Avis juridique important

|

31982L0368

Rådets direktiv 82/368/EEG av den 17 maj 1982 om ändring för andra gången av direktiv 76/768/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 167 , 15/06/1982 s. 0001 - 0032 Spansk specialutgåva: Område 15 Volym 3 s. 0148  Portugisisk specialutgåva: Område 15 Volym 3 s. 0148  Finsk specialutgåva Område 13 Volym 12 s. 0040  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 12 s. 0040

RÅDETS DIREKTIV av den 17 maj 1982 om ändring för andra gången av direktiv 76/768/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (82/368/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Vid genomförandet av rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter(4) i dess lydelse enligt direktiv 79/661/EEG(5), framgick att vissa ändringar borde göras i bilaga 2, 3, 4 och 5.Till skydd för folkhälsan bör man besluta om obligatorisk varningstext på etiketter till kosmetiska produkter som innehåller tioglykolsyra och dess salter och estrar.Användningen av väteperoxid är inte begränsad till oxiderande färgämnen för hårfärgning. Därför bör användning av detta ämne också tillåtas för hårvårdsprodukter, förutsatt att viss varningstext trycks på etiketterna till skydd för hälsan.I vissa sammanhang är det inte nödvändigt att mängden formaldehyd anges på etiketten om detta ämne inte är ingrediens i en kosmetisk produkt utan finns med som ofrånkomlig restprodukt efter behandling av råvaror.Användningsområdet för hydrokinon bör specificeras.Den högsta tillåtna halten kalium- och natriumhydroxid i hårborttagningsmedel bör specificeras.Beslut kan träffas angående de ämnen som anges i del 1 av bilaga 4 till direktiv 76/768/EEG i enlighet med artikel 5 i detta.Del 2 och 3 till bilaga 4 i samma direktiv stämmer inte överens med förteckningen över de färgämnen som för närvarande används vid framställning av kosmetiska produkter. Denna förteckning bör därför uppdateras.En förteckning över ämnen som är tillåtna för användning som konserveringsmedel kan upprättas på grundval av den senaste vetenskapliga och tekniska forskningen.Ett förfarande för snabb uppdatering av bilagorna bör införas.Det är tekniskt ogörligt, också i en oklanderlig tillverkningsprocess, att undvika spår av ämnen som, enligt bilaga 2 till direktiv 76/768/EEG, inte får ingå i kosmetiska produkter. Bestämmelser beträffande detta bör därför fastställas.De engelska, tyska och nederländska versionerna av direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 innehåller tryckfel som bör rättas.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 76/768/EEG skall ändras enligt följande anvisningar.Artikel 2Bilaga 2 skall ändras på följande sätt:- Rubriken skall ersättas med"Förteckning över ämnen som inte får ingå i kosmetiska produkter"- "46 bariumsalter" skall ersättas med"Bariumsalter med undantag av bariumsulfat, bariumsulfid enligt villkoren i bilaga 3, del 1, substratpigment beredda av bariumsulfat och pigment beredda av de färgämnen som anges i bilaga 3, del 2, och bilaga 4, del 2 och 3, och betecknas med 1 (Ba)"- "191 fluorvätesyra" skall ersättas med"Fluorvätesyra, dess normala salter, komplex och vätefluorider med undantag av dem som anges i bilaga 3, del 1"- "221 kvicksilver och dess föreningar" skall ersättas med"Kvicksilver och dess föreningar med undantag av dem som anges i bilaga 5 och bilaga 6, del 2"- i punkt 268 skall "Fenol och dess alkalisalter med de undantag som anges i bilaga 3" utgå och ersättas med "Pikrinsyra"- "321 tiokarbamid och dess derivat med undantag av dem som anges i bilaga 4, del 1" skall ersättas med"Tiokarbamid och dess derivat med det undantag som anges i bilaga 3, del 1"- "350 tetrabromsalicylanilider" skall ersättas med"Tetrabromsalicylanilider förutom som orenhet i tribromsalicylanilid efter de kriterier som anges i bilaga 4, del 1"- "351 dibromsalicylanilider, t.ex. metbromsalan (*) och dibromsalan (*)" skall ersättas med"Dibromsalicylanilider förutom som orenhet i tribromsalicylanilid efter de kriterier som anges i bilaga 4, del 1"- "360 Sassafras officinale Nees-olja innehållande safrol" skall ersättas med"Safrol med undantag av normal halt i de naturliga essenserna förutsatt att koncentrationen inte överstiger100 ppm i den färdiga produkten,50 ppm i produkter för tand- och munhygien under förutsättning att safrol inte förekommer i tandkräm som är speciellt avsedd för barn"Artikel 31. Del 1 av bilaga 3 skall ersättas med den bilaga som återges i bilaga 1 till detta direktiv.2. Del 2 av bilaga 3 ändras på följande sätt:a) Röda- Följande skall utgå i tredje och sjätte kolumnen:- "E 180" vid färgämne nr 10 motsvarande colourindexnummer 15 850.- "E 420" vid färgämne nr 26 motsvarande colourindexnummer 77 015.- I andra kolumnen ersätts"15 630 (Ba)" med "15 630: 1(Ba)","15 630 (Sr)" med "15 630: 3(Sr)","15 865 (Sr)" med "15 865: 3(Sr)","45 170 (Ba)" med "45 170: 1(Ba)".b) Orange och gulaFör färgämne nr 23 ersätts colourindexnummer "45 395" i andra kolumnen med "45 396".c) Gröna och blåaFör färgämne nr 4 med colourindexnummer 44 090 införs nummer "E 142" i tredje och sjätte kolumnen.d) Violetta, bruna, svarta och vita- Färgämne nr 8 med colourindexnummer 77 005 utgår.- I tredje och sjätte kolumnen utgår "Del av E 153" respektive "E 153" för färgämnena nr 12 och 13 med colourindexnummer 77 266 och 77 267.- Referensnummer "26" tillkommer och "Del av E 153" respektive "E 153" införs i tredje och sjätte kolumnen vid detta referensnummer.e) Fotnot(4)Följande mening skall läggas till:"De skall även i fortsättningen underkastas de allmänna kriterier som anges i bilaga 3 till 1962 års direktiv om färgämnen om E-numret har utgått i det direktivet."Artikel 41. Bilaga 4, del 1, skall ersättas med den bilaga som återges i bilaga 2 till detta direktiv.2. Bilaga 4, del 2, ändras på följande sätt:a) Röda- Följande färgämnen utgår:>Plats för tabell>- För referensnummer 5 ersätts numren "15 500" och "15 500 (Ba)" i andra kolumnen med "17 200" och hänvisningen till användningsområdet i fjärde kolumnen utgår.- För färgämne nr 6 ersätts "15 585 (Ba)" i andra kolumnen med "15 585: 1 (Ba)".b) Orange och gulaFör referensnummer 2 ersätts colourindexnummer "45 340" i andra kolumnen med "40 850" och numret "E 161 g" läggs till i tredje och sjätte kolumnen.d) Violetta, bruna, svarta och vitaFärgämne nr 8 med colourindexnummer 77 718 utgår.e) Fotnot(4)Följande mening skall läggas till:"De skall även i fortsättningen underkastas de allmänna kriterier som anges i bilaga 3 till nämnda direktiv om färgämnen om E-numret har utgått i det direktivet."3. Bilaga 4, del 3, skall ersättas med den bilaga som återges i bilaga 3 till detta direktiv.Artikel 5I bilaga 5- ersätts"2. Hexaklorofen (för all annan användning än som anges i bilaga 3, del 1)"med"2. Hexaklorofen (för all annan användning än som anges i bilaga 6, del 1)".- ersätts"5. Strontium och dess salter, med undantag av dem som ingår i de färgämnen som anges i del 2 i bilaga 3 och i del 2 och 3 i bilaga 4"med"5. Strontium och dess salter, med undantag av strontiumsulfid under de villkor som anges i bilaga 3, del 1, och strontiumsalter som ingår i de färgämnen som anges i bilaga 3, del 2, och bilaga 4, del 2 och 3, med beteckningen 3 (Sr)".- ersätts"6. Zirkonium och dess derivat"med"6. Zirkonium och dess föreningar".- tilläggs"10.Kloroform.11.Hydrokinon, som medel för blekning av hud."Artikel 6En bilaga 6 skall läggas till som anger vilka ämnen som kan användas som konserveringsmedel vid tillverkning av kosmetiska produkter under de villkor som anges i bilagan och dess ingress.Artikel 7Artikel 4 skall ändras på följande sätt:"Artikel 41. Utan att detta påverkar de allmänna förpliktelser som följer av artikel 2, skall medlemsstaterna förbjuda saluföring av kosmetiska produkter som innehållera) (oförändrat)b) (oförändrat)c) (oförändrat)d) (oförändrat)e) andra konserveringsmedel än de som anges i bilaga 6, del 1,f) sådana konserveringsmedel som upptas i bilaga 6, del 1, om de ingår utöver gränserna och utanför de villkor som anges där, såvida inte andra halter används för speciella syften som framgår av presentationen av produkten.2. Spår av sådana ämnen som anges i bilaga 2 skall tillåtas, om det inte är tekniskt möjligt att undvika detta enligt god tillverkningssed och om det sker i enlighet med artikel 2."Artikel 8Artikel 5 skall ändras på följande sätt:"Artikel 5Till och med den 31 december 1985 skall medlemsstaterna tillåta saluföring av kosmetiska produkter som innehållera) (oförändrat)b) (oförändrat)c) (oförändrat)d) sådana konserveringsmedel som upptas i bilaga 6, del 2, i den utsträckning och under de villkor som anges där. Dock kan andra halter av dessa ämnen användas för speciella syften som framgår av presentationen av produkten.Från och med den 1 januari 1986 skall sådana ämnen, färgämnen och konserveringsmedel- antingen slutgiltigt tillåtas, eller- slutgiltigt förbjudas (bilaga 2), eller- kvarstå under en period som anges i bilaga 4 eller 6, eller- avlägsnas från samtliga bilagor till detta direktiv."Artikel 9I artikel 6.1 d skall "i bilaga 3 och 4" ersättas med "i bilaga 3, 4 och 6".Artikel 10Artikel 8 skall ersättas med följande:"Artikel 81. (oförändrat)2. De ändringar som kan bli nödvändiga för att anpassa bilaga 2 P6 med hänsyn till tekniska framsteg skall antas i enlighet med samma förfarande efter samråd med Vetenskapliga kommittén för kosmetologi på initiativ av kommissionen eller av en medlemsstat.Dock skall, beträffande bilaga 3 P6, detta förfarande gälla till och med den 31 december 1988. Senast sex månader före detta datum skall rådet på förslag från kommissionen enhälligt besluta om lämpliga åtgärder."Artikel 11Följande artikel skall införas:"Artikel 8a1. Utan hinder av artikel 4 och utan att detta påverkar vad som sägs i artikel 8.2 kan en medlemsstat tillåta användning inom sitt territorium av andra ämnen, som inte ingår i förteckningen över tillåtna ämnen, för vissa kosmetiska produkter som anges i det nationella tillståndet, om följande villkor uppfylls:a) Tillståndet skall begränsas till att gälla högst tre år.b) Medlemsstaten skall utföra en offentlig kontroll av de kosmetiska produkter som framställs med det ämne eller det preparat vars användning den har tillåtit.c) De kosmetiska produkter som tillverkas under dessa förhållanden skall ha en tydlig märkning som skall beskrivas i tillståndet.2. Medlemsstaten skall översända texten till varje tillståndsbeslut enligt punkt 1 till kommissionen och de övriga medlemsstaterna inom två månader från det datum då det trädde i kraft.3. Före utgången av den treårsperiod som stadgas i punkt 1 kan medlemsstaten vända sig till kommissionen med begäran om att det ämne som fått nationellt tillstånd upptas enligt stycket 1 i en förteckning över tillåtna ämnen. Medlemsstaten skall samtidigt överlämna dokument till stöd för sin begäran. I dessa skall anges på vilka grunder medlemsstaten anser det berättigat att ämnet (eller preparatet) upptas i förteckningen och för vilket ändamål det är avsett. Inom 18 månader, räknat från det datum begäran inlämnades, skall på grundval av senaste vetenskapliga och tekniska kunskaper beslut fattas om ämnet i fråga kan upptas i en förteckning över tillåtna ämnen eller om det nationella tillståndet skall upphävas. Detta skall ske på initiativ av kommissionen eller en medlemsstat, efter samråd med Vetenskapliga kommittén för kosmetologi och i enlighet med det förfarande som anges i artikel 10. Utan hinder av punkt 1 a skall det nationella tillståndet fortsätta att gälla till dess att beslut har fattats angående medlemsstatens begäran att ämnet skall upptas i förteckningen."Artikel 121. Den engelskspråkiga versionen skall korrigeras enligt bilaga 5.2. Den tyskspråkiga versionen skall korrigeras enligt bilaga 6.3. Den nederländska versionen skall korrigeras enligt bilaga 7.Artikel 131. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att se till att, från och med den 1 januari 1986, varken tillverkare eller importörer som är etablerade inom gemenskapen släpper ut produkter på marknaden som inte motsvarar kraven i detta direktiv.2. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att se till att sådana produkter som avses i punkt 1 efter den 31 december 1987 inte längre kan säljas eller avyttras till den slutliga konsumenten.Artikel 141. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1983 och skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall se till att till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 15Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 17 maj 1982.På rådets vägnarP. de KEERSMAEKEROrdförande(1) EGT nr C 165, 2.7.1979, s. 52.(2) EGT nr C 175, 14.7.1980, s. 88.(3) EGT nr C 83, 2.4.1980, s. 7.(4) EGT nr L 262, 27.9.1976, s. 169.(5) EGT nr L 192, 31.7.1979, s. 35.BILAGA 1"BILAGA 3DEL 1>Plats för tabell>BILAGA 2"BILAGA 4DEL 1>Plats för tabell>BILAGA 3"BILAGA 4DEL 3A. FÖRTECKNING ÖVER FÄRGÄMNEN SOM ÄR PROVISORISKT TILLÅTNA I KOSMETISKA PRODUKTER SOM INTE KOMMER I KONTAKT MED SLEMHINNORNARöda11 215, 12 310, 12 420, 16 150, 18 050, 18 065, 18 810, 26 105, 45 100, 50 240, och Acid Red 195.Orange och gula11 020, 11 021, 11 680, 11 700, 11 710, 13 065, 16 230, 18 690, 18 736, 19 120, 21 230, 71 105.Blåa och gröna10 006, 10 020, 42 045, 42 080, 44 025, 62 095, 63 000, 74 100, 74 220, 74 350, 77 420, Bromtymolblått, Bromkrenolgrönt.Violetta, bruna, svarta och vita12 010, 12 480, 42 555, 46 500, 50 420, 51 319, 61 710, Brown FK.B. LISTA PÅ FÄRGÄMNEN SOM ÄR PROVISORISKT TILLÅTNA I KOSMETISKA PRODUKTER SOM KOMMER I KONTAKT MED HUDEN ENDAST KORTVARIGTRöda11 210, 12 370, 12 459, 12 485, 12 512, 12 513, 12 715, 14 895, 14 905, 16 045,18 125,18 130, 23 266, 24 790, 27 300, 27 306, 28 160, 45 110, 45 150, 45 220, 60 710, 62 015, 69 025, 71 100, 73 312, 73 905, 73 915, Pigment Red 144, Pigment Red 166, Pigment Red 170, Pigment Red 188.Gula och orange11 725, 11 730, 11 765, 11 767, 11 855, 11 870, 12 055, 12 140, 12 700, 12 790,14 600,14 690, 15 970, 18 820, 20 040, 21 096, 21 100, 21 105, 21 108, 21 110, 21 115, 22 910, 23 900, 25 135, 25 220, 26 090, 29 020, 40 215, 48 040, 48 045, 48 055, 56 205, 75 660, 77 199, 77 878, Acid yellow 127, Pigment yellow 93, Pigment yellow 98, Pigment orange 31, 77 955.Blåa och gröna12 775, 34 230, 42 052, 42 085, 42 095, 42 100, 50 315, 50 405, 52 015, 52 020, 61 135, 61 505, 61 525, 61 585, 62 005, 62 045, 62 105, 62 560, 69 810, 74 180, 74 255, Solvent Blue 2, Solvent Blue 19, Acid Blue 82, Acid Blue 181, Acid Blue 272.Violetta, bruna, svarta och vita14 805, 17 580, 20 285, 20 470, 21 010, 25 410, 42 510, 42 520, 42 535, 42 650, 45 175, 50 325, 60 010, 60 730, 61 105, 62 030, Acid Brown 19, Acid Brown 82, Disperse Violet 23, Acid Brown 104, Acid Brown 106, Pigment Violet 37, Pigment Brown 30".BILAGA 4"BILAGA 6 FÖRTECKNING ÖVER KONSERVERINGSMEDEL SOM KOSMETISKA PRODUKTER FÅR INNEHÅLLAINGRESS1. Konserveringsmedel är ämnen som får tillsättas kosmetiska produkter främst för att förhindra utveckling av mikroorganismer i sådana produkter.2. Ämnena märkta med symbolen (*) får även tillsättas kosmetiska produkter i andra koncentrationer än de som är angivna i denna bilaga för andra specifika ändamål som framgår av presentationen av produkten, t.ex. som deodoranter i tvål eller antimjällmedel i schampon.3. Andra ämnen som används vid kompositionen av kosmetiska produkter kan också ha antimikrobiella egenskaper och därmed bistå vid konservering av produkterna, som t.ex. många eteriska oljor och vissa alkoholer. Dessa ämnen omfattas inte av denna bilaga.4. I denna lista- menas med salter: salter av katjonerna natrium, kalium, kalcium, magnesium, ammonium och etanolaminer; salter med anjonerna klorid, bromid, sulfat, acetat,- menas med estrar: estrar med metyl, etyl, propyl, isopropyl, butyl, isobutyl, fenyl.DEL 1>Plats för tabell>DEL 2>Plats för tabell>BILAGA 5Förteckning som det hänvisas till i artikel 12.1(i svensk översättning)BILAGA 2 (följande punkter lyder som följer):2. 2-Acetoxietyltrimetylammoniumhydroxid (acetylkolin) och dess salter5. [4-(4-Hydroxi-3-jodfenoxi)-3,5-dijodfenyl]ättiksyra och dess salter29. 2-Amino-1,2-bis(4-metoxifenyl)etanol och dess salter34. Imperatorin (9-(3-metylbut-2-enyloxi)furo[3,2-g]kromen-7-on)39. Antibiotika, med undantag av det i bilaga 5 angivna42. Apomorfin (R 5, 6, 6a, 7-tetrahydro-6-metyl-4H-dibenso[de,g]kinolin-10,11-diol) och dess salter48. Benzimidazol-2(3H)-on49. Bensazepiner och bensodiazepiner50. 1-Dimetylaminometyl-1-metylpropylbensoat (amylokain) och dess salter51. 2,2,6-Trimetyl-4-piperidylbensoat (bensamin) och dess salter52. Isokarboxazid(*)72. Nitroderivat av karbazol80. Difenoxilat(*) hydroklorid86. N,N-bis(2-kloretyl)metylamin N-oxid och dess salter91. Klormezanon(*)95. 2-[2-(4-Klorfenyl)-2-fenylacetyl]indan 1,3-dion (klorfacinon - ISO)112. 2-á-Cyklohexylbensyl(N,N,N',N',-tetraetyl)trimetylendiamin (fenetamin)117. O,O'-Diacetyl-N-allyl-N-normorfin119. 5-(áß-Dibromfenetyl)-5-metylhydantoin120. N,N'-Pentametylenbis(trimetylammonium)salter, t.ex. pentametoniumbromid(*)121. N,N'- [(Metylimino)dietylen]bis(etyldimetylammonium)salter, t.ex. azametoniumbromid(*)124. N,N'-Hexametylenbis(trimetylammonium)salter, t.ex. hexametoniumbromid(*)128. 2-Dietylaminoetyl 3-hydroxi-4-fenylbensoat och dess salter131. O,O'-Dietyl O-4-nitrofenylfosfortioat (paration - ISO)132. [Oxalylbisiminoetylen)]bis[(o-klorbensyl)dietylammonium] salter, t.ex. ambenomiumklorid(*)143. 1,1-Bis(dimetylaminometyl)propylbensoat (amydrikain,alypin) och dess salter156. N-(3-Karbamoyl-3,3-difenylpropyl)-N,N-diisopropylmetyl-ammoniumsalter, t.ex. isopropamidjodid(*)160. 5,5-Difenyl-4-imidazolidon196. (1R,4S,5R,8S)-1,2,3,4,10,10-Hexaklor-6,7-epoxi-1,4,4a,5,6,7,8,8a-oktahydro-1,4:5,8-dimetanonaftalen (endrin - ISO)204. Etyl bis(4-hydroxi-2-oxo-1-bensopyran-3-yl)acetat och salter av syran207. 4,4'-Dihydroxi-3,3'-(3-metyltiopropyliden)dikumarin214. Dekametylenbis(trimetylammonium)salter, t.ex. dekametoniumbromid217. á-Santonin [(3S,5aR,9bS)-3,3a,4,5,5a,9b-hexahydro-3,5a,9-trimetylnafto [1,2-b] furan-2,8-dion]234. 3,4-Dihydro-2-metoxi-2-metyl-4-fenyl-2H,5H,pyrano[3,2-c]-[1]bensopyran-5-on (cyklokumarol)243. 3-(1-Naftyl)-4-hydroxikumarin271. 2-Fenylindan-1,3-dion (fenindion)276. Tetraetylpyrofosfat; TEPP (ISO)284. á-Piperidin-2-ylbensylacetat vänstervridande treofor (levofacetoperan) och dess salter307. Sulfonamider (sulfanilamid och dess derivat...) och deras salter (resten av angivelsen är riktig)313. Xylometazolin(*) och dess salter346. 2-[4-Metoxibensyl-N-(2-pyridyl)amino]etyldimetylaminmaleat358. Furo[3,2-g]kromen-7-on och dess ...(resten av angivelsen är riktig)BILAGA 7Förteckning som det hänvisas till i artikel 12.3(Bilagan här utelämnad)«BIJLAGE IIWordt gelezen:15. . . . RouwolfiaRauwolfia34. . . . genzopyranbenzopyran182. EtheenoxydeEthyleenoxide215. Ipecacuanha Uragoga BailloenUragoga ipecacuanha Baill.220. BabituurzuurBarbituurzuur221. . . . bijlage IVbijlagen IV en V250. . . . alkalische zoutenalkalizouten268. . . . alkalische zoutenalkalizouten291. Prunus LaurocerasusPrunus laurocerasus314. TetrachloortetheenTetrachloorethyleen315. TetrachloorkoolstofTetrachloorkoolstof340. p-butyl tert.- p-tert. butyl . . .341. p-butyl tert.- p-tert. butyl . . ."


Avis juridique important

|

31970L0524

Rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om fodertillsatser

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 270 , 14/12/1970 s. 0001 - 0017 Dansk specialutgåva: Serie I Område 1970(III) s. 0743  Engelsk specialutgåva: Serie I Område 1970(III) s. 0840  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 6 s. 0060  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 4 s. 0082  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 4 s. 0082  Finsk specialutgåva Område 3 Volym 3 s. 0118  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 3 s. 0118

RÅDETS DIREKTIV av den 23 november 1970 om fodertillsatser (70/524/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, ochmed beaktande av följande:Husdjursproduktion intar en mycket viktig plats inom jordbruket i Europeiska ekonomiska gemenskapen och tillfredsställande resultat är till stor del beroende av att lämpligt foder av god kvalitet används.Det är väsentligt att det finns regler beträffande foder för att jordbrukets produktivitet skall kunna öka.Det blir allt vanligare att djurfoder innehåller tillsatser.I den mån medlemsstaterna har fastställt bestämmelser för fodertillsatser, i lagar, andra författningar eller genom administrativa åtgärder, skiljer dessa sig åt när det gäller de grundläggande principerna. Därav följer att de direkt påverkar upprättandet av en fungerande gemensam marknad och att de därför bör harmoniseras.I allmänhet avses med tillsatser sådana ämnen som förbättrar både de fodervaror som de ingår i och produktionen av husdjur. Antibiotika bör därför också betraktas som en tillsats, eftersom de vid användning i små mängder har en fysiologisk näringsmässig effekt, även om de vid användning i stora mängder har en medicinsk effekt.Dessa ämnen får inte användas i foder med huvudsyfte att diagnostisera, behandla eller förebygga sjukdom. Likväl bör de tillåtas om de enbart har till syfte att förbättra fodret genom att motverka näringsbrist.Vidare bör vissa rent medicinskt verksamma substanser som t.ex. koccidiostatika i en första etapp betraktas som en fodertillsats, eftersom de flesta medlemsstaterna har använt dem för allmänprofylax, särskilt vid uppfödning av fjäderfä. Detta kommer emellertid att prövas närmare om ett direktiv om läkemedel i foder kommer att utarbetas.Den grundläggande principen för reglerna på det här området måste vara att endast sådana tillsatser som namnges i detta direktiv får finnas i foder och endast på de villkor som fastställs i direktivet samt att sådana tillsatser, med vissa angivna undantag, inte får användas på något annat sätt för utfodring av djur.Det är därför nödvändigt att säkerställa att, när tillsatser tillåts, skall de ha en gynnsam effekt på foderegenskaperna eller på produktionen av husdjur. De får inte medföra fara för djurs eller människors hälsa eller vara till skada för konsumenterna. Med förbehåll för de angivna undantagen är det tillrådligt att undersöka om sådana tillsatser nu får användas för behandling eller förebyggande av sjukdomar eller om det fortfarande finns allvarliga skäl att begränsa deras användning till medicinska eller veterinära ändamål.På grund av de särskilda förhållandena i vissa medlemsstater, framför allt på grund av deras olika system för utfodring av djur, är det i vissa fall nödvändigt att tillåta avvikelser från ovannämnda principer i en utsträckning som kan accepteras med hänsyn till djurs och människors hälsa.Medlemsstaterna bör också fortsättningsvis ha befogenhet att temporärt förbjuda användningen av vissa tillsatser eller att sänka de högsta tillåtna halterna om djurs eller människors hälsa äventyras. Medlemsstaterna bör emellertid inte kunna använda sig av den befogenheten för att hindra de olika varornas fria rörlighet.En bestämmelse bör utfärdas om att foder som innehåller tillsatser skall märkas särskilt så att användaren kan upplysas om tillsatsens art och skyddas mot bedrägeri. Denna bestämmelse berör särskilt tillskottsfoder som innehåller högre halt av vissa tillsatser.Gemenskapens regler bör inte gälla för foder som är avsedda för export till tredje land, där i allmänhet andra regler tillämpas.För att säkerställa att de krav som fastställts för tillsatser uppfylls vid saluföringen, måste medlemsstaterna se till att lämpliga kontroller införs.Foder som uppfyller dessa krav är endast underkastade de begränsningar i saluföringen som fastställs i detta direktiv.För att underlätta genomförandet av detta direktiv bör ett förfarande tillämpas som upprättar ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga foderkommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Detta direktiv skall tillämpas på fodertillsatser.Artikel 2 Vid tillämpningen av detta direktiv skall följande definitioner gälla:a) tillsats: ämne som när det ingår i foder kan påverka fodrets egenskaper eller husdjursproduktionen.b) foder: organiska eller oorganiska ämnen, som används enskilt eller i blandningar, med eller utan tillsatser, för utfodring av djur.c) dagsbehov (dagsgiva): den genomsnittliga totala mängd foder, med en vattenhalt på 12 procent, som ett djur av en viss art, åldersklass och avkastning behöver per dag för att täcka hela sitt behov.d) helfoder: foderblandning som på grund av sin sammansättning täcker dagsbehovet.e) tillskottsfoderblandning: foderblandning som har ett högt innehåll av vissa ämnen, men som på grund av sin sammansättning endast täcker dagsbehovet om det används tillsammans med annat foder.f) premix (förblandning): koncentrat av fodertillsatser som är avsett för industriell tillverkning av foderblandningar.Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall föreskriva att endast sådana fodertillsatser som finns upptagna i bilaga 1 får blandas in i foder och endast på de villkor som anges där. Dessa tillsatser får inte användas på något annat sätt för att utfodra djur.2. Högsta och lägsta halt som anges i bilaga 1 gäller helfoder.3. Blandning av tillsatser som anges i detta direktiv skall tillåtas i foder endast om tillsatserna är fysiskt och kemiskt förenliga med hänsyn till de eftersträvade effekterna.4. Ett antibiotikum (bilaga 1 A och bilaga 2 A) får bara blandas med ett enda antibiotikum av annan typ såvida inte den blandning som skall framställas redan finns i bilagorna. Beståndsdelarna får inte tillhöra samma kemiska grupp. Den högsta tillåtna nivån för varje beståndsdel skall vara den som fastställs i detta direktiv, minskad till en nivå som är proportionell till dess procentsats i blandningen.5. Koccidiostatika och andra medicinskt verksamma substanser (bilaga 1 D och bilaga 2 B) får inte blandas med varandra om inte blandningen redan finns upptagen i bilagorna.6. Medlemsstaterna får i experimentellt eller vetenskapligt syfte medge avvikelser från bestämmelserna i punkterna 1, 3, 4 eller 5 under förutsättning att det finns tillräcklig officiell kontroll.7. Utan hinder av punkt 1 får medlemsstaterna, under en femårsperiod efter anmälan av detta direktiv, på sitt eget territorium höja den högsta tillåtna nivån av antibiotika (bilaga 1 A), med undantag för tillsatserna E 709, E 711 och E 712, enligt följande:A. Oleandomycin, upp till 25 ppm av helfodreta) för fjäderfä, med undantag för ankor och gäss, från kläckningen till slutet av den fjärde veckan,b) för svin, från födelsen till slutet av den åttonde veckan.B. Alla övriga antibiotika, upp till 50 ppm av helfodreta) för fjäderfä, med undantag för ankor och gäss, från kläckningen till slutet av den fjärde veckan,b) för kalvar, lamm och killingar, från födelsen till slutet av den sextonde veckan,c) för svin, från födelsen till slutet av den åttonde veckan,d) för pälsdjur.Artikel 4 1. Utan hinder av vad som sägs i artikel 3.1 får medlemsstaterna inom sitt territorium tillåta användningen av följande tillsatser:a) Under en femårsperiod efter anmälan av detta direktiv, tillsatser som tillhör andra grupper än de som är upptagna i bilaga 1, förutsatt att prover visar att villkoren i artikel 6.2 A är uppfyllda. Denna avvikelse skall inte gälla tillsatser med hormonell eller antihormonell verkan.b) Under en femårsperiod efter anmälan av detta direktiv, tillsatser som finns upptagna i bilaga 2, förutsatt att prover visar att villkoren i artikel 6.2 A är uppfyllda.c) Urea för fullvuxna idisslare, förutsatt att prover visar att villkoren i artikel 6.2 A är uppfyllda.d) Molybden, upp till 2,5 ppm av helfodret.e) Selen, upp till 0,5 ppm av helfodret.f) Sackarin.2. Medlemsstaterna skall inom två månader underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om alla åtgärder som vidtagits enligt punkt 1 och överlämna de handlingar som de anser motivera ett tillstånd.Artikel 5 Inom rimlig tid efter det att en medlemsstat tillåtit en tillsats enligt artikel 4.1 a skall kommissionen överväga om tillsatsen, med hänsyn till bestämmelserna i artikel 6, skall tas upp i bilaga 1 eller om tillståndet skall återkallas. Kommissionen skall förelägga rådet lämpliga förslag och rådet skall fatta sitt beslut enligt föreskrifterna i artikel 6.Artikel 6 1. Rådet skall, efter förslag från kommissionen och mot bakgrund av vetenskapliga och tekniska kunskaper- fastställa kriterier för renhet hos de tillsatser som omfattas av detta direktiv,- fatta beslut om eventuella ändringar i bilaga 1.2. När rådet gör ändringar i bilaga 1 skall följande principer tillämpas:A. En tillsats får bara tas upp i bilaga 1 om följande omständigheter föreligger:a) Tillsatsen har vid inblandning i foder en gynnsam effekt på fodrets egenskaper eller husdjursproduktionen.b) Inom den tillåtna halten i fodret medför inte tillsatsen någon fara för djurs eller människors hälsa och är inte till skada för konsumenterna på grund av att egenskaperna i animalieprodukterna förändras.c) Tillsatsens art och dess halt i fodret kan kontrolleras.d) Inom den tillåtna halten i fodret kan tillsatsen inte användas för behandling eller förebyggande av djursjukdomar. Detta villkor gäller inte för sådana tillsatser som tas upp i bilaga 1 D.e) Viktiga skäl som rör människors eller djurs hälsa gör att dess användning inte behöver begränsas till medicinska eller veterinära ändamål.B. En tillsats skall strykas från bilaga 1 om något av de villkor som tas upp under A inte längre är uppfyllt.Artikel 7 1. Om någon av de tillsatser som tas upp i bilaga 1 och som används i foder, eller om den högsta nivå som angivits för en sådan tillsats kan medföra fara för djurs eller människors hälsa får en medlemsstat i högst fyra månader tillfälligt dra in tillståndet att använda denna tillsats eller sänka den fastställda högsta nivån. Den skall genast underrätta kommissionen, som skall rådgöra med medlemsstaterna inom Ständiga foderkommittén, upprättad genom rådets beslut av den 20 juli 1970(2).2. Rådet skall, på förslag av kommissionen, enhälligt och utan dröjsmål fatta beslut om eventuell ändring av bilaga 1 och skall i så fall anta nödvändiga ändringar genom direktiv. Rådet får också med kvalificerad majoritet och på förslag av kommissionen vid behov förlänga den period som anges i punkt 1 med högst ett år.Artikel 8 Medlemsstaterna skall kräva att tillskottsfoder, efter utspädning enligt anvisning, inte får innehålla högre halter av de tillsatser som anges i detta direktiv än de som fastställs för helfoder.Artikel 9 1. Medlemsstaterna skall kräva att halterna av antibiotika (bilaga 1 A), antioxidanter (bilaga 1 B), koccidiostatika och andra medicinskt verksamma substanser (bilaga 1 D), D-vitaminer (bilaga 1 H, nr 1) och spårelement (bilaga 1 I) i tillskottsfoder och premixer endast får överskrida de högsta halter som fastställs för helfoder om det gällera) fodertillsatsvaror som levererats till tillverkare av foderblandningar eller till deras leverantörer,b) tillskottsfoder som en medlemsstat tillåtit för användning på villkor att halten av antibiotika, D-vitaminer eller spårelement inte är mer än fem gånger högre än den fastställda högsta halten,c) tillskottsfoder som är avsett för vissa djurarter och som en medlemsstat, inom sitt territorium och på grund av särskilda utfodringssystem, tillåter för användning på villkor att halten inte överskrider- 1 000 ppm, för antibiotika,- fem gånger den fastställda högsta halten, för antioxidanter, koccidiostatika och andra medicinskt verksamma substanser,- 200 000 IE/kg, för D-vitaminer.Denna bestämmelse skall inte tillämpas på tillstånd som medgivits enligt b.2. Ett tillstånd enligt punkt 1 b eller c får endast lämnas om fodret har en särskild sammansättning (t.ex. av proteiner eller mineraler) som i praktiken säkerställer att den halt för tillsatser som fastställts för helfoder inte överskrids och att fodret inte används för andra djurarter än de för vilka det var avsett. Om tillstånd skall ges för sådant foder avgörs efter samråd mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga foderkommittén.Artikel 10 1. Medlemsstaterna skall kräva att foder som innehåller någon av de tillsatser som förtecknas nedan endast får släppas ut på marknaden om tillsatsen anges, antingen direkt på förpackningen eller på en etikett med följande uppgifter:a) Antibiotika: typ, halt och sista garantidatum för angiven halt.b) Antioxidanter: typ.c) Koccidiostatika och andra medicinskt verksamma substanser (bilaga 1 D): typ, halt och villkor för användning enligt vad som anges i bilagan.d) Färgämne, inklusive pigment, som tas upp i bilaga 1 F, nr 2: typ.e) Vitamin A, D och E: typ, halt och sista garantidatum för angiven halt.f) Koppar: halten uttryckt som Cu, om den överskrider 50 ppm.g) Tillåtna tillsatser enligt artikel 4.1 a: typ och halt.Vid hänvisning till dessa tillsatser skall gängse terminologi användas.2. Om det gäller bulkgods får de uppgifter som anges i punkt 1 lämnas i en handling som är fästad vid varorna.3. Om det finns spårelement, andra vitaminer än A, D och E, provitaminer eller andra liknande aktiva substanser får detta anges om mängderna av dessa substanser kan fastställas med officiella analysmetoder. I sådana fall skall följande uppgifter lämnas:a) För spårelement: typ och halt.b) För övriga tillsatser: typ, halt och sista garantidatum för angiven halt.4. Varje hänvisning till tillsatser i annan form än den som anges i detta direktiv skall förbjudas.Artikel 11 1. Medlemsstaterna skall kräva att tillskottsfoder som innehåller tillsatser som överskrider de högsta halter som fastställts för helfoder endast får släppas ut på marknaden om förpackningena) är märkt med orden "tillskottsfoder" och anger fodertyp,b) har en bruksanvisning och dessutom följande instruktion:"Detta foder får endast användas till...... (djurart och åldersklass)....högst ... gram per kilo dagsgiva."Dessa uppgifter skall stämma överens med bestämmelserna i bilaga 1. Denna bestämmelse skall inte tillämpas på fodertillsatsvaror som levererats till tillverkare av foderblandningar eller till deras leverantörer.2. Den instruktion som avses i punkt 1 b skall formuleras så att tillsatserna inte överskrider den högsta halt som fastställts för helfoder, om instruktionen följs på rätt sätt.Artikel 12 Om foder marknadsförs i andra medlemsstater skall de uppgifter som avses i artiklarna 10 och 11 lämnas på minst ett av mottagarlandets officiella språk.Artikel 13 I fråga om förekomst eller frånvaro av tillsatser och i fråga om märkning skall medlemsstaterna säkerställa att foder som uppfyller bestämmelserna i detta direktiv inte underkastas andra begränsningar i marknadsföringen än de som fastställs i detta direktiv.Artikel 14 Medlemsstaterna skall säkerställa att animalieprodukterna inte underkastas några begränsningar i marknadsföringen på grund av tillämpningen av detta direktiv.Artikel 15 Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att foder som släpps ut på marknaden genomgått officiell kontroll, åtminstone genom stickprov, för att konstatera att de villkor som fastställs i detta direktiv verkligen har uppfyllts.Artikel 16 Detta direktiv skall inte tillämpas på foder som visas, genom lämpliga uppgifter, vara avsett för export till tredje land.Artikel 17 Medlemsstaterna skall inom två år efter anmälan sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 18 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 23 november 1970.På rådets vägnarW. SCHEELOrdförande(1) EGT nr C 135, 14.12.1968, s. 20.(2) EGT nr L 170, 3.8.1970, s. 1.BILAGA 1 >Plats för tabell>BILAGA 2 >Plats för tabell>


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/15/EG av den 23 april 2009 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (Text av betydelse för EES)

text:
               28.5.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 131/47

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2009/15/EG
   av den 23 april 2009
   om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed
   (omarbetning)
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, på grundval av det gemensamma utkast som förlikningskommittén godkände den 3 februari 2009 (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               Rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (4) har flera gånger ändrats på väsentliga punkter. Eftersom ytterligare ändringar ska göras bör direktivet omarbetas av tydlighetsskäl.

               (2)

               Med hänsyn till arten av bestämmelser i direktiv 94/57/EG förefaller det lämpligt att dessa omarbetas i form av två olika gemenskapsrättsakter, nämligen ett direktiv och en förordning.

               (3)

               I sin resolution av den 8 juni 1993 om en gemensam politik för säkerheten till sjöss satte rådet upp målet att få bort alla undermåliga fartyg från gemenskapens vatten, och prioriterade gemenskapsåtgärder för att säkerställa ett effektivt och enhetligt genomförande av internationella regler genom att utarbeta gemensamma standarder för klassificeringssällskap.

               (4)

               Säkerheten och förhindrandet av föroreningar till sjöss kan effektivt förbättras genom en strikt tillämpning av internationella konventioner, koder och resolutioner samtidigt som friheten att tillhandahålla tjänster främjas.

               (5)

               Det åligger flaggstaterna och hamnstaterna att kontrollera att fartygen uppfyller de enhetliga internationella standarderna för säkerhet och förhindrande av förorening till sjöss.

               (6)

               Medlemsstaterna är ansvariga för utfärdandet av internationella certifikat rörande säkerhet och förhindrande av förorening som föreskrivs i sådana konventioner som den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss av den 1 november 1974 (Solas 74), den internationella lastlinjekonventionen av den 5 april 1966 och den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg av den 2 november 1973 (Marpol), samt för genomförandet av bestämmelserna i dessa konventioner.

               (7)

               I överensstämmelse med sådana konventioner får alla medlemsstater i varierande omfattning bemyndiga erkända organisationer att bestyrka att bestämmelserna i fråga följs och de får delegera utfärdandet av motsvarande certifikat rörande säkerhet och förhindrande av förorening.

               (8)

               Ett stort antal av de nuvarande organisationer som är erkända av Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) parter världen över kan inte säkerställa vare sig ett korrekt genomförande av reglerna eller tillräcklig tillförlitlighet när de agerar på uppdrag av de nationella administrationerna, eftersom de saknar den tillförlitliga och nödvändiga struktur och erfarenhet som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter på ett verkligt professionellt sätt.

               (9)

               I enlighet med Solas 74 kapitel II-1 del A-1 regel 3-1 är medlemsstaterna ansvariga för att säkerställa att fartyg som för deras flagg är konstruerade, byggda och underhållna i överensstämmelse med de strukturella, mekaniska och elektriska krav som ställs av organisationer som erkänts av administrationerna. Dessa organisationer har därför uppgiften att utforma och genomföra regler för konstruktion, byggande, underhåll och inspektion av fartyg och är ansvariga för att inspektera fartyg på flaggstatens vägnar och intyga att dessa fartyg följer de internationella konventionernas bestämmelser för utfärdande av relevanta certifikat. För att de ska kunna utföra denna uppgift måste de vara oavhängiga och ha en högt specialiserad teknisk kompetens och ett krävande kvalitetssystem.

               (10)

               Organisationer som inspekterar och besiktigar fartyg spelar en viktig roll i gemenskapslagstiftningen om sjösäkerhet.

               (11)

               Organisationer som inspekterar och besiktigar fartyg bör kunna erbjuda sina tjänster i hela gemenskapen under konkurrens, samtidigt som de olika organisationernas tjänster ger ett likvärdigt säkerhets- och miljöskydd. De nödvändiga branschstandarderna bör alltså vara enhetliga och tillämpas i hela gemenskapen.

               (12)

               Utfärdandet av radiosäkerhetscertifikatet för lastfartyg kan anförtros privata organ som har tillräcklig sakkunskap och kvalificerad personal.

               (13)

               En medlemsstat får på objektiva och klara grunder begränsa antalet erkända organisationer som den bemyndigar i enlighet med sina behov under kommissionens översyn i enlighet med ett kommittéförfarande.

               (14)

               Detta direktiv bör säkerställa friheten att tillhandahålla tjänster i gemenskapen och gemenskapen bör följaktligen komma överens med de tredjeländer där vissa av de erkända organisationerna har sin hemvist för att säkerställa en likvärdig behandling för erkända organisationer som har sin hemvist i gemenskapen.

               (15)

               Det är nödvändigt att de nationella administrationerna är djupt delaktiga i fartygsbesiktningar och i utfärdandet av certifikat i samband därmed, för att säkerställa att de internationella säkerhetsreglerna följs noggrant även när medlemsstaterna anförtror åt utomstående erkända organisationer att utföra myndighets uppgifter. Det är därför lämpligt att upprätta ett nära samarbete mellan administrationerna och de erkända organisationer som de bemyndigar, vilket kan kräva att de erkända organisationerna har en lokal representant på den medlemsstats område på vilkens vägnar de utför uppgifterna.

               (16)

               När en erkänd organisation, dess inspektörer eller tekniska personal utfärdar relevanta certifikat för administrationens räkning, ska medlemsstaterna beakta möjligheten att, när det gäller denna delegerade verksamhet, låta dem omfattas av proportionerliga rättsliga garantier och skydd, inklusive skälig rätt till försvar, med undantag för immunitet, som är ett privilegium som enbart kan åberopas av medlemsstater, som en rättighet som inte kan skiljas från suveräniteten och som därför inte kan delegeras.

               (17)

               Skillnader i systemen för ersättningsansvar mellan de erkända organisationer som agerar för medlemsstaternas räkning skulle kunna hindra ett riktigt genomförande av direktivet. För att bidra till att lösa detta problem är det lämpligt att införa en viss grad av harmonisering på gemenskapsnivå av det ersättningsansvar som uppstår vid en sjöolycka som förorsakas av en erkänd organisation, enligt beslut i domstol – inbegripet tvistlösning genom skiljedomsförfaranden.

               (18)

               De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (5).

               (19)

               Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att ändra detta direktiv för att införliva senare ändringar av internationella konventioner, protokoll, koder och resolutioner med anknytning till direktivet. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG.

               (20)

               Medlemsstaterna bör emellertid fortfarande ha möjlighet att upphäva eller återkalla det bemyndigande som de gett en erkänd organisation, varvid de ska underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om sitt beslut, och ange de skäl som ligger till grund för beslutet.

               (21)

               Medlemsstaterna bör regelbundet bedöma hur de erkända organisationer som arbetar för dem presterar och de bör tillhandahålla kommissionen och alla andra medlemsstater exakt information om prestationerna.

               (22)

               I egenskap av hamnmyndigheter är medlemsstaterna skyldiga att främja säkerheten på och förhindra föroreningen av gemenskapens vatten genom att prioritera inspektion av fartyg med certifikat från organisationer som inte uppfyller de gemensamma kriterierna, och därigenom säkerställa att fartyg som seglar under tredjelands flagg inte åtnjuter en förmånligare behandling.

               (23)

               För närvarande finns det inga enhetliga internationella standarder för fartygsskrov, maskineri samt el- och kontrollinstallationer som alla fartyg måste följa antingen på byggnadsstadiet eller under hela sin livstid. Sådana standarder får fastställas i enlighet med erkända organisationers regler eller i enlighet med likvärdiga standarder som ska beslutas av de nationella administrationerna i enlighet med det förfarande som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (6).

               (24)

               Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att fastställa åtgärder som medlemsstaterna ska följa i sina förbindelser med de organisationer som inom gemenskapen ombesörjer inspektion, besiktning och certifiering av fartyg, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

               (25)

               Skyldigheten att införliva detta direktiv med nationell lagstiftning bör endast gälla de bestämmelser som utgör en innehållsmässig ändring i förhållande till direktiv 94/57/EG. Skyldigheten att införliva de oförändrade bestämmelserna följer av det direktivet.

               (26)

               Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter när det gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning av de direktiv som anges i bilaga I del B.

               (27)

               I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (7) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så vitt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan direktivet och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

               (28)

               Åtgärder som ska följas av organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 391/2009 av den 23 april 2009 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg (omarbetning) (8).

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   I detta direktiv fastställs åtgärder som medlemsstaterna ska följa i sina förbindelser med de organisationer som ombesörjer inspektion, besiktning och certifiering av fartyg, för uppfyllande av de internationella konventionerna om säkerheten till sjöss och förhindrande av havsförorening, samtidigt som friheten att tillhandahålla tjänster främjas. Detta inkluderar utarbetandet och genomförandet av säkerhetskrav för skrov, maskineri samt el- och kontrollinstallationer på fartyg som omfattas av de internationella konventionerna.
   Artikel 2
   I detta direktiv gäller följande definitioner:
   a)   fartyg: fartyg som omfattas av de internationella konventionerna.
   b)   fartyg som seglar under en medlemsstats flagg: fartyg som är registrerade i en medlemsstat och som seglar under dess flagg i enlighet med dess lagstiftning. Fartyg som inte motsvarar denna definition likställs med fartyg som seglar under tredjelands flagg.
   c)   inspektioner och besiktningar: inspektioner och besiktningar som är obligatoriska enligt de internationella konventionerna.
   d)   internationella konventioner: den internationella konventionen om säkerhet för människoliv till sjöss av den 1 november 1974 (Solas 74) utom kapitel XI-2 i dess bilaga, den internationella lastlinjekonventionen av den 5 april 1966 och den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg av den 2 november 1973 (Marpol), inklusive protokoll och ändringar till dessa, samt därmed förknippade koder av tvingande karaktär i alla medlemsstater, i uppdaterad version.
   e)   organisation: en rättslig enhet, dess dotterbolag och andra organ under dess kontroll, som i samarbete eller enskilt utför uppgifter som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde.
   f)   kontroll: vid tillämpningen av e) avses med kontroll rättigheter, avtal eller andra rättsliga eller praktiska medel som enskilt eller i kombination ger möjlighet att utöva ett avgörande inflytande över en juridisk person eller bemyndigar en juridisk person att utföra uppgifter som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde.
   g)   erkänd organisation: en organisation som har erkänts i enlighet med förordning (EG) nr 391/2009.
   h)   bemyndigande: ett förfarande genom vilket en medlemsstat ger ett bemyndigande eller delegerar befogenheter till en erkänd organisation.
   i)   föreskrivet certifikat: ett certifikat utfärdat av en flaggstat eller på dess vägnar i enlighet med internationella konventioner.
   j)   regler och förfaranden: de krav som en erkänd organisation ställer på hur fartygen ska vara konstruerade, byggda, utrustade, underhållna och besiktigade.
   k)   klasscertifikat: ett av en erkänd organisation utfärdat dokument som intygar ett fartygs lämplighet för en viss användning eller tjänst i enlighet med de regler och förfaranden som organisationen har fastställt och offentliggjort.
   l)   radiosäkerhetscertifikat för lastfartyg: det certifikat som infördes genom 1988 års protokoll om ändring av Solas antaget av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO).
   Artikel 3
   1.   När medlemsstaterna tar på sig ansvar och förpliktelser inom ramen för de internationella konventionerna, ska de se till att deras behöriga administrationer kan säkerställa att bestämmelserna i dessa tillämpas på ett effektivt sätt, särskilt avseende inspektion och besiktning av fartyg samt utfärdandet av föreskrivna certifikat och dispenscertifikat i enlighet med de internationella konventionerna. Medlemsstaterna ska agera i enlighet med tillämpliga bestämmelser i bilagan och i bihanget till IMO:s resolution A.847(20) om riktlinjer för att bistå flaggstater vid genomförandet av IMO:s instrument.
   2.   När en medlemsstat vid tillämpningen av punkt 1 beslutar att med avseende på fartyg som seglar under dess flagg

               i)

               bemyndiga organisationer att helt eller delvis utföra inspektioner och besiktningar avseende föreskrivna certifikat, inklusive sådana som gör det möjligt att bedöma om de regler som avses i artikel 11.2 efterlevs samt, i tillämpliga fall, att utfärda eller förnya därtill hörande certifikat, eller

               ii)

               att helt eller delvis överlåta de inspektioner och besiktningar som avses i led i på organisationer,

         ska den anförtro dessa uppgifter endast åt erkända organisationer.
   Den behöriga administrationen ska i samtliga fall godkänna det första utfärdandet av dispenscertifikat.
   För radiosäkerhetscertifikatet för lastfartyg får emellertid dessa uppgifter anförtros åt ett privat organ som har erkänts av en behörig administration och som har tillräcklig sakkunskap och kvalificerad personal för att på administrationens vägnar utföra särskilda säkerhetsbedömningar rörande radiokommunikation.
   3.   Denna artikel avser inte certifiering av specifika delar av marin utrustning på ett fartyg.
   Artikel 4
   1.   Vid tillämpningen av artikel 3.2 ska medlemsstaterna i princip inte vägra att bemyndiga någon av de erkända organisationerna att åta sig uppgifterna, om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 2 i den här artikeln samt i artiklarna 5 och 9. De får emellertid begränsa det antal organisationer som de bemyndigar i enlighet med sina behov, förutsatt att det finns klara och objektiva skäl till att göra så.
   På en medlemsstats begäran ska kommissionen anta lämpliga åtgärder i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 6.2 för att säkerställa en korrekt tillämpning av första stycket i den här punkten beträffande vägran av ett bemyndigande och av artikel 8 beträffande de fall där ett bemyndigande tillfälligt dras in eller återkallas.
   2.   För att en medlemsstat ska godta att en erkänd organisation som har sin hemvist i ett tredjeland helt eller delvis utför de uppgifter som anges i artikel 3 får den begära att tredjelandet i fråga beviljar en motsvarande behandling av de erkända organisationer som har sin hemvist i gemenskapen.
   Dessutom får gemenskapen begära att ett tredjeland där en erkänd organisation har sin hemvist beviljar en motsvarande behandling av de erkända organisationer som har sin hemvist inom gemenskapen.
   Artikel 5
   1.   Medlemsstater som beslutar i enlighet med artikel 3.2 ska upprätta en arbetsförbindelse mellan sin behöriga administration och de organisationer som agerar för deras räkning.
   2.   Arbetsförbindelsen ska regleras genom ett formaliserat, skriftligt och icke-diskriminerande avtal eller ett likvärdigt rättsligt arrangemang som fastställer de särskilda uppgifter och funktioner som organisationerna har åtagit sig och som åtminstone omfattar följande:

               a)

               Bestämmelserna i bihang II till IMO:s resolution A.739(18) om riktlinjer för bemyndigande av organisationer som agerar för administrationens räkning, med beaktande av bilagan, bihangen och tillägget till IMO:s MSC/cirkulär 710 och MEPC/cirkulär 307 om avtalsmall för bemyndigande av erkända organisationer som agerar för administrationens räkning.

               b)

               Följande bestämmelser om ekonomiskt ansvar:

                           i)

                           Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom eller skiljedomsförfarande fastställs att administrationen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för sakförlust eller sakskada, personskada eller dödsfall, och det kan bevisas inför domstolen att förlusten, skadan eller dödsfallet orsakats av en uppsåtlig handling eller underlåtelse eller grov vårdslöshet från den erkända organisationens sida, eller från dess organ, anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska administrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda förlust, skada eller dödsfall vållats av den erkända organisationen.

                           ii)

                           Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom eller skiljedomsförfarande fastställs att administrationen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för personskada eller dödsfall, och det kan bevisas inför domstolen att personskadan eller dödsfallet orsakats av en försumlig eller vårdslös handling eller underlåtelse från den erkända organisationens sida, eller från dess anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska administrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda personskada eller dödsfall vållats av den erkända organisationen. Medlemsstaterna får begränsa det högsta belopp som ska betalas av den erkända organisationen, men detta belopp får inte understiga 4 000 000 EUR.

                           iii)

                           Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom eller skiljedomsförfarande fastställs att administrationen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för sakförlust eller sakskada, och det kan bevisas inför domstolen att förlusten eller skadan orsakats av en försumlig eller vårdslös handling eller underlåtelse från den erkända organisationens sida, eller från dess anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska administrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda förlust eller skada vållats av den erkända organisationen. Medlemsstaterna får begränsa det högsta belopp som ska betalas av den erkända organisationen, men detta belopp får inte understiga 2 000 000 EUR.

               c)

               Bestämmelser om en regelbundet återkommande granskning som utförs av administrationen eller av ett opartiskt utomstående organ som har utsetts av administrationen och som avser de uppgifter som organisationerna utför för administrationens räkning enligt artikel 9.1.

               d)

               Möjligheten att genomföra slumpvisa och ingående inspektioner av fartygen.

               e)

               Bestämmelser om obligatorisk rapportering av väsentlig information om organisationernas klassade flotta, ändringar av fartygs klass, tillfälliga avstängningar och tillbakadraganden från klass.

         3.   I avtalet eller genom det likvärdiga rättsliga arrangemanget kan det krävas att den erkända organisationen har ett lokalt ombud på den medlemsstats territorium för vars räkning den utför de uppgifter som avses i artikel 3. Detta krav kan uppfyllas av ett lokalt ombud som är juridisk person enligt medlemsstatens lagar och som omfattas av de nationella domstolarnas behörighet.
   4.   Varje enskild medlemsstat ska förse kommissionen med exakta uppgifter om den arbetsförbindelse som har etablerats i enlighet med denna artikel. Kommissionen ska därefter meddela de andra medlemsstaterna om detta.
   Artikel 6
   1.   Kommissionen ska biträdas av kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (Coss), inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 (9).
   2.   När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.
   Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG ska vara tre månader.
   3.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1–5a.4 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.
   Artikel 7
   1.   Detta direktiv får, utan att dess tillämpningsområde utökas, ändras i syfte att

               a)

               med avseende på tillämpningen av detta direktiv införliva senare ikraftträdda ändringar av de internationella konventioner och tillhörande protokoll, koder och resolutioner som avses i artiklarna 2 d, 3.1 och 5.2,

               b)

               ändra de belopp som anges i artikel 5.2 b ii och iii.

         Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar i detta direktiv, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 6.3.
   2.   När nya instrument eller protokoll till de internationella konventioner som avses i artikel 2 d antas ska rådet, på förslag av kommissionen samt med hänsyn till medlemsstaternas parlamentariska förfaranden och relevanta förfaranden inom IMO, besluta om närmare arrangemang för ratificering av dessa nya instrument eller protokoll, och samtidigt säkerställa att de tillämpas enhetligt och samtidigt i medlemsstaterna.
   Ändringarna av de internationella instrument som avses i artikel 2 d och artikel 5 får undantas från detta direktivs tillämpningsområde i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 2099/2002.
   Artikel 8
   Trots de minimikriterier som anges i bilaga I till förordning (EG) nr 391/2009 får en medlemsstat, om den anser att en erkänd organisation inte längre kan bemyndigas att för dess räkning utföra de uppgifter som anges i artikel 3, tillfälligt dra in eller återkalla ett bemyndigande. I ett sådant fall ska medlemsstaten utan dröjsmål underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om sitt beslut och ange de skäl som ligger till grund för beslutet.
   Artikel 9
   1.   Varje medlemsstat ska försäkra sig om att de erkända organisationer som utför uppdrag för dess räkning enligt artikel 3.2 på ett effektivt sätt utför de uppgifter som avses i den artikeln till belåtenhet för dess behöriga administration.
   2.   För att utföra den uppgift som avses i punkt 1, ska varje medlemsstat, åtminstone vartannat år, kontrollera alla erkända organisationer som utför uppgifter för dess räkning och ska tillhandahålla de andra medlemsstaterna och kommissionen en rapport om resultaten från dessa kontroller senast den 31 mars året efter det år då kontrollerna utfördes.
   Artikel 10
   När medlemsstaterna i egenskap av hamnstater utövar sina inspektionsrättigheter och inspektionsförpliktelser och upptäcker att erkända organisationer som agerar för en flaggstats räkning har utfärdat giltiga föreskrivna certifikat till ett fartyg som inte uppfyller de relevanta kraven i de internationella konventionerna eller att ett fartyg med ett giltigt klasscertifikat har någon brist med avseende på de punkter som certifikatet omfattar, ska de rapportera detta till kommissionen och övriga medlemsstater samt underrätta den berörda flaggstaten. Endast fall med fartyg som utgör ett allvarligt hot mot säkerheten och miljön eller som uppvisar tecken på särskild försumlighet hos de erkända organisationerna ska rapporteras i enlighet med denna artikel. Den berörda erkända organisationen ska underrättas om fallet vid tiden för den första inspektionen så att den omedelbart kan vidta lämpliga uppföljningsåtgärder.
   Artikel 11
   1.   Varje medlemsstat ska säkerställa att fartyg som seglar under dess flagg är konstruerade, byggda, utrustade och underhållna i enlighet med en erkänd organisations regler och förfaranden beträffande skrov, maskineri samt el- och kontrollinstallationer.
   2.   En medlemsstat kan besluta att använda sådana regler som den anser vara likvärdiga med en erkänd organisations regler och förfaranden endast om den omedelbart anmäler dem till kommissionen i överensstämmelse med förfarandet i direktiv 98/34/EG och till de andra medlemsstaterna, samt förutsatt att ingen annan medlemsstat eller kommissionen har invändningar mot dem och att de befinns vara likvärdiga i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 6.2 i detta direktiv.
   3.   Medlemsstaterna ska samarbeta med de erkända organisationer de har bemyndigat i utformningen av organisationens regler och förfaranden. De ska samråda med de erkända organisationerna för att uppnå en enhetlig tolkning av de internationella konventionerna.
   Artikel 12
   Kommissionen ska vartannat år informera Europaparlamentet och rådet om hur genomförandet av detta direktiv fortgår i medlemsstaterna.
   Artikel 13
   1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 17 juni 2011. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. De ska även innehålla en uppgift om att hänvisningar i befintliga lagar och andra författningar till de direktiv som upphävts genom detta direktiv ska anses som hänvisningar till detta direktiv. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 14
   Direktiv 94/57/EG, i dess lydelse enligt de direktiv som anges i bilaga I del A, ska upphöra att gälla med verkan från och med den 17 juni 2009, dock utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller den tidsfrist för införlivande i nationell lagstiftning av dessa direktiv som anges i bilaga I del B.
   Hänvisningar till de upphävda direktiven ska anses som hänvisningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga II.
   Artikel 15
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 16
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 23 april 2009.

            På Europaparlamentets vägnar

         H.-G. PÖTTERING

            Ordförande

            På rådets vägnar

         P. NEČAS

            Ordförande

      (1)  EUT C 318, 23.12.2006, s. 195.

      (2)  EUT C 229, 22.9.2006, s. 38.

      (3)  Europaparlamentets yttrande av den 25 april 2007 (EUT C 74 E, 20.3.2008, s. 633), rådets gemensamma ståndpunkt av den 6 juni 2008 (EUT C 184 E, 22.7.2008, s. 11), Europaparlamentets ståndpunkt av den 24 september 2008 (ännu ej offentliggjord i EUT), rådets beslut av den 26 februari 2009 och Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 11 mars 2009 (ännu ej offentliggjord i EUT).

      (4)  EGT L 319, 12.12.1994, s. 20.

      (5)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (6)  EGT L 204, 21.7.1998, s. 37.

      (7)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (8)  Se sidan 11 i detta nummer av EUT.

      (9)  EGT L 324, 29.11.2002, s. 1.

      BILAGA I

         DEL A

         Upphävt direktiv med dess ändringar

      (som det hänvisas till i artikel 14)

                  Rådets direktiv 94/57/EG

                     EGT L 319, 12.12.1994, s. 20

                  Kommissionens direktiv 97/58/EG

                     EGT L 274, 7.10.1997, s. 8

                  Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/105/EG

                     EGT L 19, 22.1.2002, s. 9

                  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/84/EG

                     EGT L 324, 29.11.2002, s. 53

         DEL B

         Tidsfrister för införlivande i nationell rätt

      (som det hänvisas till i artikel 14)

                  Direktiv

                  Tidsfrist för införlivande

                  94/57/EG

                  31 december 1995

                  97/58/EG

                  30 september 1998

                  2001/105/EG

                  22 juli 2003

                  2002/84/EG

                  23 november 2003

      BILAGA II

         Jämförelsetabell

                  Direktiv 94/57/EG

                  Det här direktivet

                  Förordning (EG) nr 000/2009

                  Artikel 1

                  Artikel 1

                  Artikel 1

                  Artikel 2 a

                  Artikel 2 a

                  Artikel 2 a

                  Artikel 2 b

                  Artikel 2 b

                  –

                  Artikel 2 c

                  Artikel 2 c

                  –

                  Artikel 2 d

                  Artikel 2 d

                  Artikel 2 b

                  Artikel 2 e

                  Artikel 2 e

                  Artikel 2 c

                  –

                  Artikel 2 f

                  Artikel 2 d

                  Artikel 2 f

                  Artikel 2 g

                  Artikel 2 e

                  Artikel 2 g

                  Artikel 2 h

                  Artikel 2 f

                  Artikel 2 h

                  Artikel 2 i

                  Artikel 2 g

                  Artikel 2 i

                  Artikel 2 k

                  Artikel 2 i

                  –

                  Artikel 2 j

                  Artikel 2 h

                  Artikel 2 j

                  Artikel 2 l

                  –

                  Artikel 2 k

                  –

                  Artikel 2 j

                  Artikel 3

                  Artikel 3

                  –

                  Artikel 4.1 första meningen

                  –

                  Artikel 3.1

                  Artikel 4.1 andra meningen

                  –

                  Artikel 3.2

                  Artikel 4.1 tredje meningen

                  –

                  –

                  Artikel 4.1 fjärde meningen

                  –

                  Artikel 4.1

                  –

                  –

                  Artikel 3.3

                  –

                  –

                  Artikel 4.2, 4.3 och 4.4

                  –

                  –

                  Artikel 5

                  –

                  –

                  Artikel 6

                  –

                  –

                  Artikel 7

                  Artikel 5.1

                  Artikel 4.1

                  –

                  Artikel 5.3

                  Artikel 4.2

                  –

                  Artikel 6.1, 6.2, 6.3 och 6.4

                  Artikel 5.1, 5.2, 5.3 och 5.4

                  –

                  Artikel 6.5

                  –

                  –

                  Artikel 7

                  Artikel 6

                  Artikel 12

                  Artikel 8.1 första strecksatsen

                  Artikel 7.1 första stycket a

                  –

                  Artikel 8.1 andra strecksatsen

                  –

                  Artikel 13.1

                  Artikel 8.1 tredje strecksatsen

                  Artikel 7.1 första stycket b

                  –

                  –

                  Artikel 7.1 andra stycket

                  Artikel 13.1 andra stycket

                  Artikel 8.2

                  Artikel 7.2

                  –

                  Artikel 8.2 andra stycket

                  –

                  Artikel 13.2

                  Artikel 9.1

                  –

                  –

                  Artikel 9.2

                  –

                  –

                  Artikel 10.1 inledningsfrasen

                  Artikel 8

                  –

                  Artikel 10.1 a, b och c, 10.2, 10.3 och 10.4

                  –

                  –

                  Artikel 11.1 och 11.2

                  Artikel 9.1 och 9.2

                  –

                  Artikel 11.3 och 11.4

                  –

                  Artikel 8.1 och 8.2

                  Artikel 12

                  Artikel 10

                  –

                  Artikel 13

                  –

                  –

                  Artikel 14

                  Artikel 11.1 och 11.2

                  –

                  –

                  Artikel 11.3

                  –

                  –

                  Artikel 12

                  –

                  –

                  –

                  Artikel 9

                  Artikel 15.1

                  –

                  –

                  –

                  –

                  Artikel 10.1 och 10.2

                  Artikel 15.2

                  –

                  Artikel 10.3

                  Artikel 15.3

                  –

                  Artikel 10.4

                  Artikel 15.4

                  –

                  Artikel 10.5

                  Artikel 15.5

                  –

                  Artikel 10.6 första, andra, tredje och femte styckena

                  –

                  Artikel 10.6 fjärde stycket

                  Artikel 16

                  Artikel 13

                  –

                  Artikel 17

                  Artikel 16

                  –

                  –

                  Artikel 14

                  –

                  –

                  Artikel 15

                  –

                  –

                  –

                  Artikel 11

                  –

                  –

                  Artikel 14

                  –

                  –

                  Artikel 15

                  –

                  –

                  Artikel 16

                  –

                  –

                  Artikel 17

                  –

                  –

                  Artikel 18

                  –

                  –

                  Artikel 19

                  Bilaga

                  –

                  Bilaga I

                  –

                  Bilaga I

                  –

                  –

                  Bilaga II

                  Bilaga II


Avis juridique important

|

31987L0344

Rådets direktiv 87/344/EEG av den 22 juni 1987 om samordning av lagar och andra författningar angående rättsskyddsförsäkring

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 185 , 04/07/1987 s. 0077 - 0080 Finsk specialutgåva Område 6 Volym 2 s. 0161  Svensk specialutgåva Område 6 Volym 2 s. 0161

RÅDETS DIREKTIV av den 22 juni 1987 om samordning av lagar och andra författningar angående rättsskyddsförsäkring (87/344/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), ochmed beaktande av följande:Genom rådets direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (4), senast ändrat genom direktiv 87/343/EEG (5), undanröjdes vissa skillnader mellan nationella lagar, för att göra det lättare att starta och driva sådan verksamhet.I artikel 7.2 c i direktiv 73/239/EEG föreskrivs emellertid att "i avvaktan på ytterligare samordning, som måste genomföras inom fyra år efter detta direktivs anmälan, har Förbundsrepubliken Tyskland rätt att upprätthålla förbudet att inom dess område samtidigt bedriva verksamhet avseende sjukförsäkring, kredit- och borgensförsäkring, försäkring avseende regress mot tredje man samt rättsskyddsförsäkring eller att bedriva sådan verksamhet tillsammans med andra försäkringsklasser."I detta direktiv föreskrivs den samordning av bestämmelserna om rättsskyddsförsäkring som förutskickades i artikel 7.2 c i direktiv 73/239/EEG.Till skydd för försäkrade bör åtgärder vidtas för att så långt som möjligt förhindra att intressekonflikter mellan en rättsskyddsförsäkrad och hans försäkringsgivare uppkommer till följd av att den senare tillhandahåller den försäkrade skydd avseende någon annan av de försäkringsklasser som anges i bilagan till direktiv 73/239/EEG eller tillhandahåller skydd för någon annan person och, om en sådan konflikt ändå skulle uppstå, möjliggöra en lösning av den.Rättsskyddsförsäkring som gäller tvister eller risker som härrör från eller har samband med användning av högsjöfartyg bör, med hänsyn till sådan försäkrings speciella karaktär, undantas från detta direktivs tillämpningsområde.Även sådana åtgärder som företas av en försäkringsgivare som tillhandahåller tjänster eller som bär kostnaderna för biträde åt den försäkrade med anledning av avtal om ersättningsansvar, bör undantas från direktivets tillämpningsområde, om åtgärderna samtidigt utövas för tillvaratagande av försäkringsgivarens eget intresse inom ramen för sådan försäkring.Medlemsstaterna bör ges möjlighet att från detta direktivs tillämpningsområde undanta sådan rättsskyddsförsäkring som meddelas av en assistansförsäkringsgivare, när verksamheten utövas i en annan medlemsstat än den, där den försäkrade normalt uppehåller sig, och ingår som en del av ett avtal som uteslutande gäller assistans för personer som hamnar i svårigheter under resa eller vid vistelse utanför hemorten eller den stadigvarande uppehållsorten.Den ordning med krav på specialisering som för närvarande gäller i en medlemsstat, nämligen Förbundsrepubliken Tyskland, förhindrar de flesta intressekonflikter. Likväl framstår det inte som nödvändigt för detta ändamål att utvidga detta system till hela gemenskapen, något som skulle kräva en uppdelning av blandade försäkringsföretag.Det åsyftade resultatet kan även uppnås genom att försäkringsföretagen åläggs att meddela rättsskyddsförsäkring i ett separat försäkringsavtal eller i en särskild del av ett försäkringsavtal, och genom att de förpliktas att antingen ha en särskild förvaltning för rättsskyddsförsäkring eller anförtro skaderegleringen avseende rättsskyddsförsäkring till ett företag som är en särskild juridisk person, eller medge den rättsskyddsförsäkrade rätt att välja advokat från den tidpunkt då han kan rikta anspråk mot försäkringsgivaren.Oavsett vilken lösning som väljs skall de rättsskyddsförsäkrades intressen anses likvärdigt tillvaratagna.För att den rättsskyddsförsäkrades intressen skall anses tillgodosedda skall han ha möjlighet att själv välja advokat eller någon annan person som har behörighet enligt nationell lag att biträda vid undersökningar eller förhandlingar och närhelst en intressekonflikt uppstår.Medlemsstaterna bör ges möjlighet att befria försäkringsföretag från skyldigheten att ge den försäkrade rätt att välja advokat, om rättsskyddsförsäkringen är begränsad till de försäkringsfall som uppkommer genom användning av vägfordon inom statens territorium och om andra begränsande villkor är uppfyllda.Om en konflikt uppstår mellan en försäkringsgivare och en försäkrad är det angeläget att den löses på ett så rättvist och skyndsamt sätt som möjligt. Avtal om rättsskyddsförsäkring bör därför lämpligen innehålla en bestämmelse om skiljeförfarande eller annat förfarande som erbjuder jämförbara garantier.I punkt C andra stycket i bilagan till direktiv 73/239/EEG föreskrivs att risker som ingår i klasserna 14 och 15 under punkt A inte får betraktas som underordnade risker till andra klasser. Ett försäkringsföretag bör inte ha möjlighet att försäkra rättsskydd som en risk underordnad annan risk utan att ha erhållit auktorisation avseende rättsskydd. Medlemsstaterna bör emellertid ges möjlighet att i särskilda fall betrakta klass 17 som en underordnad risk till klass 18. Punkt C i nämnda bilaga bör därför ändras i överensstämmelse härmed.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Syftet med detta direktiv är att samordna de i lagar och andra författningar givna bestämmelserna om sådan rättsskyddsförsäkring som avses under klass 17 i punkt A i bilagan till rådets direktiv 73/239/EEG, för att underlätta ett effektivt utövande av etableringsfriheten och så långt som möjligt förhindra att intressekonflikter uppkommer särskilt av den anledningen att försäkringsgivaren tillhandahåller skydd för någon annan person eller tillhandahåller den försäkrade skydd som gäller både rättsskyddsförsäkring och någon annan av de försäkringsklasser som anges i den nämnda bilagan och, om en sådan konflikt ändå skulle uppstå, möjliggöra en lösning av den.Artikel 2 1. Detta direktiv gäller för rättsskyddsförsäkring. Sådan försäkring innebär ett åtagande att, mot betalning av premie, bära kostnaderna för rättsliga förfaranden och tillhandahålla andra tjänster som har direkt anknytning till vad en sådan försäkring omfattar, främst för att- tillförsäkra ersättning för den förlust eller skada som den försäkrade åsamkats antingen genom utomprocessuell uppgörelse, eller genom civilrättsligt eller straffrättsligt förfarande,- försvara eller företräda den försäkrade vid civilrättsliga, straffrättsliga eller förvaltningsrättsliga förfaranden eller vid andra liknande förfaranden eller i anledning av att ersättningskrav har riktats mot honom.2. Detta direktiv gäller emellertid inte- rättsskyddsförsäkring avseende tvister eller risker som härrör från eller har samband med användning av högsjöfartyg,- åtgärder som en försäkringsgivare, inom ramen för ansvarsförsäkring, vidtar för att försvara eller företräda den försäkrade i en undersökning eller en förhandling, om åtgärderna samtidigt utövas för tillvaratagande av försäkringsgivarens eget intresse inom ramen för sådan försäkring,- om en medlemsstat bestämmer detta, rättsskyddsförsäkring som meddelas av en assistansförsäkringsgivare, när verksamheten utövas i en annan medlemsstat än den, där den försäkrade normalt uppehåller sig, och ingår som en del av ett avtal som uteslutande gäller assistans för personer som hamnar i svårigheter under resa eller vid vistelse utanför hemorten eller den stadigvarande uppehållsorten. I sådant fall måste i avtalet tydligt anges att det ifrågavarande skyddet är begränsat till sådana omständigheter som anges i första punkten och är underordnat i förhållande till assistansen.Artikel 3 1. Rättsskyddsförsäkring skall antingen meddelas genom ett avtal som är skilt från det som upprättas för andra försäkringsklasser, eller tas upp som en separat del av ett försäkringsbrev med särskilt angivande av rättsskyddets omfattning samt, om medlemsstaten så begär, det motsvarande premiebeloppet.2. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att företag, etablerade inom dess territorium, antar minst en av följande alternativa lösningar, varvid företaget antingen har att följa vad medlemsstaten bestämt, eller med statens samtycke får välja självständigt:a) Företaget skall se till att ingen anställd som har befattning med handläggningen av skadeärenden inom rättsskyddsförsäkring eller med därmed sammanhängande juridisk rådgivning samtidigt utövar liknande verksamhet- om försäkringsverksamheten är blandad och omfattar flera försäkringsklasser: inom en annan försäkringsklass som ingår i företagets verksamhet;- oavsett om försäkringsverksamheten är blandad eller specialiserad: inom en annan verksamhet som är knuten till den första verksamheten finansiellt, kommersiellt eller administrativt och som omfattar en eller flera av de andra försäkringsklasserna som anges i direktiv 73/239/EEG.b) Företaget skall anförtro handläggningen av skadeärenden avseende rättsskyddsförsäkring till ett företag som är en särskild juridisk person. Detta företag skall anges i ett sådant särskilt försäkringsavtal eller i en sådan separat del av ett avtal som avses i punkt 1 ovan. Om detta i juridiskt hänseende självständiga företag har samband med ett annat företag som driver försäkringsrörelse i en eller flera av de andra klasser som anges under punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, får de anställda i företaget som handlägger skadeärenden eller bistår med juridisk rådgivning i samband med sådan handläggning inte samtidigt utöva samma eller liknande uppgifter i det andra företaget. Medlemsstaterna får föreskriva samma krav för medlemmarna i företagsledningen.c) Företaget skall i avtalet ge den försäkrade rätt att, från den tidpunkt då han kan rikta anspråk mot försäkringsgivaren, fritt utse advokat eller, i den utsträckning det medges i nationell lag, någon annan person med de kvalifikationer som behövs för att tillvarata den försäkrades intressen.3. Oavsett vilken lösning som väljs skall de rättsskyddsförsäkrades intressen anses likvärdigt tillvaratagna enligt detta direktiv.Artikel 4 1. Av varje försäkringsavtal om rättsskyddsförsäkring skall uttryckligen framgå atta) den försäkrade skall kunna fritt välja advokat eller någon annan person som har behörighet enligt nationell lag att försvara eller företräda den försäkrade eller i övrigt tillvarata hans intressen vid undersökningar eller förhandlingar,b) den försäkrade skall kunna fritt välja advokat eller, om han föredrar det och i den utsträckning det medges i nationell lag, någon annan person med de kvalifikationer som behövs för att tillvarata hans intressen närhelst en intressekonflikt uppstår.2. Med advokat menas en person som har rätt att utöva sin yrkesverksamhet under en av de benämningar som anges i rådets direktiv 77/249/EEG av den 22 mars 1977, som utfärdats för att underlätta för advokater att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster (6).Artikel 5 1. Varje medlemsstat får medge undantag från tillämpning av artikel 4.1 för rättsskyddsförsäkring, om samtliga följande villkor är uppfyllda:a) Försäkringen är begränsad till de försäkringsfall som uppkommer genom användning av vägfordon inom den berörda medlemsstatens territorium.b) Försäkringen är förenad med ett avtal om erbjudande av assistans vid olyckshändelse eller skadefall där ett vägfordon är inblandat.c) Varken rättsskyddsförsäkringsgivaren eller assistansförsäkringsgivaren meddelar någon form av ansvarsförsäkring.d) Sådana åtgärder har vidtagits att helt oberoende advokater bistår och företräder vardera parten i en tvist, när parterna är rättsskyddsförsäkrade hos samme försäkringsgivare.2. Ett undantag som en medlemsstat medgivit ett företag enligt punkt 1 skall inte inverka på tillämpningen av artikel 3.2.Artikel 6 Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att det genom skiljeförfarande eller något annat förfarande som ger motsvarande garantier om objektivitet kan fattas beslut om hur tvister mellan den som meddelat rättsskyddsförsäkring och en försäkrad kan lösas, utan att den rätt till överklagande hos rättsliga instanser som kan finnas enligt nationell lag påverkas.I försäkringsavtalet skall anges att den försäkrade har rätt att använda sig av ett sådant förfarande.Artikel 7 När en intressekonflikt uppstår eller oenighet råder angående tvistens lösning, skall rättsskyddsförsäkringsgivaren eller, där det är lämpligt, skaderegleringsorganet, underrätta den försäkrade om- de rättigheter som anges i artikel 4, och- den möjlighet han har att använda sig av ett sådant förfarande som avses i artikel 6.Artikel 8 Medlemsstaterna skall upphäva alla bestämmelser som innebär förbud för en försäkringsgivare att samtidigt inom respektive stats territorium driva verksamhet avseende rättsskyddsförsäkring och andra försäkringsklasser.Artikel 9 Punkt C andra stycket i bilagan till direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande text:"Sådana risker som ingår i klasserna 14, 15 och 17 under punkt A i denna bilaga får dock inte betraktas som underordnade risker till andra klasser.Dock får den risk som ingår i klass 17 (rättsskyddsförsäkring), betraktas som en underordnad risk till klass 18, när de villkor som sägs i första stycket är uppfyllda och när huvudrisken uteslutande hänför sig till assistans för personer som hamnar i svårigheter under resa eller vid vistelse utanför hemorten eller den stadigvarande uppehållsorten.Rättsskyddsförsäkring får även, på de i första stycket angivna villkoren, betraktas som en underordnad risk, när försäkringen avser tvister eller risker som härrör från eller har samband med användning av högsjöfartyg."Artikel 10 Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1990. De skall genast underrätta kommissionen om detta.De skall tillämpa dessa åtgärder senast från och med den 1 juli 1990.Artikel 11 Efter anmälan (7) av detta direktiv skall medlemsstaterna till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 12 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 22 juni 1987.På rådets vägnarL. TINDEMANSOrdförande(1) EGT nr C 198, 7.8.1979, s. 2.(2) EGT nr C 260, 12.10.1981, s. 78.(3) EGT nr C 348, 31.12.1980, s. 22.(4) EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 3.(5) EGT nr L 185, 4.7.1987, s. 72.(6) EGT nr L 78, 26.3.1977, s. 17.(7) Detta direktiv anmäldes till medlemsstaterna den 25 juni 1987.