Avis juridique important

|

32002L0039

Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/39/EG av den 10 juni 2002 om ändring av direktiv 97/67/EG för att ytterligare öka konkurrensen inom postsektorn i gemenskapen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 176 , 05/07/2002 s. 0021 - 0025

Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/39/EGav den 10 juni 2002om ändring av direktiv 97/67/EG för att ytterligare öka konkurrensen inom postsektorn i gemenskapenEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2 samt artiklarna 55 och 95 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), ochav följande skäl:(1) I sin resolution av den 7 februari 1994 om utvecklingen av posttjänster inom gemenskapen(5) uttalade rådet att ett av huvudmålen för gemenskapens politik inom postsektorn skall vara att, samtidigt som man långsiktigt garanterar tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster, gradvis liberalisera postsektorn under kontrollerade former.(2) Genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/67/EG av den 15 december 1997 om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna(6) infördes ett regelverk för postsektorn inom gemenskapen, inklusive åtgärder för att garantera samhällsomfattande posttjänster och fastställande av maximigränserna för sådana posttjänster som medlemsstaterna får fortsätta att låta omfattas av monopol för den eller de som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster med målsättningen att bevara de samhällsomfattande tjänsterna samt fastställande av en tidtabell för de beslut som skall fattas för att ytterligare öka konkurrensen inom postsektorn, med målet att skapa en inre marknad för posttjänster.(3) I artikel 16 i fördraget betonas den betydelse som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse har för unionens gemensamma värderingar och den roll som dessa tjänster spelar när det gäller att främja social och territoriell sammanhållning. Vidare anges att det är viktigt att sörja för att sådana tjänster utförs på grundval av principer och villkor som gör det möjligt för dem att fullgöra sina uppgifter.(4) I Europaparlamentets resolutioner av den 14 januari 1999(7) och den 18 februari 2000(8) om europeiska posttjänster understryks posttjänsternas sociala och ekonomiska betydelse samt behovet av samhällsomfattande tjänster som håller hög kvalitet.(5) Åtgärder inom detta område bör utformas så att även gemenskapens skyldigheter på det sociala området i enlighet med artikel 2 i fördraget uppfylls, dvs. en hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd.(6) Postkontor på landsbygden, bl.a. i bergsområden och på öar, spelar en väsentlig roll för att integrera näringslivet i den nationella och globala ekonomin och för att bibehålla social sammanhållning och sysselsättning i dessa områden. Postkontor i bergsområden och på öar kan dessutom tillhandahålla ett väsentligt nätverk av infrastruktur för allmän tillgång till ny kommunikationsteknik.(7) Såsom framgår av ordförandeskapets slutsatser fattade Europeiska rådet i Lissabon den 23-24 mars 2000 två beslut som rör posttjänsterna, enligt vilka kommissionen, rådet och medlemsstaterna inom ramen för sina respektive befogenheter dels före utgången av 2000 skall utarbeta en strategi för att undanröja hinder för posttjänster, dels skall påskynda liberaliseringen inom områden som posttjänster. Syftet är att skapa en fullt ut fungerande marknad för sådana tjänster.(8) Vid Europeiska rådets möte i Lissabon i mars 2000 ansågs det även vara angeläget att inom ramen för den inre marknaden och en kunskapsbaserad ekonomi fullt ut beakta fördragets bestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och om de företag som anlitas för att utföra dessa tjänster.(9) Kommissionen har gjort en noggrann genomgång av postsektorn inom gemenskapen, vilken omfattar bl.a. studier av den ekonomiska, sociala och tekniska utvecklingen inom denna sektor, och har även gett berörda parter goda möjligheter att yttra sig.(10) Gemenskapens postsektor behöver ett modernt regelverk vars främsta målsättning är att främja den inre marknaden för posttjänster. Ökad konkurrenskraft måste göra det möjligt att integrera postsektorn med alternativa kommunikationsformer och förbättra kvaliteten på de tjänster som erbjuds de allt mer krävande användarna.(11) Den grundläggande målsättningen att långsiktigt garantera samhällsomfattande tjänster som uppfyller de kvalitetskrav som definieras av medlemsstaterna i enlighet med artikel 3 i direktiv 97/67/EG och som kontinuerligt tillhandahålls i hela gemenskapen, kan uppnås genom att möjligheten att ge monopol på tjänster upprätthålls inom detta område och att förbättrad effektivitet samtidigt garanteras genom rätten att tillhandahålla tjänster.(12) Den ökade efterfrågan på posttjänster som förväntas på medellång sikt skulle kunna uppväga den förlust av marknadsandelar som de som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster kan komma att drabbas av till följd av en ytterligare marknadsöppning, och skulle på så sätt vara en ytterligare garanti för bevarandet av de samhällsomfattande tjänsterna.(13) Av de förändringsfaktorer som har betydelse för sysselsättningen inom postsektorn är den tekniska utvecklingen och marknadens krav på ökad effektivitet de viktigaste. Av övriga förändringsfaktorer kommer marknadsöppningen att spela en mindre framträdande roll. Marknadsöppningen kommer att leda till att postmarknaderna totalt sett blir större. Eventuella personalminskningar hos dem som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster vilka kan bli följden av sådana åtgärder (eller förväntningen på dem) kommer sannolikt att vägas upp av de personalökningar som sker hos privata operatörer och nya marknadsaktörer.(14) Det är lämpligt att på gemenskapsnivå fastställa en sådan tidtabell för den gradvisa liberaliseringen av brevsektorn under kontrollerade former att den ger alla dem som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster tillräckligt med tid för att vidta ytterligare moderniseringsåtgärder och genomföra omstruktureringar så att deras finansiella överlevnad på lång sikt garanteras även under de nya marknadsvillkoren. Medlemsstaterna behöver också tillräckligt med tid för att anpassa sin lagstiftning till en friare marknad. Den ytterligare marknadsöppningen bör därför ske stegvis genom att det i den första omgången sker en avsevärd men kontrollerad marknadsöppning, följt av en översyn samt ett förslag där man, om så är lämpligt, bekräftar år 2009 som tidpunkt för att fullt ut genomföra den inre marknaden för posttjänster eller fastställer ett relevant alternativt steg i denna riktning mot bakgrund av resultaten av översynen.(15) Det är lämpligt att säkerställa att kommande faser av marknadsöppningen blir av betydande omfattning samtidigt som de i praktiken kan uppnås av medlemsstaterna, och även fortsättningsvis säkerställer samhällsomfattande tjänster.(16) Allmänna minskningar av viktgränserna till 100 gram år 2003 och 50 gram år 2006 för sådana tjänster som får omfattas av monopol för den eller de som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster, kombinerat med en fullständig konkurrensutsättning av marknaderna för utgående gränsöverskridande post, med möjlighet till undantag i den utsträckning detta behövs, för att säkerställa tillhandahållande av samhällsomfattande tjänster, innebär relativt enkla och kontrollerade kommande faser som ändå är betydande.(17) Normala brevförsändelser på mellan 50 och 350 gram utgör inom gemenskapen i genomsnitt cirka 16 % av de sammanlagda intäkter som de som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster får från postverksamhet, varav 9 % motsvarar vanliga brevförsändelser på mellan 100 och 350 gram, medan utgående gränsöverskridande brevförsändelser under viktgränsen på 50 gram utgör inom gemenskapen i genomsnitt ytterligare cirka 3 % av de sammanlagda intäkterna som de som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster får från postverksamhet.(18) Det är rimligt att de tjänster som kan omfattas av monopol, i kombination med viktgränser på 100 gram och 50 gram, har prisgränser på tre gånger, år 2003, respektive två och en halv gång, år 2006, den allmänna avgiften för en brevförsändelse av första viktklassen inom den snabbaste normalkategorin.(19) Direktreklam är i de flesta medlemsstaterna redan en dynamisk och växande marknad med goda tillväxtutsikter, medan det i de övriga medlemsstaterna finns en betydande tillväxtpotential. I sex medlemsstater är marknaden för direktreklam redan i stor utsträckning öppen för konkurrens. Den ökade flexibiliteten avseende tjänsterna och prissättningen till följd av ökad konkurrens kommer att ge direktreklamen bättre förutsättningar i förhållande till alternativa kommunikationsmedel, vilket i sin tur sannolikt kommer att leda till nya former av försändelser som kan stärka postsektorns ställning totalt sett. I den utsträckning som det är nödvändigt för att säkerställa att de samhällsomfattande tjänsterna upprätthålls bör dock även fortsättningsvis direktreklam få omfattas av monopol inom vikt- och prisgränsen.(20) Utgående gränsöverskridande post utgör i genomsnitt 3 % av postväsendets intäkter. Om denna del av marknaden skulle öppnas fullt ut i alla medlemsstater, med de undantag som skulle behövas för att säkerställa tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster, skulle olika postoperatörer få möjlighet att insamla, sortera och befordra all utgående gränsöverskridande post.(21) Om inkommande gränsöverskridande post öppnas för konkurrens skulle det bli möjligt att år 2003 kringgå viktgränsen på 100 gram och år 2006 den på 50 gram genom att omfördela en del av avsändandet av nationella massförsändelser, vilket försvårar bedömningen av vilka konsekvenser detta skulle få. Svårigheterna med att kontrollera försändelsernas faktiska ursprung skulle kunna medföra ytterligare problem. Viktgränser på 100 gram och 50 gram för normala inkommande gränsöverskridande brevförsändelser och direktreklam är, på samma sätt som för normala inrikes brevförsändelser, ändamålsenliga eftersom de är tillräckligt höga gränser för att inte leda till problem med kringgående på detta sätt eller genom en konstgjord ökning av de enskilda försändelsernas vikt.(22) Både med hänsyn till de samhällsomfattande tjänsternas överlevnad på lång sikt och med hänsyn till den fortsatta tillväxten och utvecklingen av en modern och effektiv postsektor är det viktigt att redan nu fastställa en tidsplan för kommande steg mot att fullt ut genomföra den inre marknaden för posttjänster.(23) Det är lämpligt att fastställa att medlemsstaterna får låta vissa posttjänster omfattas av monopol för den eller de som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster. Dessa åtgärder kommer att ge dem som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster möjlighet att slutföra sitt arbete för att anpassa sin verksamhet och sina mänskliga resurser till den ökande konkurrensen utan att detta hotar deras finansiella ställning och därigenom garantin för de samhällsomfattande tjänsterna.(24) Det är ändamålsenligt både att fastställa de nya pris- och viktgränserna, tillsammans med de tjänster som omfattas av dem, och att föreskriva en förnyad översyn och ytterligare beslut, där man, om så är lämpligt, bekräftar år 2009 som tidpunkt för att fullt ut genomföra den inre marknaden för posttjänster eller fastställer ett relevant alternativt steg i denna riktning mot bakgrund av resultaten från översynen.(25) Åtgärder som antagits av en medlemsstat, inklusive inrättandet av en kompensationsfond eller ändringar i dess verksamhet eller genomförande av, eller utbetalningar från, den kan innehålla direkta eller indirekta inslag av statligt stöd från medlemsstaten i den betydelse som avses i artikel 87.1 i fördraget, vilket i så fall kräver att kommissionen underrättas i förväg enligt artikel 88.3 i fördraget.(26) Medlemsstaternas möjlighet till tillståndsgivning för de samhällsomfattande tjänsterna kan kombineras med krav på sådana licensinnehavare att bidra till tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster.(27) Enligt direktiv 97/67/EG skall medlemsstaterna inrätta en eller flera nationella tillsynsmyndigheter för postsektorn, vilka skall vara juridiskt åtskilda och verksamhetsmässigt oberoende av postoperatörerna. Med hänsyn till dynamiken på den europeiska postmarknaden bör den viktiga roll de nationella tillsynsmyndigheterna spelar erkännas och främjas, särskilt när det gäller att säkerställa att monopoltjänsterna respekteras, utom i medlemsstater där det inte finns några monopoltjänster. I artikel 9 i direktiv 97/67/EG ges tillstånd till medlemsstaterna att gå längre än de mål som ställs upp i det direktivet.(28) Medlemsstaterna kan lämpligen förena tillståndsgivningen med krav på alla licensinnehavare att tillhandahålla öppna, enkla och icke kostsamma förfaranden för behandling av konsumenternas reklamationer oavsett om dessa gäller tjänster som tillhandahålls som samhällsomfattande tjänster, eller tjänster som tillhandahålls av operatörer som har tillstånd, däribland individuella licensinnehavare. Dessa förfaranden kan lämpligen också stå öppna för användare av alla posttjänster, oavsett om de är samhällsomfattande tjänster. Sådana förfaranden bör innehålla förfaranden för att avgöra ansvarsförhållanden då försändelser går förlorade eller skadas.(29) De som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster erbjuder normalt tjänster, t.ex. till stor- och företagskunder samt förmedlare av post från olika kunder, vilka ger dem möjlighet att gå in i postkedjan i olika led och på andra villkor jämfört med vad som gäller för vanliga brevtjänster. När detta sker bör de som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster tillämpa principerna om insyn och icke-diskriminering både mellan olika tredje parter och mellan tredje part och de som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster av motsvarande slag. Med tanke på reglerna om icke-diskriminering måste sådana tjänster finnas tillgängliga även för privatkunder som använder posttjänster på liknande sätt.(30) I syfte att hålla Europaparlamentet och rådet informerade om utvecklingen på den inre marknaden för posttjänster bör kommissionen för dessa institutioner regelbundet lägga fram rapporter om tillämpningen av detta direktiv.(31) Det är lämpligt att skjuta upp det datum då direktiv 97/67/EG upphör att gälla till den 31 december 2008. Tillståndsförfaranden som fastställs i medlemsstaterna enligt direktiv 97/67/EG påverkas inte av denna tidpunkt.(32) Direktiv 97/67/EG bör ändras i enlighet med detta.(33) Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av fördragens bestämmelser om konkurrens och frihet att tillhandahålla tjänster, som beskrivs i kommissionens meddelande om tillämpningen av konkurrensreglerna inom postsektorn och om utvärderingen av vissa statliga åtgärder i samband med posttjänster(9).HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 97/67/EG ändras på följande sätt:1. Artikel 7 skall ersättas med följande: "Artikel 71. Medlemsstaterna får även fortsättningsvis, i den utsträckning som det är nödvändigt för att säkerställa att de samhällsomfattande tjänsterna upprätthålls, låta vissa tjänster omfattas av monopol för den eller dem som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster. Dessa tjänster skall vara begränsade till insamling, sortering, transport och överlämnande av inrikes brevförsändelser och inkommande gränsöverskridande brevförsändelser, vare sig det gäller ilförsändelser eller inte, inom de vikt- och prisgränser som framgår nedan. Viktgränsen skall vara 100 gram från och med den 1 januari 2003 och 50 gram från och med den 1 januari 2006. Dessa viktgränser gäller inte från och med den 1 januari 2003 om priset är lika med eller mer än tre gånger den allmänna avgiften för en brevförsändelse av första viktklassen inom den snabbaste kategorin, eller från och med den 1 januari 2006 om priset är lika med eller mer än två och en halv gång denna avgift.När det gäller den kostnadsfria posttjänsten för blinda och synskadade personer får undantag från vikt- och prisbegränsningar tillåtas.I den utsträckning som det är nödvändigt för att säkerställa att de samhällsomfattande tjänsterna tillhandahålls, får direktreklam även fortsättningsvis omfattas av monopol inom samma pris- och viktgränser.I den utsträckning som det är nödvändigt för att säkerställa att de samhällsomfattande tjänsterna tillhandahålls, till exempel när vissa sektorer av postverksamheten redan har liberaliserats eller på grund av postsektorns särskilda egenskaper i en medlemsstat, får utgående gränsöverskridande post även fortsättningsvis omfattas av monopol inom samma pris- och viktgränser.2. Utväxling av dokument får inte omfattas av monopol.3. Kommissionen skall slutföra arbetet med den prognosstudie som för varje medlemsstat skall bedöma konsekvenserna för de samhällsomfattande tjänsterna av att den inre marknaden för postsektorn genomförs fullt ut år 2009. På grundval av slutsatserna i denna studie skall kommissionen senast den 31 december 2006 överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet tillsammans med ett förslag som, om lämpligt, bekräftar att den inre marknaden för postsektorn skall genomföras fullt ut år 2009 eller bestämmer andra åtgärder mot bakgrund av slutsatserna i studien."2. I artikel 12 skall följande strecksatser läggas till: "- När de som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster använder sig av specialavgifter, t.ex. gentemot stor- och företagskunder eller förmedlare av post från olika kunder, skall de tillämpa principerna om insyn och icke-diskriminering både på specialavgifterna och tillhörande villkor. Avgifterna skall ta hänsyn till de kostnader som sparats in jämfört med standardtjänster som erbjuder hela utbudet av tjänster för insamling, sortering, transport och överlämnande av enskilda försändelser och skall, tillsammans med de tillhörande villkoren, tillämpas lika såväl mellan olika tredje parter som mellan tredje part och tillhandahållare av samhällsomfattande tjänster av motsvarande slag. Sådana avgifter skall också gälla för privatkunder som använder posttjänster på liknande sätt.- Korssubventionering av samhällsomfattande tjänster utanför den sektor som omfattas av monopol som sker med inkomster från tjänster innanför den sektor som omfattas av monopol skall vara förbjuden utom i fall där det kan visas att korssubventioneringen är absolut nödvändig för att fullgöra särskilda skyldigheter i fråga om samhällsomfattande tjänster som införts på det konkurrensutsatta området. Bestämmelser med detta innehåll skall, förutom i de medlemsstater där tjänsterna inte omfattas av monopol, antas av de nationella tillsynsmyndigheterna som skall underrätta kommissionen om alla sådana åtgärder."3. I artikel 19 skall första och andra stycket ersättas med följande: "Medlemsstaterna skall säkerställa att förfaranden utarbetas som är öppna för insyn, enkla och föga kostsamma för att handlägga användarnas klagomål, i synnerhet när det gäller förlust, stöld eller skada eller när kvalitetsnormerna för tjänsterna inte följs (inklusive förfaranden för att fastställa ansvaret i de fall där mer än en operatör är inblandad).Medlemsstaterna får föreskriva att denna princip också tillämpas på mottagare av tjänster som- inte omfattas av den samhällsomfattande tjänstens räckvidd i enlighet med definitionen i artikel 3, och- omfattas av den samhällsomfattande tjänstens räckvidd i enlighet med definitionen i artikel 3, men som inte tillhandahålls av den som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster.Medlemsstaterna skall besluta om åtgärder för att säkerställa att de förfaranden som anges i första stycket gör det möjligt att lösa tvister på ett rättvist sätt och inom rimlig tid och att, i befogade fall, tillämpa ett system för återbetalning och/eller ersättning."4. I artikel 22 skall tredje stycket ersättas med följande: "De nationella tillsynsmyndigheterna skall ha som särskild uppgift att säkerställa att de förpliktelser som härrör från detta direktiv iakttas och skall, när så är lämpligt, inrätta kontroller och specifika förfaranden för att se till att de tjänster som omfattas av monopol beaktas. De kan även ha till uppgift att säkerställa överensstämmelse med konkurrensreglerna inom postsektorn."5. Artikel 23 skall ersättas med följande: "Artikel 23Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 7 skall kommissionen vartannat år, och första gången senast den 31 december 2004, till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om tillämpningen av detta direktiv, inklusive relevant information om såväl utvecklingen inom sektorn, i synnerhet beträffande de ekonomiska, sociala och tekniska aspekterna samt de aspekter som rör sysselsättningen, som tjänsternas kvalitet. Denna rapport skall, om det är lämpligt, åtföljas av förslag till Europaparlamentet och rådet."6. Artikel 27 skall ersättas med följande: "Artikel 27Bestämmelserna i detta direktiv skall, med undantag av artikel 26, upphöra att gälla den 31 december 2008 såvida inte annat beslutas i enlighet med artikel 7.3. Det tillståndsförfarande som avses i artikel 9 skall inte påverkas av detta datum."Artikel 21. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 31 december 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 10 juni 2002.På Europaparlamentets vägnarP. CoxOrdförandePå rådets vägnarJ. Piqué I CampsOrdförande(1) EGT C 337 E, 28.11.2000, s. 220 ochEGT C 180 E, 26.6.2001, s. 291.(2) EGT C 116, 20.4.2001, s. 99.(3) EGT C 144, 16.5.2001, s. 20.(4) Europaparlamentets yttrande av den 14 december 2000 (EGT C 232, 17.8.2001, s. 287), rådets gemensamma ståndpunkt av den 6 december 2001 (EGT C 110 E, 7.5.2002, s. 37) och Europaparlamentets beslut av den 13 mars 2002 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 7 maj 2002.(5) EGT C 48, 16.2.1994, s. 3.(6) EGT L 15, 21.1.1998, s. 14.(7) EGT C 104, 14.4.1999, s. 134.(8) EGT C 339, 29.11.2000, s. 297.(9) EGT C 39, 6.2.1998, s. 2.


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester Förklaring från kommissionen

text:
Avis juridique important

|

32000L0059

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 332 , 28/12/2000 s. 0081 - 0090

Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EGav den 27 november 2000om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastresterEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), mot bakgrund av det gemensamma utkast som godkändes av förlikningskommittén den 18 juli 2000, ochav följande skäl:(1) Gemenskapens miljöpolitik syftar till en hög skyddsnivå. Den är grundad på försiktighetsprincipen samt på principen om att förorenaren bör betala och att förebyggande åtgärder bör vidtas.(2) Ett viktigt område för gemenskapens åtgärder när det gäller sjötransport är att minska föroreningen av haven. Detta kan uppnås genom att internationella konventioner, koder och resolutioner iakttas samtidigt som friheten för sjöfarten i enlighet med Förenta nationernas havsrättskonvention bibehålls tillsammans med friheten att tillhandahålla tjänster i enlighet med gemenskapslagstiftningen.(3) Gemenskapen är allvarligt oroad över den förorening av medlemsstaternas hav och kuster som orsakas av utsläpp av avfall och lastrester från fartyg, och särskilt över tillämpningen av 1973 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg, ändrad genom 1978 års protokoll till konventionen (Marpol 73/78), i vilket det regleras vilket avfall som kan släppas ut från fartyg i den marina miljön och enligt vilket de stater som är parter i konventionen skall sörja för att adekvata mottagningsanordningar tillhandahålls i hamnarna. Samtliga medlemsstater har ratificerat Marpol 73/78.(4) Skyddet av den marina miljön kan förbättras genom att minska utsläppen i haven av fartygsgenererat avfall och lastrester. Detta kan uppnås genom att öka tillgången till och användningen av mottagningsanordningar samt genom att förbättra kontrollen av efterlevnaden. I sin resolution av den 8 juni 1993 om en gemensam politik för säkerhet till sjöss(5) inkluderade rådet bland sina prioriterade åtgärder ökad tillgång till och användning av mottagningsanordningar inom gemenskapen.(5) I rådets direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll)(6) föreskrivs att fartyg som utgör ett oacceptabelt hot mot den marina miljön inte får gå till sjöss.(6) Förorening av haven har av naturliga skäl gränsöverskridande konsekvenser. Med hänsyn till subsidiaritetsprincipen är åtgärder på gemenskapsnivå det effektivaste sättet att säkerställa gemensamma miljöstandarder för fartyg och hamnar i gemenskapen.(7) Ett direktiv är med hänsyn till proportionalitetsprincipen ett lämpligt rättsligt instrument eftersom det utgör en ram för medlemsstaternas enhetliga och obligatoriska tillämpning av miljöstandarder samtidigt som det ger varje medlemsstat rätt att besluta om vilka verktyg för genomförandet som bäst passar medlemsstatens nationella system.(8) Överensstämmelse med befintliga regionala avtal, till exempel 1974/1992 års konvention om skydd av Östersjöområdets marina miljö bör säkerställas.(9) För att bättre förhindra förorening och undvika snedvridning av konkurrensen bör miljökraven gälla alla fartyg, oavsett vilken flagg de för och adekvata mottagningsanordningar bör finnas tillgängliga i samtliga hamnar i gemenskapen.(10) Genom adekvata mottagningsanordningar i hamn bör användarnas behov, från största handelsfartyg till minsta fritidsbåt, och miljökraven tillgodoses utan att orsaka onödig försening för de fartyg som använder dem. Skyldigheten att se till att adekvata mottagningsanordningar i hamn finns tillgängliga ger medlemsstaterna en hög grad av frihet att ordna avfallsmottagningen på det sätt som passar dem bäst och ger dem bland annat möjlighet att tillhandahålla fasta mottagningsanläggningar eller att utse tjänsteleverantörer som vid behov transporterar rörliga enheter för mottagning av avfall till hamnarna. Denna skyldighet innebär även en skyldighet att tillhandahålla alla tjänster och/eller andra kompletterande åtgärder som krävs för en korrekt och lämplig användning av dessa anordningar.(11) Tillgången till adekvata anordningar kan förbättras genom aktuella planer för mottagande och hantering av avfall vilka fastställs i samråd med berörda parter.(12) Mottagningsanordningarna i hamn kan göras effektivare genom att kräva att fartygen skall anmäla sina behov av att utnyttja mottagningsanordningarna. Genom denna anmälan tillhandahålls även uppgifter för att effektivt planera avfallshantering. Avfall från fiskefartyg och fritidsbåtar som godkänts för att transportera högst 12 passagerare får hanteras av mottagningsanordningarna utan föranmälan.(13) Fartygsgenererat avfall som släpps ut till sjöss kan minskas genom att alla fartyg åläggs att avlämna sitt avfall i mottagningsanordningar innan de lämnar hamnen. För att kunna förena intresset av smidiga sjötransporter och skyddet av miljön bör undantag från detta krav vara möjliga med hänsyn till tillräcklig särskild lagringskapacitet ombord, möjligheten att avlämna vid en annan hamn utan risk för utsläpp till sjöss och särskilda ordningar för avlämning som antagits i enlighet med internationell rätt.(14) Med hänsyn till principen om att förorenaren betalar bör kostnaderna för hamnars mottagningsanordningar, inbegripet behandlingen och bortskaffandet av fartygsgenererat avfall, betalas av fartygen. För att skydda miljön bör man genom avgiftssystemet uppmuntra till att fartygsgenererat avfall avlämnas i hamnar i stället för att släppas ut till sjöss. Detta kan underlättas genom att man ser till att alla fartyg bidrar till kostnaderna för mottagning och hantering av fartygsgenererat avfall för att minska det ekonomiska incitamentet att släppa ut det till sjöss. Med hänsyn till subsidiaritetsprincipen bör medlemsstaterna enligt nationell lagstiftning och nuvarande praxis behålla befogenheten att fastställa om och i vilken utsträckning de avgifter som är relaterade till de kvantiteter som faktiskt avlämnats av fartygen skall inkluderas i systemet för kostnadstäckning för användningen av hamnens mottagningsanordningar. Avgifterna för att använda dessa anordningar bör vara rättvisa, icke-diskriminerande och medge insyn.(15) Fartyg som alstrar mindre mängder av fartygsgenererat avfall bör behandlas förmånligare inom kostnadstäckningssystemen. Gemensamma kriterier skulle göra det lättare att identifiera sådana fartyg.(16) För att undvika en onödig börda för de berörda parterna kan fartyg som används i tidtabellsbunden trafik med täta och regelbundna hamnanlöp undantas från vissa skyldigheter enligt detta direktiv, om det finns tillräckliga bevis för att åtgärder vidtagits för att säkerställa att avfall avlämnas samt att avgifter betalas.(17) Lastrester bör avlämnas till mottagningsanordningar i hamn i enlighet med Marpol 73/78. Enligt Marpol 73/78 krävs det att lastrester från fartyg avlämnas till mottagningsanordning i den utsträckning som är nödvändig för att uppfylla kraven för tankrengöring. Användaren av mottagningsanordningen bör betala eventuella avgifter för sådan avlämning eftersom användaren vanligtvis anges i avtalen mellan berörda parter eller i andra lokala överenskommelser.(18) Det är nödvändigt att genomföra riktade inspektioner för att kontrollera att detta direktiv efterlevs. Såväl antalet sådana inspektioner som de påföljder som påförs bör vara tillräckliga för att förhindra att detta direktiv inte efterlevs. Av effektivitets- och kostnadseffektivitetsskäl får sådana inspektioner ske inom ramen för direktiv 95/21/EG, när så är tillämpligt.(19) Medlemsstaterna bör se till att det finns en ordentlig administrativ ram så att mottagningsanordningarna i hamn kan fungera på ett tillfredsställande sätt. Enligt Marpol 73/78 bör påståenden om brister hos mottagningsanordningar lämnas till Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). Samma information kan samtidigt tillställas kommissionen för kännedom.(20) Ett informationssystem för identifiering av förorenande eller potentiellt förorenande fartyg skulle underlätta kontrollen av efterlevnaden av detta direktiv och vara värdefullt för att utvärdera hur detta direktiv genomförs. Informationssystemet Sirenac som upprättades enligt samförståndsavtalet om hamnstatskontroll (Paris MoU) erbjuder en stor del av den ytterligare information som behövs för detta ändamål.(21) Det är nödvändigt att en kommitté som består av företrädare för medlemsstaterna biträder kommissionen vid den faktiska tillämpningen av detta direktiv. Eftersom de åtgärder som behövs för att genomföra detta direktiv är åtgärder med allmän räckvidd enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(7) bör beslut om dessa åtgärder fattas i enlighet med det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i nämnda beslut.(22) Vissa bestämmelser i detta direktiv får utan att dess räckvidd utvidgas ändras enligt det förfarandet för att ta hänsyn till gemenskapsinstrument och IMO-instrument som träder i kraft i framtiden, för att säkerställa att de genomförs på ett harmoniserat sätt.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1SyfteSyftet med detta direktiv är att minska utsläppen till sjöss av fartygsgenererat avfall och lastrester, särskilt olagliga utsläpp, från fartyg som anlöper hamnar i gemenskapen, genom att öka tillgången till och användningen av mottagningsanordningar för fartygsgenererat avfall och lastrester och därigenom förbättra skyddet av den marina miljön.Artikel 2DefinitionerI detta direktiv avses meda) fartyg: alla typer av havsgående fartyg som framförs i marin miljö, inklusive bärplansbåtar, svävare, undervattensfarkoster och flytande farkoster,b) Marpol 73/78: 1973 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg, ändrad genom 1978 års protokoll, i den lydelse den har den dag då detta direktiv antas,c) fartygsgenererat avfall: allt avfall, även toalettavfall och andra rester än lastrester, som uppstår under ett fartygs drift och som omfattas av bilagorna I, IV och V till Marpol 73/78, samt lastrelaterat avfall enligt definitionen i riktlinjerna för genomförandet av bilaga V till Marpol 73/78,d) lastrester: sådana rester av lastmaterial ombord, i lastrum eller tankar som finns kvar efter avslutad lossning och rengöring, och omfattar också överskott och spill som uppkommer i samband med lastning och lossning,e) mottagningsanordningar i hamn: alla fasta, flytande eller rörliga anordningar som kan ta emot fartygsgenererat avfall eller lastrester,f) fiskefartyg: alla fartyg som är utrustade eller i kommersiellt syfte används för att fånga fisk eller andra levande tillgångar ur havet,g) fritidsbåt: alla fartyg, oavsett typ och framdrivningssätt, avsedda för sport- eller fritidsändamål,h) hamn: en plats eller ett geografiskt område som tillskapats genom sådana förbättringsarbeten och med sådan utrustning att främst mottagande av fartyg, inbegripet fiskefartyg och fritidsbåtar, möjliggörs.Utan att det påverkar tillämpningen av definitionerna i punkterna c och d skall "fartygsgenererat avfall" och "lastrester" betraktas som avfall i den mening som avses i artikel 1 a i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(8).Artikel 3TillämpningsområdeDetta direktiv skall tillämpas påa) alla fartyg, inbegripet fiskefartyg och fritidsbåtar, oberoende av deras flagg, som anlöper eller framförs i en medlemsstats hamn, med undantag för örlogsfartyg, militära hjälpfartyg eller andra fartyg som ägs och drivs av staten och som för närvarande endast används i statlig, icke-kommersiell tjänst, ochb) alla hamnar i medlemsstaterna som normalt anlöps av fartyg som omfattas av punkt a.Medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att se till att fartyg som undantagits från detta direktivs tillämpningsområde enligt första stycket punkt a skall avlämna sitt fartygsgenererade avfall och sina lastrester på ett sätt som, i den utsträckning det är rimligt och praktiskt genomförbart, överensstämmer med detta direktiv.Artikel 4Mottagningsanordningar i hamn1. Medlemsstaterna skall se till att det finns tillgång till mottagningsanordningar som är adekvata för att tillgodose behoven hos de fartyg som normalt använder hamnen utan att dessa orsakas onödigt dröjsmål.2. För att mottagningsanordningarna skall vara adekvata skall de kunna ta emot de typer och mängder av fartygsgenererat avfall och lastrester från de fartyg som normalt använder den hamnen, med beaktande av hamnanvändarnas operativa krav, hamnens storlek och geografiska belägenhet, den typ av fartyg som anlöper hamnen och de undantag som medges i artikel 9.3. Medlemsstaterna skall fastställa förfaranden, i enlighet med vad som överenskommits inom Internationella sjöfartsorganisationen, för rapportering till hamnstaten om påstådda brister hos mottagningsanordningar.Artikel 5Planer för mottagande och hantering av avfall1. En lämplig plan för mottagande och hantering av avfall skall utarbetas och genomföras för varje hamn efter samråd med de berörda parterna, särskilt hamnanvändarna eller deras företrädare, med hänsyn till kraven i artiklarna 4, 6, 7, 10 och 12. Utförliga krav för utarbetandet av sådana planer anges i bilaga I.2. De planer för mottagande och hantering av avfall som avses i punkt 1 får, då så erfordras av effektivitetsskäl, utarbetas på regional nivå med lämplig medverkan från varje hamn, under förutsättning att behovet av och tillgången på mottagningsanordningar specificeras för varje enskild hamn.3. Medlemsstaterna skall utvärdera och godkänna planen för mottagande och hantering av avfall, övervaka dess genomförande och säkerställa att den godkänns ånyo åtminstone vart tredje år och efter det att hamnens verksamhet förändrats på ett betydande sätt.Artikel 6Anmälan1. Befälhavaren på alla fartyg, utom fiskefartyg eller fritidsbåtar, som godkänts för att transportera högst 12 passagerare och som är på väg till en hamn i gemenskapen, skall sanningsenligt och noggrant fylla i formuläret i bilaga II och anmäla denna information till den myndighet eller det organ som utsetts för detta ändamål av den medlemsstat där hamnen är belägena) minst 24 timmar före ankomsten om anlöpshamnen är känd, ellerb) så snart anlöpshamnen är känd, om denna information är tillgänglig mindre än 24 timmar före ankomsten, ellerc) senast när fartyget lämnar föregående hamn, om resan varar mindre än 24 timmar.Medlemsstaterna får besluta att informationen skall anmälas till den som driver hamnens mottagningsanordning, som skall vidarebefordra den till den berörda myndigheten.2. Den information som avses i punkt 1 skall förvaras ombord åtminstone till nästa anlöpshamn och skall på begäran tillhandahållas myndigheterna i medlemsstaterna.Artikel 7Avlämning av fartygsgenererat avfall1. Befälhavaren på ett fartyg som anlöper en hamn i gemenskapen skall, innan fartyget lämnar hamnen, avlämna allt fartygsgenererat avfall till en mottagningsanordning i hamnen.2. Trots vad som sägs i punkt 1 får ett fartyg fortsätta till nästa hamn utan att ha avlämnat sitt fartygsgenererade avfall om det av den information som lämnats i enlighet med artikel 6 och bilaga II framgår att det finns tillräcklig lagringskapacitet avsedd för allt fartygsgenererat avfall som har ackumulerats och kommer att ackumuleras under fartygets planerade resa till avlämningshamnen.Om det finns goda skäl att tro att adekvata mottagningsanordningar inte är tillgängliga i den hamn där avlämningen är avsedd att äga rum, eller om denna hamn är okänd, och det därför finns risk för att avfallet kommer att släppas ut till sjöss skall medlemsstaten vidta alla nödvändiga åtgärder för att förhindra marin förorening, om nödvändigt genom att kräva att fartyget avlämnar sitt avfall innan det lämnar hamnen.3. Punkt 2 skall tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av strängare avlämningskrav för fartyg vilka har antagits i enlighet med internationell rätt.Artikel 8Avgifter för fartygsgenererat avfall1. Medlemsstaterna skall se till att kostnaderna för mottagningsanordningarna för fartygsgenererat avfall, inbegripet behandlingen och bortskaffandet av avfallet, täcks genom en avgift som tas ut från fartygen.2. Kostnadstäckningssystemen för användning av mottagningsanordningar i hamn får inte utgöra ett incitament för fartyg att släppa ut avfallet i havet. För att uppnå detta skall följande principer tillämpas på andra fartyg än fiskefartyg och fritidsbåtar som godkänts för att transportera högst 12 passagerare:a) Alla fartyg som anlöper en hamn i en medlemsstat skall i betydande utsträckning bidra till de kostnader som avses i punkt 1, oavsett om fartyget i fråga faktiskt använder anordningarna. Detta kan innebära att avgiften inkluderas i hamnavgiften eller att en separat schablonavgift tas ut för avfall. Avgifterna får differentieras med hänsyn till bl.a. fartygets kategori, typ och storlek.b) Den del av kostnaderna som inte täcks av den avgift som avses i punkt a skall i förekommande fall täckas på grundval av de typer och mängder av fartygsgenererat avfall som faktiskt lämnas av fartyget.c) Avgifterna får nedsättas om fartygets miljöledning, utförande, utrustning och drift är sådan att dess befälhavare kan påvisa att fartyget alstrar minskade mängder fartygsgenererat avfall.3. För att säkerställa att avgifterna är rättvisa, icke-diskriminerande, medger insyn och speglar kostnaderna för de anordningar och tjänster som tillhandahålls och, i förekommande fall, används, bör de som använder hamnen informeras om avgifternas belopp och grunden för beräkningen av dem.4. Kommissionen skall inom tre år efter den dag som nämns i artikel 16.1 lägga fram en utvärderingsrapport till Europaparlamentet och rådet om effekterna av de olika kostnadstäckningssystem som antagits i enlighet med punkt 2 avseende den marina miljön och avfallsströmmarna. Denna rapport skall utarbetas i samarbete med medlemsstaternas behöriga myndigheter och företrädare för hamnarna.Kommissionen kommer, vid behov mot bakgrund av denna utvärdering, lägga fram ett förslag om en ändring av detta direktiv genom inrättandet av ett system som innebär att alla fartyg som anlöper en av medlemsstaternas hamnar erlägger en avgift som motsvarar en lämplig procentsats, dock inte mindre än en tredjedel, av de kostnader som avses i punkt 1, oberoende av om de utnyttjar anordningarna, eller ett alternativt system som ger motsvarande resultat.Artikel 9Undantag1. När fartyg används i tidtabellsbunden trafik med täta och regelbundna hamnanlöp och det finns tillräckliga bevis för att åtgärder vidtagits för att säkerställa att fartygsgenererat avfall avlämnas och att avgifter betalas i en av hamnarna längs fartygets rutt, får medlemsstaterna i de berörda hamnarna undanta dessa fartyg från förpliktelserna i artikel 6, artikel 7.1 och artikel 8.2. Medlemsstaterna skall regelbundet och åtminstone en gång om året underrätta kommissionen om undantag som beviljas i enlighet med punkt 1.Artikel 10Avlämning av lastresterBefälhavaren på ett fartyg som anlöper en hamn i gemenskapen skall se till att lastrester avlämnas till en mottagningsanordning i hamnen i enlighet med bestämmelserna i Marpol 73/78. Avgiften för avlämning av lastrester skall erläggas av den som använder mottagningsanordningen.Artikel 11Kontroll av efterlevnad1. Medlemsstaterna skall se till att alla fartyg kan underkastas en inspektion för att kontrollera att de uppfyller vad som föreskrivs i artiklarna 7 och 10 och att ett tillräckligt antal sådana inspektioner utförs.2. Beträffande inspektioner av andra fartyg än fiskefartyg och fritidsbåtar som godkänts för att transportera högst 12 passagerare skall följande gälla:a) När medlemsstaterna väljer ut vilka fartyg som skall inspekteras skall särskild uppmärksamhet ägnas- fartyg som inte har fullgjort anmälningsplikten enligt artikel 6,- fartyg för vilka man vid granskningen av den information som lämnats av befälhavaren i enlighet med artikel 6 konstaterat andra skäl för att tro att fartyget inte uppfyller bestämmelserna i detta direktiv.b) En sådan inspektion får ske inom ramen för direktiv 95/21/EG, när så är tillämpligt, och det direktivets krav på att minst 25 procent av fartygen skall inspekteras skall gälla, oavsett ramen för inspektionerna.c) Om den berörda myndigheten inte är nöjd med resultatet av denna inspektion skall den se till att fartyget inte lämnar hamnen förrän det har avlämnat sitt fartygsgenererade avfall och lastrester till en mottagningsanordning i hamn i enlighet med artiklarna 7 och 10.d) När det finns tydliga bevis för att ett fartyg har lämnat hamnen utan att ha fullgjort sina skyldigheter enligt artiklarna 7 eller 10 skall den behöriga myndigheten i nästa anlöpshamn informeras om detta och ett sådant fartyg skall, utan att detta påverkar tillämpningen av de påföljder som avses i artikel 13, inte tillåtas lämna den hamnen förrän en mer ingående bedömning av faktorer som gäller fartygets efterlevnad av detta direktiv har ägt rum, såsom riktigheten hos den information som lämnats enligt artikel 6.3. Medlemsstaterna skall, i den mån det behövs, fastställa kontrollförfaranden för fiskefartyg och fritidsbåtar som godkänts för att transportera högst 12 passagerare för att se till att de uppfyller tillämpliga krav i detta direktiv.Artikel 12Kompletterande åtgärder1. Medlemsstaterna skalla) vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att befälhavare och de som tillhandahåller mottagningsanordningar i hamn samt andra berörda personer erhåller tillräcklig information om vilka skyldigheter som åligger dem enligt detta direktiv, och att de fullgör dem,b) utse lämpliga myndigheter eller organ för att utföra uppgifterna enligt detta direktiv,c) åstadkomma ett samarbete mellan sina berörda myndigheter och handelsorganisationer för att se till att direktivet genomförs effektivt,d) se till att den information som anmäls av befälhavare i enlighet med artikel 6 blir föremål för en lämplig granskning,e) se till att formaliteterna i samband med användningen av mottagningsanordningar i hamn är enkla och snabba så att man därigenom skapar ett incitament för befälhavare att använda dessa anordningar och undviker onödigt dröjsmål för fartygen,f) se till att kommissionen erhåller en kopia av de påståenden om brister hos mottagningsanordningar i hamn som avses i artikel 4.3,g) se till att behandling, återvinning och bortskaffande av fartygsgenererat avfall och lastrester sker i enlighet med direktiv 75/442/EEG och annan tillämplig gemenskapslagstiftning rörande avfall, särskilt rådets direktiv 75/439/EEG av den 16 juni 1975 om omhändertagande av spilloljor(9) och rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall(10).h) i enlighet med nationell lagstiftning se till att varje person som är inbegripen i leverans av eller mottagande av fartygsgenerat avfall eller lastrester kan begära skadestånd vid oskäligt dröjsmål.2. Avlämning av fartygsgenererat avfall och lastrester skall betraktas som övergång till fri omsättning enligt artikel 79 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen(11). Tullmyndigheterna skall avstå från att kräva en summarisk deklaration i enlighet med artikel 45 i gemenskapens tullkodex.3. Medlemsstaterna och kommissionen skall samarbeta för att inrätta ett lämpligt informations- och tillsynssystem, som åtminstone täcker hela gemenskapen i syfte att- förbättra identifieringen av fartyg som inte har avlämnat sitt fartygsgenererade avfall och sina lastrester i enlighet med detta direktiv,- utvärdera om målsättningarna i artikel 1 i direktivet har uppnåtts.4. Medlemsstaterna och kommissionen skall samarbeta för att ta fram gemensamma kriterier för att identifiera de fartyg som avses i artikel 8.2 c.Artikel 13PåföljderMedlemsstaterna skall fastställa ett påföljdssystem för brott mot de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dessa påföljder tillämpas. De föreskrivna påföljderna skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.Artikel 14Föreskrivande kommitté1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats enligt artikel 12.1 i direktiv 93/75/EEG(12), nedan kallad kommittén.2. I de fall som det hänvisas till denna punkt skall det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i nämnda beslut.Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.Artikel 15ÄndringsförfarandeBilagorna till detta direktiv, definitionen i artikel 2 b samt hänvisningarna till gemenskapsinstrument och IMO-instrument får ändras i enlighet med förfarandet i artikel 14.2 för att bringa dem i överensstämmelse med sådana åtgärder från gemenskapens eller IMO:s sida som har trätt i kraft, under förutsättning att sådana ändringar inte innebär att räckvidden för detta direktiv utökas.Bilagorna till detta direktiv får vidare ändras i enlighet med samma förfarande när detta är nödvändigt för att förbättra den ordning som inrättas genom detta direktiv, under förutsättning att sådana ändringar inte innebär att räckvidden för detta direktiv utökas.Artikel 16Genomförande1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 28 december 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Såvitt gäller toalettavfall, som avses i artikel 2 c, skall emellertid genomförandet av detta direktiv skjutas upp till 12 månader efter det att bilaga IV till Marpol 73/78 har trätt i kraft, varvid den skillnad som görs i Marpol 73/78 mellan nya och befintliga fartyg skall respekteras.2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall medlemsstaterna själva utfärda.Artikel 17Utvärdering1. Medlemsstaterna skall vart tredje år överlämna en lägesrapport till kommissionen om direktivets genomförande.2. Kommissionen skall, på grundval av de rapporter från medlemsstaterna som avses i punkt 1, överlämna en utvärderingsrapport till Europaparlamentet och rådet om hur det system som föreskrivs i detta direktiv fungerar, och om nödvändigt lägga fram förslag beträffande genomförandet av detta direktiv.Artikel 18IkraftträdandeDetta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 19AdressaterDetta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 27 november 2000.På Europaparlamentets vägnarN. FontaineOrdförandePå rådets vägnarL. FabiusOrdförande(1) EGT C 271, 31.8.1998, s. 79 ochEGT C 148, 28.5.1999, s. 7.(2) EGT C 138, 18.5.1999, s. 12.(3) EGT C 198, 14.7.1999, s. 27.(4) Europaparlamentets yttrande av den 11 februari 1999 (EGT C 150, 28.5.1999, s. 432), bekräftat den 16 september 1999, rådets gemensamma ståndpunkt av den 8 november 1999 (EGT C 10, 13.1.2000, s. 14) och Europaparlamentets beslut av den 14 mars 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT). Europaparlamentets beslut av den 6 september 2000 och rådets beslut av den 14 september 2000.(5) EGT C 271, 7.10.1993, s. 1.(6) EGT L 157, 7.7.1995, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/42/EG (EGT L 184, 27.6.1998, s. 40).(7) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.(8) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 96/350/EG (EGT L 135, 6.6.1996, s. 32).(9) EGT L 194, 25.7.1975, s. 23. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG (EGT L 377, 31.12.1991, s. 48).(10) EGT L 377, 31.12.1991, s. 20. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/31/EEG (EGT L 168, 2.7.1994, s. 28).(11) EGT L 302, 19.10.1992. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 955/99 (EGT L 119, 7.5.1999, s. 1).(12) EGT L 247, 5.10.1993, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/74/EG (EGT L 276, 13.10.1998, s. 7).BILAGA IKRAV PÅ PLANER FÖR MOTTAGANDE OCH HANTERING AV AVFALL I HAMNAR(enligt artikel 5)Planerna skall omfatta alla typer av fartygsgenererat avfall och lastrester från fartyg som normalt anlöper hamnen och skall utarbetas med hänsyn till hamnens storlek och med hänsyn till den typ av fartyg som anlöper hamnen.Följande punkter skall ingå i planerna:- En bedömning av behovet av mottagningsanordningar mot bakgrund av behoven hos de fartyg som normalt anlöper hamnen.- En beskrivning av mottagningsanordningarnas typ och kapacitet.- En ingående beskrivning av förfarandena för mottagande och uppsamling av fartygsgenererat avfall och lastrester.- En beskrivning av avgiftssystemet.- Förfaranden för att rapportera påstådda brister hos mottagningsanordningar.- Förfaranden för fortlöpande samråd med användare av hamnen, avfallshanterare, terminaloperatörer och andra berörda parter.- Typ och mängd av fartygsgenererat avfall och lastrester som tas emot och hanteras.Planerna bör dessutom omfatta följande information:- En sammanfattning av gällande lagstiftning och formaliteter i samband med avlämning.- Angivande av den eller de personer som ansvarar för planens genomförande.- En beskrivning av utrustning och processer för förbehandling i hamnen, om sådana finns.- En beskrivning av metoder som används för att registrera den faktiska användningen av anordningarna.- En beskrivning av metoder som används för att registrera de mängder av fartygsgenererat avfall och lastrester som tas emot.- En beskrivning av hur det fartygsgenererade avfallet och lastresterna bortskaffas.Förfarandena för mottagning, uppsamling, lagring, behandling och bortskaffande bör i alla avseenden överensstämma med ett miljöledningssystem som utformats så att verksamhetens inverkan på miljön successivt minskar. Sådan överensstämmelse anses föreligga om förfarandena är förenliga med rådets förordning (EEG) nr 1836/93 av den 29 juni 1993 om frivilligt deltagande för industriföretag i gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning(1).Information som skall lämnas till alla som använder hamnen:- Kort omnämnande av hur viktigt det är att fartygsgenererat avfall och lastrester avlämnas på korrekt sätt.- Beskrivning av var de anordningar som hör till varje kaj-/ankarplats är belägna samt en skiss eller karta.- Förteckning över den typ av fartygsgenererat avfall och lastrester som normalt hanteras.- Förteckning över kontaktställen, operatörer och tjänster som erbjuds.- Beskrivning av avlämningsförfaranden.- Beskrivning av avgiftssystem.- Förfaranden för att rapportera påstådda brister hos mottagningsanordningar.(1) EGT L 168, 10.7.1993, s. 1.BILAGA II>PIC FILE= "L_2000332SV.008802.EPS">>PIC FILE= "L_2000332SV.008901.EPS">Förklaring från kommissionenKommissionen tolkar ordet "betydande" som i storleksordningen minst 30 % av de kostnader som avses i artikel 8.1.


title: Kommissionens direktiv 2004/94/EG av den 15 september 2004 om ändring av rådets direktiv 76/768/EEG avseende bilaga IX(Text av betydelse för EES)

text:
               17.9.2004

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 294/28

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2004/94/EG
   av den 15 september 2004
   om ändring av rådets direktiv 76/768/EEG avseende bilaga IX
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (1), särskilt i artikel 4a 1 andra stycket i detta,
   efter samråd med Vetenskapliga kommittén för kosmetiska produkter och icke-livsmedelsprodukter som är avsedda för konsumenter, och
   av följande skäl:

               (1)

               Innehållet i bilaga 9 till direktiv 76/768/EEG bör fastställas för att visa vilka alternativa metoder till djurförsök som har validerats av Europeiskt centrum för validering av alternativa metoder (ECVAM) inom Gemensamma forskningscentrumet och som inte anges i bilaga V till rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen (2).

               (2)

               Eftersom det inte alltid är möjligt att helt ersätta djurförsök med en annan metod, bör det anges i bilaga 9 om den alternativa metoden helt eller delvis ersätter djurförsök.

               (3)

               Direktiv 76/768/EEG ändras därför i enlighet härmed.

               (4)

               Det finns för närvarande inga alternativa metoder som validerats av ECVAM, utöver de som anges i bilaga V till direktiv 67/548/EEG.

               (5)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för kosmetiska produkter.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Texten i bilagan till detta direktiv skall föras in i bilaga ix till direktiv 76/768/EEG.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 21 september 2004. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   2.   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   3.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tredje dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 15 september 2004.

            På kommissionens vägnar

         Olli REHN

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 262, 27.9.1976, s. 169. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2004/88/EG (EUT L 287, 8.9.2004, s. 5).

      (2)  EGT 196, 16.8.1967, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2004/73/EG (EUT L 152, 30.4.2004, s. 1).

      BILAGA
      Följande punkt skall läggas till i bilaga 9 till direktiv 76/768/EEG:

            ”BILAGA IX
            FÖRTECKNING ÖVER VALIDERADE ALTERNATIVA METODER TILL DJURFÖRSÖK
            I denna bilaga anges de alternativa metoder som validerats av Europeiskt centrum för validering av alternativa metoder (ECVAM) inom Gemensamma forskningscentrumet, som uppfyller kraven i detta direktiv och som inte anges i bilaga V till direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen. Eftersom det inte alltid är möjligt att helt ersätta djurförsök med en annan metod, bör det anges i bilaga IX om den alternativa metoden helt eller delvis ersätter djurförsök.

                        Referensnummer

                        Validerade alternativa metoder

                        Ersätter metoden djurförsök helt eller delvis

                        A

                        B

                        C”


Avis juridique important

|

31999L0015

Kommissionens direktiv 1999/15/EG av den 16 mars 1999 om anpassning till teknisk utveckling av rådets direktiv 76/759/EEG när det gäller körriktningsvisare för motorfordon och släpvagnar till dessa fordon  (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 097 , 12/04/1999 s. 0014 - 0032

KOMMISSIONENS DIREKTIV 1999/15/EGav den 16 mars 1999om anpassning till teknisk utveckling av rådets direktiv 76/759/EEG när det gäller körriktningsvisare för motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSIONmed beaktande av Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(1), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/91/EG(2), särskilt artikel 13.2 i detta,med beaktande av rådets direktiv 76/759/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om körriktningsvisare för motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(3), senast ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige, särskilt artikel 10 i detta, ochav följande skäl:1) Direktiv 76/759/EEG är ett av särdirektiven om det förfarande för EG-typgodkännande som har fastställts genom direktiv 70/156/EEG. Bestämmelserna i direktiv 70/156/EEG om fordonssystem, komponenter och separata tekniska enheter gäller därför för direktiv 76/759/EEG.2) Särskilt artiklarna 3.4 och 4.3 i direktiv 70/156/EEG kräver att ett informationsdokument medföljer varje särdirektiv samt ett typgodkännandeintyg som grundar sig på bilaga VI till direktiv 70/156/EEG för att typgodkännandena skall kunna datoriseras. Det typgodkännandeintyg som det finns bestämmelser om i direktiv 76/759/EEG bör ändras i enlighet därmed.3) Förfarandena bör förenklas för att upprätthålla den likvärdighet som anges i artikel 9.2 i direktiv 70/156/EEG mellan vissa särdirektiv och motsvarande föreskrifter utfärdade av Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa, när de nämnda föreskrifterna ändras. I ett första steg bör de tekniska kraven i direktiv 76/759/EEG ersättas med dem i föreskrift nr 6 genom hänvisning.4) Det är nödvändigt att säkerställa efterlevnaden av kraven i rådets direktiv 76/756/EEG(4), senast ändrat genom kommissionens direktiv 97/28/EG(5), och i rådets direktiv 76/761/EEG(6), senast ändrat genom kommissionens direktiv 1999/17/EG(7).5) Bestämmelserna i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Kommittén för anpassning till teknisk utveckling upprättad genom direktiv 70/156/EEG.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 76/759/EEG ändras på följande sätt:1) Artikel 1.1 skall ersättas med följande:"1. Varje medlemsstat skall bevilja EG-typgodkännande för komponenter för varje typ av körriktningsvisare som uppfyller de konstruktions- och provningskrav som anges i relevanta bilagor."2) I artikel 2 skall första stycket ersättas med följande:"Medlemsstaterna skall, för varje typ av körriktningsvisare som de godkänner enligt artikel 1, tilldela tillverkaren ett EG-typgodkännandemärke för komponenter enligt mallen i tillägg 3 till bilaga I."3) Artikel 4 skall ersättas med följande:"Artikel 4De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna skall genom det förfarande som anges i artikel 4.6. i direktiv 70/156/EEG underrätta varandra om varje godkännande som de har beviljat, vägrat eller återkallat enligt detta direktiv."4) Artikel 9 skall ersättas med följande:"Artikel 9I detta direktiv avses med fordon dels varje motorfordon som är avsett att användas på väg, med eller utan karosseri, som har minst fyra hjul och som är konstruerat för en högsta hastighet som överstiger 25 km/tim, och släpvagnar till dessa fordon, med undantag av spårbundna fordon, jordbruks- och skogstraktorer samt alla andra mobila motorredskap."5) Bilagorna skall ersättas med texten i bilagan till detta direktiv.Artikel 21. Från och med den 1 oktober 1999 eller, om offentliggörandet av de texter som avses i artikel 3 dröjer till efter den 1 april 1999, sex månader efter det att offentliggörandet av dessa dokument ägt rum får medlemsstaterna inte på grunder som avser körriktningsvisare- vägra, vad avser fordonstyp eller en typ av körriktningsvisare, att bevilja EG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande, eller- förbjuda registrering, försäljning eller ibruktagande av ett fordon, eller försäljning eller ibruktagande av körriktningsvisare,om körriktningsvisarna uppfyller kraven i direktiv 76/759/EEG, i dess lydelse enligt detta direktiv, och, när det gäller fordonen, är installerade i enlighet med de krav som anges i direktiv 76/756/EEG.2. Från och med den 1 april år 2000- skall medlemsstaterna inte längre bevilja EG-typgodkännande, och- får medlemsstaterna vägra att bevilja nationellt typgodkännandeför varje fordonstyp på grunder som avser körriktningsvisare, och för alla typer av körriktningsvisare, om kraven i direktiv 76/759/EEG, i dess lydelse enligt detta direktiv, inte uppfylls.3. Från och med den 1 april år 2001 skall de krav i direktiv 76/759/EEG som avser körriktningsvisare som komponenter, i dess lydelse enligt detta direktiv, vara tillämpliga för ändamålen i artikel 7.2 i direktiv 70/156/EEG.4. Utan hinder av vad som sägs i punkterna 2 och 3 som avser utbytbara delar skall medlemsstaterna fortsätta att bevilja EG-typgodkännande för och tillåta försäljning och ibruktagande av körriktningsvisare i enlighet med tidigare versioner av direktiv 76/759/EEG förutsatt att sådana körriktningsvisare- är avsedda att sitta på fordon som redan är i bruk, och- uppfyller kraven i det direktiv som var tillämpligt när fordonet registrerades första gången.Artikel 3De punkter och bilagor i föreskrift nr 6 utfärdad av Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa som det hänvisas till i punkt 1 i bilaga II skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning före den 1 april 1999.Artikel 41. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 oktober 1999. Om offentliggörandet av de texter som avses i artikel 3 dröjer till efter den 1 april 1999 skall medlemsstaterna uppfylla denna förpliktelse sex månader efter det verkliga datumet för offentliggörande av dessa texter. De skall genast underrätta kommissionen om detta.De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 oktober 1999 eller, om de texter som avses i artikel 3 offentliggörs först efter den 1 april 1999, sex månader efter offentliggörandet av dessa texter.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 5Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 6Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 16 mars 1999.På kommissionens vägnarMartin BANGEMANNLedamot av kommissionen(1) EGT L 42, 23.2.1970, s. 1.(2) EGT L 11, 16.1.1999, s. 25.(3) EGT L 262, 27.9.1976, s. 71.(4) EGT L 262, 27.9.1976, s. 1.(5) EGT L 171, 30.6.1997, s. 1.(6) EGT L 262, 27.9.1976, s. 96.(7) Se s. 45 i detta nummer av EGT.BILAGA"FÖRTECKNING ÖVER BILAGOR>Plats för tabell>BILAGA IADMINISTRATIVA BESTÄMMELSER FÖR TYPGODKÄNNANDE1. ANSÖKAN OM EG-TYPGODKÄNNANDE FÖR KOMPONENT1.1 Ansökan om EG-typgodkännande för komponent enligt artikel 3.4 i direktiv 70/156/EEG för en typ av körriktningsvisare skall lämnas av tillverkaren.1.2 En mall för informationsdokumentet ges i tillägg 1.1.3 Följande skall lämnas till den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeprovningarna:1.3.1 Två stickprov utrustade med det eller de ljus som rekommenderas. Om anordningarna inte är identiska men symmetriska och lämpliga att montera, den ena på vänstra och den andra på den högra sidan av fordonet kan de två stickproven som lämnas vara identiska och lämpliga att endast monteras på den högra eller den vänstra sidan av fordonet. För en körriktningsvisare i kategori 2b skall två stickprov med de delar som utgör det system som ger de två nivåstyrkorna finnas med i ansökan.2. MÄRKNING2.1 Anordningen som underkastas EG-typgodkännande för komponent skall bära2.1.1 handelsbeteckningen eller tillverkarens märke2.1.2 för ljus med utbytbara ljuskällor, de typer av glödtrådslampor som föreskrivs,2.1.3 för ljus med utbytbara ljuskällor, de typer av glödtrådslampor som föreskrivs,2.2 Dessa markeringar skall vara tydligt läsbara och oförstörbara och skall fästas på den reflekterande ytan, eller på en av de reflekterande ytorna, på anordningen. De skall synas från utsidan när anordningen monteras på fordonet.2.3 Varje anordning skall ha tillräckligt med yta för typgodkännandemärket för komponent. Denna yta skall anges på den ritning som hänvisas till i tillägg 1.3. BEVILJANDE AV EG-TYPGODKÄNNANDE FÖR KOMPONENT3.1 Om de gällande kraven tillgodoses skall EG-typgodkännande enligt artikel 4.3 och, om tillämpligt, 4.4 i direktiv 70/156/EEG beviljas.3.2 En mall för EG-typgodkännandeintyg finns i tillägg 2.3.3 Ett godkännandenummer i enlighet med bilaga VII till direktiv 70/156/EEG skall tilldelas varje typ av körriktningsvisare som godkänns. Samma medlemsstat skall inte tilldela en annan typ av körriktningsvisare samma nummer.3.4 Där EG-typgodkännande för komponent begärs för en typ av belysnings- och ljussignalanordning som omfattar körriktningsvisare och andra ljus, kan ett nummer för EG-typgodkännande för komponent tilldelas, förutsatt att körriktningsvisaren uppfyller kraven i detta direktiv och att var och en av övriga ljus som utgör en del av belysnings- och ljussignalanordningen för vilken EG-komponenttypgodkännande begärs överensstämmer med det särdirektiv som tillämpas för den.4. EG-TYPGODKÄNNANDEMÄRKE FÖR KOMPONENT4.1 Utöver de märkningar som hänvisas till i punkt 2.1 skall alla körriktningsvisare som överensstämmer med den typ som har godkänts enligt detta direktiv bära ett EG-typgodkännandemärke för komponent.4.2 Detta märke skall innehålla4.2.1 en rektangel som omger bokstaven "e" följt av de enskilda nummer eller bokstäver för den medlemsstat som har beviljat typgodkännande,1 för Tyskland2 för Frankrike3 för Italien4 för Nederländerna5 för Sverige6 för Belgien9 för Spanien11 för Förenade kungariket12 för Österrike13 för Luxemburg17 för Finland18 för Danmark21 för Portugal23 för GreklandIRL för Irland4.2.2 i närheten av rektangeln det "grundläggande godkännandenummer" som finns i avsnitt 4 i det typgodkännandenummer som hänförs till i bilaga VII till direktiv 70/156/EEG, föregånget av de två siffror vilka anger det sekvensnummer som tilldelats den senaste större tekniska ändringen i direktiv 76/759/EEG den dag som EG-typgodkännande beviljades. I detta direktiv är sekvensnumret 01.4.2.3 ytterligare symboler på följande sätt4.2.3.1 ett eller flera av numren 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 3, 4, 5 eller 6, i den mån som anordningen tillhör en eller flera kategorier 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 3, 4, 5 eller 64.2.3.2 på anordningar som inte kan fästas på vilken sida som helst av fordonet skall en pil visa i vilket läge anordningen skall fästas (om det gäller anordningar av kategorierna 1, 1a, 1b, 2a och 2b skall pilen riktas ut från fordonet och om det gäller anordningar i kategorierna 3, 4, 5 och 6 skall pilen riktas mot fordonets framdel. Vad beträffar anordningar i kategori 6 skall dessutom märkningen "R" eller "L" sättas ut på anordningen för att ange vänster eller höger sida av fordonet.4.2.3.3 för anordningar som kan användas som enskilda ljus eller som en av ett aggregat med två ljus, dessutom bokstaven "D" till höger av den symbol som nämns i punkt 4.2.3.1.4.3 EG-typgodkännandemärket för komponent skall fästas på ljusets lyktglas, eller en av lyktglasen, på sådant sätt att det är tydligt läsbart och oförstörbart även när ljusen sitter fast på fordonet.4.4 Godkännandemärkets arrangemang4.4.1 Oberoende lyktorExempel på EG-typgodkännandemärke för komponent ges i figur 1 i tillägg 3.4.4.2 Grupperade, kombinerade eller ömsesidigt inbyggda ljus:4.4.2.1 Där ett nummer för EG-typgodkännande för komponent ges ut, enligt punkt 3.4 ovan, för en typ av belysnings- och ljussignalanordning som innehåller körriktningsvisare och andra ljus kan ett EG-typgodkännandemärke fästas, som består av4.4.2.1.1 en rektangel som omger bokstaven "e" följt av de enskilda nummer eller bokstäver för den medlemsstat som har beviljat typgodkännande (se punkt 4.2.1),4.4.2.1.2 det grundläggande godkännandenumret (se punkt 4.2.2, första halvan av meningen),4.4.2.1.3 om nödvändigt, den begärda pilen, såvida den är avsedd för ljusaggregatet i sin helhet.4.4.2.2 Detta märke kan placeras var som helst på de ljus som är grupperade, kombinerade eller ömsesidigt inbyggda, förutsatt att4.4.2.2.1 det är synligt när ljusen har installerats,4.4.2.2.2 inga ljusöverförande komponenter i de grupperade, kombinerade eller ömsesidigt inbyggda ljusen kan tas bort utan att godkännandemärket samtidigt tas bort.4.4.2.3 Identifikationssymbolen skall för var och en av ljusen som motsvarar varje direktiv enligt vilka EG-typgodkännande för komponent beviljades, tillsammans med sekvensnumret (se punkt 4.2.2, andra halvan av meningen) och, där det är nödvändigt, bokstaven "D" och den begärda pilen vara markerade4.4.2.3.1 endera på den lämpliga ljusalstrande ytan,4.4.2.3.2 eller i en grupp på ett sådant sätt att varje av de grupperade, kombinerade eller ömsesidigt inbyggda ljusen tydligt kan identifieras.4.4.2.4 Måtten för detta märkes komponenter skall inte understiga de minsta mått som anges för enskilda märken i de olika direktiven enligt vilka EG-typgodkännande för komponent beviljades.4.4.2.5 Exempel på ett EG-typgodkännandemärke för komponent för ett ljus som är grupperat, kombinerat eller ömsesidigt inbyggt med andra ljus ges i figur 2 i tillägg 3.4.4.3 För lyktor som är ömsesidigt inbyggda med andra lyktor där ljuslyktan också kan användas för andra typer av strålkastare,4.4.3.1 skall de bestämmelser som har utfärdats i punkt 4.4.2 tillämpas,4.4.3.2 dessutom där samma ljuslykta används kan denna bära de olika godkännandemärken som avser de olika typerna av strålkastare eller ljusenheter, förutsatt att huvuddelen av strålkastaren, även om den inte kan avskiljas från lyktan, också omfattar det utrymme som beskrivs i punkt 2.3 ovan samt bär godkännandemärkena för sin verkliga funktion,4.4.3.3 om olika typer av strålkastare finns i ljuslyktans huvuddel, kan denna bära de olika godkännandemärkena.4.4.3.4 Exempel på ett EG-typgodkännandemärke för komponent för ett ljus som är grupperat, kombinerat eller ömsesidigt inbyggt med andra ljus ges i figur 3 i tillägg 3.5. TYPÄNDRINGAR ELLER ÄNDRINGAR I GODKÄNNANDEN5.1 För ändringar i den typ som har godkänts enligt detta direktiv skall bestämmelserna i artikel 5 i direktiv 70/156/EEG tillämpas.6. ÖVERENSSTÄMMELSE I PRODUKTION6.1 En allmän regel är att åtgärder för att tillförsäkra överensstämmelse i produktion skall vidtas i enlighet med de bestämmelser som redovisas i artikel 10 i direktiv 70/156/EEG.6.2 Varje körriktningsvisare skall uppfylla de fotometriska och kolorimetriska villkor som beskrivs i punkterna 6 och 8. Likväl, då en anordning väljs på måfå från en serieproduktion, skall kraven på den minsta ljusstyrka som alstras (uppmätt med ett standardljus som hänvisas till i punkt 7(1) begränsas till 80 % av det minsta värde som specificeras i punkterna 6.1-6.2(2) i alla relevanta riktningar.(1) I det dokumentet som hänvisas till i punkt 1 i bilaga II till detta direktiv.(2) I det dokumentet som hänvisas till i punkt 1 i bilaga II till detta direktiv.Tillägg 1>PIC FILE= "L_1999097SV.002102.EPS">>PIC FILE= "L_1999097SV.002201.EPS">Tillägg 2>PIC FILE= "L_1999097SV.002302.EPS">>PIC FILE= "L_1999097SV.002401.EPS">Tillägg 3EXEMPEL PÅ EG-TYPGODKÄNNANDEMÄRKE FÖR KOMPONENTFigur 1>PIC FILE= "L_1999097SV.002502.EPS">Den anordning som bär det EG-typgodkännandemärke för komponent som visas ovan är en körriktningsvisare i kategori 4 typgodkänd i Tyskland (e1) enligt detta direktiv (01) under det grundläggande godkännandenumret 1471, som också kan användas i ett aggregat med två bakre sidopositionslyktor. Pilen pekar mot fordonets framdel.Riktning i vilken pilarna på typgodkännandemärket pekar, enligt den anordningskategori som visas nedan.>PIC FILE= "L_1999097SV.002503.EPS">Figur 2aFörenklad märkning av grupperade, kombinerade eller ömsesidigt inbyggda ljus när två eller fler ljus är delar av ett och samma aggregat(De vertikala och horisontella linjerna schemalägger formen av ljussignalanordningen. Dessa tillhär inte typgodkännandemärket)MODELL A>PIC FILE= "L_1999097SV.002601.EPS">MODELL B>PIC FILE= "L_1999097SV.002602.EPS">MODELL C>PIC FILE= "L_1999097SV.002701.EPS">Anmärkning:De tre exemplen på godkännandemärken, modellerna A, B och C, representerar tre varianter av märkning för en belysnings- och ljussignalanordning när två eller fler ljus är delar av en och samma enhet av grupperade, kombinerade eller ömsesidigt inbyggda ljus. Dessa godkännandemärken visar att anordningen godkändes i Tyskland (e1) under det grundläggande godkännandenumret 1712 och består aven bakre och en sidoreflektor av klass 1A godkänd i enlighet med rådets direktiv 76/757/EEG, sekvensnummer 02,en bakre blinkers av kategori 2a godkänt i enlighet med rådets direktiv 76/759/EEG, sekvensnummer 01,ett rött bakre positionsljus (R) godkänt i enlighet med bilaga II till direktiv 76/758/EEG, sekvensnummer 02,ett bakre dimljus (F) godkänt i enlighet med rådets direktiv 77/538/EEG, sekvensnummer 00,en backningsstrålkastare (AR) godkänd i enlighet med rådets direktiv 77/539/EEG, sekvensnummer 00,en bromsljus med två ljusstyrkenivåer (S2) godkänt i enlighet med bilaga II till direktiv 76/758/EEG, sekvensnummer 02,en belysning för bakre registreringsskylt (L) godkänd i enlighet med direktiv 76/760/EEG, sekvensnummer 00.Figur 2bFörenklad märkning av grupperade, kombinerade eller ömsesidigt inbyggda ljus när två eller fler ljus är delar av ett och samma aggregat(De vertikala och horisontella linjerna schemalägger formen av ljussignalanordningen. Dessa tillhör inte typgodkännandemärket)MODELL A>PIC FILE= "L_1999097SV.002801.EPS">MODELL B>PIC FILE= "L_1999097SV.002802.EPS">MODELL C>PIC FILE= "L_1999097SV.002803.EPS">MODELL D>PIC FILE= "L_1999097SV.002901.EPS">Anmärkning:De fyra exemplen på godkännandemärken, modellerna A, B, C och D, representerar fyra varianter av märkning för en belysnings- och ljussignalanordning när två eller fler ljus är delar av en och samma enhet av grupperade, kombinerade eller ömsesidigt inbyggda ljus. Dessa godkännandemärken visar att anordningen godkändes i Tyskland (e1) under det grundläggande godkännandenumret 7120 och består avett främre positionsljus (A) godkänt i enlighet med bilaga II till direktiv 76/758/EEG, sekvensnummer 02, för vänstertrafik,en strålkastare (HCR) med ett avbländarljus som är konstruerat för höger- och vänstertrafik och färdljus med en högsta styrka på mellan 86,250 och 101,250 candelas (som visas i numret 30), godkänd i enlighet med bilaga V till direktiv 76/761/EEG, sekvensnummer 02, och utrustad med en lins i plast (PL),ett främre dimljus (B) godkänt i enlighet med direktiv 76/762/EEG, sekvensnummer 02 utrustat med en lins i plast (PL),en främre blinkers av kategori 1a godkänd i enlighet med direktiv 76/759/EEG, sekvensnummer 01,Figur 3Ljus som är ömsesidigt inbyggt eller grupperat med en strålkastare>PIC FILE= "L_1999097SV.003001.EPS">Exemplet ovan motsvarar den märkning på en lykta som är avsedd att användas för olika typer av strålkastare, nämligenantingenen strålkastare med ett avbländarljus som är konstruerat för båda trafiksystemen och ett färdljus med en högsta styrka på mellan 86,250 och 101,250 candelas (visas med numret 30), godkänd i Tyskland (e1) under det grundläggande godkännandnumret 7120 i enlighet med kraven i bilaga IV till direktiv 76/761/EEG, sekvensnummer 04, som är ömsesidigt inbyggd med en främre körriktningsvisare, godkänd i enlighet med direktiv 76/759/EEG, sekvensnummer 01elleren strålkastare med ett avbländarljus och ett färdljus som är konstruerade för båda trafiksystemen, godkänd i Tyskland (e1) under det grundläggande godkännandnumret 7122 i enlighet med kraven i bilaga II till direktiv 76/761/EEG, sekvensnummer 01, som är ömsesidigt inbyggd med samma främre körriktningsvisare som ovan,ellerockså båda av de ovan nämnda strålkastarna, godkända som enskilda ljus.Huvuddelen av strålkastaren skall bära det enda giltiga godkännandenumret, t ex>PIC FILE= "L_1999097SV.003002.EPS">eller>PIC FILE= "L_1999097SV.003003.EPS">eller>PIC FILE= "L_1999097SV.003101.EPS">eller>PIC FILE= "L_1999097SV.003102.EPS">BILAGA IITEKNISKA KRAV1. De tekniska kraven är de som redovisas i punkterna 1, och 5 till 8, i bilaga 1, 4 och 5 i förordning nr 6 i Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa, som består av en konsolidering av följande dokument:- Ändringar i 01-serien som omfattar tillägg 1-5 till ändringar i 01-serien och flertalet rättningar(1).- Tillägg 6 i ändringar i 01-serien(2).- Tillägg 7 i ändringar i 01-serien(3);förutom att1.1 där hänvisning görs till "förordning nr 48" skall detta tydas som hänvisning till "direktiv 76/756/EEG",1.2 där hänvisning görs till "förordning nr 37" skall detta tydas som hänvisning till "bilaga VII till direktiv 76/761/EEG".(1)>Plats för tabell>(2)>Plats för tabell>(3) TRANS/WP.29/518."


Avis juridique important

|

31996L0041

Kommissionens nittonde direktiv 96/41/EG av den 25 juni 1996 om anpassning till den tekniska utvecklingen av bilagorna II, III, VI och VII till rådets direktiv 76/768/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 198 , 08/08/1996 s. 0036 - 0039

KOMMISSIONENS NITTONDE DIREKTIV 96/41/EG av den 25 juni 1996 om anpassning till den tekniska utvecklingen av bilagorna II, III, VI och VII till rådets direktiv 76/768/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 95/34/EG (2), särskilt artikel 8.2 i detta,efter samråd med Vetenskapliga kosmetologikommittén, ochmed beaktande av följande:Tillgängliga vetenskapliga data visar att urokansyra stör immunförsvarsprocessen i närvaro av ultraviolett strålning och användningen av ämnet bör därför förbjudas.Kalciumhydroxid, i kombination med ett guanidinsalt och litiumhydroxid, kan vid användning som rakpermanentningsmedel har oönskade effekter om medlet kommer i kontakt med ögonen och det är därför lämpligt att dessa ämnen blir föremål för vissa restriktioner och villkor.På grundval av den senaste vetenskapliga och tekniska forskningen kan klorfenesin, natrium-N-(hydroximetyl)glycinat, silverklorid placerat på titandioxid användas som konserveringsmedel i kosmetiska produkter.På grundval av den senaste vetenskapliga och tekniska forskningen kan N-{(2 och 4)-[(2-oxoborn-3-yliden)metyl]bensyl}akrylamidpolymer användas som UV-filter i kosmetiska produkter.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Kommittén för anpassning, med hänsyn till teknisk utveckling, av direktiv som syftar till att avlägsna tekniska handelshinder inom den kosmetiska produktsektorn.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 76/768/EEG ändras i enlighet med bilagan.Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att från och med 1 juli 1997 varken tillverkare eller importörer, som är etablerade inom gemenskapen, släpper ut produkter på marknaden som inte uppfyller kraven i detta direktiv i fråga om de ämnen som förekommer i bilagan.2. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de produkter som anges i punkt 1 och som innehåller de ämnen som förekommer i bilagan inte säljs till eller på annat sätt tillhandahålls konsumenter efter den 30 juni 1998.Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 juni 1997. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning då de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 4 Detta direktiv träder i kraft den tredje dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 5 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 25 juni 1996.På kommissionens vägnarEmma BONINOLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 262, 27.9.1976, s. 169.(2) EGT nr L 167, 18.7.1995, s. 19.BILAGA Bilagorna till direktiv 76/768/EEG ändras på följande sätt:1. Bilaga II: Följande referensnummer skall läggas till:"418. 3-Imidazol-4-ylakrylsyra och dess etylester (urokansyra)."2. Bilaga III, del 1: Referensnummer 15 skall ersättas med följande:>Plats för tabell>3. Bilaga VI:a) Del 1:Följande referensnummer skal läggas till:>Plats för tabell>b) Del 2:- Referensnummer 2 och 30 skall utgå.- I referensnummer 16, 21 och 29 skall "30.6.1996" ersättas med "30.6.1997".4. Bilaga VII:a) Del 1:Följande referensnummer skall läggas till:>Plats för tabell>b) Del 2:- Referensnummer 33 och 34 skall utgå.- I referensnummer 2, 5, 6, 12, 13, 17, 25, 26, 29 och 32 skall "30.6.1996" ersättas med "30.6.1997".


Avis juridique important

|

31983L0341

Kommissionens tredje direktiv 83/341/EEG av den 29 juni 1983 om anpassning med hänsyn till teknisk utveckling av bilaga 2, 3 och 5 till rådets direktiv 76/768/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 188 , 13/07/1983 s. 0015 - 0015 Spansk specialutgåva: Område 15 Volym 4 s. 0128  Portugisisk specialutgåva: Område 15 Volym 4 s. 0128  Finsk specialutgåva Område 13 Volym 12 s. 0192  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 12 s. 0192

KOMMISSIONENS TREDJE DIREKTIV av den 29 juni 1983 om anpassning med hänsyn till teknisk utveckling av bilaga 2, 3 och 5 till rådets direktiv 76/768/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (83/341/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter(1) senast ändrat genom direktiv 83/191/EEG(2), särskilt artikel 8.2 i detta, ochmed beaktande av följande:Vissa ämnen bör förbjudas för användning i hårfärgningsmedel i hälsoskyddande syfte.p-diaminobensen bör flyttas från bilaga 5 till bilaga 3.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv överensstämmer med yttrandet från Kommittén för anpassning, med hänsyn till teknisk utveckling, av direktiv som syftar till att avlägsna tekniska handelshinder inom den kosmetiska produktsektorn.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 76/768/EEG ändras på följande sätt:1. Följande tillägg skall göras till förteckningen i bilaga 2:"363. o-fenylendiamin och dess salter364. 4-metyl-m-fenylendiamin och dess salter".2. I bilaga 3, del 1, kolumn b, skall texten till referensnummer 8 ersättas av"m- och p-fenylendiaminer, deras N-substituerade derivat och deras salter; N-substituerade derivat av o-fenylendiaminer(1)".3. I bilaga 3, del 1, kolumn b, skall texten till referensnummer 9 ersättas av"Metylfenylendiaminer, deras N-substituerade derivat och deras salter(1), med undantag av ämne nr 364 i bilaga 2".4. Följande referensnummer skall avlägsnas från bilaga 5:"4. p-fenylendiamin och dess salter".Artikel 2Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1984. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 29 juni 1983.På kommissionens vägnarKarl-Heinz NARJESLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 262, 27.9.1976, s. 169.(2) EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 25.


Avis juridique important

|

31991L0383

Rådets direktiv 91/383/EEG av den 25 juni 1991 om komplettering av åtgärderna för att främja förbättringar av säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsförhållande eller tillfälligt anställningsförhållande

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 206 , 29/07/1991 s. 0019 - 0021 Finsk specialutgåva Område 5 Volym 5 s. 0063  Svensk specialutgåva Område 5 Volym 5 s. 0063

RÅDETS DIREKTIV av den 25 juni 1991 om komplettering av åtgärderna för att främja förbättringar av säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsförhållande eller tillfälligt anställningsförhållande (91/383/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 118a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Enligt artikel 118a i fördraget skall rådet genom direktiv fastställa minimikrav för att främja förbättringar, i synnerhet på arbetsmiljöns område för att garantera en högre skyddsnivå för arbetstagarnas säkerhet och hälsa.Enligt samma artikel får sådana direktiv inte medföra administrativa, ekonomiska och rättsliga hinder av sådan art att de motverkar bildande och utveckling av små och medelstora företag.Tillämpningen av anställningsformer som tidsbegränsad och tillfällig anställning har ökat avsevärt.Forskningen har visat att arbetare med ett tidsbegränsat anställningsförhållande eller ett tillfälligt anställningsförhållande inom vissa sektorer i allmänhet är mer utsatta för risker för olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar än andra arbetstagare.Dessa ökade risker inom vissa sektorer har delvis samband med vissa särskilda former för att knyta nya arbetstagare till företaget. Dessa risker kan minskas genom lämplig information och utbildning redan vid anställningens början.Direktiven om hälsa och säkerhet i arbetet, särskilt rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(4) innehåller bestämmelser i syfte att förbättra arbetstagarnas säkerhet och hälsa i allmänhet.Den speciella situation som arbetstagare med ett tidsbegränsat eller ett tillfälligt anställningsförhållande befinner sig i och den speciella typ av risker som de utsätts för inom vissa sektorer gör det nödvändigt att utfärda särskilda kompletterande bestämmelser, speciellt vad avser information, utbildning och medicinsk kontroll för berörda arbetstagare.Detta direktiv utgör ett led i det praktiska förverkligandet av den sociala dimensionen på den inre marknaden.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.AVSNITT I RÄCKVIDD OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE Artikel 1 RäckviddDetta direktiv skall gälla följande:1. Anställningsförhållanden som regleras av ett tidsbegränsat anställningsavtal som sluts direkt mellan arbetsgivaren och arbetstagaren, där avslutandet av avtalsförhållandet fastställs genom objektiva villkor såsom överenskommelse om ett angivet datum, utförande av en viss uppgift eller inträffandet av en speciell händelse.2. Tillfälliga anställningsförhållanden mellan ett företag som hyr ut arbetskraft, vilket är arbetsgivaren, och arbetstagaren, som får i uppdrag att arbeta för och under kontroll av ett företag och/eller en verksamhet som tar hans tjänster i anspråk.Artikel 2 Syfte1. Syftet med detta direktiv är att säkerställa att arbetstagare med ett anställningsförhållande enligt artikel 1 vad avser säkerhet och hälsa i arbetet tillförsäkras samma skyddsnivå som den som gäller för övriga arbetstagare på det ifrågavarande företaget och/eller i verksamheten.2. Ett anställningsförhållande enligt artikel 1 får inte motivera en annorlunda behandling vad avser arbetsvillkoren om det rör sig om säkerhet och hälsa i arbetet, särskilt vad avser tillgången till personlig skyddsutrustning.3. Direktiv 89/391/EEG och särdirektiven enligt artikel 16.1 i nämnda direktiv skall i full omfattning gälla för arbetstagare med ett sådant anställningsförhållande som avses i artikel 1, utan att det påverkar tillämpningen av mer bindande och/eller mer specifika bestämmelser i det här direktivet.AVSNITT II ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Artikel 3 Information till arbetstagareUtan att det påverkar tillämpningen av artikel 10 i direktiv 89/391/EEG skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa1. att en arbetstagare med ett anställningsförhållande enligt artikel 1, innan arbetet påbörjas, informeras om de risker han utsätts för av det företag och/eller den verksamhet som tar hans tjänster i anspråk, och2. att denna information- framför allt upplyser om huruvida det enligt nationell lagstiftning krävs några särskilda yrkeskvalifikationer eller färdigheter eller särskild medicinsk övervakning och- klart redovisar om arbetet innebär ökade speciella risker enligt vad som fastställs i nationell lagstiftning.Artikel 4 Utbildning av arbetstagareUtan att det påverkar tillämpningen av artikel 12 i direktiv 89/391/EEG skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att varje arbetstagare i sådana fall som avses i artikel 3 får en tillfredsställande och för arbetets särskilda krav lämplig utbildning med hänsyn till hans kvalifikationer och erfarenhet.Artikel 5 Arbetsuppgifter och medicinsk kontroll1. Medlemsstaterna skall ha möjlighet att förbjuda att arbetstagare med ett anställningsförhållande enligt artikel 1 anlitas till vissa arbetsuppgifter av sådant slag som fastställs i nationell lagstiftning som medför särskild fara för deras säkerhet och hälsa och särskilt till vissa typer av arbete som kräver särskild medicinsk kontroll av det slag som fastställs i nationell lagstiftning.2. Om medlemsstaterna inte begagnar sig av den möjlighet som avses i första stycket skall de utan att det påverkar tillämpningen av artikel 14 i direktiv 89/391/EEG vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att arbetstagare som har ett anställningsförhållande enligt artikel 1 och som anlitas till att utföra arbete som kräver särskild medicinsk kontroll enligt vad som fastställs i nationell lagstiftning underkastas erforderlig sådan kontroll.3. Medlemsstaterna kan besluta att den särskilda medicinska kontrollen enligt andra stycket skall fortsätta även efter det att vederbörande arbetstagares anställningsförhållande har upphört.Artikel 6 Skydds- och förebyggande åtgärderMedlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de arbetstagare, serviceorgan eller personer, som i enlighet med artikel 7 i direktiv 89/391/EEG är utsedda att verka för skydd mot och förebyggande av risker i arbetet, i nödvändig omfattning informeras om vilka uppgifter som tilldelats arbetstagare med ett anställningsförhållande enligt artikel 1. Detta skall ske i den utsträckning som behövs för att berörda arbetstagare, serviceorgan eller personer på ett korrekt sätt skall kunna utföra sina uppgifter att skydda och förebygga till förmån för alla arbetstagare inom företaget och/eller verksamheten.AVSNITT III SÄRSKILDA BESTÄMMELSER Artikel 7 Tillfälliga anställningsförhållanden: informationUtan att det påverkar tillämpningen av artikel 3 skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa1. att företaget och/eller verksamheten, innan arbetstagare med ett anställningsförhållande enligt artikel 1.2 tas i anspråk, ger det uthyrande företaget upplysningar om bl.a. de yrkeskunskaper som krävs och om den särskilda karaktären av det arbete som skall utföras och2. att det uthyrande företaget skall informera berörda arbetstagare om alla dessa fakta.Medlemsstaterna får bestämma att de upplysningar som företaget och/eller verksamheten skall lämna till det uthyrande företaget i överensstämmelse med första stycket punkt 1 skall framgå av kontraktet.Artikel 8 Tillfälliga anställningsförhållanden: ansvarMedlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa1. att företaget och/eller verksamheten som tar arbetstagaren i anspråk, så länge det aktuella arbetet pågår, ansvarar för arbetsförhållandena, utan att det inskränker på det uthyrande företagets ansvar enligt nationell lagstiftning och2. att när det gäller tillämpningen av 1, det med arbetsförhållanden uteslutande menas sådana förhållanden som har samband med säkerheten, yrkeshygienen och hälsan på arbetsplatsen.AVSNITT IV ÖVRIGA BESTÄMMELSER Artikel 9 Gynnsammare bestämmelserDetta direktiv skall inte påverka tillämpningen av nuvarande eller framtida nationella eller gemenskapsbestämmelser som är gynnsammare med avseende på skyddet av säkerhet och hälsa för arbetstagare som har ett anställningsförhållande enligt artikel 1.Artikel 10 Slutbestämmelser1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1992. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de redan har antagit eller som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.3. Medlemsstaterna skall vart femte år till kommissionen inge en rapport om den praktiska tillämpningen av detta direktiv med angivande av arbetstagarnas och arbetsgivarnas synpunkter.Kommissionen skall underrätta Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor om denna rapport.4. Kommissionen skall regelbundet rapportera till Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén om tillämpningen av detta direktiv med beaktande av punkterna 1, 2 och 3.Artikel 11 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 25 juni 1991.På rådets vägnarJ.-C. JUNCKEROrdförande(1) EGT nr C 224, 8.9.1990, s. 4.(2) Yttrande avgivet den 20 november 1990 och EGT nr C 158, 17.6.1991.(3) EGT nr C 332, 31.12.1990, s. 167.(4) EGT nr L 183, 29.6.1989, s. 1.