanismer på nationell nivå för förnybara energikällor, bland annat gröna certifikat, investeringsstöd, skattebefrielser eller skattelättnader, skatteåterbetalningar och system med direkt prisstöd. Ett viktigt medel att uppnå detta direktivs mål är att garantera att dessa mekanismer fungerar väl till dess att ett rättsligt ramverk på gemenskapsnivå blir operativt, för att bibehålla investerarnas förtroende.(15) Det är för tidigt att besluta om ett gemenskapsomfattande ramverk för stödsystem, med hänsyn till de begränsade erfarenheterna av nationella system och den nuvarande relativt låga andelen el producerad från förnybara energikällor med prisstöd inom gemenskapen.(16) Det är emellertid nödvändigt att efter en tillräckligt lång övergångsperiod anpassa stödsystemen till den framväxande inre marknaden för el. Det är därför lämpligt att kommissionen övervakar situationen och lägger fram en rapport om erfarenheterna från tillämpningen av nationella system. Om det är nödvändigt bör kommissionen, mot bakgrund av slutsatserna i den rapporten, lägga fram ett förslag till ett rättsligt ramverk avseende stödsystem för el producerad från förnybara energikällor. Förslaget bör bidra till uppfyllandet av de nationella vägledande målen, vara förenligt med principerna för den inre marknaden för el och ta hänsyn till särdragen hos olika förnybara energikällor, olika tekniker och geografiska skillnader. Det bör också effektivt främja användningen av förnybara energikällor och vara enkelt och samtidigt så effektivt som möjligt, särskilt när det gäller kostnaderna, samt omfatta en tillräckligt lång övergångstid på minst sju år och bibehålla investerarnas förtroende och undvika icke-återvinningsbara kostnader (stranded costs). Detta rättsliga ramverk skulle möjliggöra att el producerad från förnybara energikällor kan konkurrera med el producerad från icke-förnybara energikällor och begränsa kostnaden för konsumenten samtidigt som behovet av offentligt stöd på medellång sikt minskas.(17) En ökad marknadspenetration för el producerad från förnybara energikällor medger stordriftsfördelar som minskar kostnaderna.(18) Det är viktigt att utnyttja marknadskrafternas och den inre marknadens styrka och göra el producerad från förnybara energikällor konkurrenskraftig och attraktiv för medborgarna i Europa.(19) I samband med att utvecklingen av marknaden för förnybara energikällor främjas är det viktigt att ta hänsyn till den positiva inverkan på regionala och lokala utvecklingsmöjligheter, möjligheter till export, social sammanhållning och möjligheter till sysselsättning, i synnerhet när det gäller små och medelstora företag och oberoende kraftproducenter.(20) Sektorn för energi från förnybara energikällor har en särpräglad struktur, vilket särskilt bör beaktas vid översynen av de administrativa förfarandena för att få tillstånd att uppföra anläggningar som producerar el från förnybara energikällor.(21) Under vissa omständigheter är det inte möjligt att helt säkerställa överföring och distribution av el producerad från förnybara energikällor utan att nätets tillförlitlighet och säkerhet påverkas och garantier i detta sammanhang kan därför inbegripa ekonomisk ersättning.(22) Kostnaderna för att till nätet ansluta nya elproducenter som använder förnybara energikällor bör vara objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande, och erforderlig hänsyn bör tas till den nytta anslutna kraftverk medför för nätet.(23) Eftersom de allmänna målen för den föreslagna åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdernas omfattning eller effekter bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. Det närmare genomförandet av åtgärderna bör emellertid överlåtas på medlemsstaterna, vilket ger varje medlemsstat möjlighet att välja det sätt som bäst motsvarar dess speciella situation. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1SyfteSyftet med detta direktiv är att främja en ökning av de förnybara energikällornas bidrag till elproduktionen på den inre marknaden för el och att skapa en grund för ett framtida rättsligt ramverk på gemenskapsnivå för detta.Artikel 2DefinitionerI detta direktiv avses meda) förnybara energikällor: förnybara icke-fossila energikällor (vindkraft, solenergi, jordvärme, våg- och tidvattenenergi, vattenkraft, biomassa, deponigas, gas från avloppsreningsanläggningar och biogas),b) biomassa: den biologiskt nedbrytbara fraktionen av produkter, avfall och rester från jordbruk (både vegetabiliska och animaliska ämnen), skogsbruk och närstående industrier samt den biologiskt nedbrytbara fraktionen av industriavfall och kommunalt avfall,c) el producerad från förnybara energikällor: elektricitet producerad i kraftverk där enbart förnybara energikällor används, liksom den andel av elektriciteten som produceras från förnybara energikällor i hybridkraftverk som också använder konventionella energikällor, samt den el producerad från förnybara källor som används för att fylla lagringssystemen, undantaget den el som produceras som ett resultat av lagringssystem,d) elanvändning: nationell elproduktion, inbegripet egenproduktion, plus importerad el minus exporterad el (nationella bruttoelanvändningen).Dessutom skall definitionerna i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el(11) tillämpas.Artikel 3Nationella vägledande mål1. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att främja en ökad användning av el producerad från förnybara energikällor i enlighet med de nationella vägledande mål som avses i punkt 2. Dessa åtgärder skall stå i proportion till det uppställda målet.2. Senast den 27 oktober 2002 och därefter vart femte år skall medlemsstaterna anta och offentliggöra en rapport med nationella vägledande mål för den framtida användningen av el producerad från förnybara energikällor uttryckt som en procentuell andel av elanvändningen för de följande tio åren. I rapporten skall också redogöras för de åtgärder som vidtagits och som planeras på nationell nivå för att uppnå dessa nationella vägledande mål. När målen fram till 2010 fastställs skall medlemsstaterna- ta hänsyn till de referensvärden som återfinns i bilagan, och- se till att dessa mål är förenliga med de nationella åtaganden som gjorts i samband med gemenskapens åtaganden rörande klimatförändringar i enlighet med Kyoto-protokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar.3. Medlemsstaterna skall, första gången senast den 27 oktober 2003 och därefter vartannat år, offentliggöra en rapport som skall innehålla en analys av förverkligandet av nationella vägledande mål, med hänsyn tagen särskilt till de klimatfaktorer som eventuellt kan påverka förverkligandet av dessa mål, och ange i vilken utsträckning åtgärderna är förenliga med nationella åtaganden beträffande klimatförändringar.4. Kommissionen skall på grundval av de rapporter från medlemsstaterna som avses i punkterna 2 och 3 bedöma i vilken utsträckning- medlemsstaterna har gjort framsteg när det gäller att förverkliga sina nationella vägledande mål,- de nationella vägledande målen är förenliga med det övergripande vägledande målet på 12 % av den nationella bruttoenergianvändningen senast 2010 och särskilt med den vägledande andelen el producerad från förnybara energikällor på 22,1 % av gemenskapens totala elanvändning senast 2010.Kommissionen skall offentliggöra sina slutsatser i en rapport, första gången senast den 27 oktober 2004 och därefter vartannat år. Denna rapport skall vid behov åtföljas av förslag till Europaparlamentet och rådet.Om det i den rapport som avses i andra stycket dras slutsatsen att de nationella vägledande målen sannolikt inte stämmer överens, av skäl som inte är motiverade och/eller som inte hänger samman med nya vetenskapliga rön, med det övergripande vägledande målet, skall dessa förslag ta upp nationella mål, inklusive eventuellt bindande sådana, i en lämplig form.Artikel 4Stödsystem1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget skall kommissionen utvärdera tillämpningen av de system som används i medlemsstaterna, enligt vilka en elproducent får direkt eller indirekt stöd enligt offentliga myndigheters bestämmelser, och som skulle kunna ha en begränsande effekt på handeln, på grundval av att systemen bidrar till målen i artiklarna 6 och 174 i fördraget.2. Kommissionen skall, senast den 27 oktober 2005, lägga fram en väldokumenterad rapport om erfarenheterna från tillämpningen och samexistensen av de olika systemen enligt punkt 1. I rapporten skall bedömas framgången, inbegripet kostnadseffektiviteten, av de stödsystem som avses i punkt 1 för att främja konsumtion av el som producerats från förnybara energikällor i enlighet med de nationella vägledande mål som anges i artikel 3.2. Rapporten skall vid behov åtföljas av ett förslag till ett ramverk på gemenskapsnivå avseende stödsystem för el producerad från förnybara energikällor.Varje förslag till ramverk skalla) bidra till uppfyllandet av de nationella vägledande målen,b) vara förenligt med principerna för den inre marknaden för el,c) ta hänsyn till särdragen hos olika förnybara energikällor, samt även olika tekniker och olika geografiska förhållanden,d) främja en effektiv användning av förnybara energikällor och vara enkelt och samtidigt så effektivt som möjligt, särskilt när det gäller kostnaderna, oche) omfatta en tillräckligt lång övergångsperiod för nationella stödsystem på minst sju år och bibehålla investerarnas förtroende.Artikel 5Ursprungsgaranti för el producerad från förnybara energikällor1. Medlemsstaterna skall senast den 27 oktober 2003 se till att el producerad från förnybara energikällor kan garanteras vara producerad från sådana energikällor i den mening som avses i detta direktiv i enlighet med objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande kriterier som har fastställts av respektive medlemsstat. De skall se till att det på begäran utfärdas en ursprungsgaranti med detta innehåll.2. Medlemsstaterna får utse ett eller flera behöriga organ som skall vara oberoende i förhållande till producenter och distributörer och som skall ha i uppdrag att kontrollera utfärdandet av ursprungsgarantierna.3. Ursprungsgarantierna skall- innehålla uppgifter om från vilken energikälla som elen producerats, var och när den producerats och, när det gäller vattenkraftverk, installerad effekt, och- göra det möjligt för producenter av el från förnybara energikällor att visa att den el de säljer är producerad från förnybara energikällor i den mening som avses i detta direktiv.4. Sådana ursprungsgarantier som utfärdas i enlighet med punkt 2 bör erkännas ömsesidigt av medlemsstaterna uteslutande såsom bevis på de faktorer som nämns i punkt 3. Vägran att erkänna en ursprungsgaranti som bevis, t.ex. av skäl som hänför sig till bedrägeribekämpning, måste grundas på objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande kriterier. Om någon vägrar att erkänna en ursprungsgaranti får kommissionen tvinga den vägrande parten att erkänna garantin, särskilt med beaktande av de objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande kriterier på vilka ett sådant erkännande grundas.5. Medlemsstaterna eller de behöriga organen skall inrätta lämpliga mekanismer för att säkerställa att ursprungsgarantin är både korrekt och tillförlitlig, och de skall i den rapport som avses i artikel 3.3 beskriva de åtgärder som har vidtagits för att säkerställa garantisystemets tillförlitlighet.6. Efter samråd med medlemsstaterna skall kommissionen i den rapport som avses i artikel 8 granska de former och tillvägagångssätt som medlemsstaterna kan följa för att garantera ursprunget för den el som producerats från förnybara energikällor. Vid behov skall kommissionen föreslå Europaparlamentet och rådet att gemensamma regler antas om detta.Artikel 6Administrativa förfaranden1. Medlemsstaterna eller de behöriga organ som medlemsstaterna har utsett, skall utvärdera nuvarande lagar och författningar om de tillståndsförfaranden eller andra förfaranden som anges i artikel 4 i direktiv 96/92/EG för uppförande av produktionsanläggningar för produktion av el från förnybara energikällor i syfte att- minska lagstiftningshinder och andra hinder för en ökning av produktionen av el från förnybara energikällor,- få fram effektivare och snabbare förfaranden på lämplig administrativ nivå, och- se till att reglerna är objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande och beaktar fullt ut särdragen i de olika teknikerna för att utnyttja förnybara energikällor.2. Medlemsstaterna skall senast den 27 oktober 2003 offentliggöra en rapport om den utvärdering som avses i punkt 1, vid behov med en beskrivning av de åtgärder som har vidtagits. Syftet med denna rapport är att, om det är relevant i nationell lagstiftning, ge en översikt över vilken nivå som uppnåtts och särskilt vad gäller följande frågor:- Samordning mellan de olika administrativa organen när det gäller tidsfrister, mottagande och behandling av ansökningar om tillstånd.- Möjligheten att fastställa särskilda riktlinjer för den verksamhet som avses i punkt 1 och möjligheten att införa ett snabbplaneringsförfarande för producenter av el från förnybara energikällor.- Utseendet av myndigheter för att medla vid tvister mellan tillståndsgivande myndigheter och dem som ansöker om tillstånd.3. Kommissionen skall, i den rapport som avses i artikel 8 och på grundval av de rapporter från medlemsstaterna som avses i punkt 2 i den här artikeln, utvärdera vilka metoder som är bäst för att förverkliga de mål som anges i punkt 1.Artikel 7Nätfrågor1. Utan att det påverkar nätets tillförlitlighet och säkerhet skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät inom deras territorium garanterar överföring och distribution av el producerad från förnybara energikällor. De kan dessutom ge prioriterat tillträde till nätet för el producerad från förnybara energikällor. Då de som ansvarar för driften av överföringsnätet avgör inmatningsordningen mellan produktionsanläggningarna skall de prioritera anläggningar som använder förnybara energikällor, i den mån driften av det nationella elsystemet tillåter det.2. Medlemsstaterna skall inrätta ett rättsligt ramverk eller kräva att de som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät utarbetar och offentliggör standardiserade regler om vem som skall stå för kostnaderna för sådana tekniska anpassningar, t.ex. nätanslutningar och nätförstärkningar, som behövs för att ansluta nya elproducenter som skall mata nätet med el producerad från förnybara energikällor.Dessa regler skall grunda sig på objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande kriterier, som skall ta särskild hänsyn till alla de kostnader och fördelar som sammanhänger med anslutningen av dessa producenter till nätet. Reglerna kan medge olika typer av anslutningar.3. När så är lämpligt får medlemsstaterna kräva att de som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät delvis eller till fullo övertar de kostnader som avses i punkt 2.4. De som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät skall åläggas att förse nya elproducenter som önskar bli anslutna med en uttömmande och detaljerad uppskattning av de kostnader som anslutningen medför. Medlemsstaterna kan tillåta att de producenter av el producerad från förnybara energikällor som vill ansluta sig till nätet skall kunna använda en anbudsförfrågan rörande anslutningsarbetet.5. Medlemsstaterna skall inrätta ett rättsligt ramverk eller kräva att de som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät utarbetar och offentliggör standardiserade regler för fördelningen av kostnader för systeminstallationer, t.ex. nätanslutningar och nätförstärkningar, mellan alla producenter som drar nytta av dem.Kostnadsfördelningen skall genomföras med hjälp av en mekanism som är grundad på objektiva, klara och tydliga samt icke-diskriminerande kriterier, som beaktar de fördelar som anslutningarna medför såväl för de ursprungligen anslutna producenterna och de senare anslutna producenterna som de som ansvarar för drift av överföringsnät och distributionsnät.6. Medlemsstaterna skall se till att uttag av överförings- och distributionsavgifter inte diskriminerar el från förnybara energikällor, särskilt el från förnybara energikällor som producerats i randområden såsom öregioner och regioner med låg befolkningstäthet.När så är lämpligt skall medlemsstaterna upprätta ett rättsligt ramverk eller ålägga dem som ansvarar för drift av överföringssystem och distributionssystem att se till att avgifter som tas ut för överföring och distribution av el från anläggningar som använder förnybara energikällor återspeglar realiserbara kostnadsfördelar som resulterar av anläggningens anslutning till nätet. Sådana kostnadsfördelar kan uppstå genom direkt användning av ett lågspänningsnät.7. Medlemsstaterna skall i den rapport som avses i artikel 6.2 även bedöma vilka åtgärder som skall vidtas för att underlätta tillträde till nätet för el producerad från förnybara energikällor. I denna rapport skall bl.a. möjligheten att införa tvåvägsmätning undersökas.Artikel 8Sammanfattande rapportPå grundval av de rapporter som medlemsstaterna upprättat enligt artiklarna 3.3 och 6.2 skall kommissionen för Europaparlamentet och rådet lägga fram en sammanfattande rapport om genomförandet av detta direktiv senast den 31 december 2005, och därefter vart femte år.I denna rapport skall kommissionen- granska de framsteg som gjorts när det gäller att ta hänsyn till de externa kostnaderna för el producerad från icke-förnybara energikällor samt effekterna av offentligt stöd till elproduktionen, och- särskilt beakta medlemsstaternas möjligheter att uppfylla de nationella vägledande mål som fastställs i artikel 3.2, det övergripande vägledande mål som anges i artikel 3.4 och förekomsten av diskriminering mellan olika energikällor.Vid behov skall kommissionen överlämna ytterligare förslag till Europaparlamentet och rådet tillsammans med denna rapport.Artikel 9ÖverföringMedlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 27 oktober 2003. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 10IkraftträdandeDetta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 11AdressaterDetta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 27 september 2001.På Europaparlamentets vägnarN. FontaineOrdförandePå rådets vägnarC. PicquéOrdförande(1) EGT C 311 E, 31.10.2000, s. 320 och EGT C 154 E, 29.5.2001, s. 89.(2) EGT C 367, 20.12.2000, s. 5.(3) EGT C 22, 24.1.2001, s. 27.(4) Europaparlamentets yttrande av den 16 november 2000 (EGT C 223, 8.8.2001, s. 294), rådets gemensamma ståndpunkt av den 23 mars 2001 (EGT C 142, 15.5.2001, s. 5) och Europaparlamentets beslut av den 4 juli 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 7 september 2001.(5) EGT C 198, 24.6.1998, s. 1.(6) EGT C 210, 6.7.1998, s. 215.(7) EGT C 210, 6.7.1998, s. 143.(8) EGT C 378, 29.12.2000, s. 89.(9) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 96/350/EG (EGT L 135, 6.6.1996, s. 32).(10) EGT C 37, 3.2.2001, s. 3.(11) EGT L 27, 30.1.1997, s. 20.BILAGAReferensvärden för medlemsstaternas nationella vägledande mål för de förnybara energikällornas bidrag till bruttoelanvändningen år 2010 (*)(*)När de referensvärden beaktas som anges i denna bilaga, gör medlemsstaterna det nödvändiga antagandet att riktlinjerna för statligt stöd till skydd av miljön gör det möjligt att ha statliga stödsystem för främjandet av el producerad från förnybara energikällor.>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31990L0427

Rådets direktiv 90/427/EEG av den 26 juni 1990 om avelsmässiga och genealogiska villkor för handeln med hästdjur inom gemenskapen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 224 , 18/08/1990 s. 0055 - 0059 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 33 s. 0172  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 33 s. 0172

RÅDETS DIREKTIV av den 26 juni 1990 om avelsmässiga och genealogiska villkor för handeln med hästdjur inom gemenskapen (90/427/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Levande hästdjur är upptagna på listan över varor i bilaga 2 till fördraget.För att säkerställa en rationell utveckling av produktionen av hästdjur och därigenom öka produktiviteten på detta område måste regler fastställas på gemenskapsnivå för handel med hästdjur inom gemenskapen.Avel och uppfödning av hästdjur, i synnerhet hästar, räknas i allmänhet till jordbrukssektorn. Verksamheten utgör en inkomstkälla för en del av jordbrukarna och bör därför uppmuntras.Tillfredsställande resultat på det här området beror till stor del på användningen av hästdjur som är registrerade i stamböcker som förs av officiellt godkända organisationer eller föreningar.Det finns skillnader då det gäller stambokföringen vilka utgör ett hinder för handeln inom gemenskapen. En fullständig liberalisering av handeln kräver en ytterligare harmonisering, särskilt vad gäller stambokföringen.Handeln med registrerade hästdjur inom gemenskapen bör gradvis liberaliseras. En fullständig liberalisering av handeln kräver en ytterligare harmonisering, särskilt då det gäller godkännande för avel av hingstar som används till andra ston än ägarens samt användning av sperma och ägg enligt reglerna i varje stambok.Det är nödvändigt att i överensstämmelse med ett gemenskapsförfarande utforma en harmoniserad modell för sådana intyg som anger härstamning och identitet.Djurets namn är grundläggande för identifieringen av hästdjur. Det är ofta omöjligt att spåra ett djurs härstamning och kontrollera dess framsteg om namnbyte sker på begäran av en ny ägare. Reglerna för namngivning av hästdjur bör harmoniseras, särskilt för att förhindra ohederliga förfaranden.Bestämmelser bör införas som hindrar import av hästdjur från tredje land på villkor som är mindre stränga än de som gäller inom gemenskapen.Det är lämpligt att besluta om åtgärder för genomförande då det gäller vissa tekniska frågor. Därför bör åtgärder vidtas för ett nära och effektivt samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga kommittén för husdjursavel.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.KAPITEL I Allmänna bestämmelser Artikel 1 Detta direktiv fastställer de avelsmässiga och genealogiska villkoren för handeln inom gemenskapen med hästdjur och deras sperma, ägg och embryon.Artikel 2 I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:a) hästdjur: husdjur av häst- eller åsneras eller korsningar mellan dessa.b) registrerade hästdjur: hästdjur som är införda eller registrerade och berättigade till införande i en stambok, enligt förfarandet i artikel 4.2 b, och som är identifierade genom den identitetshandling som anges i artikel 8.1.c) stambok: varje bok, förteckning eller dataregister- som förs antingen av en organisation eller en förening som är officiellt godkänd eller erkänd av en medlemsstat eller av ett offentligt organ i den berörda medlemsstaten, och- där hästdjur är införda eller registrerade med uppgift om alla kända anfäder.Artikel 3 Handel med hästdjur och deras sperma, ägg och embryon inom gemenskapen får inte förbjudas eller begränsas på andra avelsmässiga eller genealogiska grunder än de som blir följden av tillämpningen av detta direktiv.Då det gäller handel med registrerade hästdjur och deras sperma, ägg och embryon inom gemenskapen skall nationella bestämmelser som följer de allmänna reglerna i fördraget tillämpas i avvaktan på att de relevanta gemenskapsbeslut som avses i artiklarna 4 och 8 träder i kraft.KAPITEL II Genealogiska bestämmelser för registrerade hästdjur Artikel 4 1. Då de beslut som avses i punkt 2 fattas skall följande principer beaktas:a) Erkännande eller godkännande av organisationer och föreningar som för eller upprättar stamböcker skall vara beroende av om de principer följs som har fastställts av den organisation eller förening som för stamboken för rasens ursprung.b) Villkoren för införande eller registrering i stamböcker skall fastställas på grundval av rasens särdrag och, i synnerhet då det gäller vissa fullblodshästar, på grundval av behovet av att reglera införande och registrering av hästdjur som tillkommit genom artificiella reproduktionsmetoder.2. Kommissionen skall enligt förfarandet i artikel 10 och i överensstämmelse med principerna i punkt 1 uppställaa) villkor för godkännande eller erkännande av de organisationer eller föreningar som för eller upprättar stamböcker,b) villkor för införande och registrering i stamböcker,c) vid behov, villkor och metoder för identifiering av registrerade hästdjur,d) villkor för utformningen av det härstamningsbevis och den identitetshandling som avses i artikel 8.e) vid behov, regler för att säkerställa samordning mellan de olika organisationer eller föreningar som avses i artikel 5.Artikel 5 En förteckning över organisationer och föreningar som för eller upprättar stamböcker och som är erkända på grundval av de kriterier som kommer att fastställas enligt artikel 4.2 a med senare ändringar skall överlämnas till kommissionen och övriga medlemsstater inom Ständiga kommittén för husdjursavel.Artikel 6 1. Vid handel inom gemenskapen skall hästdjur som är registrerade i den avsändande medlemsstaten, om de två berörda organisationerna eller föreningarna inte tillsammans kommit överens om något annat, registreras eller införas under samma namn i motsvarande stambok i den mottagande medlemsstaten och med angivande av födelselandets internationellt erkända nationalitetsbokstäver.2. Om organisationernas eller föreningarnas stadgar tillåter det- får djurets ursprungliga namn tillfälligtvis eller stadigvarande föregås eller följas av ett annat namn, förutsatt att det ursprungliga namnet behålls inom parentes under djurets hela livstid och att födelselandet anges med internationellt erkända nationalitetsbokstäver,- får även andra åtgärder vidtas för att skydda djurets fortsatta identitet i överensstämmelse med sådana förfaranden som kommissionen kommer att fastställa enligt artikel 10.KAPITEL III Avelsmässiga bestämmelser för registrerade hästdjur Artikel 7 I den utsträckning som visar sig vara nödvändig för att säkerställa en enhetlig tillämpning av bestämmelserna i detta direktiv och för att följa principerna i artikel 4.1 får kommissionen enligt förfarandet i artikel 10 fastställaa) metoder för individprövning och avelsvärdering av avelsdjur,b) på grundval av metoderna i a, allmänna villkor för godkännande av handjur och, om det är lämpligt, av hondjur för avelsändamål och för användning av deras sperma, ägg eller embryon.Artikel 8 Medlemsstaterna skall säkerställa följande:1. När ett registrerat hästdjur flyttas skall det åtföljas av en identitetshandling som har utformats av kommissionen enligt förfarandet i artikel 10 och som har utfärdats av sådana organisationer eller föreningar som avses i artikel 5 i detta direktiv och i artikel 2 c i direktiv 90/426/EEG av den 26 juni 1990 om djurhälsovillkor vid förflyttning och import av hästdjur från tredje land(4).Identitetshandlingen för registrerade hästar skall upprättas på gemenskapsspråken och innehålla åtminstone de uppgifter som anges i bilagan. Dessa uppgifter får utökas eller ändras enligt förfarandet i artikel 10.2. Då sperma, ägg och embryon från registrerade hästdjur saluförs skall de åtföljas av ett härstamnings- och identitetsbevis som har utfärdats av den behöriga myndigheten på åtminstone det mottagande landets språk och enligt en förlaga som kommissionen kommer att utforma enligt förfarandet i artikel 10.Slutbestämmelser Artikel 9 I avvaktan på införande av relevanta gemenskapsregler får de villkor som gäller för import från tredje land av hästdjur och deras sperma, ägg och embryon inte vara mer gynnsamma än de som gäller för handeln inom gemenskapen.Artikel 10 Om det förfarande som fastställs i denna artikel skall användas skall Ständiga kommittén för husdjursavel, inrättad genom beslut 77/505/EEG(5), fatta beslut enligt reglerna i artikel 11 i direktiv 88/661/EEG(6).Artikel 11 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1991. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 12 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 26 juni 1990.På rådets vägnarM. O'KENNEDYOrdförande(1) EGT nr C 327, 30.12.1989, s. 61.(2) EGT nr C 149, 18.6.1990.(3) EGT nr C 62, 12.3.1990, s. 46.(4) EGT nr L 224, 18.8.1990, s. 42.(5) EGT nr L 206, 12.8.1977, s. 11.(6) EGT nr L 382, 31.12.1988, s. 16.BILAGA OBLIGATORISKA UPPGIFTER I IDENTITETSHANDLINGEN>Hänvisning till >>Hänvisning till >>Hänvisning till >


Avis juridique important

|

31997L0080

Rådets direktiv 97/80/EG av den 15 december 1997 om bevisbörda vid mål om könsdiskriminering

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 014 , 20/01/1998 s. 0006 - 0008

RÅDETS DIREKTIV 97/80/EG av den 15 december 1997 om bevisbörda vid mål om könsdiskrimineringEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av avtalet om socialpolitik fogat till protokollet (nr 14) om socialpolitik fogat till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 2.2 i detta avtal,med beaktande av kommissionens förslag (1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget, i samarbete med Europaparlamentet (3), ochmed beaktande av följande:(1)På grundval av protokollet om socialpolitik som är fogat till fördraget har medlemsstaterna, med undantag av Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland, (nedan kallade "medlemsstaterna"), vilka önskar genomföra 1989 års sociala stadga, slutit ett avtal om socialpolitik.(2)I gemenskapens stadga om arbetstagarens grundläggande sociala rättigheter erkänns vikten av att bekämpa alla former av diskriminering, särskilt diskriminering på grundval av kön, hudfärg, ras, åsikter eller övertygelse.(3)I punkt 16 i gemenskapens stadga om arbetstagarens grundläggande sociala rättigheter föreskrivs det när det gäller likabehandling av kvinnor och män bl.a. att en större insats skall göras för att säkerställa att principen om jämställdhet mellan kvinnor och män tillämpas, särskilt när det gäller tillgång till anställning samt lön, arbetsvillkor, social trygghet, utbildning, yrkesutbildning och karriärmöjligheter.(4)I enlighet med artikel 3.2 i avtalet om socialpolitik har kommissionen samrått med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå om den möjliga inriktningen av en gemenskapsåtgärd när det gäller bevisbördan vid mål om könsdiskriminering.(5)Kommissionen ansåg efter detta samråd att en gemenskapsåtgärd borde vidtas och samrådde på nytt med arbetsmarknadens parter om innehållet i det planerade förslaget, i enlighet med artikel 3.3 i det nämnda avtalet. Arbetsmarknadens parter avgav ett yttrande till kommissionen.(6)Efter det andra samrådet har arbetsmarknadens parter inte meddelat kommissionen att de önskar inleda det förfarande som kan leda till ett avtal i enlighet med artikel 4 i det nämnda avtalet.(7)Enligt artikel 1 i avtalet har gemenskapen och medlemsstaterna satt upp som mål att bl.a. förbättra levnads- och arbetsvillkoren. En effektiv tillämpning av principen om likabehandling av kvinnor och män bidrar till uppnåendet av detta mål.(8)Principen om likabehandling fastställs i artikel 119 i fördraget och i rådets direktiv 75/117/EEG av den 10 februari 1975 om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män (4) samt i rådets direktiv 76/207/EEG av den 9 februari 1976 om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor (5).(9)Rådets direktiv 92/85/EEG av den 19 oktober 1992 om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar (tionde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) (6) bidrar också till en effektiv tillämpning av principen om likabehandling av kvinnor och män. Det direktivet får inte stå i strid med de ovan nämnda direktiven om likabehandling. De arbetstagare som omfattas av det direktivet bör också omfattas av ändringen av reglerna om bevisbördan.(10)Rådets direktiv 96/34/EG av den 3 juni 1996 om ramavtalet om föräldraledighet, undertecknat av UNICE, CEEP och EFS (7), är också grundat på principen om likabehandling av kvinnor och män.(11)Hänvisningarna till "rättegång" och "domstol" täcker förfaringssätt genom vilka tvister kan bli föremål för utredning och beslut vid oberoende organ som kan meddela beslut som är bindande för parterna i sådana tvister.(12)Med "utomrättsliga förfaranden" avses särskilt förfaranden som förlikning och medling.(13)Bedömningen av fakta som ger anledning att anta att det har förekommit direkt eller indirekt diskriminering är en fråga för de nationella domstolarna eller någon annan behörig instans i enlighet med nationell rätt och/eller praxis.(14)Medlemsstaterna har möjlighet att på alla stadier av förfarandet införa bevisregler som är fördelaktigare för käranden.(15)Det är nödvändigt att ta hänsyn till särdragen i vissa medlemsstaters rättssystem, bl.a. när man kan dra den slutsatsen att diskriminering har skett om svaranden inte kan övertyga rätten eller den behöriga myndigheten om att principen om likabehandling inte har överträtts.(16)Medlemsstaterna kan underlåta att tillämpa reglerna om bevisbörda på sådana förfaranden där det åligger domstolen eller den behöriga instansen att utreda fakta i målet. De förfaranden som avses är sådana där käranden inte behöver bevisa de fakta som det åligger domstolen eller den behöriga instansen att utreda.(17)Käranden kan berövas alla faktiska möjligheter att göra principen om likabehandling gällande inför de nationella domstolarna om framläggandet av bevis för en uppenbar diskriminering inte skulle få till följd att svaranden får bevisbördan för att dennes handlande inte är diskriminerande.(18)Europeiska gemenskapernas domstol har därför förklarat att reglerna om bevisbördan skall ändras när det föreligger ett prima facie-fall av diskriminering och att det för en effektiv tillämpning av principen om likabehandling i sådana fall krävs att bevisbördan övergår till svaranden.(19)Det är ännu svårare att bevisa indirekt diskriminering. Det är därför viktigt att indirekt diskriminering definieras.(20)Den eftersträvade lämpliga omfördelningen av bevisbördan har inte uppnåtts i tillräcklig utsträckning i samtliga medlemsstater, och detta mål måste därför uppnås på gemenskapsnivå, i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 3b i fördraget och proportionalitetsprincipen. Detta direktiv begränsas till att fastställa de nödvändiga minimiåtgärderna och går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta syfte.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Syfte Syftet med detta direktiv är att säkerställa större effektivitet i de åtgärder som medlemsstaterna vidtar i enlighet med principen om likabehandling, för att alla personer som anser sig kränkta genom att principen om likabehandling inte har tillämpats på dem skall kunna göra sina rättigheter gällande vid rättegång efter att eventuellt ha vänt sig till andra behöriga instanser.Artikel 2 Definitioner 1. I detta direktiv avses med principen om likabehandling att ingen som helst diskriminering får ske på grundval av kön, varken direkt eller indirekt.2. Enligt den princip om likabehandling som anges i punkt 1 föreligger indirekt diskriminering när en skenbart neutral bestämmelse eller ett skenbart neutralt kriterium eller förfaringssätt missgynnar en väsentligt större andel personer av det ena könet, såvida inte bestämmelsen, kriteriet eller förfaringssättet är lämplig(t) och nödvändig(t) och kan motiveras med objektiva faktorer som inte har samband med personernas kön.Artikel 3 Räckvidd 1. Detta direktiv skall omfattaa) de förhållanden som avses i artikel 119 i fördraget och i direktiven 75/117/EEG, 76/207/EEG och i den mån det förekommer könsdiskriminering, 92/85/EEG och 96/34/EG,b) alla civila eller administrativa förfaranden inom den offentliga eller den privata sektorn vilka innebär att talan kan föras enligt nationell rätt för att bestämmelserna i punkt a skall tillämpas, med undantag av utomrättsliga förfaranden av frivillig art eller som föreskrivs i nationell rätt.2. Detta direktiv skall inte tillämpas på straffrättsliga förfaranden, om inte medlemsstaterna beslutar det.Artikel 4 Bevisbörda 1. Medlemsstaterna skall i enlighet med sina nationella rättssystem vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att det, när personer, som anser sig kränkta genom att principen om likabehandling inte har tillämpats på dem, inför domstol eller annan behörig instans lägger fram fakta som ger anledning att anta det har förekommit direkt eller indirekt diskriminering, skall åligga svaranden att bevisa att det inte föreligger något brott mot principen om likabehandling.2. Detta direktiv skall inte förhindra att medlemsstaterna inför bevisregler som är fördelaktigare för käranden.3. Medlemsstaterna kan avstå från att tillämpa punkt 1 på förfaranden där det åligger domstolen eller den behöriga instansen att utreda fakta i målet.Artikel 5 Information Medlemsstaterna skall se till att samtliga berörda personer på alla lämpliga sätt informeras om de åtgärder som vidtas i enlighet med detta direktiv samt om de bestämmelser som redan gäller.Artikel 6 Bevarande av skyddsnivån Genomförandet av bestämmelserna i detta direktiv skall under inga omständigheter vara en tillräcklig motivering för att sänka den allmänna skyddsnivån för arbetstagare på det område som omfattas av direktivet, utan att detta påverkar medlemsstaternas rätt att med hänsyn till en förändrad situation införa lagar och andra författningar som skiljer sig från dem som gäller när detta direktiv anmäls, under förutsättning att direktivets minimikrav uppfylls.Artikel 7 Genomförande Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 2001. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Medlemsstaterna skall senast två år efter dagen för genomförandet av detta direktiv till kommissionen översända all den information den behöver för att kunna avfatta en rapport till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv.Artikel 8 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 15 december 1997.På rådets vägnarJ.-C. JUNCKEROrdförande(1) EGT C 332, 7.11.1996, s. 11, ochEGT C 185, 18.6.1997, s. 21.(2) EGT C 133, 28.4.1997, s. 34.(3) Europaparlamentets yttrande av den 10 april 1997 (EGT C 132, 28.4.1997, s. 215), rådets gemensamma ståndpunkt av den 24 juli 1997 (EGT C 307, 8.10.1997, s. 6) och Europaparlamentets beslut av den 6 november 1997 (EGT L 358, 24.11.1997).(4) EGT L 45, 19.2.1975, s. 19.(5) EGT L 39, 14.2.1976, s. 40.(6) EGT L 348, 28.11.1992, s. 1.(7) EGT L 145, 19.6.1996, s. 4.


Avis juridique important

|

31992L0108

Rådets direktiv 92/108/EEG av den 14 december 1992 med ändring av direktiv 92/12/EEG om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor och med ändring av direktiv 92/81/EEG

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 390 , 31/12/1992 s. 0124 - 0126 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 2 s. 0129  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 2 s. 0129

RÅDETS DIREKTIV 92/108/EEG av den 14 december 1992 med ändring av direktiv 92/12/EEG om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor och med ändring av direktiv 92/81/EEGEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 99 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:Det är för att ge full verkan åt bestämmelserna i direktiv 92/12/EEG() nödvändigt att slå fast vilka av medlemsstaternas territorier som för skatteändamål skall behandlas som icke-medlemsländer.När punktskattebelagda varor skickas mellan medlemsstater via EFTA-länder, bör särskilda villkor fastställas beträffande den deklaration som innebär att dessa varor skall hanteras enligt gemenskapens interna transitförfarande med hjälp av enhetsdokumentet.Det bör uttalas att flyttning inom gemenskapen av varor med nollskattesats som inte har frisläppts för konsumtion skall äga rum mellan skatteupplag.Byte av leveransort bör tillåtas med hjälp av en ändring i det administrativa ledsagardokumentet.Senast den 1 april 1993 bör varje medlemsstats myndigheter ha en elektronisk databas innehållande ett register över godkända lagerhavare och ett register över skatteupplag.För att förenkla de administrativa förfarandena bör ledsagardokument dock inte användas där datoriserade förfaranden utnyttjas.Ett ledsagardokument bör användas när varor som omfattas av uppskovsförfarande flyttas till sjöss eller med flyg direkt från en hamn eller flygplats i gemenskapen till en annan.Åtgärder bör vidtas som gör att punktskattebelagda varor som 1992 omfattas av uppskovsregler även därefter har vilande punktskatter, så länge uppskovsförfarandet inte avslutats.För att se till att gemenskapens bestämmelser om punktskatter fungerar smidigt den 1 januari 1993, behöver slutligen rådsdirektiv 76/308/EEG av den 15 mars 1976 om ömsesidigt bistånd för återvinning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska struktur- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar, samt beträffande mervärdesskatt(), liksom rådsdirektiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor() ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 92/12/EEG ändras på följande sätt:1. Artikel 5.2 skall ha följande lydelse:"2. Utan att det påverkar tillämpningen av nationella bestämmelser och gemenskapsbestämmelser om tullangelägenheter, skall punktskatten anses vilande i följande fall:- när punktskattebelagda varor kommer från eller är på väg till icke-medlemsländer eller de territorier som avses i artikel 2.1, 2.2 och 2.3 eller Kanalöarna och antingen omfattas av gemenskapens tullförfarande på annat sätt än övergång till fri omsättning eller placeras i en frizon eller ett frilager, eller- när punktskattebelagda varor sänds mellan medlemsstater via EFTA-länder enligt gemenskapens interna transitförfarande med användning av enhetsdokumentet.I fall som täcks av första stycket andra strecksatsen skall följande beaktas:- Fält 33 i enhetsdokumentet skall vara ifyllt med lämpligt KN-nummer.- Fält 44 i enhetsdokumentet skall tydligt visa att det rör sig om en sändning av punktskattebelagda varor.- Ett exemplar, "exemplar 1", av enhetsdokumentet skall behållas av avsändaren.- Ett i vederbörlig ordning påtecknat exemplar, "exemplar 5", av enhetsdokumentet skall av mottagaren återsändas till avsändaren."2. I artikel 7.2 skall orden "är avsedda att levereras till" ersättas med orden "eller är avsedda att levereras till en annan medlemsstat".3. Artikel 15 ändras på följande sätt:a) Följande stycke skall läggas till i punkt 1:"Bestämmelserna i första stycket skall tillämpas på flyttning inom gemenskapen av varor med nollskattesats vilka inte har frisläppts för konsumtion."b) Följande punkt skall tillfogas:"5. En avsändande godkänd lagerhavare eller dennes företrädare får ändra det administrativa ledsagardokumentet så att det visar en annan leveransort. Behörig avsändarmyndighet skall genast underrättas, och den nya leveransorten skall genast anges på baksidan av det administrativa ledsagardokumentet."4. I avdelning III skall följande artikel tillfogas:"Artikel 15a1. Senast den 1 april 1993 skall den behöriga myndigheten i varje medlemsstat hålla en elektronisk databas, som skall innehålla ett register över personer som är godkända lagerhavare eller näringsidkare, registerade för punktskatt liksom också ett register över de lokaler som är godkända som skatteupplag.2. Registret skall innehållaa) det registreringsnummer som utfärdats av behöriga myndigheter beträffande personen eller lokalerna,b) namn och adress till personen eller lokalerna,c) den kategori av varor som får hållas eller tas emot av personen eller i lokalerna,d) adressen till de behöriga myndigheter som kan kontaktas för ytterligare upplysningar,e) dagen då registreringsnumret utfärdats och i förekommande fall den dag då det upphört att gälla.3. De uppgifter som anges i punkterna 1 och 2 a d skall lämnas till den behöriga myndigheten i varje medlemsstat. I de fall då de uppgifter som anges i punkt 2 e inte automatiskt vidarebefordras skall de tillhandahållas på uttrycklig begäran från någon medlemsstat. Alla uppgifter skall uteslutande användas för att avgöra om personen och lokalerna har godkänts och registrerats eller inte.4. Den behöriga myndigheten i varje medlemsstat skall se till att personer som berörs av flyttning inom gemenskapen av varor som är belagda med punktskatt ges möjlighet att erhålla bekräftelse på de uppgifter som hålls registrerade enligt denna artikel.5. All information, oavsett form, som meddelas i kraft av denna artikel skall vara insynsskyddad. Den skall omfattas av tystnadsplikt och åtnjuta samma skydd som liknande information enligt lagstiftningen i den medlemsstat som tog emot den.6. Utan hinder av punkt 5 skall den behöriga myndigheten i den medlemsstat som tillhandahåller informationen tillåta dess användning för andra ändamål i den ansökande myndighetens medlemsstat, om informationen enligt lagstiftningen i den tillfrågade myndighetens medlemsstat skulle kunna användas i den tillfrågade myndighetens medlemsstat för liknande ändamål."5. Artikel 18.1 skall ändras på följande sätt:"1. Oavsett eventuell användning av datoriserade förfaranden, skall alla punktskattepliktiga varor som flyttas mellan medlemsstater under skatteuppskov, inbegripet dem som flyttas till sjöss eller med flyg direkt från en hamn eller flygplats i gemenskapen till en annan, åtföljas av ett dokument som upprättas av avsändaren. Detta dokument kan vara antingen en officiell handling eller ett handelsdokument. Dess form och innehåll, liksom det förfarande som skall följas när dess användning objektivt sett är olämplig, skall fastställas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 24."6. Följande mening skall tillfogas som sista mening i artikel 20.3:"Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att bekämpa överträdelser eller oegentligheter och för att införa verksamma påföljder."7. I artikel 22.2 b skall "tillsammans med det dokument som anges i artikel 18.1" ersättas med "i överensstämmelse med bestämmelserna i avdelning III."8. Följande artikel skall tillfogas i avdelning VII:"Artikel 26aPunktskattebelagda varor som omfattas av andra uppskovsförfaranden än de som anges i artiklarna 5.2 och 18.1 före den 1 januari 1993 och som inte har avslutats skall efter den dagen anses omfattade av punktskatteuppskov.När den situation som beskrivs i första stycket omfattar gemenskapens interna uppskovsförfaranden vid transitering, skall de bestämmelser som var i kraft vid den tidpunkt då varorna hänfördes under detta förfarande fortsätta att tillämpas under den tid varorna lyder under dessa regler, vilket skall avgöras i enlighet med de nämnda bestämmelserna.När den nämnda situationen berör nationella uppskovsförfaranden, skall medlemsstaterna bestämma de betingelser och de formaliteter enligt vilka dessa skall avslutas efter den 1 januari 1993."9. Följande artikel skall tillfogas i avdelning VII:"Artikel 30aDirektiv 76/308/EEG ändras på följande sätt:1. Titeln skall ersättas med följande:"Rådets direktiv av den 15 mars 1976 om ömsesidigt bistånd för återvinning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska struktur- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt beträffande mervärdesskatt och vissa punktskatter."2. I artikel 2 skall följande ändringar göras:a) Bokstaven e) skall ersättas med f).b) Följande tillägg skall införas efter d):"e) följande punktskatter:- punktskatt på tobaksvaror,- punktskatt på alkohol och alkoholdrycker,- punktskatt på mineraloljor.""Artikel 2Direktiv 92/81/EEG ändras på följande sätt:1. I artikel 2.1 görs följande ändringar:- Led b skall lyda på följande sätt:"b) Varor som ryms inom KN-nummer 2707 10, 2707 20, 2707 30, 2707 50, 2707 91 00, 2707 99 11 och 2707 99 19".- Led g) skall utgå.2. Artikel 8.8 skall ersättas med följande:"8. Medlemsstaterna skall ha rätt att sätta i kraft de regler om skattebefrielse eller nedsättning av punktskattesatser som nämns i denna artikel genom att återbetala inbetalad punktskatt."Artikel 31. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1992. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser, skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 14 december 1992.På rådets vägnarN. LAMONTOrdförande() EGT nr C 283, 31.10.1992, s. 8.() Yttrande avgivet den 20 november 1992.() Yttrande avgivet den 24 november 1992.() EGT nr L 76, 23.3.1992, s. 1.() EGT nr L 73, 19.3.1976, s. 18, senast ändrat genom direktiv 79/1071/EEG (EGT nr L 331, 27.12.1979, s. 10).() EGT nr L 316, 31.10.1992, s. 12.


Avis juridique important

|

31973L0023

Rådets direktiv 73/23/EEG av den 19 februari 1973 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 077 , 26/03/1973 s. 0029 - 0033 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 2 s. 0167  "Grekisk specialutgåva" Område 13 Volym 2 s. 0058  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 2 s. 0167  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 2 s. 0182  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 2 s. 0182

RÅDETS DIREKTIV av den 19 februari 1973 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser (73/23/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande,med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, ochmed beaktande av följande:Gällande bestämmelser i medlemsstaterna, avsedda att garantera säkerhet vid användning av elektrisk utrustning, som används inom vissa spänningsgränser, kan variera och på så sätt utgöra handelshinder.Säkerhetslagstiftningen i vissa medlemsländer i fråga om viss elektrisk utrustning, tar sig uttryck i form av förebyggande och repressiva åtgärder genom bindande föreskrifter.Säkerhetslagstiftningen avsedd att uppnå samma mål i andra medlemsstater, bygger på hänvisning till tekniska standarder, utarbetade av standardiseringsorgan. Ett sådant system erbjuder fördelen av snabb anpassning till tekniska framsteg utan att säkerhetskraven försummas.Vissa medlemsstater har ett administrativt system för att godkänna standarder. Sådant godkännande påverkar varken standardernas tekniska innehåll på något sätt eller begränsar deras användningsvillkor. Sådant godkännande kan därför inte ur gemenskapens synvinkel ändra verkningarna av harmoniserade och publicerade standarder.Fri handel med elektrisk utrustning inom gemenskapen bör kunna genomföras, när denna utrustning överensstämmer med vissa säkerhetskrav som erkänns av alla medlemsstater. Utan hinder för någon annan form av bevis, kan beviset på överensstämmelse med dessa krav fastställas genom hänvisning till harmoniserade standarder, som innefattar dessa villkor. Dessa harmoniserade standarder bör upprättas genom gemensam överenskommelse mellan organisationer som skall meddelas av varje medlemsstat till de övriga medlemsstaterna och till kommissionen och bör offentliggöras i så vida kretsar som möjligt. Sådan harmonisering bör för handelsändamål eliminera de olägenheter som olikheter i nationella standarder medför.Utan att det påverkar möjligheterna att föra bevisning på annat sätt kan elektrisk utrustnings överensstämmelse med harmoniserade standarder förutsättas genom att behöriga organ sätter på eller utfärdar märken eller intyg eller, i avsaknad av detta, genom att tillverkaren avger en försäkran om överensstämmelse. För att förenkla borttagandet av handelshinder bör medlemsstaterna erkänna sådana märken eller intyg eller en sådan försäkran som bevis. Med detta mål i sikte, bör nämnda märken eller intyg offentliggöras, särskilt genom publicering i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Som en övergångsåtgärd kan den fria handeln med elektrisk utrustning för vilken harmoniserade standarder ännu inte finns, åstadkommas genom tillämpning av de säkerhetsbestämmelser eller standarder som redan fastställts av andra internationella organ eller av ett av de organ som upprättar harmoniserade standarder.Det är möjligt att elektrisk utrustning fritt kan marknadsföras, även om den inte överensstämmer med säkerhetsbestämmelserna, och det är därför önskvärt att fastställa lämpliga bestämmelser för att minimera denna risk.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1I detta direktiv avses med elektrisk utrustning all utrustning konstruerad för användning vid en märkspänning mellan 50 och 1 000 V för växelström och mellan 75 och 1 500 V för likström med undantag för utrustning och fenomen som anges i bilaga 2.Artikel 21. Medlemsstaterna skall vidta alla skäliga åtgärder för att säkerställa att elektrisk utrustning endast får marknadsföras om den, efter att ha tillverkats i enlighet med inom gemenskapen gällande god säkerhetsteknisk praxis, inte riskerar säkerheten för människor, husdjur eller egendom, då den är korrekt installerad och underhållen och används för de ändamål den är avsedd för.2. De viktigaste säkerhetskraven som avses i punkt 1 anges i bilaga 1.Artikel 3Medlemsstaterna skall vidta alla skäliga åtgärder för att säkerställa att om elektrisk utrustning är så utförd, att den uppfyller bestämmelserna i artikel 2 under de villkor som fastställts i artiklarna 5, 6, 7 och 8, skall den fria handeln med sådan utrustning inom gemenskapen inte hämmas av säkerhetsskäl.Artikel 4När det gäller elektrisk utrustning skall medlemsstaterna se till att strängare säkerhetskrav än de som anges i artikel 2 inte införs av elleverantörer för anslutning till ledningsnät, eller för elleverans till användare av elektrisk utrustning.Artikel 5Medlemsstaterna skall vidta alla skäliga åtgärder för att säkerställa att, särskilt elektrisk utrustning, som överensstämmer med säkerhetsbestämmelserna eller harmoniserade standarder, skall av sina behöriga administrativa myndigheter anses som överensstämmande med bestämmelserna i artikel 2 för marknadsföringsändamål och för den fria handel som avses i artikel 2 respektive 3.Standarder skall anses vara harmoniserade så snart de upprättats genom gemensam överenskommelse mellan de organ som meddelats av medlemsstaterna i enlighet med den procedur som anges i artikel 11 och de offentliggjorts enligt nationella föreskrifter. Standarderna skall hållas aktuella mot bakgrund av tekniska framsteg och god säkerhetsteknisk praxis.För informationsändamål skall förteckningen över harmoniserade standarder och deras referenser publiceras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 61. När harmoniserade standarder, såsom de definierats i artikel 5, ännu inte har upprättats och offentliggjorts, skall medlemsstaterna vidta alla vederbörliga åtgärder för att, för marknadsföringsändamål eller för den fria handel som avses i artikel 2 respektive 3, säkerställa att deras behöriga administrativa myndigheter, såsom överensstämmande med bestämmelserna i artikel 2, också skall betrakta elektrisk utrustning som överensstämmer med Internationella kommissionen för regler för godkännande av elektrisk utrustning, CEEs eller Internationella elektrotekniska kommissionen, IECs säkerhetsbestämmelser för vilka publikationsproceduren enligt punkterna 2 och 3 har tillämpats.2. De säkerhetsbestämmelser som avses i punkt 1 skall meddelas medlemsstaterna av kommissionen från och med att detta direktiv träder i kraft, och därefter i och med att de offentliggörs. Kommissionen skall, efter samråd med medlemsstaterna, ange de bestämmelser och särskilt de varianter som den rekommenderar skall offentliggöras.3. Medlemsstaterna skall inom tre månader underrätta kommissionen om sådana invändningar som de kan ha mot de bestämmelser, som sålunda har meddelats, med angivande av de säkerhetsskäl enligt vilka bestämmelserna inte bör godtas.I informationssyfte skall de säkerhetsbestämmelser, mot vilka ingen invändning gjorts, publiceras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 7När harmoniserade standarder, i enlighet med innebörden i artikel 5 eller säkerhetsbestämmelser publicerade enligt artikel 6 ännu inte finns, skall medlemsstaterna vidta alla skäliga åtgärder för att säkerställa, att deras behöriga administrativa myndigheter, för marknadsföringsändamål och för fri handel som anges i artikel 2 respektive 3, också skall anse elektrisk utrustning vara i överensstämmelse med bestämmelserna i artikel 2 om den är tillverkad i överensstämmelse med säkerhetsbestämmelserna i gällande standarder i tillverkarens medlemsland och om den uppfyller en säkerhetsnivå som motsvarar den som krävs i deras eget land.Artikel 81. Medlemsstaterna skall vidta alla skäliga åtgärder för att garantera, att deras behöriga administrativa myndigheter också skall tillåta marknadsföring och fri handel, enligt vad som anges i artikel 2 respektive 3, av elektrisk utrustning som, även om den inte överensstämmer med de harmoniserade standarder som anges i artikel 5 eller bestämmelserna i artiklarna 6 och 7, dock uppfyller bestämmelserna i artikel 2.2. I händelse av invändningar kan tillverkaren eller importören framlägga en rapport från ett organ, som anmälts i enlighet med den procedur som anges i artikel 11, vilken visar att den elektriska utrustningen överensstämmer med bestämmelserna i artikel 2.Artikel 91. Om en medlemsstat av säkerhetsskäl förbjuder marknadsföring av någon elektrisk utrustning eller hindrar fri handel med denna skall medlemsstaten i fråga omedelbart underrätta övriga berörda medlemsstater och kommissionen med angivande av orsakerna till beslutet och speciellt ange följande:- Om dess bristande överensstämmelse med artikel 2 är att hänföra till brister i de harmoniserade standarder som anges i artikel 5, bestämmelserna i artikel 6 eller standarderna som anges i artikel 7.- Om dess bristande överensstämmelse är att hänföra till felaktig tillämpning av sådana standarder eller publikationer eller att god säkerhetsteknisk praxis ej har följts, såsom anges i artikel 2.2. Om andra medlemsstater gör invändningar mot det beslut som avses i punkt 1, skall kommissionen omedelbart samråda med berörda medlemsstater.3. Om en överenskommelse inte har träffats inom tre månader efter dagen för anmälan som avses i punkt 1, skall kommissionen inhämta yttrande från ett av de organ som mottagit anmälan enligt den procedur som anges i artikel 11 och som har sitt registrerade säte utanför de berörda medlemsstaternas område, och som inte har varit delaktigt i den procedur som anges i artikel 8. I yttrandet skall anges i vilken utsträckning bestämmelserna i artikel 2 inte har uppfyllts.4. Kommissionen skall överlämna detta organs yttrande till alla medlemsstaterna, vilka inom en månad kan meddela kommissionen sina kommentarer. Kommissionen skall samtidigt notera de berörda parternas kommentarer med anledning av ovannämnda yttrande.5. Efter att ha tagit del av dessa kommentarer skall kommissionen, om så erfordras, formulera lämpliga rekommendationer eller yttranden.Artikel 101. Utan att utesluta andra bevismetoder skall medlemsstaterna vidta alla skäliga åtgärder för att säkerställa att deras behöriga administrativa myndigheter skall acceptera att det förutsätts råda överensstämmelse med bestämmelserna i artiklarna 5, 6 och 7 då ett märke har satts på den elektriska utrustningen för att ange överensstämmelse eller då ett intyg om överensstämmelse har utfärdats eller, i avsaknad av sådant, och särskilt då det gäller industriell utrustning, tillverkaren har avgett en försäkran om överensstämmelse.2. Märkena eller intygen skall fastställas, separat eller genom gemensam överenskommelse, av de organ som underrättats enligt den procedur som anges i artikel 11. Prov på dessa märken eller intyg skall publiceras av dessa organ och i informationssyfte i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 11Varje medlemsstat skall underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om följande:- De organ som anges i artikel 5.- De organ som kan fastställa märken och intyg i enlighet med bestämmelserna i artikel 10.- De organ som kan utfärda sådan rapport som avses i artikel 8 eller avge sådant yttrande som avses i artikel 9.- Utgivningsort för publikation som anges i artikel 5.2.Varje medlemsstat skall underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om varje ändring i ovanstående.Artikel 12Detta direktiv skall inte gälla elektrisk utrustning som är avsedd för export till tredje land.Artikel 131. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar, som är nödvändiga för att uppfylla kraven i detta direktiv inom 18 månader efter dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen om detta.När det gäller Danmark skall emellertid tidsgränsen utsträckas till fem år.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 14Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 19 februari 1973.På rådets vägnarA. LAVENSOrdförandeBILAGA 1DE VIKTIGASTE SÄKERHETSKRAVEN FÖR ELEKTRISK UTRUSTNING KONSTRUERAD FÖR ANVÄNDNING INOM VISSA SPÄNNINGSGRÄNSER1. Allmänna villkora) För att säkerställa att den elektriska utrustningen används säkert och i tillämpningar som den är avsedd för, skall de väsentliga uppgifterna anges på utrustningen eller, om detta inte är möjligt, på en medföljande anvisning.b) Tillverkarens eller fabrikatets namn eller varumärke anges klart och tydligt på den elektriska utrustningen eller, då detta inte låter sig göras, på förpackningen.c) Den elektriska utrustningen, tillsammans med tillhörande komponenter, utförs på ett sådant sätt att det finns garantier för att den kan monteras och anslutas på ett säkert och korrekt sätt.d) Den elektriska utrustningen konstrueras och tillverkas så att skydd mot sådana risker som anges i punkterna 2 och 3 i denna bilaga garanteras, förutsatt att utrustningen används till de ändamål den är avsedd för och underhålls på ett nöjaktigt sätt.2. Skydd mot risker orsakade av elektrisk utrustningÅtgärder av teknisk art föreskrivs i överensstämmelse med punkt 1 för att säkerställa:a) att människor och husdjur är tillfredsställande skyddade mot fara för fysisk skada eller annan skada som kan orsakas av direkt eller indirekt beröring med spänningsförande delar.b) att temperaturer, ljusbågar eller strålning, som skulle kunna orsaka fara, inte kan uppstå.c) att människor, husdjur och egendom är tillfredsställande skyddade mot faror som inte är av elektrisk natur, vilka enligt erfarenhet kan orsakas av den elektriska utrustningen.d) att isoleringen måste vara lämplig för de förhållanden som kan förutses.3. Skydd mot risker som kan orsakas av yttre påverkan på den elektriska utrustningenTekniska åtgärder skall fastställas i överensstämmelse med punkt 1 för att säkerställa:a) att den elektriska utrustningen uppfyller de förväntade mekaniska kraven på ett sådant sätt att människor, husdjur och egendom inte utsätts för fara.b) att den elektriska utrustningen skall vara motståndskraftig mot påverkan som inte är av mekanisk natur under de förväntade miljöbetingelserna på ett sådant sätt att människor, husdjur och egendom inte utsätts för fara.c) att den elektriska utrustningen inte skall utsätta människor, husdjur och egendom för fara vid överbelastningsförhållanden som kan förutses.BILAGA 2UTRUSTNING OCH FENOMEN SOM LIGGER UTANFÖR RAMEN FÖR DETTA DIREKTIVElektrisk utrustning för användning i explosionsfarlig miljöElektrisk utrustning för radiologi och medicinska ändamålElektriska delar för varu- och personhissarElmätareStickproppar och uttag för allmänbrukElstängselapparaterRadiostörningSpecialiserad elektrisk utrustning för användning på fartyg, i flygplan eller på tåg, som uppfyller säkerhetsbestämmelser, utarbetade av internationella organ i vilka medlemsstaterna är representerade.