Avis juridique important

|

31992L0083

Rådets direktiv 92/83/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholdrycker

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 316 , 31/10/1992 s. 0021 - 0027 Finsk specialutgåva Område 9 Volym 2 s. 0100  Svensk specialutgåva Område 9 Volym 2 s. 0100

RÅDETS DIREKTIV 92/83/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholdryckerEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 99 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:Direktiv 92/12/EEG fastställer bestämmelser om de allmänna reglerna för punktskattebelagda varor().Direktiv 92/84/EEG() fastställer vilka minimisatser för punktskatt som skall tillämpas i medlemsstaterna på alkohol och alkoholdrycker.För att den inre marknaden skall fungera väl är det viktigt att bestämma gemensamma definitioner för alla produkter i fråga.Det är praktiskt att basera dessa definitioner på dem som angivits i den Kombinerade tull- och statistiknomenklatur som är i kraft vid den tidpunkt då detta direktiv antas.Beträffande öl är det möjligt att tillåta alternativa metoder att beräkna skattesatsen på den färdiga produkten.Beträffande öl är det möjligt att inom vissa gränser tillåta medlemsstater att tillämpa skatten på skikt om mer än en grad Plato, allt under förutsättning att inget öl belastas med mindre än gemenskapens minimiskattesats.Beträffande öl framställt i små, oberoende bryggerier och etylalkohol framställd i små destillerier behövs gemensamma lösningar som tillåter medlemsstater att tillämpa nedsatta skattesatser på dessa produkter.Det är möjligt att tillåta variationer i den styrka vid vilken medlemsstaterna börjar att beskatta öl, om detta inte vållar några oacceptabla problem i den inre marknaden.Beträffande öl, vin och andra jästa drycker är det tillrådligt att tillåta medlemsstaterna att skattebefria hemgjorda produkter som inte är framställda i kommersiellt syfte.I princip bör medlemsstaterna tillämpa en enda skattesats per hektoliter färdig produkt på allt icke mousserande vin och övriga icke mousserande jästa drycker, och en enda skattesats per hektoliter färdig produkt på allt mousserande vin och mousserande jästa drycker.Det är tillrådligt att tillåta medlemsstaterna att tillämpa nedsatta skattesatser på alla slags vin och övriga jästa drycker, allt under förutsättning att den faktiska alkoholhalten i produkterna inte överstiger 8,5 volymprocent.Medlemsstater som tillämpar en högre skattesats på vissa viner den 1 januari 1992 bör tillåtas fortsätta att göra det.I princip bör medlemsstaterna tillämpa en enda skattesats per hektoliter färdig produkt på alla mellanprodukter.Det är tillrådligt att tillåta medlemsstaterna att tillämpa en nedsatt skattesats för mellanprodukterna, å ena sidan produkter av en styrka som inte överstiger 15 volymprocent och å andra sidan naturligt söta viner.I princip bör medlemsstaterna tillämpa samma skattesats per hektoliter ren alkohol på all etylalkohol såsom den definieras i detta direktiv.Det är möjligt att tillåta medlemsstaterna att tillämpa nedsatta skattesatser eller ge skattebefrielse för vissa produkter av regional och traditionell natur.I de fall då medlemsstater tillåts tillämpa nedsatta skattesatser, bör de nedsatta skattesatserna inte vålla snedvridning av konkurrensen inom den inre marknaden.Medlemsstaterna bör tillåtas att återbetala punktskatten på alkoholdrycker som har blivit otjänliga för konsumtion.Det är nödvändigt att på gemenskapsnivå fastställa de skattebefrielser som tillämpas på varor som transporteras mellan medlemsstater.Det är dock möjligt att ge medlemsstaterna valmöjlighet att tillämpa skattebefrielse bunden till slutanvändning inom deras territorium. Det är nödvändigt att skapa ett system för tillkännagivande av denatureringskraven i varje medlemsstat för fullständigt denaturerad alkohol och för dessas godkännande av övriga medlemsstater.Medlemsstaterna bör inte berövas medlen för att bekämpa sådant skatteundandragande, skatteflykt eller missbruk som kan uppkomma på de områden där befrielserna gäller.Medlemsstaterna bör tillåtas att genomföra de i detta direktiv föreskrivna skattebefrielserna genom återbetalning.Eftersom vissa medlemsstater tillämpar en högre skattesats på "övriga mousserande jästa drycker" än på mellanprodukter, bör de tillåtas att tillämpa denna högre skattesats på mellanprodukter med de egenskaper som kännetecknar dessa "övriga mousserande jästa drycker".HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.AVSNITT I ÖL Tillämpningsområde Artikel 11. Medlemsstaterna skall tillämpa en punktskatt på öl i enlighet med detta direktiv.2. Medlemsstaterna skall fastställa sina skattesatser i enlighet med direktiv 92/84/EEG.Artikel 2I detta direktiv avses med öl varje vara enligt KN-nummer 2203 eller varje vara som innehåller en blandning av öl och alkoholfria drycker enligt KN-nummer 2206, i båda fallen med en faktisk alkoholhalt räknat på volym som överstiger 0,5 procent.Fastställande av skatten Artikel 31. Den punktskatt som medlemsstaterna tar ut på öl skall bestämmas med utgångspunkt från antingen- hektoliter per grad Plato, eller- hektoliter per grad faktisk alkoholstyrka räknat på volymav den färdiga produkten.2. Vid bestämningen av skatten på öl i enlighet med kraven i direktiv 92/84/EEG får medlemsstaterna bortse från delar av en grad Plato eller grad faktisk alkoholhalt räknat på volym.Dessutom får medlemsstater som beräknar skatten med utgångspunkt i hektoliter per grad Plato dela in öl i kategorier bestående av högst fyra grader Plato per kategori och ta ut samma skatt per hektoliter för allt öl som ryms inom varje kategori. Dessa skattesatser skall utan undantag vara lika med eller större än den minimiskattesats som fastställs i artikel 6 i direktiv 92/84/EEG, nedan betecknad som minimiskattesatsen.Artikel 41. Medlemsstaterna får tillämpa nedsatta skattesatser, vilka får differentieras efter årsproduktionen vid bryggerierna i fråga, på öl bryggt av oberoende, små bryggerier med följande begränsningar:- De nedsatta skattesatserna får inte tillämpas på företag som producerar mer än 200 000 hl öl per år.- De nedsatta skattesatserna, som får understiga minimiskattesatsen, får inte sättas mer än 50 % under den nationella standardsatsen för punktskatt.2. Vid tolkningen av bestämmelserna om de nedsatta skattesatserna skall med oberoende, litet bryggeri avses ett bryggeri som är juridiskt och ekonomiskt oberoende av andra bryggerier, som använder lokaler som är fysiskt skilda från andra bryggeriers och som inte brygger på licens. Om två eller flera små bryggerier samarbetar och deras sammanlagda årsproduktion inte överstiger 200 000 hl, får de behandlas som ett enda oberoende, litet bryggeri.3. Medlemsstaterna skall se till att de nedsatta skattesatser som de får införa tillämpas lika på öl som levereras till deras territorium från oberoende, små bryggerier i andra medlemsstater. De skall särskilt se till att ingen enskild leverans från någon annan medlemsstat belastas med högre skattesats än dess exakta inhemska motsvarighet.Artikel 51. Medlemsstaterna får tillämpa nedsatta skattesatser, vilka får understiga minimiskattesatsen, på öl med en faktisk alkoholhalt räknat på volym som inte överstiger 2,8 procent.2. Medlemsstaterna får inskränka tillämpningen av denna artikel till varor som innehåller en blandning av öl och alkoholfria drycker enligt KN-nummer 2206.Artikel 6På de villkor som medlemsstaterna fastställer för att säkerställa enkel tillämpning av skattebefrielsen får medlemsstater från punktskatt undanta öl framställt av en enskild och konsumerat av producenten, hans familjemedlemmar eller hans gäster, om ingen försäljning förekommer.AVSNITT II VIN Tillämpningsområde Artikel 71. Medlemsstaterna skall tillämpa en punktskatt på vin i enlighet med detta direktiv.2. Medlemsstaterna skall fastställa sina skattesatser i enlighet med direktiv 92/84/EEG.Artikel 8I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:1. icke mousserande vin: varor enligt KN-nummer 2204 och 2205 utom mousserande vin såsom det definieras i punkt 2 i denna artikel- med en faktisk alkoholhalt som överstiger 1,2 volymprocent men inte 15 volymprocent, om den alkohol som ingår i den färdiga produkten uteslutande kommer från jäsning,- med en faktisk alkoholhalt som överstiger 15 volymprocent men inte 18 volymprocent, om de är framställda utan någon tillsats och om den alkohol som ingår i den färdiga produkten uteslutande kommer från jäsning.2. mousserande vin: varor enligt KN-nummer 2204 10, 2204 21 10, 2204 29 10 och 2205 som- är tappade på buteljer med champagnekorkar som hålls på plats av bindningar eller fästanordningar eller har ett övertryck på grund av koldioxid i lösning om minst tre bar,- har en faktisk alkoholhalt som överstiger 1,2 volymprocent men inte 15 volymprocent, om den alkohol som ingår i den färdiga produkten uteslutande kommer från jäsning.Fastställande av skatten Artikel 91. Den punktskatt som medlemsstaterna tar ut på vin skall fastställas med utgångspunkt i antalet hektoliter färdig produkt.2. I den mån inte annat föreskrivs i punkterna 3 och 4 skall medlemsstaterna tillämpa samma punktskattesats på alla varor som beskattas som icke mousserande vin. Likaså skall de tillämpa samma punktskattesats på alla varor som beskattas som mousserande vin. De får tillämpa samma skattesats på både icke mousserande och mousserande vin.3. Medlemsstaterna får tillämpa nedsatta punktskattesatser på varje slag av icke mousserande och mousserande vin med en faktisk alkoholhalt som inte överstiger 8,5 volymprocent.4. De medlemsstater som den 1 januari 1992 tillämpade en högre skattesats på icke mousserande viner såsom de definieras i artikel 8.1 andra strecksatsen får fortsätta att tillämpa denna skattesats. Denna högre skattesats får inte vara högre än den nationella standardskattesats som tillämpas på mellanprodukter.Artikel 10På de villkor som medlemsstaterna fastställer för att säkerställa en enkel tillämpning av befrielsen, får medlemsstater från punktskatt undanta vin framställt av en enskild och konsumerat av producenten, hans familjemedlemmar eller hans gäster, om ingen försäljning förekommer.AVSNITT III ANDRA JÄSTA DRYCKER ÄN VIN OCH ÖL Tillämpningsområde Artikel 111. Medlemsstaterna skall ta ut punktskatt på andra jästa drycker än öl och vin (övriga jästa drycker) i enlighet med detta direktiv.2. Medlemsstaterna skall fastställa sina skattesatser i enlighet med direktiv 92/84/EEG.Artikel 12I detta direktiv och utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 17 används följande beteckningar med de betydelser som här anges:1. övriga icke mousserande jästa drycker: varor enligt KN-nummer 2204 och 2205 men som inte nämns i artikel 8 ovan, och varor enligt KN-nummer 2206, utom övriga mousserande jästa drycker såsom dessa definieras i punkt 2 i denna artikel och alla varor som omfattas av artikel 2, om deras faktiska alkoholhalt- överstiger 1,2 volymprocent men inte 10 volymprocent,- överstiger 10 procent men inte 15 volymprocent och om den alkohol som ingår i produkten uteslutande kommer från jäsningen.2. övriga mousserande jästa drycker: varor enligt KN-nummer 2206 00 91 samt de varor enligt KN-nummer 2204 10, 2204 21 10, 2204 29 10 och 2205 som inte nämns i artikel 8 ovan om de- är tappade på buteljer med champagnekorkar som hålls på plats av bindningar eller fästanordningar eller har ett övertryck på grund av koldioxid i lösning om minst tre bar,- har en faktisk alkoholhalt som överstiger 1,2 volymprocent men inte 13 volymprocent,- har en faktisk alkoholhalt som överstiger 13 volymprocent men inte 15 volymprocent och den alkohol som ingår i den färdiga produkten uteslutande kommer från jäsning.Fastställande av skattesatsen Artikel 131. Den punktskatt som medlemsstaterna tar ut på övriga jästa drycker skall fastställas med utgångspunkt i antalet hektoliter färdig produkt.2. I den mån inte annat föreskrivs i punkt 3 skall medlemsstaterna tillämpa samma punktskattesats på alla varor som beskattas som övriga icke mousserande jästa drycker. Likaså skall de tillämpa samma punktskattesats på alla varor som beskattas som övriga mousserande jästa drycker. De får tillämpa samma skattesats på både övriga icke mousserande jästa drycker och övriga mousserande jästa drycker.3. Medlemsstaterna får tillämpa nedsatta punktskattesatser på varje slag av övriga icke mousserande och mousserande jästa drycker med en faktisk alkoholhalt som inte överstiger 8,5 volymprocent.Artikel 14På de villkor som de fastställer för att säkerställa en enkel tillämpning av denna artikel får medlemsstater från punktskatt undanta övriga icke mousserande och mousserande jästa drycker som framställs av en enskild och konsumeras av producenten, hans familjemedlemmar eller hans gäster, om ingen försäljning förekommer.Artikel 15Vid tillämpningen av direktiv 92/84/EEG och 92/12/EEG skall hänvisningar till "vin" anses gälla i samma mån för övriga jästa drycker såsom de definieras i detta avsnitt.AVSNITT IV MELLANPRODUKTER Tillämpningsområde Artikel 161. Medlemsstaterna skall tillämpa punktskatt på mellanprodukter i enlighet med detta direktiv.2. Medlemsstaterna skall fastställa sina skattesatser i enlighet med direktiv 92/84/EEG. Dessa skattesatser får aldrig understiga de skattesatser som medlemsstaterna tillämpar på produkterna i artiklarna 8.1 och 12.1 i det här direktivet.Artikel 171. I detta direktiv avses med "mellanprodukter" alla produkter med en faktisk alkoholhalt som överstiger 1,2 men inte 22 volymprocent, som är hänförliga till KN-nummer 2204, 2205 och 2206 men som inte omfattas av artiklarna 2, 8 eller 12.2. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 12 får medlemsstaterna behandla som mellanprodukt varje icke mousserande jäst dryck som ryms inom tillämpningsområdet för artikel 12.1 med en faktisk alkoholhalt som överstiger 5,5 volymprocent och som inte uteslutande kommer från jäsning, och varje mousserande jäst dryck som ryms inom tillämpningsområdet för artikel 12.2 med en faktisk alkoholhalt som överstiger 8,5 volymprocent och som inte uteslutande kommer från jäsning.Fastställande av punktskattesatsen Artikel 181. Den punktskatt som medlemsstaterna tar ut på mellanprodukter skall fastställas med utgångspunkt i antalet hektoliter färdig produkt.2. Om inte annat föreskrivs i punkterna 3, 4 och 5, skall medlemsstaterna tillämpa samma skattesats på alla produkter som beskattas som mellanprodukter.3. En medlemsstat får tillämpa en enda reducerad skattesats på mellanprodukter med en faktisk alkoholhalt som inte överstiger 15 volymprocent på följande villkor:- Den reducerade skattesatsen får inte sättas mer än 40 % under den nationella standardsatsen för punktskatt.- Den reducerade skattesatsen får inte vara lägre än den nationella standardsats som tillämpas för varor som omfattas av artiklarna 8.1 och 12.1 i detta direktiv.4. Medlemsstaterna får tillämpa en enda reducerad skattesats på mellanprodukter såsom dessa definieras i artikel 13.1 och 13.2 i förordning (EEG) nr 4252/88.Den reducerade skattesatsen- får understiga minimiskattesatsen men får inte sättas mer än 50 % under den nationella standardsatsen för punktskatt- får inte sättas lägre än den minimiskattesats som tillämpas på mellanprodukter.5. För mellanprodukter som är tappade på buteljer med champagnekorkar som hålls på plats av bindningar eller fästanordningar eller har ett övertryck på grund av koldioxid i lösning om minst tre bar får medlemsstaterna tillämpa samma skattesats som den som föreskrivs för varor som ryms inom tillämpningsområdet för artikel 12.2, om denna skattesats är högre än den nationella skattesatsen för mellanprodukter.AVSNITT V ETYLALKOHOL Tillämpningsområde Artikel 191. Medlemsstaterna skall tillämpa punktskatt på etylalkohol i enlighet med detta direktiv.2. Medlemsstaterna skall fastställa sina skattesatser i enlighet med direktiv 92/84/EEG.Artikel 20I detta direktiv avses med "etylalkohol"- varor som har en faktisk alkoholhalt som överstiger 1,2 volymprocent och är hänförliga till KN-nummer 2207 och 2208, även om dessa produkter utgör en del av en vara som ryms inom ett annat kapitel av Kombinerade nomenklaturen,- varor enligt KN-nummer 2204, 2205 och 2206 som har en faktisk alkoholhalt räknat på volym som överstiger 22 volymprocent,- varor som innehåller drickbar sprit, vare sig i lösning eller inte.Fastställande av skatten Artikel 21Punktskatten på etylalkohol skall bestämmas per hektoliter ren alkohol vid 20°C och skall beräknas med utgångspunkt i antalet hektoliter ren alkohol. Om inte annat följer av artikel 22 skall medlemsstaterna ta ut samma skattesats på alla varor som beskattas som etylalkohol.Artikel 221. Medlemsstaterna får tillämpa nedsatta punktskattesatser på etylalkohol som framställs av små destillerier med följande begränsningar:- De reducerade skattesatserna, som får understiga minimiskattesatsen, får inte tillämpas på företag som producerar mer än 10 hektoliter ren alkohol per år. Medlemsstater som tillämpade reducerade skattesatser den 1 januari 1992 för företag som producerar mellan 10 hektoliter och 20 hektoliter ren alkohol per år får dock fortsätta att göra det.- De nedsatta skattesatserna får inte sättas lägre än till 50 % av den nationella standardsatsen.2. I bestämmelserna om nedsatta skattesatser avses med litet destilleri ett destilleri som är juridiskt och ekonomiskt oberoende av andra destillerier och som inte arbetar på licens.3. Medlemsstaterna skall säkerställa att varje nedsatt skattesats som de inför tillämpa på samma sätt på etylalkohol som levereras till deras territorium från oberoende små producenter i andra medlemsstater.4. Medlemsstaterna får fastställa bestämmelser varigenom alkohol som framställs av små producenter får omsättas fritt så snart den framställts (förutsatt att producenterna inte själva har genomfört några transaktioner inom gemenskapen) utan att underkastas skatteupplagsförfaranden, och att den slutligt schablonbeskattas.5. Medlemsstaterna får tillämpa nedsatta skattesatser på varor enligt KN-nummer 2208 med en faktisk alkoholhalt om högst 10 volymprocent.Artikel 23Följande medlemsstater får tillämpa en reducerad skattesats som får understiga minimiskattesatsen men inte sättas lägre än 50 % av den nationella standardsatsen på etylalkohol, på följande varor:1. Frankrike, med avseende på rom, såsom denna vara definieras i förordning (EEG) nr 1576/89, artikel 1.4 a framställd av sockerrör som skördats på tillverkningsplatsen såsom anges i artikel 1.3.1 i samma förordning, som har en halt av andra flyktiga ämnen än etyl- och metylalkohol av minst 225 gram per hektoliter ren alkohol och en faktisk alkoholhalt av minst 40 volymprocent.2. Grekland, med avseende på spritdrycker med anissmak enligt definition i förordning (EEG) nr 1576/89 som är färglösa, har ett sockerinnehåll av högst 50 gram per liter och där minst 20 % av slutproduktens alkoholhalt består av alkohol som smaksatts genom destillation i traditionella icke kontinuerliga destillationsapparater av koppar med en rymd av högst 1 000 liter.AVSNITT VI DIVERSE Artikel 241. Medlemsstaterna behöver inte kräva att produkter som omfattas av detta direktiv skall tillverkas i skatteupplag på grundval av alkoholhaltiga ingredienser med punktskatteuppskov, om skatten på ingredienserna redan har betalats i förskott och om den sammanlagda skatt som skall betalas för de ingående alkoholhaltiga varorna inte är mindre än den skatt som skall betalas för den vara som blir resultatet av att de blandas.2. Spanien behöver inte betrakta som tillverkning av mellanprodukter tillverkning av viner som produceras i regionerna Moriles-Montilla, Tarragona, Priorato och Terra Alta, till vilka alkohol har tillsatts på sådant sätt att deras alkoholhalt inte ökar med mer än 1 volymprocent.Artikel 25Medlemsstaterna får återbetala punktskatt på alkoholdrycker som dragits tillbaka från marknaden därför att deras tillstånd eller ålder gör dem olämpliga för konsumtion.Artikel 26I detta direktiv skall hänvisningar till KN-nummer avse den version av Kombinerade nomenklaturen som är i kraft när detta direktiv antas.AVSNITT VII SKATTEBEFRIELSER Artikel 271. Medlemsstaterna skall befria de varor som omfattas av detta direktiv från den harmoniserade punktskatten på villkor som de skall fastställa i syfte att säkerställa en riktig och smidig tillämpning av sådan befrielse och förhindra skatteflykt, skatteundandragande eller missbruk i följande fall:a) Varorna distribueras i form av alkohol som blivit fullständigt denaturerad i enlighet med någon medlemsstats krav, sedan dessa i föreskriven ordning blivit anmälda och godkända i enlighet med punkterna 3 och 4 i denna artikel; denna befrielse skall ske på villkor att bestämmelserna i direktiv 92/12/EEG tillämpas på kommersiella flyttningar av fullständigt denaturerad alkohol.b) Varorna är denaturerade i enlighet med någon medlemsstats krav och används vid tillverkningen av en vara som inte är avsedd för konsumtion.c) Varorna används vid framställning av vinäger som är hänförlig till KN-nummer 2209.d) Varorna används vid framställning av mediciner definierade av direktiv 65/65/EEG.e) Varorna används vid framställning av smakämnen för tillverkning av livsmedel och alkoholfria drycker med en alkoholhalt som inte överstiger 1,2 volymprocent,f) Varorna används direkt eller som en beståndsdel i halvfabrikat för framställning av livsmedel, fyllda eller ej, om i varje enskilt fall alkoholhalten inte överstiger 8,5 liter ren alkohol per 100 kg av halvfabrikat avsedda för choklad och 5 liter ren alkohol per 100 kg av halvfabrikat avsedda för övriga varor.2. Medlemsstaterna får befria de varor som omfattas av detta direktiv från den harmoniserade punktskatten på villkor som de skall fastställa i syfte att säkerställa en riktig och smidig tillämpning av sådan befrielse och att förhindra skatteflykt, skatteundandragande eller missbruk, när varorna användsa) som varuprov för analys, för nödvändiga produktionsprov eller för vetenskapliga ändamål,b) för forskning,c) för medicinska ändamål på sjukhus och apotek,d) i en tillverkningsprocess, om den slutliga produkten inte innehåller alkohol,e) vid tillverkning av en ingrediens som inte är punktskattebelagd enligt detta direktiv.3. Före den 1 januari 1993 och tre månader före varje avsedd senare förändring i nationell lagstiftning skall varje medlemsstat till kommissionen tillsammans med all relevant information lämna uppgift om de denatureringsämnen som den har för avsikt att använda vid tillämpningen av punkt 1 a. Kommissionen skall översända meddelandena till de övriga medlemsstaterna inom en månad efter mottagandet.4. Om varken kommissionen eller någon medlemsstat inom två månader efter det att de övriga medlemsstaterna underrättats har begärt att ärendet tas upp i rådet, skall rådet anses ha godkänt de anmälda denatureringsprocesserna. Om någon invändning reses inom denna frist, skall beslut fattas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 24 i direktiv 92/12/EEG.5. Om en medlemsstat finner att en vara som har blivit skattebefriad enligt punkt 1 a eller 1 b ovan ger upphov till skatteflykt, skatteundandragande eller missbruk, får den vägra att medge befrielse eller återkalla den nedsättning som redan beviljats. Medlemsstaten skall genast underrätta kommissionen. Kommissionen skall översända anmälan till de övriga medlemsstaterna inom en månad efter mottagandet. Slutligt beslut skall sedan fattas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 24 i direktiv 92/12/EEG. Medlemsstaterna är inte förpliktade att ge ett sådant beslut retroaktiv verkan.6. Medlemsstaterna skall ha frihet att genomföra de undantag som nämns ovan med hjälp av återbetalning av erlagd punktskatt.Artikel 28Förenade kungariket får fortsätta att tillämpa de skattebefrielser som tillämpades den 1 januari 1992 på följande produkter:- Koncentrerad maltdryck vars vört före jäsningen hade en styrka av minst 1 200 (47° Plato).- "Aromatic bitters" med en faktisk alkoholhalt mellan 44,2 och 49,2 volymprocent, innehållande mellan 1,5 och 6 viktprocent gentiana, kryddor och andra aromatiska ingredienser och mellan 4 och 10 viktprocent socker, levererade i behållare innehållande högst 0,2 liter av varan.AVSNITT VIII SLUTBESTÄMMELSER Artikel 291. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1992. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser, skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 30Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 19 oktober 1992.På rådets vägnarJ. COPEOrdförande() EGT nr C 322, 21.12.1990, s. 11.() EGT nr C 67, 16.3.1992, s. 165.() EGT nr C 96, 18.3.1991, s. 25.() EGT nr L 76, 23.3.1992, s. 1.() EGT nr L 316, 31.10.92, s. 29.AVTAL MELLAN FÖRENADE KONUNGARIKET OCH KONUNGARIKET SPANIEN OCH DÄRMED SAMMANHÄNGANDE UTTALANDEN till artikel 18 i direktivet om strukturer på punktskatter på alkohol och alkoholhaltiga dryckeri) I samband med detta direktiv registrerar rådet och kommissionen följande avtal mellan Förenade Konungariket och Konungariket Spanien, daterat den 19 oktober 1992, om de punktskattesatser som tas ut i Storbritannien på "British Sherry" och starkviner med ursprungsbeteckningen "Jerez-Xérès-Sherry":"1. Förenade konungariket och konungariket Spanien överenskommer härmed att olikheten mellan den skattesats som tas ut i Förenade konungariket på mellanprodukter (såsom de definieras i rådets direktiv 92/83/EEG om strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholhaltiga drycker) med en styrka som inte överstiger 15 volymprocent alkohol och den som tas ut på mellanprodukter med en styrka över 15 volymprocent men som inte överstiger 22 volymprocent, beräknad genom division av skillnaden mellan de båda skattesatserna med den högre skattesatsen och med resultatet uttryckt som en procentsats, inte skall överstiga följande tal:- Från och med den 1 januari 1993 till och med den 31 december 1993: 40 %- Från och med den 1 januari 1994 till och med den 31 december 1994: 35 %- Från och med den 1 januari 1995 till och med den 31 december 1995: 30 %- Från och med den 1 januari 1996 till och med den 31 december 1996: 25 %.Med hänsyn till den vikt konungariket Spanien fäster vid denna fråga förklarar Förenade konungariket som sin fasta avsikt att bibehålla en olikhet av högst 25 % efter den 31 december 1996.2. Spanien åtar sig att återkalla de rättsliga förfaranden mot Förenade konungariket som inleddes den 4 september 1992 och registrerats i Europeiska gemenskapernas domstol under nummer 410914 samt att inte vidta några ytterligare åtgärder i samband med den skatteolikhet som avses i artikel 1 eller med användningen av namnet "British Sherry" i UK under perioden fram till den 1 januari 1996."ii) Rådet och kommissionen förklarar att rådet under 1995, på grundval av ett förslag från kommissionen och enligt förfarandet i artikel 43 i Romfördraget, skall anta nödvändiga bestämmelser för att undanröja undantagsreglerna i artikel 129 i konungariket Spaniens anslutningsakt till Europeiska gemenskapen före den 1 januari 1996.Förenade konungariket åtar sig att verka för all nödvändig lagstiftning som upphäver tillståndet att använda namnet "British Sherry" på dess nationella marknad efter den 1 januari 1996.Vidare uttalar rådet att det, i samband med de regelbundna rapporter som förutskickas i artikel 8 i rådets direktiv om tillnärmning av punktskattesatserna på alkohol och alkoholdrycker kommer att fästa särskild uppmärksamhet vid de skattesatser som tillämpas på dessa produkter för att i synnerhet ta hänsyn till problemet med konkurrens mellan de olika kategorier av drycker som berörs.iii) Rådet och kommissionen överenskom att offentliggöra ovanstående avtal och uttalanden samtidigt med direktivet, i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.


Avis juridique important

|

31980L1095

Rådets direktiv 80/1095/EEG av den 11 november 1980 om fastställande av villkoren för att göra och hålla gemenskapens territorium fritt från klassisk svinpest

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 325 , 01/12/1980 s. 0001 - 0004 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 12 s. 0200  "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 31 s. 0226  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 12 s. 0200  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 19 s. 0228  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 19 s. 0228

RÅDETS DIREKTIV av den 11 november 1980 om fastställande av villkoren för att göra och hålla gemenskapens territorium fritt från klassisk svinpest (80/1095/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:En av gemenskapens uppgifter inom veterinärområdet är att förbättra djurbesättningarnas hälsa och på så vis förbättra djuruppfödningens lönsamhet.En sådan förbättring bör innebära att hälsotillståndet uppnår den nivå som är bäst för gemenskapen som helhet och sedan upprätthålls på den nivån.En plan för att påskynda utrotningen måste innebära stegvisa åtgärder som är anpassade efter situationen i de olika medlemsstaterna eller i delar av dem. Denna plan får under vissa förutsättningar genomföras regionalt.Om enstaka fall av sjukdomen förekommer i en medlemsstat eller i en del av en medlemsstat som tidigare förklarats fri från sjukdomen måste lämpliga åtgärder vidtas för att omedelbart utrota sjukdomen så att området så snart som möjligt kan förklaras sjukdomsfritt igen.Syftet med den här sortens åtgärder bör vara att avlägsna de hinder för handeln med levande djur mellan medlemsstaterna som orsakas av att djurhälsosituationerna är olika i de olika medlemsstaterna.Den fria rörligheten för levande grisar mellan medlemsstaterna eller delar av dem kommer att underlättas av att medlemsstaterna eller delar av dem befrias och hålls fria från klassisk svinpest.Det bör i detta syfte utarbetas ett förfarande för ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 I detta direktiv fastställs de åtgärder som medlemsstaterna skall vidta för att utrota svinpest i sina territorier och därigenom uppnå och behålla en status som officiellt fria från svinpest.Artikel 2 I detta direktiv tillämpas definitionerna i artikel 2 i rådets direktiv 80/217/EEG av den 22 januari 1980 om införande av gemenskapsåtgärder för bekämpning av klassisk svinpest(), och i artikel 2 i rådets direktiv 64/432/EEG av den 26 juni 1964 om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen(), senast ändrat genom direktiv 80/219/EEG().Dessutom skall följande definitioner tillämpas i detta direktiv:1. en anläggning som är officiellt fri från svinpest: en anläggning i vilken P inga fall av svinpest har konstaterats under de senaste 12 månaderna, P det inte finns grisar som har vaccinerats mot svinpest, P vaccinering mot svinpest inte har varit tillåten de senaste 12 månaderna;inga fall av svinpest får heller ha konstaterats under de senaste 12 månaderna inom ett område med en radie på minst två kilometer från anläggningen.2. en medlemsstat som är officiellt fri från svinpest: en medlemsstat i vilken P inga fall av svinpest har konstaterats under de senaste 12 månaderna, P vaccinering mot svinpest inte har varit tillåten under de senaste 12 månaderna, ochi vilken anläggningarna inte innehåller några grisar som har vaccinerats mot svinpest och som har fått en sådan status i enlighet med artikel 3.2 eller 7.1.3. en region som är officiellt fri från svinpest: en region i vilken P inga fall av svinpest har konstaterats under de senaste 12 månaderna, P vaccinering mot svinpest inte har varit tillåten under de senaste 12 månaderna, ochi vilken anläggningarna inte innehåller några grisar som har vaccinerats mot svinpest och som har fått en sådan status i enlighet med artikel 7.2.4. en medlemsstat eller region som är fri från svinpest: en medlemsstat eller region i vilken inga fall av svinpest har konstaterats under de senaste 12 månaderna.Artikel 3 1. Varje medlemsstat som inte är officiellt fri från svinpest skall göra upp en plan för hur utrotningen av denna sjukdom skall påskyndas.2. Senast sex månader efter den dag då detta direktiv anmäls skall medlemsstaternas status fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 9 i syfte att avgöra vilka som måste överlämna in en plan i enlighet med punkt 1.3. Denna plan, som måste genomföras under en period på högst 5 år, måste uppfylla kraven i artikel 4 i detta direktiv och godkännas i enlighet med artikel 5.3 i rådets beslut 80/1096/EEG av den 11 november 1980 om införandet av finansiella gemenskapsåtgärder för utrotning av klassisk svinpest().Artikel 4 1. Den plan som avses i artikel 3 skall utformas så att den säkerställer att den aktuella medlemsstatens territorium är fritt från svinpest efter högst 5 år.2. I planen skall anges: P I förekommande fall:  P det datum då vaccineringen av avelsgrisar förbjöds,  P det datum då vaccineringen av grisar avsedda för slakt förbjöds, eller, under de första två åren som planen tillämpas, det datum då vaccineringen begränsades,  P i de fall en kampanj för att upptäcka svinpest har visat sig vara nödvändig, dagen då den inleddes, P de åtgärder och resurser samt en tidtabell som medlemsstaten föreslår för att uppnå de mål som fastställs i punkt 1.3. Planen får genomföras regionalt om medlemsstaten garanterar att de berörda regionernas status kommer att skyddas och upprätthållas.I sådana fall skall villkoren i punkt 2 uppfyllas för var och en av de regioner som definieras i planen.4. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om följande:a)De årliga utgifterna i samband med svinpest under vart och ett av de tre senaste åren med en fördelning på poster.b)Prognos över de årliga utgifter som ingår i femårsplanen.Artikel 5 Kommissionen skall göra regelbundna kontroller på plats för att ur veterinär synvinkel kontrollera att planerna tillämpas.Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att underlätta dessa kontroller och skall framför allt säkerställa att experterna på begäran får tillgång till den information och de handlingar som de behöver för att bedöma genomförandet av planerna.De allmänna genomförandebestämmelserna för denna artikel, särskilt vad gäller hur ofta och på vilket sätt de kontroller som avses i första stycket skall genomföras, reglerna för att utse veterinärexperterna och det förfarande som de skall följa när de skriver sin rapport, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 9.Artikel 6 1. Medlemsstaterna skall överlämna de planer som avses i artikel 3 till kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 5.1 i beslut 80/1096/EEG.2. Dessa planer skall godkännas i enlighet med förfarandet i artikel 5.3 i det beslutet.3. Om svinpesten skulle sprida sig på ett oroväckande sätt i en medlemsstats territorium under genomförandet av en plan som godkänts i enlighet med punkt 2 får medlemsstaten se över situationen och vidta de försiktighetsåtgärder som den anser nödvändiga och i förebyggande syfte även återinföra organiserad förebyggande vaccinering.Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om detta.4. De planer som godkänts i enlighet med punkt 2 får ändras och kompletteras enligt samma förfarande för att anpassas till utvecklingen vad gäller svinpest i den berörda medlemsstaten eller regionen och särskilt om sådana åtgärder som avses i punkt 3 skulle behöva vidtas.Artikel 7 1. I enlighet med förfarandet i artikel 9 skall en medlemsstat som omfattas av artikel 3.1 förklaras officiellt fri från svinpest när följande villkor har varit uppfyllda i den medlemsstaten i minst 12 månader:a)Inga fall av svinpest har konstaterats.b)Vaccineringen mot svinpest har upphört.2. I enlighet med förfarandet i artikel 9 får en sådan del av en medlemsstats territorium på vilken artikel 4.3 är tillämplig förklaras officiellt fri från svinpest, dock tidigast tre månader efter det att villkoren i punkt 1 i denna artikel har uppfyllts och under förutsättning att den berörda medlemsstaten kan lämna tillfredsställande garantier för att statusen för den delen av dess territorium kommer att upprätthållas, särskilt genom att bevisa att ågärder vidtas för att antingeni)förbjuda införsel till de aktuella delarna av dess territorium av grisar från anläggningar som inte är officiellt fria från svinpest, ellerii)förbjuda att vaccinerade grisar lämnar anläggningar i en del av dess territorium som inte är officiellt fritt från svinpest eller som inte är fritt från svinpest utom i de fall då grisarna skall slaktas omedelbart eller skall flyttas till en annan anläggning med samma status.Artikel 8 1. Varje medlemsstat som under den period som fastställs i artikel 2.1 i beslut 80/1096/EEG förlorar sin status som officiellt fri från svinpest får använda sig av artikel 3.1 under förutsättning att dess plan inte sträcker sig utöver den perioden.2. Om ett fall eller ett antal fall av svinpest med epizootiskt samband konstateras inom ett geografiskt begränsat område i en medlemsstat som är officiellt fri från svinpest, skall emellertid medlemsstaten inte förlora sin status under de första 15 dagarna om medlemsstaten vidtar åtgärder för att isolera det berörda området.Inom den nämnda 15-dagarsperioden får emellertid, i enlighet med förfarandet i artikel 9, ett beslut fattas om att frånta medlemsstaten dess status eller, om de åtgärder som vidtas i medlemsstaten är tillfredsställande, att låta den behålla statusen i högst tre månader.3. Punkt 2 får tillämpas på motsvarande sätt på regioner som är officiellt fria från svinpest.Artikel 9 1. När förfarandet i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden utan dröjsmål, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat, hänskjuta ärendet till Ständiga veterinärkommittén, nedan kallad "kommittén", som upprättades genom beslut 68/361/EEG av den 15 oktober 1968().2. Inom kommittén skall medlemsstaternas röster vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med en majoritet på 41 röster.4. Kommissionen skall själv anta förslaget med omedelbar verkan om det är förenligt med kommitténs yttrande. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas med omedelbar verkan, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.Artikel 10 Artikel 9 skall tillämpas till och med den 21 juni 1981.Artikel 11 Efter samråd med medlemsstaterna inom kommittén skall kommissionen före den 1 juli 1983 till rådet överlämna en rapport om hur medlemsstaterna tillämpar detta direktiv, den aktuella situationen i gemenskapen vad gäller svinpest och andra relevanta förslag.Artikel 12 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att genomföra de nationella planer för att påskynda utrotningen som godkänts i enlighet med artikel 5.2 i beslut 80/1096/EEG den dag som fastställs av kommissionen i sitt beslut om godkännande av planer och, vad gäller planer som godkänts under 1981, senast den 31 december 1981.2. Den femårsperiod för genomförande som avses i artikel 2.1 i beslut 80/1096/EEG skall för varje medlemsstat löpa från det datum som fastställs av kommissionen i enlighet med punkt 1. Gemenskapsfinansieringen skall emellertid alltid begränsas till att gälla slakter som utförs före den 1 januari 1987.3. Rådet får på förslag av kommissionen enhälligt besluta om att flytta fram den dag som avses i punkt 1 och 2 högst ett år i de fall då det skulle bereda medlemsstaten väsentliga svårigheter att genomföra planen till den fastställda dagen.Artikel 13 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 11 november 1980.På rådets vägnarC. NEYOrdförande()) EGT nr C 187, 25.7.1979, s. 2.()) EGT nr C 72, 24.3.1980, s. 6.()) EGT nr C 300, 18.11.1980, s. 17.()) EGT nr L 47, 21.2.1980, s. 11.()) EGT nr L 121, 29.7.1964, s. 1977/64.()) EGT nr L 47, 21.2.1980, s. 25.()) EGT nr L 325, 1.12.1980, s. 5.()) EGT nr L 255, 18.10.1968, s. 23.


Avis juridique important

|

32000L0042

Kommissionens direktiv 2000/42/EG av den 22 juni 2000 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål, livsmedel av animaliskt ursprung samt vissa produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 158 , 30/06/2000 s. 0051 - 0075

Kommissionens direktiv 2000/42/EGav den 22 juni 2000om ändring av bilagorna till rådets direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål, livsmedel av animaliskt ursprung samt vissa produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 86/362/EEG av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 2000/24/EG(2), särskilt artikel 10 i detta,med beaktande av rådets direktiv 86/363/EEG av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på livsmedel av animaliskt ursprung(3), senast ändrat genom direktiv 2000/24/EG, särskilt artikel 10 i detta,med beaktande av rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker(4), senast ändrat genom direktiv 2000/24/EG, särskilt artikel 7 i detta, ochav följande skäl:(1) Genom rådets direktiv 94/29/EG(5) och 94/30/EG(6) fastställdes de gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som skall anges i bilagorna till rådets direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG beträffande benalaxyl, benfurakarb, karbofuran, karbosulfan, cyflutrin, etefon, fenarimol, furatiokarb, lambda-cyhalotrin, metalaxyl och propikonazol, och samtidigt angavs att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester för många produkter automatiskt kommer att fastställas vid den nedre analytiska bestämningsgränsen om inte andra nivåer fastställts före den 30 juni 1999. Genom kommissionens direktiv 97/71/EG(7) ändrades den tidsfristen till "senast den 1 juli 2000".(2) Genom rådets direktiv 95/38/EG(8) och 95/39/EG(9) fastställdes de gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som skall anges i bilagorna till direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG beträffande aldikarb, amitraz, metidation, metomyl, tiodikarb, pirimifos-metyl och tiabendazol, och samtidigt angavs att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester för många produkter automatiskt kommer att fastställas vid den nedre analytiska bestämningsgränsen om inte andra nivåer fastställts före den 1 juli 2000.(3) Genom rådets direktiv 96/32/EG(10) och 96/33/EG(11) fastställdes de gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som skall anges i bilagorna till direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG beträffande klormekvat, diazinon, dikofol, disulfoton, endosulfan, fenbutatinoxid, mekarbam, forat, propoxur, propyzamid, triazofos och triforin, och samtidigt angavs att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester för många produkter automatiskt kommer att fastställas vid den nedre analytiska bestämningsgränsen om inte andra nivåer fastställts före den 30 april 2000. Genom direktiv 97/71/EG ändrades den tidsfristen till "senast den 1 juli 2000".(4) Genom kommissionens direktiv 98/82/EG(12) fastställdes de gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som skall anges i bilagorna till direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG beträffande benomyl, karbendazim, tiofanat-metyl, klortalonil, fenvalerat (inklusive andra besläktade isomerblandningar), acefat och kvinalfos, och samtidigt angavs att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester för många produkter automatiskt kommer att fastställas vid den nedre analytiska bestämningsgränsen om inte andra nivåer fastställts före den 1 juli 2000.(5) De ovan nämnda positionerna i bilagorna till direktiven lämnades "öppna" eller fastställdes temporärt, eftersom det då direktiven antogs inte förelåg tillräckligt med data för att det skulle vara motiverat att fastställa gränsvärden på gemenskapsnivå. Syftet med tidsfristen var att ge de berörda parterna tillräcklig tid för att inkomma med de nödvändiga uppgifterna och därmed göra det möjligt att, när så är lämpligt och motiverat, fastställa gränsvärden för bekämpningsmedelsrester på gemenskapsnivå som ligger över den nedre analytiska bestämningsgränsen. De berörda parterna informerades om tidsfristen. För många av de öppna positionerna har ytterligare uppgifter lämnats vilket gör det möjligt att fastställa gränsvärden. I de fall inga ytterligare data har lämnats in, bör gränsvärdet fastställas till den nedre analytiska bestämningsgränsen.(6) Från gemenskapens handelspartners har inkommit begäran, som stöds av redovisade data, om högre gränsvärden för vissa av dessa bekämpningsmedel för positioner där gemenskapens gränsvärden för bekämpningsmedelsrester redan har fastställts i bilagorna till grunddirektiven.(7) Tillgängliga data har granskats. För många positioner är uppgifterna tillräckliga för att gränsvärden för bekämpningsmedelsrester skall kunna fastställas över den nedre analytiska bestämningsgränsen, och det är lämpligt att så sker. För vissa positioner är den tillgängliga informationen otillräcklig, och det är lämpligt att fastställa gränsvärdet till den nedre analytiska bestämningsgränsen. För andra positioner är informationen tillräcklig, men visar att fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som ligger över den nedre analytiska bestämningsgränsen kan leda till att konsumenterna utsätts för oacceptabel akut eller kronisk exponering för bekämpningsmedelsresterna. I sådana fall är det lämpligt att faställa gränsvärdet till den nedre analytiska bestämningsgränsen.(8) Enligt kommissionens beslut 98/270/EG av den 7 april 1998 om upphävande av tillstånd för växtskyddsmedel som innehåller fenvalerat som verksamt ämne(13) måste medlemsstaterna återkalla tillstånd för växtskyddsmedel som innehåller fenvalerat senast den 7 april 1999. Användningen av esfenvalerat förblir tillåten även i fortsättningen. Den nuvarande beskrivningen "fenvalerat, inklusive andra besläktade isomerblandningar" i bilagorna till direktiven 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG skiljer inte de resthalter som uppkommit efter användning av fenvalerat från de som uppkommit efter användning av esfenvalerat. Det är därför lämpligt att modifiera resthaltsdefinitionen och gränsvärdet för att återspegla den tillåtna fortsatta användningen av esfenvalerat respektive förbudet mot användning av fenvalerat.(9) Den livstidsexponering som konsumenterna utsätts för genom livsmedel som kan innehålla rester av dessa bekämpningsmedel har bedömts och utvärderats i enlighet med de rutiner och den praxis som används inom Europeiska gemenskapen, med beaktande av Världshälsoorganisationens riktlinjer(14), och man har kommit fram till att de gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som fastställs i detta direktiv inte leder till att acceptabelt dagligt intag överskrids.(10) Konsumenternas akuta exponering för dessa bekämpningsmedel genom var och en av de livsmedelsprodukter som kan innehålla rester av dessa bekämpningsmedel har bedömts och utvärderats i enlighet med de rutiner och den praxis som används inom Europeiska gemenskapen, med beaktande av Världshälsoorganisationens riktlinjer. Det har beräknats att de gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som fastställts för öppna positioner i det här direktivet inte ger upphov till akuta toxiska effekter.(11) För att säkerställa att konsumenten har tillräckligt skydd mot exponering för rester av bekämpningsmedel i eller på sådana livsmedel för vilka ingen registrerad eller tillåten användning finns, är det lämpligt att gränsvärden för bekämpningsmedelsrester fastställs vid den nedre analytiska bestämningsgränsen för samtliga sådana produkter som omfattas av direktiv 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG.(12) Genom Världshandelsorganisationen har samråd ägt rum med gemenskapens handelspartners rörande de nivåer som fastställs i det här direktivet, och deras synpunkter rörande dessa nivåer har beaktats.(13) Hänsyn har tagits till yttrandena från Vetenskapliga kommittén för växter, särskilt dess råd och rekommendationer rörande konsumentskyddet beträffande livsmedel som behandlats med bekämpningsmedel. Den ovan nämnda metodiken, som beskrivs av Världshälsoorganisationen, som används i de rapporterande medlemsstaterna och som kontrolleras och utvärderas av kommissionen genom Ständiga kommittén för växtskydd, överensstämmer med riktlinjerna från Vetenskapliga kommittén för växter(15).(14) De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för växtskydd.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1De gränsvärden som förtecknas i bilaga I till detta direktiv skall ersätta de som förtecknas i del A i bilaga 2 till direktiv 86/362/EEG för de berörda bekämpningsmedlen.Artikel 21. De gränsvärden som förtecknas i bilaga II till detta direktiv skall ersätta de som förtecknas i del A i bilaga 2 till direktiv 86/363/EEG för de berörda bekämpningsmedlen.2. De gränsvärden som förtecknas i bilaga III till detta direktiv skall ersätta de som förtecknas i del B i bilaga 2 till direktiv 86/363/EEG för de berörda bekämpningsmedlen.Artikel 31. De gränsvärden som förtecknas i bilaga IV till detta direktiv skall ersätta de som förtecknas i bilaga 2 till direktiv 90/642/EEG för de berörda bekämpningsmedlen.2. Gränsvärdet för resthalter av acefat på persikor skall vara 0,02(16) mg/kg.Artikel 4Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 28 februari 2001. De skall underrätta kommissionen om detta.De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 juli 2001.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 5Detta direktiv träder i kraft dagen efter att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 6Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 22 juni 2000.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) EGT L 221, 7.8.1986, s. 37.(2) EGT L 107, 4.5.2000, s. 28.(3) EGT L 221, 7.8.1986, s. 43.(4) EGT L 350, 14.12.1990, s. 71.(5) EGT L 189, 23.7.1994, s. 67.(6) EGT L 189, 23.7.1994, s. 70.(7) EGT L 347, 18.12.1997, s. 42.(8) EGT L 197, 22.8.1995, s. 14.(9) EGT L 197, 22.8.1995, s. 29.(10) EGT L 144, 18.6.1996, s. 12.(11) EGT L 144, 18.6.1996, s. 35.(12) EGT L 290, 29.10.1998, s. 25.(13) EGT L 117, 21.4.1998, s. 15.(14) Guidelines for predicting dietary intake of pesticide residues (revised), prepared by the GEMS/Food Programme in collaboration with the Codex Committee on Pesticide Residues, Världshälsoorganisationen 1997 (WHO/FSF/FOS/97.7).(15) SCP/RESI/021; SCP/RESI/024.(16) Anger analytiska bestämningsgränsen.BILAGA I>Plats för tabell>BILAGA II>Plats för tabell>BILAGA III>Plats för tabell>BILAGA IV>Plats för tabell>>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31994L0033

Rådets direktiv 94/33/EG av den 22 juni 1994 om skydd av minderåriga i arbetslivet

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 216 , 20/08/1994 s. 0012 - 0020 Finsk specialutgåva Område 5 Volym 6 s. 0138  Svensk specialutgåva Område 5 Volym 6 s. 0138

RÅDETS DIREKTIV 94/33/EG av den 22 juni 1994 om skydd av minderåriga i arbetslivet EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 118a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget(3), ochmed beaktande av följande:I enlighet med artikel 118a i fördraget skall rådet genom direktiv anta minimikrav för att, främst i fråga om arbetsmiljön, främja förbättringar av arbetstagares hälsa och säkerhet.I enlighet med den artikeln skall man i dessa direktiv undvika att införa administrativa, finansiella och rättsliga ålägganden som motverkar tillkomsten och utvecklingen av små och medelstora företag.I punkterna 20 och 22 i gemenskapens stadga om arbetstagarnas grundläggande sociala rättigheter som antogs vid Europeiska rådets möte i Strasbourg den 9 december 1989, fastställs följande:"20. Utan att det påverkar tillämpningen av gynnsammare regler för minderåriga, särskilt de regler som säkerställer deras förberedelse för arbete genom yrkesutbildning, och med förbehåll för undantag som gäller visst lättare arbete, får minimiåldern för anställning inte vara lägre än den ålder då skolplikten upphör, och under inga omständigheter lägre än 15 år.22. Lämpliga åtgärder skall vidtas för att anpassa den arbetsrättsliga lagstiftning som gäller för minderåriga arbetstagare så att den stämmer överens med minderårigas behov av personlig utveckling, yrkesutbildning och tillgång till arbete.Arbetstiden måste i synnerhet begränsas för arbetstagare under 18 år, utan möjlighet att kringgå denna begränsning genom övertidsarbete, och nattarbete förbjudas, bortsett från visst arbete som fastställs i nationell lagstiftning."Hänsyn bör tas till Internationella arbetsorganisationens principer om skydd av minderåriga i arbetslivet, inbegripet de principer som rör minimiåldern för att anlitas till eller utföra arbete.I sin resolution om barnarbete(4) sammanfattar Europaparlamentet de olika aspekterna i samband med minderårigas arbete och betonar bland annat verkningarna på deras hälsa, säkerhet samt fysiska och intellektuella utveckling, samt understryker behovet av att anta ett direktiv om harmonisering av nationell lagstiftning på detta område.I enlighet med artikel 15 i rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(5), måste särskilt utsatta riskgrupper skyddas mot de faror som speciellt berör dem.Barn och ungdomar bör betraktas som särskilda riskgrupper och åtgärder bör vidtas för skydd av deras säkerhet och hälsa.Barns sårbarhet kräver att medlemsstaterna inför förbud mot barnarbete och säkerställer att minimiåldern för att anlitas till eller utföra arbete inte är lägre än den ålder då skolplikten upphör enligt nationell lagstiftning och under inga omständigheter lägre än 15 år. Undantag från förbudet mot barnarbete får endast tillåtas i särskilda fall och på de villkor som fastställs i detta direktiv. Under inga omständigheter får sådana undantag gå ut över barnens skolgång eller förhindra dem från att fullt ut kunna tillgodogöra sig undervisningen.De särskilda omständigheter som råder vid övergången från barndom till vuxenliv gör det nödvändigt att strikt reglera och införa skyddsregler om det arbete som utförs av ungdomar.Arbetsgivarna bör se till att arbetsvillkoren anpassas till de minderårigas ålder.Arbetsgivarna bör, på grundval av en bedömning av de risker som arbetet innebär för minderåriga, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att skydda minderårigas säkerhet och hälsa.Medlemsstaterna bör skydda minderåriga mot varje särskild risk som föreligger på grund av minderårigas brist på erfarenhet, bristande kunskap om existerande eller möjliga risker samt på grund av deras brist på mognad.Medlemsstaterna bör således förbjuda att minderåriga anställs för att utföra sådant arbete som anges i detta direktiv.Att införa särskilda minimikrav för arbetstidens förläggning kommer sannolikt att förbättra minderårigas arbetsvillkor.Den maximala arbetstiden för minderåriga bör strikt begränsas och nattarbete bör förbjudas för minderåriga, med undantag för visst arbete som anges i nationell lagstiftning.Medlemsstaterna bör vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att arbetstiden för ungdomar som går i skola inte inverkar negativt på deras möjlighet att tillgodogöra sig undervisningen.Undervisningstiden för minderåriga inom ramarna för en teoretisk eller praktisk utbildningsplan för kombinerat arbete och undervisning eller i företagsförlagd praktik bör räknas som arbetstid.För att värna om de minderårigas säkerhet och hälsa bör de få dagliga, veckovisa och årliga minimiviloperioder samt lämpliga raster.Beträffande veckovilan bör rimlig hänsyn tas till olika kulturella, etniska, religiösa och andra faktorer i medlemsstaterna. Det står varje medlemsstat helt fritt att avgöra huruvida och i vilken utsträckning söndagen skall omfattas av veckovilan.Lämplig arbetslivserfarenhet kan bidra till att uppfylla målet att förbereda minderåriga för arbets- och vuxenlivet, under förutsättning att det säkerställs att den inte är av sådant slag att den kan ha en skadlig inverkan på deras säkerhet, hälsa och utveckling.Trots att de möjligheter till undantag från förbud och begränsningar som fastställs i detta direktiv verkar nödvändiga inom ramarna för vissa verksamheter eller särskilda situationer, bör de inte användas på ett sådant sätt att det strider mot principerna i det system som har införts till skydd för minderåriga.Detta direktiv utgör en konkret åtgärd i syfte att utveckla den sociala dimensionen på den inre marknaden.Den konkreta tillämpningen av det skyddssystem som fastställs i detta direktiv kräver att medlemsstaterna inför en rad effektiva och väl avpassade åtgärder.Införlivandet av vissa av bestämmelserna i detta direktiv innebär särskilda svårigheter för en viss medlemsstat vad gäller dess system för att skydda minderåriga i arbetslivet. Denna medlemsstat bör därför, för en passande period, ges tillstånd att inte införliva de ifrågavarande bestämmelserna.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.AVSNITT I Artikel 1Syfte1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att hindra barnarbete.De skall, på de villkor som fastställs i detta direktiv, säkerställa att minimiåldern för att anlitas till eller utföra arbete inte är lägre än den ålder då skolplikten upphör i enlighet med nationell lag, och under inga omständigheter lägre än 15 år.2. Medlemsstaterna skall säkerställa att det arbete som utförs av ungdomar strikt regleras genom skyddsbestämmelser på de villkor som fastställs i detta direktiv.3. Medlemsstaterna skall allmänt säkerställa att arbetsgivarna ser till att arbetsvillkoren är anpassade till de minderårigas ålder.Medlemsstaterna skall säkerställa att minderåriga skyddas mot ekonomiskt utnyttjande och mot varje typ av arbete som är av sådant slag att det kan antas ha en skadlig inverkan på deras säkerhet, hälsa eller fysiska, mentala, moraliska och sociala utveckling eller äventyra deras utbildning.Artikel 2 Tillämpningsområde1. Detta direktiv avser personer under 18 år som har ett anställningskontrakt eller ett anställningsförhållande som definieras i eller omfattas av den gällande lagstiftningen i en medlemsstat.2. Medlemsstaterna får genom lagar eller andra författningsregler fastställa att detta direktiv inte skall tillämpas för tillfälligt arbete eller korttidsanställning, med de begränsningar och villkor som anges i sådana regler, vad gällera) arbete som utförs i ett privat hushåll,b) arbete som utförs i familjeföretag och som varken anses skadligt eller farligt för minderåriga.Artikel 3 DefinitionerI detta direktiv avses meda) minderåriga: varje person som är under 18 år i enlighet med artikel 2.1,b) barn: varje person som är under 15 år eller som ännu omfattas av skolplikt enligt nationell lag,c) ungdomar: varje person som har fyllt 15 men inte 18 år och som inte längre omfattas av skolplikt enligt nationell lag,d) lätt arbete: allt arbete som på grund av den typ av uppgifter som skall utföras och de särskilda villkor under vilka de utförsi) varken är sådant att det kan antas ha en skadlig inverkan på barns säkerhet, hälsa eller utveckling, ellerii) kan hindra barns skolgång, deltagande i yrkesorienterings- eller yrkesutbildningsprogram som är godkända av den behöriga myndigheten, eller möjlighet att tillgodogöra sig undervisningen,e) arbetstid: varje period då den minderåriga är på sin arbetsplats och står till arbetsgivarens förfogande samt därvid utför sina arbetsuppgifter eller åligganden, i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis,f) viloperiod: varje period som inte är arbetstid.Artikel 4 Förbud mot barnarbete1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att förbjuda arbete av barn.2. Med hänsyn till målet i artikel 1 får medlemsstaterna genom lagar eller andra författningsregler fastställa att förbud mot arbete av barn inte gäller föra) barn som utför verksamhet som anges i artikel 5,b) barn som är minst 14 år och som arbetar inom ramarna för en kombinerad teoretisk och praktisk eller rent praktisk utbildningsplan eller i företagsförlagd praktik, om detta arbete utförs i överensstämmelse med de villkor som den behöriga myndigheten har fastställt,c) barn som är minst 14 år och som utför annat lättare arbete än det som anges i artikel 5. Annat lättare arbete än det som anges i artikel 5 får dock under ett begränsat antal timmar i veckan och i de fall som fastställts i nationell lagstiftning utföras av barn som har fyllt 13 år.3. De medlemsstater som utnyttjar möjligheten i punkt 2 c skall, om inte annat följer av detta direktiv, fastställa arbetsvillkoren för det ifrågavarande lättare arbetet.Artikel 5 Kulturell verksamhet och liknande verksamhet1. Barn får anställas för att uppträda inom kulturell och konstnärlig verksamhet, sportevenemang och reklamsammanhang, under förutsättning att förhandstillstånd för de enskilda fallen inhämtas hos den behöriga myndigheten.2. Medlemsstaterna skall genom lagar eller andra författningsregler fastställa arbetsvillkoren för barn vad gäller de fall som anges i punkt 1, samt förfarandet för att inhämta förhandstillstånd, under förutsättning att verksamheteni) inte är sådan att den kan antas ha en skadlig inverkan på barnens säkerhet, hälsa eller utveckling, ochii) inte kan gå ut över barns skolgång, deltagande i yrkesorienterings- eller yrkesutbildningsprogram, som är godkända av den behöriga myndigheten, eller deras möjlighet att tillgodogöra sig undervisningen.3. Trots förfarandet i punkt 1 får medlemsstaterna genom lagar eller andra författningsregler, och på de villkor som de fastställer, tillåta att barn som har fyllt 13 år uppträder inom kulturell eller konstnärlig verksamhet, sportevenemang eller reklamsammanhang.4. De medlemsstater som har ett särskilt tillståndssystem för modellagenturer för barn får behålla detta system.AVSNITT II Artikel 6 Arbetsgivarens allmänna skyldigheter1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4.1 skall arbetsgivaren vidta de åtgärder som är nödvändiga för att skydda minderårigas säkerhet och hälsa, och därvid särskilt ta hänsyn till de särskilda risker som anges i artikel 7.1.2. Arbetsgivaren skall vidta de åtgärder som anges i punkt 1 på grundval av en bedömning av riskerna i samband med det arbete som utförs.Bedömningen skall göras innan den minderåriga börjar arbetet samt varje gång en väsentlig ändring av arbetsvillkoren sker, och skall särskilt beröraa) utformningen och inredningen av arbetsplatsen och för platsen där den enskilde arbetstagaren arbetar,b) arten, graden och varaktigheten av exponering för fysikaliska, biologiska och kemiska agenser,c) utformningen, valet och användningen av arbetsutrustning och material, särskilt agenser, maskiner, apparater och anordningar, samt hanteringen av dessa,d) arbetsmetod och arbetsförlopp samt samspelet mellan dessa (arbetsorganisation),e) nivån på de minderårigas utbildning och instruktion.Om denna bedömning visar att det föreligger risk för minderårigas säkerhet, fysiska eller psykiska hälsa eller utveckling skall regelbundna kostnadsfria hälsokontroller genomföras, utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 89/391/EEG.Den kostnadsfria hälsokontrollen får ingå som en del av den allmänna sjukvården.3. Arbetsgivaren skall informera de minderåriga om förekommande risker samt om de skyddsförhållanden som gäller deras säkerhet och hälsa.När det gäller barn skall arbetsgivaren även informera barnens föräldrar eller förmyndare om förekommande risker samt om de skyddsförhållanden som gäller barnens säkerhet och hälsa.4. Arbetsgivaren skall vid planeringen, genomförandet och kontrollen av skyddet för hälsa och säkerhet vid minderårigas arbete utnyttja den skydds- och förebyggande verksamhet som anges i artikel 7 i direktiv 89/391/EEG.Artikel 7 Minderårigas sårbarhet - förbjudna arbeten1. Medlemsstaterna skall säkerställa att minderåriga skyddas mot särskilda risker som föreligger för deras säkerhet, hälsa och utveckling, och som följer av deras brist på erfarenhet, bristande kunskap om existerande eller möjliga risker eller deras brist på mognad.2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4.1 skall medlemsstaterna i detta syfte förbjuda att unga anställs föra) arbete som objektivt sett överstiger deras fysiska eller psykiska förmåga,b) arbete som medför skadlig exponering för giftiga agenser, cancerframkallande agenser, agenser som förorsakar ärftliga genetiska skador, agenser som förorsakar fosterskador, eller agenser som på annat sätt kan förorsaka kroniska skador för människor,c) arbete som medför exponering för skadlig strålning,d) arbete som medför en olycksrisk, som minderåriga kan antas inte upptäcka eller kunna undvika på grund av bristande säkerhetsmedvetande eller bristande erfarenhet eller utbildning, ellere) arbete som på grund av extrem kyla eller hetta eller på grund av buller eller skakningar innebär en hälsorisk.Arbete som kan antas innebära särskilda risker för minderåriga enligt punkt 1 är bland annat- arbete som innebär skadlig exponering för de fysikaliska, biologiska och kemiska agenser som anges i punkt 1 i bilagan, och- de arbetsmetoder och arbeten som anges i punkt 2 i bilagan.3. Vad gäller ungdomar får medlemsstaterna, genom lagar eller andra författningsbestämmelser, möjliggöra undantag från punkt 2 när sådana undantag är nödvändiga för deras yrkesutbildning, under förutsättning att arbetet utförs under tillsyn av en kompetent person enligt artikel 7 i direktiv 89/391/EEG och med iakttagande av bestämmelserna i det nämnda direktivet.AVSNITT III Artikel 8 Arbetstid1. De medlemsstater som utnyttjar möjligheten i artikel 4.2 b eller c skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att begränsa barns arbetstid tilla) åtta timmar om dagen och 40 timmar i veckan för barn som arbetar inom ramarna för en arbetsplan för kombinerat arbete och undervisning eller för företagsförlagd praktik,b) två timmar per skoldag och 12 timmar i veckan för arbete som utförs under skolterminen vid sidan om skolutbildningen, om detta inte är förbjudet enligt nationell lagstiftning eller strider mot nationell praxis.Den dagliga arbetstiden får aldrig överstiga sju timmar. Denna gräns får ökas till åtta timmar för barn som har fyllt 15 år,c) sju timmar om dagen och 35 timmar i veckan för arbete som utförs under en skolledighet på minst en vecka. Denna begränsning får ökas till åtta timmar om dagen och 40 timmar i veckan för barn som har fyllt 15 år,d) sju timmar om dagen och 35 timmar i veckan för lätt arbete som utförs av barn som inte längre omfattas av skolplikt enligt nationell lag.2. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att begränsa ungdomars arbetstid till åtta timmar om dagen och 40 timmar i veckan.3. Undervisningstiden för minderåriga inom ramarna för en teoretisk eller praktisk utbildningsplan för kombinerat arbete och undervisning eller företagsförlagd praktik skall räknas som arbetstid.4. Om en minderårig är anställd av mer än en arbetsgivare skall arbetsdagar och arbetstid läggas ihop.5. Medlemsstaterna får, genom lagar eller andra författningsbestämmelser, i undantagsfall eller när det är berättigat av objektiva skäl, möjliggöra undantag från punkterna 1 a och 2.Medlemsstaterna skall, genom lagar eller andra författningsbestämmelser, bestämma villkoren, begränsningarna och proceduren för att genomföra sådana undantag.Artikel 9 Nattarbete1. a) De medlemsstater som utnyttjar möjligheten i artikel 4.2 b eller c skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att förbjuda arbete av barn mellan kl. 20.00 och kl 6.00.b) Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att förbjuda att ungdomar arbetar mellan kl. 22.00 och kl. 6.00 eller mellan kl. 23.00 och kl. 7.00.2. a) Medlemsstaterna får genom lagar eller andra författningsbestämmelser möjliggöra att ungdomar arbetar inom särskilt angivna verksamheter under den period då nattarbete är förbjudet enligt punkt 1 b.I dessa fall skall medlemsstaterna vidta ändamålsenliga åtgärder för att säkerställa att ungdomarna står under tillsyn av en vuxen, då en sådan tillsyn är nödvändig för att skydda ungdomarna.b) Vid tillämpning av a skall dock arbete mellan kl. 24.00 och kl. 4.00 förbli förbjudet.I följande fall får dock medlemsstaterna, genom lagar eller andra författningsbestämmelser, tillåta att ungdomar arbetar under den period då nattarbete är förbjudet, om det föreligger objektiva skäl för detta och under förutsättning att ungdomar ges en tillräcklig kompenserande viloperiod och att målen i artikel 1 inte ifrågasätts:- Arbete som utförs inom sektorerna för sjöfart eller fiskeri.- Arbete som utförs inom ramarna för de väpnade styrkorna eller inom polisväsendet.- Arbete som utförs på sjukhus och liknande institutioner.- Kulturella eller konstnärliga aktiviteter, sportevenemang och reklamsammanhang.3. Innan ungdomar tillträder en anställning med nattarbete, och därefter regelbundet, skall de ha rätt till en kostnadsfri kontroll av hälsa och arbetsförmåga, såvida inte det arbete de utför under tid som omfattas av förbud utförs undantagsvis p.g.a. exceptionella omständigheter.Artikel 10 Viloperioder1. a) De medlemsstater som utnyttjar möjligheten i artikel 4.2 b eller c skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att barn får minst 14 timmars sammanhängande viloperiod per 24-timmarsperiod.b) Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att ungdomar får minst 12 timmars sammanhängande viloperiod per 24-timmarsperiod.2. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att- barn, för vilka de utnyttjar möjligheten i artikel 4.2 b eller c, och- ungdomarfår en viloperiod, om möjligt sammanhängande, på minst två dagar per sjudagarsperiod.Om det av tekniska eller organisatoriska skäl är berättigat får minimiviloperioden förkortas, men den får under inga omständigheter understiga 36 sammanhängande timmar. Den minimiviloperiod som anges i första och andra styckena skall i princip omfatta söndagen.3. Medlemsstaterna får, genom lagar eller andra författningsbestämmelser, tillåta att den minimiviloperiod som anges i punkterna 1 och 2 avbryts i fråga om arbete som kännetecknas av flera arbetspass som är utspridda över dagen eller som är av kort varaktighet.4. I följande fall får medlemsstaterna, genom lagar eller andra författningsbestämmelser, tillåta undantag från punkterna 1 b och 2 för ungdomar om det föreligger objektiva skäl för detta och under förutsättning att ungdomarna ges en tillräcklig kompenserande viloperiod och målen i artikel 1 inte ifrågasätts:a) Arbete som utförs inom sektorerna för sjöfart eller fiskeri.b) Arbete som utförs inom ramarna för de väpnade styrkorna eller inom polisväsendet.c) Arbete som utförs på sjukhus och liknande institutioner.d) Arbete inom jordbruk.e) Arbete som utförs inom turistsektorn eller inom hotell- och restaurangsektorn.f) Arbete som kännetecknas av flera kortare arbetspass under dagens lopp.Artikel 11 Årlig semesterDe medlemsstater som utnyttjar möjligheten i artikel 4.2 b eller c skall se till att barn som omfattas av skolplikt enligt nationell lag, så långt det är möjligt får en helt arbetsfri period under skollovet.Artikel 12 RasterMedlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att minderåriga får en rast på minst 30 minuter, om möjligt sammanhängande, om arbetsdagen är längre än fyra och en halv timme.Artikel 13 Ungdomars arbete i händelse av force majeureMedlemsstaterna får, genom lagar eller andra författningsbestämmelser, tillåta undantag från artikel 8.2, artikel 9.1 b, artikel 10.1 b och, vad gäller ungdomar, artikel 12, för arbete som utförs under de förhållanden som anges i artikel 5.4 i direktiv 89/391/EEG, förutsatt att detta arbete är tillfälligt och måste utföras omedelbart, att vuxna arbetstagare inte finns att tillgå och att ungdomarna erhåller motsvarande kompensationsledighet inom de följande tre veckorna.AVSNITT IV Artikel 14 ÅtgärderVarje medlemsstat skall fastställa de åtgärder som skall vidtas vid överträdelse av de bestämmelser som antas för att genomföra detta direktiv. Dessa åtgärder måste vara effektiva och rimliga.Artikel 15 Ändringar av bilaganRent tekniska ändringar av bilagan till följd av teknisk utveckling, förändringar av internationella regler eller normer och nya rön inom det område som omfattas av detta direktiv skall antas enligt förfarandet i artikel 17 i direktiv 89/391/EEG.Artikel 16 Upprätthållande av skyddsnivånUtan att det påverkar medlemsstaternas rätt att med hänsyn till förändrade omständigheter anta andra bestämmelser för skydd av minderåriga, så länge de minimikrav som föreskrivs i detta direktiv följs, skall genomförandet av detta direktiv inte utgöra skäl att sänka den allmänna nivån för skydd av minderåriga.Artikel 17 Slutbestämmelser1. a) Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 22 juni 1996 eller senast den dagen se till att arbetsmarknadens parter genom kollektivavtal fastställer de nödvändiga bestämmelserna varvid medlemsstaterna skall se till att de alltid kan garantera att direktivets bestämmelser efterlevs.b) Förenade kungariket får dock under en fyraårsperiod från och med den dag som anges i punkt a uppskjuta genomförandet av artikel 8.1 b vad gäller bestämmelsen om de maximala arbetstiden per vecka, samt artikel 8.2 och artikel 9.1 b och 9.2.Kommissionens skall framlägga en rapport om verkningarna av denna bestämmelse.Rådet skall, i enlighet med de villkor som fastställs i fördraget, fatta beslut om förlängning av denna period.c) Medlemsstaterna skall genast underrätta kommissionen om detta.2. När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i punkt 1 skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.3. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de redan har antagit eller antar på det område som omfattas av detta direktiv.4. Medlemsstaterna skall vart femte år rapportera till kommissionen om den praktiska tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv, och om arbetsgivarnas och arbetstagarnas synpunkter.Kommissionen skall informera Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén om detta.5. Kommissionen skall regelbundet rapportera till Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén om tillämpningen av detta direktiv med hänsyn till punkt 1-4.Artikel 18 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxembourg den 22 juni 1994.På rådets vägnarE. YIANNOPOULOSOrdförande(1) EGT nr C 84, 4.4.1992, s. 7.(2) EGT nr C 313, 30.11.1992, s. 70.(3) Europaparlamentets yttrande av den 17 december 1992 (EGT nr C 21, 25.1.1993, s. 167). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 23 november 1993 och Europaparlamentets beslut av den 9 mars 1994 (EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 89).(4) EGT nr C 190, 20.7.1987, s. 44.(5) EGT nr L 183, 29.6.1989, s. 1.BILAGA Icke uttömmande lista över agenser, arbetsmetoder och arbeten (Artikel 7.2 andra stycket) I. Agenser 1. Fysikaliska agensera) Joniserande strålning.b) Arbete i miljö med förhöjt tryck, t.ex. i tryckkammare och vid dykning.2. Biologiska agensera) Biologiska agenser i grupperna 3 och 4 i enlighet med artikel 2 d i rådets direktiv 90/679/EEG av den 26 november 1990 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agenser i arbetet (sjunde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG)(1).3. Kemiska agensera) Ämnen och preparat som klassificeras i enlighet med rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen(2), med ändringar och rådets direktiv 88/379/EEG av den 7 juni 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga preparat (beredningar)(3) som giftiga (T), mycket giftiga (Tx), frätande (C) eller explosiva (E).b) Ämnen och beredningar som klassificeras i enlighet med direktiven 67/548/EEG och 88/379/EEG som hälsoskadliga (Xn) och med en eller flera av följande riskfraser:- risk för mycket allvarliga bestående skador (R 39),- möjlig risk för bestående skador (R 40),- kan ge allergi vid inandning (R 42),- kan ge allergi vid hudkontakt (R 43),- kan orsaka cancer (R 45),- kan orsaka ärftliga genetiska skador (R46),- risk för allvarliga hälsoskador vid långvarig exponering (R 48),- kan nedsätta fertiliteten (R 60),- kan ge fosterskador (R 61).c) Ämnen och beredningar som klassificeras i enlighet med direktiven 67/548/EEG och 88/379/EEG som irriterande (Xi) och med en eller flera av följande riskfraser:- synnerligen brandfarligt (R 12),- kan ge allergi vid inandning (R 42),- kan ge allergi vid hudkontakt (R 43).d) Ämnen och beredningar som avses i artikel 2 c i rådets direktiv 90/394/EEG av den 28 juni 1990 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet. (Sjätte särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG.)(4).e) Bly och blyföreningar, för så vitt dessa agenser kan absorberas av den mänskliga organismen.f) Asbest.II. Arbetsmetoder och arbeten 1. Arbetsmetoder och arbeten enligt bilaga 1 till direktiv 90/394/EEG.2. Framställning och hantering av anordningar, fyrverkeriartiklar samt andra föremål som innehåller explosiva varor.3. Arbete med farliga eller giftiga djur.4. Arbete med industriell slakt av djur.5. Arbete som innebär hantering av utrustning för produktion, lagring eller användning av komprimerade, kondenserade eller upplösta gaser.6. Arbete med behållare, tankar, reservoarer eller dunkar som innehåller de kemiska agenser som anges i punkt I.3.7. Arbete som innebär en risk för sammanstörtning.8. Arbete som innebär en risk för högspänningsström.9. Arbete där tempot bestäms av en maskin och som innebär resultatlön.(1) EGT nr L 374, 31.12.1990, s. 1.(2) EGT nr 196, 16.8.1967, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 93/679/EEG (EGT nr L 268, 29.10.1993, s. 71).(3) EGT nr L 187, 16.7.1988, s. 14. Direktivet senast ändrat genom direktiv 93/18/EEG (EGT nr L 104, 29.4.1993, s. 46).(4) EGT nr L 196, 26.7.1990, s. 1.