Avis juridique important

|

32001L0115

Rådets direktiv 2001/115/EG av den 20 december 2001 om ändring av direktiv 77/388/EEG i syfte att förenkla, modernisera och harmonisera kraven på fakturering när det gäller mervärdesskatt

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 015 , 17/01/2002 s. 0024 - 0028

Rådets direktiv 2001/115/EGav den 20 december 2001om ändring av direktiv 77/388/EEG i syfte att förenkla, modernisera och harmonisera kraven på fakturering när det gäller mervärdesskattEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochav följande skäl:(1) De gällande kraven på fakturering, vilka anges i artikel 22.3 i dess lydelse enligt artikel 28h i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund(4), är relativt få, och på så sätt lämnas uppgiften att fastställa de viktigaste kraven till medlemsstaterna. Dessutom är dessa krav numera inte anpassade till de nya teknikerna och metoderna för fakturering.(2) I kommissionens rapport om den andra etappen av initiativet SLIM (enklare lagstiftning på den inre marknaden) rekommenderas att en undersökning skall göras för att avgöra vilka uppgifter som är nödvändiga på en faktura för mervärdesskatteändamål och av vilka rättsliga och tekniska krav som bör ställas i fråga om elektronisk fakturering.(3) I slutsatserna från Ekofinrådets möte i juni 1998 underströks det att det med hänsyn till den elektroniska handelns utveckling är nödvändigt att upprätta en rättslig ram för användning av elektronisk fakturering, som säkrar skattemyndigheternas möjligheter till kontroll.(4) För att säkerställa att den inre marknaden fungerar väl, är det följaktligen nödvändigt att på gemenskapsnivå för mervärdesskatteändamål fastlägga en harmoniserad förteckning över vilka uppgifter som fakturorna måste innehålla och ett antal gemensamma bestämmelser för användning av elektronisk fakturering och elektronisk lagring av fakturor samt för självfakturering och utläggning av fakturering.(5) Slutligen bör lagringen av fakturor uppfylla villkoren i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(5).(6) Sedan övergångsbestämmelserna om mervärdesskatt infördes år 1993 har Grekland använt landskoden EL i stället för GR som fastställs i den internationella standarden ISO alfa 2-koden (ISO 3166), som det hänvisas till i artikel 22.1 d. Med tanke på de konsekvenser som en ändring av landskoden skulle få i samtliga medlemsstater är det viktigt att föreskriva ett undantag för Grekland som innebär att ISO-standard inte är tillämplig i Grekland.(7) Direktiv 77/388/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 77/388/EEG ändras härmed i enlighet med följande artiklar.Artikel 2I artikel 28h (som ersätter artikel 22 i samma direktiv) skall artikel 22 ändras enligt följande:1. Punkt 1 d skall kompletteras med följande mening: "Republiken Grekland skall dock tillåtas att använda landskoden 'EL'."2. Punkt 3 skall ersättas med följande: "3. a) Varje skattskyldig person skall säkerställa att en faktura utfärdas av honom själv, av hans kund eller i hans namn och för hans räkning av en tredje person, för leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster som han har utfört åt någon annan skattskyldig person eller icke skattskyldig juridisk person. Varje skattskyldig person skall dessutom säkerställa att en faktura utfärdas av honom själv, av hans kund eller i hans namn och för hans räkning av en tredje person, för sådan leverans av varor som avses i artikel 28b.B.1 och för leverans av varor som utförts på de villkor som anges i artikel 28c.A.Varje skattskyldig person skall dessutom säkerställa att en faktura utfärdas av honom själv, av hans kund eller i hans namn och för hans räkning av en tredje person, för alla betalningar a conto som har gjorts till honom före sådan leverans av varor som avses i första stycket och för de betalningar a conto som har gjorts till honom av en annan skattskyldig person eller icke skattskyldig juridisk person innan tjänsten har tillhandahållits.Medlemsstaterna får ålägga skattskyldiga personer en skyldighet att utfärda en faktura för andra leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster än de som anges i ovanstående stycken som de utför på deras territorium. När de gör detta, får medlemsstaterna införa färre skyldigheter beträffande dessa fakturor än de som förtecknas under b, c och d.Medlemsstaterna får befria skattskyldiga personer från skyldigheten att utfärda en faktura för de leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster som de utfört på deras territorium och som är befriade från skatt, med eller utan återbetalning av den skatt som i enlighet med artikel 13 samt artikel 28.2 a och 28.3 b har erlagts i ett tidigare skede.Varje handling eller meddelande med en särskild och otvetydig ändring av och hänvisning till den ursprungliga fakturan skall likställas med en faktura. Medlemsstaterna på vars territorium leveransen av varorna eller tillhandahållandet av tjänsterna äger rum får befria från skyldigheten att lämna vissa obligatoriska uppgifter i dessa handlingar eller meddelanden.Medlemsstaterna får ålägga de skattskyldiga personer som utför leveranser av varor eller tillhandahållande av tjänster på deras territorium en tidsfrist för utfärdande av fakturor.På villkor som skall fastställas av medlemsstaterna på vars territorium leveransen av varor eller tillhandahållandet av tjänster äger rum kan en samlingsfaktura utfärdas för flera särskilda leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster.Fakturor får utfärdas av den skattskyldiga personens kund för leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster som den skattskyldiga personen har levererat till honom eller tillhandahållit honom, under förutsättning att det finns ett i förväg träffat avtal mellan de båda parterna och på villkor att det finns ett förfarande för godkännande av varje faktura av den skattskyldige som utför leveransen av varor eller tillhandahållandet av tjänster. Medlemsstaterna, på vars territorium leveransen av varorna eller tillhandahållandet av tjänsterna har ägt rum, skall bestämma villkoren och bestämmelserna för det på förhand träffade avtalet och förfarandet mellan den skattskyldige och kunden för godkännandet.Medlemsstaterna får införa ytterligare krav när fakturan utfärdas av kunden till en skattskyldig person som levererar varor eller tillhandahåller tjänster på deras territorium. De får bland annat kräva att sådana fakturor skall utfärdas i den skattskyldiges namn och för hans räkning. Dessa krav skall under alla förhållanden vara desamma oavsett var kunden är etablerad.Medlemsstaterna får dessutom införa specifika krav för den skattskyldiga person som levererar varor eller tillhandahåller tjänster på deras territorium i de fall en tredje person eller den kund som utfärdar fakturan är etablerad i ett land med vilket det inte finns något rättsligt instrument om ömsesidigt bistånd med en räckvidd liknande den som föreskrivs i rådets direktiv 76/308/EEG av den 15 mars 1976 om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som har avseende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgärder(6), rådets direktiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter på området direkt och indirekt beskattning(7) och i rådets förordning (EEG) nr 218/92 av den 27 januari 1992 om administrativt samarbete inom området för indirekt beskattning (mervärdesskatt)(8).b) Utan att det påverkar tillämpningen av de särskilda bestämmelser som anges i detta direktiv, skall endast följande uppgifter vara obligatoriska för mervärdesskatteändamål på fakturor som utfärdas i enlighet med punkt a första, andra och tredje stycket.- Datum för utfärdandet.- Ett löpnummer baserat på en eller flera serier, som ensamt identifierar fakturan.- Det registreringsnummer för mervärdesskatt som avses i punkt 1 c, under vilket den skattskyldiga personen har levererat varor eller tillhandahållit tjänster.- Det registreringsnummer för mervärdesskatt som avses i punkt 1 c, under vilket varorna levererats eller tjänsterna tillhandahållits kunden, om kunden är skyldig att betala skatt på levererade varor eller tillhandahållna tjänster eller varor har levererats till honom enligt artikel 28c A.- Fullständigt namn och adress för den skattskyldiga personen och hans kund.- De levererade varornas mängd och art eller de tillhandahållna tjänsternas omfattning och art.- Datum då leveransen av varor eller tillhandahållandet av tjänster utförts eller slutförts eller det datum då den a contobetalning som avses i punkt a andra stycket erlagts, om ett sådant datum kan fastställas och skiljer sig från datum för fakturans utfärdande.- Beskattningsunderlaget för varje skattesats eller undantag, enhetspriset exklusive skatt, samt eventuell prisnedsättning eller rabatt om dessa inte är inkluderade i enhetspriset.- Tillämpad mervärdesskattesats.- Den mervärdesskatt som skall betalas, såvida inte en särskild ordning tillämpas, för vilken detta direktiv utesluter en sådan uppgift.- Vid befrielse från skatt eller när kunden är skyldig att betala skatt, hänvisning till den relevanta bestämmelsen i detta direktiv, till motsvarande nationella bestämmelse eller till en annan uppgift om att leveransen är skattebefriad eller föremål för förfarandet för omvänd skattskyldighet.- Vid leverans av ett nytt transportmedel inom gemenskapen, de uppgifter som anges i artikel 28a.2.- Vid tillämpning av vinstmarginalsystemet, hänvisning till artikel 26 eller 26a eller motsvarande nationella bestämmelser eller till en annan uppgift om att vinstmarginalsystemet tillämpas.- Om den som är skyldig att betala skatt är ett skatteombud i den mening som avses i artikel 21.2, skatteombudets registreringsnummer för mervärdesskatt enligt punkt 1 c tillsammans med dennes fullständiga namn och adress.Medlemsstaterna får kräva att skattskyldiga personer som är etablerade på deras territorium och som levererar varor eller tillhandahåller tjänster på deras territorium anger kundernas registreringsnummer som avses i punkt 1 c för mervärdesskatt i andra fall än de som anges i första stycket fjärde strecksatsen.Medlemsstaterna får inte föreskriva att fakturorna skall undertecknas.Beloppen i fakturorna kan uttryckas i vilken valuta som helst, under förutsättning att det skattebelopp som skall betalas anges i den nationella valutan i den medlemsstat där leveransen av varorna eller tillhandahållandet av tjänsterna sker, med användning av den omräkningsmekanism som anges i artikel 11 C 2.Medlemsstaterna får när så är nödvändigt för kontrolländamål kräva en översättning till det egna nationella språket av fakturor som avser leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster på deras territorium samt fakturor som mottas av skattskyldiga personer inom deras territorium.c) Fakturor som utfärdas i enlighet med bestämmelserna i punkt a får skickas i pappersform eller, under förutsättning att mottagaren godkänner det, överföras på elektronisk väg.Fakturor som överförs på elektronisk väg skall godkännas av medlemsstaterna på villkor att äktheten och innehållets integritet säkerställs- antingen genom en sådan avancerad elektronisk signatur som avses i artikel 2.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/93/EG av den 13 december 1999 om ett gemenskapsramverk för elektroniska signaturer(9); medlemsstaterna får dock begära att den avancerade elektroniska signaturen baseras på ett kvalificerat certifikat och skapas av en säker anordning för skapande av signaturer enligt artikel 2.6 och 2.10 i det ovannämnda direktivet,- eller genom ett elektroniskt datautbyte (EDI) enligt definitionen i artikel 2 i kommissionens rekommendation 1994/820/EG av den 19 oktober 1994(10) om det i avtalet om sådant datautbyte föreskrivs användning av förfaranden för att säkerställa uppgifternas äkthet och integritet; medlemsstaterna får dock, på villkor som de själva fastställer, kräva ett ytterligare sammanfattande dokument i pappersform.Fakturorna får dock sändas på elektronisk väg enligt andra metoder under förutsättning att den/de berörda medlemsstaten/medlemsstaterna godkänner detta. Kommissionen kommer senast den 31 december 2008 att lägga fram en rapport, om det är lämpligt med ett förslag om ändring av villkoren för elektronisk fakturering för att eventuell framtida teknisk utveckling på området skall beaktas.Medlemsstaterna får inte införa några andra krav eller formaliteter för de skattskyldiga personer som levererar varor eller tillhandahåller tjänster på deras territorium när det gäller användandet av ett system för överföring av fakturor på elektronisk väg. Medlemsstaterna får dock till och med den 31 december 2005 föreskriva att en förhandsanmälan skall göras vid användning av ett sådant system.Medlemsstaterna får fastställa särskilda villkor för utfärdande av fakturor på elektronisk väg i fråga om leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster som äger rum på deras territorium från ett land med vilket det inte finns något rättsligt instrument om ömsesidigt bistånd med en räckvidd liknande den i direktiven 76/308/EEG och 77/799/EEG och i förordning (EEG) nr 218/92.I de fall då flera fakturor sänds samlat på elektronisk väg till samma mottagare, behöver de uppgifter som är gemensamma för de olika fakturorna endast anges en gång, i den mån all information är åtkomlig för varje faktura.d) Varje skattskyldig person skall se till att kopior av de fakturor lagras som har utfärdats av honom själv, av kunden eller i hans namn och för hans räkning av en tredje person, liksom alla fakturor som han har mottagit.I enlighet med detta direktiv får den skattskyldiga personen bestämma lagringsplats, förutsatt att han utan otillbörligt dröjsmål kan ställa alla lagrade fakturor eller uppgifter till de behöriga myndigheternas förfogande på deras begäran. Medlemsstaterna kan dock ålägga en skattskyldig person som är etablerad på deras territorium att meddela dem lagringsplatsen, då denna är belägen utanför medlemsstaternas territorium. Medlemsstaterna kan dessutom ålägga en skattskyldig person som är etablerad på deras territorium att inom landet lagra de fakturor som utfärdats av honom själv, av hans kund eller, i hans namn eller för hans räkning, av en tredje person, samt alla fakturor som de har mottagit, när denna lagring inte sker på sådan elektronisk väg som säkerställer en fullständig åtkomst on-line av berörda uppgifter.Fakturornas äkthet och innehållets integritet samt deras läsbarhet måste säkerställas under hela lagringsperioden. Uppgifterna i de fakturor som avses i led c tredje stycket får inte ändras och måste vara läsbara under hela denna period.Medlemsstaterna skall fastställa hur lång tid skattskyldiga personer skall lagra fakturor som avser leveranser av varor eller tillhandahållande av tjänster på deras territorium och fakturor som mottas av skattskyldiga personer som är etablerade på deras territorium skall lagras.För att säkerställa att de villkor som anges i tredje stycket respekteras får de medlemsstater som avses i fjärde stycket kräva att fakturorna lagras i den form som de ursprungligen sändes i, antingen i pappersform eller elektroniskt. Medlemsstaterna får också kräva att när fakturorna lagras elektroniskt även de uppgifter som säkerställer varje fakturas äkthet och innehållets integritet skall lagras.De medlemsstater som avses i fjärde stycket får ställa upp särskilda villkor som förbjuder eller begränsar lagring av fakturor i ett land med vilket det inte finns något rättsligt instrument om ömsesidigt bistånd med en räckvidd liknande den i direktiven 76/308/EEG och 77/799/EEG och förordning (EEG) nr 218/92 och om den rätt till åtkomst på elektronisk väg, nedladdning och användning som avses i artikel 22a.Medlemsstaterna får på villkor som de själva fastställer föreskriva en skyldighet att lagra fakturor som mottas av icke skattskyldiga personer.e) I c och d skall med överföring och lagring av fakturor 'på elektronisk väg' avses överföring eller ett ställande till mottagarens förfogande och lagring som sker med användning av utrustning för elektronisk behandling (inbegripet digital signalkomprimering) och lagring av data via kabel, radio, optisk teknik eller andra elektromagnetiska hjälpmedel.Enligt detta direktiv skall medlemsstaterna godta som fakturor alla dokument eller meddelanden i pappersform eller i elektronisk form som uppfyller villkoren i denna punkt."3. I punkt 8 skall följande stycke läggas till: "Den möjlighet som anges i första stycket får inte användas för att införa ytterligare krav utöver dem som anges i punkt 3."4. I punkt 9 a skall följande stycke läggas till: "Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i d får medlemsstaterna emellertid inte när det gäller skattskyldiga personer som avses i tredje strecksatsen lämna befrielse från skyldigheterna i punkt 3."5. Följande led skall läggas till i punkt 9: "d) Med förbehåll för att samråd sker med den kommitté som avses i artikel 29 och på de villkor som de kan komma att fastställa får medlemsstaterna angående fakturor som avser leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster som har ägt rum på deras territorium bevilja befrielse från vissa av de krav som fastställs i punkt 3 b i följande fall:- Då fakturan är på mindre belopp.- Då handelsbruket inom den berörda verksamhetssektorn, administrativ praxis eller de tekniska förutsättningarna för utställande av dessa fakturor gör det svårt att iaktta alla de krav som anges i punkt 3 b.Fakturorna skall under alla omständigheter innehålla följande uppgifter:- Datum för utfärdandet.- Identifiering av den skattskyldige.- Identifiering av vilken typ av varor som levererats eller tjänster som har tillhandahållits.- Den skatt som skall betalas eller uppgifter som gör det möjligt att beräkna denna.Den förenkling som avses i denna punkt får emellertid inte tillämpas på sådana transaktioner som avses i punkt 4 c."6. Följande led skall läggas till i punkt 9: "e) Om medlemsstaterna använder den möjlighet som föreskrivs i a tredje strecksatsen att inte tilldela det nummer som avses i punkt 1 c till sådana skattskyldiga personer som inte utför någon av de transaktioner som avses i punkt 4 c och leverantören eller kunden inte har tilldelats ett registreringsnummer av denna typ bör på fakturan i stället anges ett annat nummer kallat skatteregistreringsnummer, som de berörda medlemsstaterna fastställer.De medlemsstater som avses i första stycket kan, då det nummer som avses i punkt 1 c har tilldelats den skattskyldige, kräva att också följande uppgifter skall finnas med på fakturan:- Det nummer som avses i punkt 1 c samt leverantörens skatteregistreringsnummer när det gäller tillhandahållande av sådana tjänster som avses i artikel 28b C, D, E och F och för sådana varor som avses i artikel 28c A samt 28c E 3.- Endast leverantörens skatteregistreringsnummer eller endast det nummer som avses i punkt 1 c när det gäller andra leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster."Artikel 3Följande artikel skall införas: "Artikel 22aRätt till åtkomst av elektroniskt lagrade fakturor i en annan medlemsstatNär en skattskyldig person lagrar de fakturor som han utfärdar eller mottar på sådan elektronisk väg som säkerställer åtkomst on-line av uppgifterna och lagringsplatsen ligger i en annan medlemsstat än den där han är etablerad, skall de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där den skattskyldiga personen är etablerad i enlighet med detta direktiv ha rätt till åtkomst på elektronisk väg, nedladdning och användning av sådana fakturor med de begränsningar som fastställs i föreskrifter i den medlemsstat där den skattskyldiga personen är etablerad och i den mån detta är nödvändigt för medlemsstatens kontrolländamål."Artikel 41. I artikel 10.2 tredje stycket, första och tredje strecksatsen, skall orden "eller annan jämförlig handling" strykas.2. I artikel 24.5 skall orden "eller därmed jämförliga handlingar" strykas, och i artikel 26a B 9 skall orden "eller andra jämförliga handlingar" strykas.3. I artikel 26a C 4, skall orden "eller annan jämförlig handling" strykas.4. I artikel 28d 3 och 28d 4 andra stycket skall orden "eller jämförlig handling" strykas.5. I artikel 28g (som ersätter artikel 21 i samma direktiv), skall artikel 21 ändras enligt följande:- I punkt 1d skall orden "eller annan jämförlig handling" strykas.6. I artikel 28o 1 e skall orden "eller andra jämförliga handlingar" strykas.Artikel 5Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv med verkan från den 1 januari 2004. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa åtgärder skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 6Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 7Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 20 december 2001.På rådets vägnarC. PicquéOrdförande(1) EGT C 96 E, 27.3.2001, s. 145.(2) Yttrandet avgivet den 13 juni 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT).(3) EGT C 193, 10.7.2001, s. 53.(4) EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2001/4/EG (EGT L 22, 24.1.2001, s. 17).(5) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.(6) EGT L 73, 19.3.1976, s. 18. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2001/44/EG (EGT L 175, 28.6.2001, s. 17).(7) EGT L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.(8) EGT L 24, 1.2.1992, s. 1.(9) EGT L 13, 19.1.2000, s. 12.(10) EGT L 338, 28.12.1994, s. 98.


Avis juridique important

|

32000L0041

Kommissionens direktiv 2000/41/EG av den 19 juni 2000 om att för andra gången senarelägga det datum efter vilket djurförsök är förbjudna för beståndsdelar och kombinationer av beståndsdelar som ingår i kosmetiska produkter (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 145 , 20/06/2000 s. 0025 - 0026

Kommissionens direktiv 2000/41/EGav den 19 juni 2000om att för andra gången senarelägga det datum efter vilket djurförsök är förbjudna för beståndsdelar och kombinationer av beståndsdelar som ingår i kosmetiska produkter(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 2000/11/EG(2), särskilt artikel 4.1 i i detta,efter samråd med Vetenskapliga kommittén för kosmetiska produkter och icke-livsmedelsprodukter avsedda för konsumenter, ochav följande skäl:(1) Den främsta målsättningen med direktiv 76/768/EEG är att värna om folkhälsan och det är i detta syfte nödvändigt att utföra vissa toxikologiska tester för att undersöka om de beståndsdelar och kombinationer av beståndsdelar som ingår i kosmetiska produkter är ofarliga för människors hälsa.(2) Enligt artikel 4.1 i i direktiv 76/768/EEG skall medlemsstaterna förbjuda marknadsföringen av sådana kosmetiska produkter som innehåller beståndsdelar eller kombinationer av beståndsdelar som utprovats på djur efter den 30 juni 2000 för att uppfylla kraven i detta direktiv.(3) Enligt den andra paragrafen i denna bestämmelse skall kommissionen lämna förslag till åtgärder för att uppskjuta det datum då denna bestämmelse skall träda i kraft om inte tillräckliga framsteg har uppnåtts i utvecklingen av tillfredsställande metoder som kan ersätta djurförsök, särskilt i sådana fall då alternativa provningsmetoder, trots att alla rimliga ansträngningar har gjorts, inte har kunnat valideras vetenskapligt som likvärdiga i fråga om skyddsnivån för konsumenterna med beaktande av OECD:s riktlinjer för toxicitetstester.(4) På grund av avsaknaden av vetenskapligt validerade metoder som alternativ till djurförsök och riktlinjer för toxicitetstester när det gäller alternativa metoder antagna av OECD var det nödvändigt att senarelägga det datum som fastställs i artikel 4.1 i i direktiv 76/768/EEG för första gången genom kommissionens direktiv 97/18/EG(3), i enlighet med den andra paragrafen i nämnda bestämmelse.(5) Tre alternativa metoder har hittills validerats i Europa. Det är inte troligt att forskningsläget kommer att förändras på något betydande sätt före den 30 juni 2000. Det datum som anges i artikel 4.1 i i direktiv 76/768/EEG bör därför senareläggas en andra gång i enlighet med den andra paragrafen i denna bestämmelse och artikel 2 i direktiv 97/18/EG.(6) Dessa tre metoder införlivas med gemenskapens regelverk genom att de införs i bilaga V till rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen(4), senast ändrat genom kommissionens direktiv 2000/33/EG(5).(7) Enligt rådets direktiv 86/609/EEG av den 24 november 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål(6) skall inga djurförsök utföras om en alternativ metod finns tillgänglig.(8) Användning av dessa metoder är därför obligatorisk i alla sektorer inbegripet sektorn för kosmetiska produkter.(9) Kommissionen har föreslagit ett direktiv om ändring för sjunde gången av direktiv 76/768/EEG för att slutgiltigt lösa frågan om djurförsök i sektorn för kosmetiska produkter. Ett sådant förslag bör antas genom medbeslutandeförfarandet vilket inbegriper Europaparlamentet och rådet.(10) Eftersom det kan väntas att validerade alternativa metoder kommer att finnas tillgängliga för att ersätta andra tester inom de närmaste två åren och det föreslagna direktivet skall ha antagits då, är det lämpligt att för sista gången ändra datumet till den 30 juni 2002.(11) De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Kommittén för anpassning till den tekniska utvecklingen av de direktiv som syftar till att undanröja tekniska handelshinder inom sektorn för kosmetiska produkter.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1I den första meningen i artikel 4.1 i i direktiv 76/768/EEG skall "den 30 juni 2000" ersättas med "den 30 juni 2002".Artikel 21. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 29 juni 2000 och skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall överlämna till kommissionen de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3Detta direktiv träder i kraft den tredje dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 19 juni 2000.På kommissionens vägnarErkki LiikanenLedamot av kommissionen(1) EGT L 262, 27.9.1976, s. 169.(2) EGT L 65, 14.3.2000, s. 22.(3) EGT L 114, 1.5.1997, s. 43.(4) EGT L 196, 16.8.1967, s. 1.(5) EGT L 136, 8.6.2000, s. 90.(6) EGT L 358, 18.12.1986, s. 1.


Avis juridique important

|

31996L0004

Kommissionens direktiv 96/4/EG av den 16 februari 1996 om ändring av direktiv 91/321/EEG om modersmjölksersättning och tillskottsnäring (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 049 , 28/02/1996 s. 0012 - 0016

KOMMISSIONENS DIREKTIV 96/4/EG av den 16 februari 1996 om ändring av direktiv 91/321/EEG om modersmjölksersättning och tillskottsnäring (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 89/398/EEG av den 3 maj 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om specialdestinerade livsmedel (1), särskilt artikel 4 i detta, ochmed beaktande av följande:Med hänsyn till arten av modersmjölkersättning och tillskottsnäring bör reglerna som avser näringsvärdesdeklaration vid märkning av dessa produkter förtydligas för att undvika problem som kan uppstå vid tillämpningen av annan berörd gemenskapslagstiftning.Nya vetenskapliga uppgifter motiverar vissa ändringar i den föreskrivna sammansättningen av modersmjölksersättning och tillskottsnäring som anges i bilagorna I och II i kommissionens direktiv 91/321/EEG (2), ändrad genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige.Nukleotider, som är en naturlig beståndsdel av modersmjölken, har under många år använts för att komplettera modersmjölksersättning och tillskottsnäring i medlemsstater och i tredje länder utan några negativa effekter. Det är därför inte motiverat att förbjuda deras användning vid tillverkning av dessa produkter.Den tekniska utvecklingen har medfört tillverkning av modersmjölksersättning som är baserad på delvis hydrolyserade proteiner som till följd av sina låga halter av immunreaktiva proteiner kan vara nyttiga. Av detta skäl bör påstående om särskilda egenskaper vara tillåtna. Dessa varor skiljer sig från semielementardieter baserade på höggradiga hydrolysat, som används för dietbehandling av diagnostiserade medicinska tillstånd som inte omfattas av detta direktiv.Direktiv 91/321/EEG bör följaktligen ändras.Samråd har skett med vetenskapliga livsmedelskommittén, i enlighet med artikel 4 i direktiv 89/398/EEG, beträffande de bestämmelser som kan tänkas ha betydelse för människors hälsa.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv äv förenliga med Ständiga livsmedelskommitténs yttrande.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 91/321/EEG ändras på följande sätt:1. Artikel 6 skall ersättas med följande:"Artikel 6Modersmjölkersättning och tillskottsnäring får inte innehålla något ämne i sådan mängd att det äventyrar spädbarns eller småbarns hälsa. Nödvändiga maximinivåer skall fastställas utan dröjsmål.Mikrobiologiska villkor skall även fastställas i nödvändig utsträckning."2. Artikel 7 skall ändras på följande sätt:a) Punkt 2.d och 2.e skall ersättas med följande:"d) I fråga om modersmjölksersättning och tillskottsnäring: tillgängligt energivärde, uttryckt i kJ och kcal, och innehållet av proteiner, kolhydrater och fett, uttryckt i numerisk form, per 100 ml av den konsumtionsfärdiga varan.e) I fråga om modersmjölksersättning och tillskottsnäring: genomsnittliga mängden av varje mineralämne och varje vitamin som nämns i bilagarna I och II och, där så är tillämpligt, kolin, inositol, karnitin och taurin, uttryckt i numerisk form, per 100 ml av den konsumtionsfärdiga varan."b) Följande skall läggas till i artikel 7 som en ny punkt 2a:"2a Märkningen får ange följande:a) Genomsnittlig mängd av de näringsämnen som anges i bilaga III, om en sådan deklaration inte täcks av bestämmelserna i punkt 2 e i denna artikel, uttryckt i numerisk form, per 100 ml av den konsumtionsfärdiga varan.b) För tillskottsnäring utöver numerisk information även information om vitaminer och mineralämnen som omnämns i bilaga VIII, uttryckt i procent av de referensvärden som anges däri, per 100 ml av den konsumtionsfärdiga varan, under förutsättning att mängderna uppgår till minst 15 procent av referensvärdena."3. Bilagorna skall ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv.Artikel 2 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 mars 1997. De skall genast underrätta kommissionen om detta. Dessa lagar och andra författningar skall tillämpas på ett sådant sätt att- de tillåter handel med produkter som uppfyller kraven i detta direktiv senast den 1 april 1997,- de förbjuder handel med produkter som inte uppfyller kraven i detta direktiv med verkan från och med den 31 mars 1999.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 3 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 16 februari 1996.På kommissionens vägnarMartin BANGEMANNLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 27.(2) EGT nr L 175, 4.7.1991, s. 35.BILAGA Bilagorna till direktiv 91/321/EEG skall ändras på följande sätt:1) Bilaga I skall ändras på följande sätt:a) Avsnitt 2, 2.1 och 2.2 skall ersättas med följande:"2. Proteiner(Proteininnehåll = kväveinnehåll × 6,38) för komjölksproteiner(Proteininnehåll = kväveinnehåll × 6,25) för sojaproteinisolat och delvis hydrolyserade proteinerMed kemiskt index avses den lägsta av alla kvoter mellan halten av varje essentiell aminosyra i det använda proteinet och halten av varje motsvarande aminosyra i jämförelseproteinet.2.1 Modersmjölksersättning tillverkad av komjölksproteiner>Plats för tabell>Vid samma energiinnehåll måste modersmjölksersättningen innehålla minst lika stor mängd av varje essentiell och semiessentiell aminosyra som jämförelseproteinet (bröstmjölk enligt definitionen i bilaga V); vid beräkningen får dock halten av metionin och cystin sammanräknas.2.2 Modersmjölksersättning tillverkad av delvis hydrolyserade proteiner>Plats för tabell>Vid samma energiinnehåll måste modersmjölksersättningen innehålla minst lika stor mängd av varje essentiell och semiessentiell aminosyra som jämförelseproteinet (bröstmjölk enligt definitionen i bilaga V); vid beräkningen får dock halten av metionin och cystin sammanräknas.Proteinets kvalitet, bestämt som PER (Protein Efficiency Ratio) och NUP (Net Protein Utilisation), skall minst motsvara det som gäller för kasein.Innehållet av taurin skall vara minst 10 ìmol/100 kJ (42 ìmol/100 kcal) och innehållet av L-karnitin skall vara minst 1,8 ìmol/100 kJ (7,5 ìmol/100 kcal)."b) Lägsta innehållet av fett i avsnitt 3 skall ändras enligt följande:"Lägst1,05 g/100 kJ(4,4 g/100 kcal)"c) Tredje strecksatsen i avsnitt 3.1 skall utgå.d) Följande skall läggas till i avsnitt 3:"3.5. Halten linolensyra får inte vara lägre än 12 mg/100 kJ (50 mg/100 kcal).Kvoten linolsyra/-linolensyra får inte vara lägre än 5 eller högre än 15.3.6. Halten transfettsyror får inte överstiga 4 % av den totala fettmängden.3.7. Halten erukasyra får inte överstiga 1 % av den totala fettmängden.3.8. Långkedjiga (20 och 22 kolatomer) fleromättade fettsyror (LCP) får tillsättas. Om så sker får halten av dem inte överstiga- 1 % av totala fettmängden för n-3 LCP,och- 2 % av totala fettmängden för n-6 LCP- (1 % av det sammanlagda fettinnehållet för arkidonsyra)Innehållet av eicosapentaensyra (20:5 n-3) får inte överstiga innehållet av docosahexaensyra (22:6 n-3)."e) Följande skall läggas till i avsnitt 5.1>Plats för tabell>f) I avsnitt 6 skall hänvisningen till nikotinamid ersättas med följande:>Plats för tabell>2) Bilaga II skall ändras på följande sätt:a) I avsnitt 2 första stycket efter de numeriska värdena, skall orden "eller bröstmjölk" läggas till efter ordet kaseinoch i slutet av avsnitt 2 skall följande stycke läggas till:"Vid samma energiinnehåll måste tillskottsnäring innehålla en minst lika stor andel som metionin bröstmjölk enligt bilaga V."b) Tredje strecksatsen i avsnitt 3.1 skall utgå.c) Följande skall läggas till i avsnitt 3:"3.5. Halten transfettsyror får inte överstiga 4 % av totala fettmängden.3.6. Halten erukasyra får inte överstiga 1 % av totala fettmängden."3) Följande skall läggas till som avsnitt 7 i såväl bilaga I som bilaga II:"7. Följande nukloetider får tillsättas.>Plats för tabell>4) Bilaga III skall ändras på följande sätt:a) Följande skall läggas till i avsnitt 2>Plats för tabell>b) Följande ämnen skall läggas till i avsnitt 3:"cytidin 5'-monofosfat och dess natriumsalturidin 5'-monofosfat och dess natriumsaltadenosin 5'-monofosfat och dess natriumsaltguanosin 5'-monofosfat och dess natriumsaltinosin 5'-monofosfat och dess natriumsalt"5) Följande skall läggas till i bilaga IV:>Plats för tabell>6) Följande skall läggas till som bilaga VIII:"BILAGA VIIIREFERENSVÄRDEN FÖR NÄRINGSVÄRDESDEKLARATION AV LIVSMEDEL FÖR SPÄDBARN OCH SMÅBARN>Plats för tabell>


title: Kommissionens direktiv 2005/8/EG av den 27 januari 2005 om ändring av bilaga I till Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG om främmande ämnen och produkter i djurfoderText av betydelse för EES

text:
               29.1.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 27/44

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2005/8/EG
   av den 27 januari 2005
   om ändring av bilaga I till Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG om främmande ämnen och produkter i djurfoder
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG av den 7 maj 2002 om främmande ämnen och produkter i djurfoder (1), särskilt artikel 8.1 i detta, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt direktiv 2002/32/EG är det förbjudet att använda sådana produkter avsedda för djurfoder, vilkas halt av främmande ämnen överstiger de högsta tillåtna halter som fastställs i bilaga I till direktivet i fråga.

               (2)

               När direktiv 2002/32/EG antogs, fastslog kommissionen att de bestämmelser som fastställs i bilaga I till direktivet i fråga skall ses över mot bakgrund av aktuella vetenskapliga riskbedömningar och med beaktande av förbudet mot utspädning av kontaminerade icke-förenliga produkter avsedda för djurfoder.

               (3)

               Innan en fullständig översyn mot bakgrund av en aktuell vetenskaplig riskbedömning kan utföras är det nödvändigt att föreskriva vissa ändringar i ljuset av den vetenskapliga och tekniska utvecklingen.

               (4)

               Det är lämpligt att termen grönfoder klargörs.

               (5)

               Då tillgången till kalciumkarbonat, en väsentlig och värdefull foderråvara, kan äventyras då den totala kvicksilvernivå som beror på normal bakgrundshalt ligger på gränsen till eller överskrider den högsta tillåtna halt som fastställs i bilaga I till direktiv 2002/32/EG, bör denna högsta tillåtna halt ändras med beaktande av att kvicksilver förekommer i kalciumkarbonat i sin oorganiska form och att Vetenskapliga kommittén för djurfoder bekräftar att oorganiskt kvicksilver är avsevärt mindre toxiskt än organiskt kvicksilver, i synnerhet metylkvicksilver.

               (6)

               Den högsta tillåtna halten av fluor i annat tilläggsfoder är 125 mg/kg per procentenhet fosfor. Fosforhalten i djurfoder är av miljöskäl begränsad, och fosfors smältbarhet och biotillgänglighet förbättras genom användning av ett enzym som fytas. Det är därför inte längre lämpligt att föreskriva en högsta tillåtna halt per procentenhet fosfor, utan den högsta tillåtna halten för tilläggsfoder bör föreskrivas beräknat på ett foder med en vattenhalt av 12 %.

               (7)

               Direktiv 2002/32/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (8)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 2002/32/EG skall ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast tolv månader efter det att direktivet trätt i kraft. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 27 januari 2005.

            På kommissionens vägnar

         Markos KYPRIANOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 140, 30.5.2002, s. 10. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2003/100/EG (EUT L 285, 1.11.2003, s. 33).

      BILAGA
      Bilaga I till direktiv 2002/32/EG skall ändras på följande sätt:

                  1.

                  I kolumn 2, rad 2, bly, skall följande fotnot införas efter ordet grönfoder:

                              ”(*)

                              Grönfoder omfattar produkter avsedda för djurfoder såsom hö, ensilage, grönt gräs osv.”

                  2.

                  Rad 3, fluor, skall ändras på följande sätt:

                              a)

                              Fotnoterna (1) och (2) skall strykas.

                              b)

                              Orden ”Mineralfoderblandning för nötkreatur, får och getter – 2 000 (1)” och ”Annat tilläggsfoder – 125 (2)” skall ersättas med orden ”Tilläggsfoder som innehåller ≤ 4 % fosfor – 500” och ”Tilläggsfoder som innehåller > 4 % fosfor – 125 per 1 % fosfor”.

                  3.

                  Rad 4, kvicksilver, skall ersättas med följande:

                              Främmande ämnen

                              Produkter avsedda för djurfoder

                              Maximalt innehåll i mg/kg foder (ppm) beräknat på 12 % vattenhalt

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          ”4.

                                          Kvicksilver

                              Foderråvaror, med undantag av:

                              0,1

                                          —

                                          foder som framställs genom bearbetning av fisk eller andra vattenlevande djur

                              0,5

                                          —

                                          kalciumkarbonat

                              0,3

                              Helfoder, med undantag av:

                              0,1

                                          —

                                          helfoder för hund och katt

                              0,4

                              Tilläggsfoder, med undantag av:

                                          —

                                          tilläggsfoder för hund och katt

                              0,2”


Avis juridique important

|

31976L0014

Kommissionens första direktiv 76/14/EEG av den 15 december 1975 om ändring av bilagan till rådets direktiv 74/63/EEG av den 17 december 1973 om främmande ämnen och produkter i djurfodera

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 004 , 09/01/1976 s. 0024 - 0024 "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 14 s. 0145  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 9 s. 0227  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 9 s. 0227  Finsk specialutgåva Område 3 Volym 65 s. 0016  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 65 s. 0016

KOMMISSIONENS FÖRSTA DIREKTIV av den 15 december 1975 om ändring av bilagan till rådets direktiv 74/63/EEG av den 17 december 1973 om främmande ämnen och produkter i djurfoder (76/14/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 74/63/EEG av den 17 december 1973 om främmande ämnen och produkter i djurfoder(1), särskilt artikel 6 i detta, ochmed beaktande av följande:I detta direktiv föreskrivs att innehållet i bilagan regelbundet skall ändras för att ta hänsyn till utvecklingen av vetenskapligt och tekniskt kunnande.De högsta tillåtna nivåer som fastställts för de främmande ämnen som förtecknas i del A i den nämnda bilagan skall avse djurfoder med en specificerad vattenhalt.Med tanke på vad som framkommit genom vetenskapliga eller tekniska prover och upptäckter på senare tid krävs det tillägg eller ändringar i bilagan.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga foderkommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilagan till rådets direktiv av den 17 december 1973 om främmande ämnen och produkter i djurfoder ändras i enlighet med följande artiklar.Artikel 2 Del A "Ämnen (joner eller grundämnen)" ändras på följande sätt:1. Rubriken till tredje spalten skall lyda på följande sätt:"Maximihalt i mg/kg (ppm) hos här avsett djurfoder beräknat på 12 % vattenhalt".2. Lägg till följande under nr 1 "Arsenik" i första strecksatsen i andra kolumnen efter "och torkad klöver":"och torkad sockerbetmassa och torkad melasserad sockerbetmassa".Artikel 3 I del B "Produkter", nr 4 "Theobromin" skall andra och tredje spalten lyda på följande sätt:>Plats för tabell>Artikel 4 Medlemsstaterna skall senast den 1 april 1976 sätta i kraft de lagar, förordningar andra bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv och skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 5 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdat i Bryssel den 15 december 1975.På kommissionens vägnarP. J. LARDINOISLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 38, 11.2.1974, s. 31.


Avis juridique important

|

32000L0026

Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/26/EG av den 16 maj 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om ansvarsförsäkring för motorfordon samt om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (fjärde direktivet om motorfordonsförsäkring)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 181 , 20/07/2000 s. 0065 - 0074

Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/26/EGav den 16 maj 2000om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om ansvarsförsäkring för motorfordon samt om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG(fjärde direktivet om motorfordonsförsäkring)EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2 och artikel 95 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(3), mot bakgrund av det gemensamma utkast som godkändes av förlikningskommittén den 7 april 2000, ochav följande skäl:(1) För närvarande råder olikheter mellan bestämmelserna i lagar och andra författningar i medlemsstaterna om ansvarsförsäkring för motorfordon och dessa olikheter utgör ett hinder för den fria rörligheten för personer och försäkringstjänster.(2) Det är därför nödvändigt att tillnärma dessa bestämmelser för att främja en väl fungerande inre marknad.(3) I direktiv 72/166/EEG(4) antog rådet bestämmelser om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringsplikten fullgörs beträffande sådan ansvarighet.(4) Genom direktiv 88/357/EEG(5) antog rådet bestämmelser om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring, med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster.(5) Genom systemet med gröna-kort-byråer säkerställs en oproblematisk skadereglering i den skadelidandes hemland, även i de fall då motparten kommer från ett annat europeiskt land.(6) Systemet med gröna-kort-byråer löser inte alla problem för en skadelidande som måste göra sina krav gällande i ett annat land mot en motpart som är bosatt där och ett försäkringsföretag som är auktoriserat där (främmande rättssystem, främmande språk, ett skaderegleringsförfarande som den skadelidande inte är bekant med och ofta en orimligt långdragen skadereglering).(7) Genom sin resolution av den 26 oktober 1995 om skadereglering efter trafikolyckor i annat land än den skadelidandes hemland(6) tog Europaparlamentet ett initiativ enligt artikel 192 andra stycket i fördraget och uppmanade kommissionen att lägga fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv för att lösa dessa problem.(8) De bestämmelser som infördes genom direktiv 72/166/EEG, 84/5/EEG(7) och 90/232/EEG(8) bör kompletteras för att garantera att skadelidande som drabbas av förlust eller skada till följd av en olycka med motorfordon tillförsäkras likvärdig behandling oavsett var inom gemenskapen olyckorna inträffar. Vid olyckor som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde och som inträffar i en annan stat än den där den skadelidande är bosatt finns det luckor beträffande regleringen av den skadelidandes anspråk.(9) Tillämpningen av detta direktiv på olyckor som inträffar i ett tredje land vilket omfattas av gröna-kort-systemet och som drabbar skadelidande bosatta i gemenskapen och rör fordon som är försäkrade och normalt hemmahörande i en medlemsstat innebär inte en utvidgning av den obligatoriska geografiska räckvidden för motorfordonsförsäkring som avses i artikel 3.2 i direktiv 72/166/EEG.(10) Detta medför att den skadelidande ges rätt till att rikta anspråk direkt mot den ansvariga partens försäkringsföretag.(11) Det kan vara en tillfredsställande lösning att skadelidande som drabbas av förlust eller skada till följd av en olycka med motorfordon som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde och som inträffar i en annan stat än den där de är bosatta ges möjlighet att i den medlemsstat där de är bosatta framställa ersättningskrav mot en skaderegleringsrepresentant som utsetts där av den ansvariga partens försäkringsföretag.(12) Denna lösning skulle göra det möjligt att handlägga en skada som uppstår utanför den medlemsstat där den skadelidande är bosatt genom ett förfarande som denne är förtrogen med.(13) Detta system med skaderegleringsrepresentanter i den medlemsstat där den skadelidande är bosatt påverkar varken den materiella rätt som skall tillämpas i det enskilda fallet eller frågan om domstols behörighet.(14) Rätten att rikta anspråk direkt mot försäkringsföretaget för den part som har lidit förlust eller skada är ett logiskt komplement till att sådana representanter utses och förstärker dessutom den rättsliga ställningen för skadelidande i olyckor med motorfordon som inträffar utanför den medlemsstat där den skadelidande är bosatt.(15) För att fylla nämnda luckor bör det föreskrivas att den medlemsstat i vilken försäkringsföretaget är auktoriserat kräver att företaget utser skaderegleringsrepresentanter som är bosatta eller etablerade i de andra medlemsstaterna för att samla all information som krävs i samband med ersättningskrav som härrör från denna typ av olyckor och att vidta lämpliga åtgärder för att reglera anspråken på försäkringsföretagets vägnar och för dettas räkning, inbegripet utbetalning av ersättning. Skaderegleringsrepresentanten bör ha tillräcklig befogenhet för att företräda försäkringsföretaget gentemot personer som har lidit skada i samband med sådana olyckor samt för att företräda försäkringsföretaget inför nationella myndigheter och, om så krävs, även inför domstol, i den mån detta är förenligt med bestämmelserna i internationell privaträtt om domstols behörighet.(16) Skaderegleringspresentantens verksamhet är otillräcklig för att utgöra grund för domstols behörighet i den medlemsstat där den skadelidande är bosatt om detta inte föreskrivs i bestämmelserna i internationell privaträtt om domstols behörighet.(17) Ett av villkoren för tillträde till och bedrivande av sådan försäkringsverksamhet som omfattas av klass 10 i punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG(9), utom fraktförares ansvar, bör vara att försäkringsföretaget utser representanter med ansvar för skaderegleringen. Detta villkor bör därför omfattas av den övergripande officiella auktorisation som beviljas av myndigheterna i den medlemsstat där försäkringsföretaget etablerar sitt huvudkontor, enligt avdelning II i direktiv 92/49/EEG(10). Detta villkor bör gälla även för försäkringsföretag som har sitt huvudkontor utanför gemenskapen men som har fått en auktorisation som ger dem tillträde till att bedriva försäkringsverksamhet i en av gemenskapens medlemsstater. Direktiv 73/239/EEG bör ändras och kompletteras i detta hänseende.(18) Utöver att det säkerställs att försäkringsföretaget har en representant i den stat där den skadelidande är bosatt, bör även den skadelidandes särskilda rätt att få sina anspråk reglerade snabbt garanteras. Därför måste det i nationell lag införas lämpliga effektiva och systematiska, ekonomiska eller motsvarande administrativa sanktioner - såsom domstolsföreläggande kombinerat med administrativa böter, regelbunden rapportering till övervakande myndigheter, kontroller på platsen, offentliggörande i den nationella officiella tidningen samt i pressen, tillfälligt förbud för företaget att driva verksamhet (förbud att ingå nya kontrakt under en viss tid), utnämning av en särskild företrädare hos de övervakande myndigheterna med ansvar för att kontrollera att rörelsen drivs i enlighet med försäkringslagstiftningen, indragning av auktorisation att bedriva denna sorts verksamhet, sanktioner mot direktörer och ledning - i de fall då försäkringsföretaget eller dess representant inte uppfyller sin skyldighet att lägga fram ett ersättningsanbud inom rimlig tid. Detta bör inte utesluta användning av andra åtgärder - särskilt i enlighet med tillsynsregler - som kan anses lämpliga. Emellertid är det ett villkor att ansvaret, ersättningen och skadorna inte är tvistiga, så att försäkringsföretaget kan lämna ett motiverat anbud inom den föreskrivna tiden. Det motiverade ersättningsanbudet bör vara skriftligt samt innehålla grunderna för hur ansvar och skador har bedömts.(19) Förutom dessa sanktioner är det lämpligt att föreskriva att ränta bör utgå på det ersättningsbelopp som den skadelidande har erbjudits av försäkringsföretaget eller tillerkänts av domstol om anbudet inte har givits inom den föreskrivna tiden. Om medlemsstaterna har gällande nationella regler som omfattar kravet på dröjsmålsränta kan denna bestämmelse överföras genom en hänvisning till dessa regler.(20) Skadelidande som drabbas av förlust eller skada till följd av en olycka med motorfordon har ibland svårt att få reda på vilket försäkringsföretag som meddelat ansvarsförsäkring för användning av motorfordon som är inblandade i en olycka.(21) I de skadelidandes intresse bör medlemsstaterna inrätta informationscentrum för att se till att sådan information snabbt blir tillgänglig. Dessa informationscentrum bör också förse de skadelidande med information om skaderegleringsrepresentanterna. Det är nödvändigt att dessa centrum samarbetar med varandra och snabbt besvarar förfrågningar om information om skaderegleringsrepresentanter från informationscentrum i andra medlemsstater. Det verkar lämpligt att sådana centra hämtar in information om när försäkringsskyddet faktiskt har slutat gälla, men inte om när det ursprungliga försäkringsavtalet löper ut om avtalet har förlängts därför att det inte sagts upp.(22) Särskilda bestämmelser bör fastställas för sådana fordon (till exempel statliga eller militära fordon som är undantagna från skyldigheten att ha ansvarsförsäkring.(23) När den skadelidande har ett legitimt intresse av att bli informerad om identiteten hos fordonets ägare som vanligtvis kör fordonet eller den registrerade innehavaren, till exempel om han kan tå ersättning endast från dessa personer på grund av att fordonet inte är försäkrat i vederbörlig ordning eller skadan överstiger försäkringsbeloppet, bör denna information också lämnas.(24) Vissa uppgifter som lämnas, till exempel namn på och adress till ägaren eller den som vanligtvis kör fordonet samt försäkringsbrevets nummer eller fordonets registreringsnummer, är personuppgifter i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(11). Behandlingen av sådana uppgifter som krävs enligt det här direktivet måste därför överensstämma med de nationella åtgärder som vidtas enligt direktiv 95/46/EG. Namn och adress på den som vanligtvis kör fordonet bör endast lämnas ut om detta föreskrivs i nationell lagstiftning.(25) Det är nödvändigt att det finns ett skadeersättningsorgan till vilket den skadelidande kan vända sig i fall då försäkringsföretaget inte har utsett en representant eller uppenbarligen förhalar skaderegleringen eller då försäkringsföretaget inte kan identifieras för att säkerställa att den skadelidande inte blir utan den ersättning han har rätt till. Ingripande från skadeersättningsorganet bör begränsas till sällsynta enskilda fall när försäkringsföretaget har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter trots de hotande sanktionernas avhållande effekt.(26) Skadeersättningsorganets uppgift skall vara att reglera anspråket på ersättning för förlust eller skada som den skadelidande drabbats av utomlands endast i fall som är möjliga att bedöma objektivt, och därför måste detta organ begränsa sin verksamhet till att kontrollera att skaderegleringsrepresentanten har lämnat ett ersättningsanbud i enlighet med fastställda tidsfrister och förfaranden, utan att vidta en bedömning i sak.(27) Juridiska personer som enligt lag övertar den skadelidandes ersättningsanspråk mot den som bär ansvaret för olyckan eller den sistnämndes försäkringsföretag (t.ex. annat försäkringsföretag eller socialförsäkringsorgan) bör inte ha rätt att framställa motsvarande anspråk hos skadeersättningsorganet.(28) Skadeersättningsorganet bör ha rätt att överta den skadelidandes ersättningskrav i den utsträckning som organet har betalat ersättning till den skadelidande. För att underlätta för det skadeersättningsorgan som har betalat ersättning i den skadelidandes stat att göra sina krav på försäkringsföretaget gällande när detta företag inte har tillsatt en representant eller uppenbarligen förhalar skaderegleringen, bör detta organ ha rätt att automatiskt få ersättning från motsvarande organ i den stat där försäkringsföretaget är etablerat, i utbyte mot att den skadelidandes ersättningskrav överförs till det sistnämnda organet. Det sistnämnda organet befinner sig i ett bättre läge för att väcka talan om återkrav mot försäkringsföretaget.(29) Även om medlemsstaterna får föreskriva att anspråket mot skadeersättningsorganet kan vara subsidiärt, bör den skadelidande inte vara skyldig att framställa anspråk mot den som bär ansvaret för olyckan innan anspråket framställs mot skadeersättningsorganet. Den skadelidandes ställning bör i detta fall vara åtminstone densamma som i samband med anspråk mot garantifonden enligt artikel 1.4 i direktiv 84/5/EEG.(30) Detta system kan göras funktionsdugligt genom ett avtal mellan de skadeersättningsorgan som inrättats eller godkänts av medlemsstaterna om deras uppgifter, skyldigheter och ersättningsförfaranden.(31) Om det är omöjligt att identifiera försäkringsgivaren för fordonet bör det föreskrivas att den som slutligen skall utge det belopp som betalats ut som ersättning till den skadelidande skall vara den garantifond enligt artikel 1.4 i direktiv 84/5/EEG som finns i den medlemsstat där det icke försäkrade fordon, vars användning orsakat olyckan, är normalt hemmahörande. Om det inte är möjligt att identifiera fordonet måste bestämmelser införas så att den som slutligen skall utge beloppet är den garantifond enligt artikel 1.4 i direktiv 84/5/EEG som finns i den medlemsstat där olyckan skett.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Tillämpningsområde1. Syftet med detta direktiv är att fastställa särskilda bestämmelser tillämpliga på skadelidande som är berättigade till ersättning för förlust eller skada orsakad av olyckor som inträffar i en annan medlemsstat än den där den skadelidande har sin stadigvarande bostad och som har orsakats genom användning av fordon som är försäkrade och normalt är hemmahörande i en medlemsstat.Utan att det påverkar tillämpningen av tredje lands lagstiftning om civilrättsligt ansvar och internationell privaträtt skall bestämmelserna i detta direktiv också tillämpas på skadelidande som är bosatta i en medlemsstat och som är berättigade till ersättning för förlust eller skada orsakad av olyckor som inträffar i tredje land vars nationella försäkringsbyråer enligt definitionen i artikel 1.3 i direktiv 72/166/EEG är anslutna till gröna-kort-systemet när sådana olyckor orsakas genom användning av fordon som är försäkrade och normalt hemmahörande i en medlemsstat.2. Artiklarna 4 och 6 skall gälla endast vid olyckor som har orsakats genom användning av ett fordon som ära) försäkrat genom ett etableringsställe i en annan medlemsstat än den där den skadelidande har sin stadigvarande bostad, ochb) normalt hemmahörande i en annan medlemsstat än den där den skadelidande har sin stadigvarande bostad.3. Artikel 7 skall även gälla olyckor som orsakas av sådana fordon från tredje land som omfattas av artiklarna 6 och 7 i direktiv 72/166/EEG.Artikel 2DefinitionerI detta direktiv avses meda) försäkringsföretag: ett företag som har fått officiell auktorisation enligt artikel 6 eller artikel 23.2 i direktiv 73/239/EEG,b) etableringsställe: ett försäkringsföretags huvudkontor, agentur eller filial, enligt definitionen i artikel 2 c i direktiv 88/357/EEG,c) fordon: ett fordon enligt definitionen i artikel 1.1 i direktiv 72/166/EEG,d) skadelidande: en skadelidande enligt definitionen i artikel 1.2 i direktiv 72/166/EEG,e) den medlemsstat där fordonet är normalt hemmahörande: det territorium där fordonet är normalt hemmahörande enligt definitionen i artikel 1.4 i direktiv 72/166/EEG.Artikel 3DirektanspråkVarje medlemsstat skall se till att de skadelidande som avses i artikel 1 vid olyckor i den mening som avses i den artikeln har rätt att rikta anspråk direkt mot det försäkringsföretag som tillhandahåller ansvarsförsäkring för den ansvariga personen.Artikel 4Skaderegleringsrepresentanter1. Varje medlemsstat skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att alla försäkringsföretag som täcker de risker som klassificeras i klass 10 under punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, utom fraktförares ansvar, utser en skaderegleringsrepresentant i varje medlemsstat utom den där de fick sin officiella auktorisation. Skaderegleringsrepresentanten skall ha ansvaret för att handlägga och reglera ersättningsanspråk som uppstår genom olyckor i sådana fall som avses i artikel 1. Skaderegleringsrepresentanten skall vara bosatt eller etablerad i den medlemsstat där han är utsedd.2. Valet av skaderegleringsrepresentanter skall överlåtas till försäkringsbolaget. Medlemsstaterna får inte inskränka denna valmöjlighet.3. Skaderegleringsrepresentanten kan arbeta för ett eller flera försäkringsbolag.4. Skaderegleringsrepresentanten skall vid sådana ersättningsanspråk samla in all nödvändig information med anknytning till regleringen av anspråken och vidta nödvändiga åtgärder för att förhandla fram en reglering av anspråken. Kravet på att en skaderegleringsrepresentant skall utses skall inte frånta den skadelidande eller dennes försäkringsföretag rätten att väcka talan direkt mot den som har orsakat olyckan eller dennes försäkringsföretag.5. Skaderegleringsrepresentanterna skall ha tillräckliga befogenheter för att företräda försäkringsföretaget gentemot skadelidande i sådana fall som avses i artikel 1 och för att tillmötesgå deras anspråk till fullo. De måste kunna behandla ärendet på det eller de språk som är officiella i den medlemsstat där den skadelidande har sin stadigvarande bostad.6. Medlemsstaterna skall föreskriva en skyldighet som, åtföljd av lämpliga effektiva och systematiska, ekonomiska eller motsvarande administrativa sanktioner, innebär att, inom tre månader från den dag när den skadelidande framställde sitt ersättningsanspråk antingen direkt till försäkringsföretaget för den som har orsakat olyckan eller till dess skaderegleringsrepresentant,a) försäkringsföretaget för den som har orsakat olyckan eller detta företags skaderegleringsrepresentant är skyldig att lämna ett motiverat ersättningsanbud i sådana fall då ansvaret inte bestrids och skadeersättningen har beräknats, ellerb) det försäkringsföretag som ersättningsanspråket ställts till eller detta företags skaderegleringsrepresentant är skyldig att lämna ett motiverat svar på vad som anförts i anspråket i sådana fall då ansvaret bestrids eller inte klart har fastställts eller skadeersättningen inte har beräknats fullständigt.Medlemsstaterna skall anta bestämmelser som säkerställer att ränta utgår på det ersättningsbelopp som den skadelidande erbjuds av försäkringsföretaget eller tillerkänns av domstol, om inget anbud lämnats inom tremånadersfristen.7. Kommissionen skall rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av punkt 4 första stycket, samt om hur verkningsfull nämnda bestämmelse är och om överensstämmelsen mellan nationella sanktionsbestämmelser, före den 20 januari 2006 samt skall vid behov lämna förslag.8. Att en skaderegleringsrepresentant utses skall inte i sig innebära öppnandet av en filial i den mening som avses i artikel 1 b i direktiv 92/49/EEG, och skaderegleringsrepresentanten skall inte betraktas som ett etableringsställe i den mening som avses i artikel 2 c i direktiv 88/357/EEG och inte heller som en etablering i den mening som avses i Brysselkonventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område(12).Artikel 5Informationscentrum1. För att bereda den skadelidande möjlighet att begära ersättning, skall varje medlemsstat inrätta eller godkänna ett informationscentrum, som skall vara ansvarigt för atta) föra ett register över1. registreringsnummer för motorfordon som är normalt hemmahörande inom den ifrågavarande statens territorium,2. i) nummer på de försäkringsbrev som omfattar användningen av sådana fordon i riskklass 10 under punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, utom fraktförares ansvar, samt då försäkringsbrevets giltighetstid har löpt ut även vid vilken tidpunkt försäkringsskyddet slutade gälla,ii) numret på det gröna kortet eller gränsförsäkringen om fordonet omfattas av något sådant dokument, om fordonet omfattas av undantag enligt artikel 4 b i direktiv 72/166/EEG,3. försäkringsföretag som tillhandahåller ansvarsförsäkring för användningen av fordon för de risker som klassificeras i klass 10 under punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, utom fraktförares ansvar, och de skaderegleringsrepresentanter som försäkringsföretaget har utsett i enlighet med artikel 4 och vars namn skall meddelas informationscentrumet i enlighet med punkt 2 i den här artikeln.4. listan över de fordon som i varje medlemsstat har undantagits från skyldigheten att omfattas av ansvarsförsäkring enligt bestämmelserna i artikel 4 a och 4 b i direktiv 72/166/EEG,5. när det gäller de fordon som avses i punkt 4i) namnet på den myndighet eller det organ som utses enligt artikel 4 a andra stycket i direktiv 72/166/EEG att svara för ersättning till skadelidande i fall när förfarandet i artikel 2.2 första strecksatsen i direktiv 72/166/EEG inte är tillämpligt, om fordonet omfattas av undantaget enligt artikel 4 a i direktiv 72/166/EEG,ii) namnet på det organ som täcker fordonet i den medlemsstat där det är normalt hemmahörande, om fordonet omfattas av undantaget enligt artikel 4 b i direktiv 72/166/EEG.b) eller samordna sammanställningen och spridningen av dessa uppgifter samtc) hjälpa behöriga personer att erhålla den information som omnämns i a 1-5.Den information som avses i a 1-3 skall arkiveras i sju år efter det att fordonet har upphört att vara registrerat eller försäkringsavtalet har upphört att gälla.2. Försäkringsföretag som avses i punkt 1 a 3 skall meddela informationscentrumen i samtliga medlemsstaters namn och adress på den skaderegleringsrepresentant som de har utsett i varje medlemsstat i enlighet med artikel 4.3. Medlemsstaterna skall se till att den skadelidande har rätt att under sju år efter olyckan från informationscentrumet i den stat där han är bosatt, den medlemsstat där fordonet är normalt hemmahörande eller den medlemsstat där olyckan inträffade utan dröjsmål få följande information:a) Försäkringsföretagets namn och adress.b) Försäkringsbrevets nummer.c) Namn och adress på försäkringsföretagets skaderegleringsrepresentant i den stat där den skadelidande har sin stadigvarande bostad.Informationscentrumen skall samarbeta med varandra.4. Informationscentrumet skall ge den skadelidande namn och adress på fordonets ägare eller den som vanligtvis kör fordonet eller den registrerade innehavaren om den skadelidande har ett legitimt intresse av att få denna information. För att kunna uppfylla denna bestämmelse skall informationscentrumet särskilt vända sig tilla) försäkringsföretaget, ellerb) fordonsregistret.Om fordonet omfattas av undantaget enligt artikel 4 a i direktiv 72/166/EEG skall informationscentrumet meddela den skadelidande namnet på den myndighet eller det organ som enligt artikel 4 a andra stycket i det direktivet har utsetts att svara för ersättning till skadelidande i fall då förfarandet i artikel 2.2 första strecksatsen i direktiv 72/166/EEG inte är tillämpligt.Om fordonet omfattas av undantaget enligt artikel 4 b i direktiv 72/166/EEG skall informationscentrumet meddela den skadelidande namnet på det organ som täcker fordonet i det land där det är normalt hemmahörande.5. De personuppgifter som framkommer till följd av föregående punkter skall behandlas i enlighet med sådana nationella bestämmelser som antagits enligt direktiv 95/46/EG.Artikel 6Skadeersättningsorgan1. Varje medlemsstat skall inrätta eller godkänna ett skadeersättningsorgan som skall ha ansvaret för att ersätta skadelidande i sådana fall som avses i artikel 1.Sådana skadelidande får kräva ersättning från skadeersättningsorganet i den medlemsstat där de har sin stadigvarande bostada) om försäkringsföretaget eller dess skaderegleringsrepresentant, inom tre månader från det datum då den skadelidande framförde sitt ersättningsanspråk till försäkringsföretaget för det fordon vars användning orsakade olyckan eller till dess skaderegleringsrepresentant, inte har lämnat ett motiverat svar på vad som anges i ersättningsanspråket, ellerb) om försäkringsföretaget har underlåtit att utse en skaderegleringsrepresentant i den stat i vilken den skadelidande har sin stadigvarande bostad i enlighet med artikel 4.1. I detta fall får skadelidande inte framföra ersättningsanspråk till skadeersättningsorganet, om de har framfört ett ersättningsanspråk direkt till försäkringsföretaget för det fordon vars användning orsakade olyckan och om de har mottagit ett motiverat svar inom tre månader efter det att de framförde anspråket.Skadelidande får dock inte framföra ersättningsanspråk till skadeersättningsorganet, om de har vidtagit rättsliga åtgärder direkt mot försäkringsföretaget.Skadeersättningsorganet skall ingripa inom två månader från den dag då den skadelidande framför sitt ersättningsanspråk till organet men skall avbryta vidtagna åtgärder om försäkringsföretaget eller dess skaderegleringsrepresentant senare har lämnat ett motiverat svar på ersättningsanspråket.Skadeersättningsorganet skall omedelbart underrättaa) försäkringsföretaget för det fordon vars användning har orsakat olyckan eller skaderegleringsrepresentanten,b) skadeersättningsorganet i den medlemsstat där det försäkringsföretag som har utfärdat försäkringsbrevet är etablerat,c) den som orsakade olyckan, om denne är känd,om att det har mottagit ett ersättningsanspråk från den skadelidande och att det kommer att svara på anspråket inom två månader från det att detta framfördes.Denna bestämmelse skall inte påverka medlemsstaternas rätt att anse ersättning från detta organ som subsidiär eller ej och inte heller rätten att införa regler om skadereglering mellan detta organ och den person eller de personer som har orsakat olyckan och andra försäkringsföretag eller socialförsäkringsorgan som skall ersätta den skadelidande med avseende på samma olycka. Medlemsstaterna får dock inte tillåta att organet som villkor för betalning av ersättning ställer andra krav än dem som anges i detta direktiv, bland annat krav på att den skadelidande kan visa att den som är ansvarig inte har förmåga eller vägrar att betala.2. Det skadeersättningsorgan som har betalat ut ersättning till den skadelidande i den medlemsstat där denne har sin stadigvarande bostad skall ha rätt att av skadeersättningsorganet i den medlemsstat där det försäkringsföretag som har utfärdat försäkringsbrevet är etablerat, kräva ersättning för det belopp som har betalats ut som ersättning.Det senare organet skall sedan överta den skadelidandes rättigheter mot den person som har orsakat olyckan eller dennes försäkringsföretag om skadeersättningsorganet i den medlemsstat där den skadelidande har sin stadigvarande bostad har ersatt denne för förlusten eller skadan. Varje medlemsstat är skyldig att erkänna detta övertagande av rättigheter i enlighet med vad som har fastställts i någon annan medlemsstat.3. Denna artikel skall börja gällaa) efter det att ett avtal ingåtts mellan de skadeersättningsorgan som har inrättats eller godkänts av medlemsstaterna om deras uppgifter, skyldigheter och ersättningsförfaranden,b) från och med den dag som kommissionen fastställer efter det att den i nära samarbete med medlemsstaterna har förvissat sig om att ett sådant avtal ingåtts.Kommissionen skall före den 20 juli 2005 rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av denna artikel och hur verkningsfull den är och vid behov lägga fram förslag.Artikel 7Om det inte är möjligt att identifiera fordonet eller om det inom två månader efter olyckan är omöjligt att identifiera försäkringsföretaget, kan den skadelidande ansöka om ersättning hos skadeersättningsorganet i den medlemsstat där han har sin stadigvarande bostad. Ersättningen skall lämnas i enlighet med artikel 1 i direktiv 84/5/EEG. Skadeersättningsorganet skall därefter, i enlighet med de villkor som anges i artikel 6.2 i det här direktivet, ha ett ersättningsanspråka) i de fall då försäkringsföretaget inte kan identifieras, mot den garantifond som har inrättats i enlighet med artikel 1.4 i direktiv 84/5/EEG i den medlemsstat där fordonet är normalt hemmahörande,b) i de fall då det rör sig om ett oidentifierat fordon, mot garantifonden i den medlemsstat där olyckan inträffade,c) i de fall då det rör sig om ett fordon från tredje land, mot garantifonden i den stat där olyckan inträffade.Artikel 8Direktiv 73/239/EEG skall ändras enligt följande:a) I artikel 8.1 skall följande punkt läggas till:"f) meddela namn och adress på de skaderegleringsrepresentanter som utses i varje medlemsstat utom i den medlemsstat där auktorisationen söks, om de risker som skall täckas klassificeras i klass 10 under punkt A i bilagan, utom fraktförares ansvar."b) I artikel 23.2 skall följande punkt läggas till:"h) Det meddelar namn och adress på de skaderegleringsrepresentanter som utses i varje medlemsstat utom i den medlemsstat där auktorisationen söks, om de risker som skall täckas klassificeras i klass 10 under punkt A i bilagan, utom fraktförares ansvar."Artikel 9Direktiv 88/357/EEG skall ändras på följande sätt:I artikel 12a.4 skall följande punkt läggas till:"Om försäkringsföretaget inte har utsett någon representant får medlemsstaterna godkänna att den skaderegleringsrepresentant som har utsetts enligt artikel 4 i direktiv 2000/26/EG(13) utför de uppgifter som åligger den representant som skall utses enligt denna punkt."Artikel 10Överföring1. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 20 juli 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.De skall tillämpa dessa bestämmelser senast den 20 januari 2003.2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.3. Utan att det påverkar punkt 1 skall medlemsstaterna inrätta eller godkänna skadeersättningsorganet enligt artikel 6.1 före den 20 januari 2002. Om skadeersättningsorganen inte har ingått ett avtal enligt artikel 6.3 före den 20 juli 2002 skall kommissionen föreslå åtgärder avsedda att säkerställa att bestämmelserna i artiklarna 6 och 7 kan börja gälla före den 20 januari 2003.4. Medlemsstaterna får i enlighet med fördraget behålla eller sätta i kraft bestämmelser som är mer förmånliga för den skadelidande parten än de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv.5. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom de områden som omfattas av detta direktiv.Artikel 11IkraftträdandeDetta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 12SanktionerMedlemsstaterna skall fastställa sanktioner för överträdelser av de nationella bestämmelser som de antar för att överföra detta direktiv och därvid vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de tillämpas. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall senast den 20 juli 2002 underrätta kommissionen om dessa bestämmelser, och eventuella senare ändringar av dessa så snart som möjligt.Artikel 13AdressaterDetta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 16 maj 2000.På Europaparlamentets vägnarNicole FontaineOrdförandePå rådets vägnarManuel CarrilhoOrdförande(1) EGT C 343, 13.11.1997, s. 11 och EGT C 171, 18.6.1999, s. 4.(2) EGT C 157, 25.5.1998, s. 6.(3) Europaparlamentets yttrande av den 16 juli 1998 (EGT C 292, 21.9.1998, s. 123), bekräftat den 27 oktober 1999, rådets gemensamma ståndpunkt av den 21 maj 1999 (EGT C 232, 13.8.1999, s. 8) och Europaparlamentets beslut av den 15 december 1999 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 2 maj 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT) och Europaparlamentets beslut av den 16 maj 2000.(4) EGT L 103, 2.5.1972, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 84/5/EEG (EGT L 8, 11.1.1984, s. 17).(5) EGT L 172, 4.7.1988, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/49/EEG (EGT L 228, 11. 8.1992, s. 1).(6) EGT C 308, 20.11.1995, s. 108.(7) Rådets andra direktiv (84/5/EEG) av den 30 december 1983 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om ansvarsförsäkring för motorfordon (EGT L 8, 11.1.1984, s. 17). Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/232/EEG (EGT L 129, 19.5.1990, s. 33).(8) Rådets tredje direktiv (90/232/EEG) av den 14 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon (EGT L 129, 19.5.1990, s. 33).(9) Rådets första direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (EGT L 228, 16.8.1973, s. 3). Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/EG (EGT L 168, 18.7.1995, s. 7).(10) Rådets direktiv 92/49/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring) (EGT L 228, 11.8.1992, s. 1). Direktivet ändrat genom direktiv 95/26/EG (EGT L 168, 18.7.1995, s. 7).(11) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.(12) EGT C 27, 26.1.1998, s. 1 (konsoliderad version).(13) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/26/EG av den 16 maj 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om ansvarsförsäkring för motorfordon samt om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (EGT L 181, 20.7.2000, s. 65).


title: Kommissionens direktiv 2008/76/EG av den 25 juli 2008 om ändring av bilaga I till Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG om främmande ämnen och produkter i djurfoder (Text av betydelse för EES)

text:
               26.7.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 198/37

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2008/76/EG
   av den 25 juli 2008
   om ändring av bilaga I till Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG om främmande ämnen och produkter i djurfoder
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG av den 7 maj 2002 om främmande ämnen och produkter i djurfoder (1), särskilt artikel 8.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt direktiv 2002/32/EG är det förbjudet att använda produkter avsedda för djurfoder vilkas innehåll av främmande ämnen överskrider de gränsvärden som fastställs i bilaga I till direktivet.

               (2)

               Den senaste utvecklingen av tekniken för sammansättning av fiskfoder med ökande användning av marina kräftdjur såsom krill som foderråvara i fiskfoder gör en översyn av den maximala fluorhalten i fiskfoder lämplig. Det framgår av yttrandet från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (EFSA) av den 22 september 2004 (2) att en ökning av maximal tillåten fluorhalt i fiskfoder inte skulle medföra oacceptabla risker för djur- och folkhälsa. I fråga om Lolium temulentum och Lolium remotum rekommenderar EFSA i sitt yttrande av den 25 januari 2007 (3) att de skilda posterna för dessa båda växtarter utgår och att det allmänna maximala innehållet av de ogräsfrön samt de omalda och okrossade frukter som innehåller alkaloider, glukosider och andra toxiska ämnen tillämpas så som fastställs i rad 14 i bilaga I till direktiv 2002/32/EG.

               (3)

               I fråga om DDT bör namnet DDD införas i raden för detta ämne i bilaga I till direktiv 2002/32/EG, då detta namn används mer allmänt för metaboliten diklordifenyl-dikloretan än TDE (4).

               (4)

               I fråga om aprikoser (Prunus armeniaca L.) och bittermandel (Prunus dulcis var. amara eller Prunus amygdalus Batsch var.; amara) kan slutsatsen av yttrandet från EFSA av den 23 november 2006 (5) dras att kravet på frånvaro av mätbara mängder aprikoser och bittermandel inte behövs för skydd av djur- och folkhälsa och att det är tillräckligt att den allmänna maximala cyanvätehalt som fastställs i rad 8 i bilaga I till direktiv 2002/32/EG tillämpas. Det är därför lämpligt att de särskilda kraven för aprikos och bittermandel utgår.

               (5)

               Oljedådra (Camelina sativa) ingår i bilagan till direktiv 2002/32/EG och frön och frukter av dessa växtslag såväl som bearbetade produkter av dem får endast förekomma i djurfoder i spårmängder som inte kan bestämmas kvantitativt.

               (6)

               Det finns ett förnyat intresse för Camelina sativa som oljefrögröda på grund av ökande efterfrågan på alternativa resurssnåla oljefrögrödor där oljefröproduktionens biprodukter kan användas i djurfoder. Av yttrandet från EFSA av den 27 november 2007 (6) kan slutsatsen dras att kravet på frånvaro av mätbara mängder Camelina sativa och dess produkter inte krävs för skydd av djur- och folkhälsa, förutsatt att mängden av glukosinolater i födan inte äventyrar djur- och folkhälsa. Skydd av djur- och folkhälsa mot glukosinolaternas toxiska effekter säkerställs genom förekomsten av den flyktiga senapsolja i helfodret vars maximala halt uttrycks som allylisotiocyanater, då glukosinolaternas toxicitet enligt yttrandet från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet i allmänhet anses bero på (iso)tiocyanater. Det är därför lämpligt att kravet på frånvaro av mätbara mängder Camelina sativa utgår ur bilaga I till direktiv 2002/32/EG.

               (7)

               Direktiv 2002/32/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (8)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 2002/32/EG ska ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv.
   Artikel 2
   Medlemsstaterna ska senast den 1 april 2009 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningarna ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 25 juli 2008.

            På kommissionens vägnar

         Androulla VASSILIOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 140, 30.5.2002, s. 10. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2006/77/EG (EUT L 271, 30.9.2006, s. 53).

      (2)  Vetenskapliga panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet antog den 22 september 2004 på begäran av kommissionen ett yttrande om fluor som främmande ämne i djurfoder. http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/opinion_contam08_ej100_fluorine_en1,0.pdf

      (3)  Vetenskapliga panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet antog den 25 januari 2007 på begäran av Europeiska kommissionen ett yttrande om pyrrolizidinalkaloider som främmande ämnen i djurfoder. http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/contam_ej447_op_pyrrolizidine%20alkaloids%20in%20feed_en.pdf

      (4)  Vetenskapliga panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet antog den 22 november 2006 på begäran av kommissionen ett yttrande om DDT som främmande ämne i djurfoder. http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/CONTAM_ej433_DDT_en,2.pdf

      (5)  Vetenskapliga panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet antog den 23 november 2006 på begäran av kommissionen ett yttrande om cyanogeniska blandningar som främmande ämnen i djurfoder. http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/CONTAM_ej434_op_cyanogenic_compounds_in_feed_en,1.pdf

      (6)  Vetenskapliga panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet antog den 27 november 2007 på begäran av kommissionen ett yttrande om glukosinolater som främmande ämnen i djurfoder. http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/contam_op_ej590_glucosinolates_en.pdf

      BILAGA
      Bilaga I till direktiv 2002/32/EG ska ändras på följande sätt:

                  1.

                  Rad 3, Fluor ska ersättas med följande:

                              Främmande ämnen

                              Produkter avsedda för djurfoder

                              Maximalt innehåll i mg/kg foder (ppm) beräknat på en vattenhalt av 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          ”3.

                                          Fluor (1)

                              Foderråvaror med undantag av

                              150

                                          —

                                          foder av animaliskt ursprung med undantag av marina kräftdjur såsom krill

                              500

                                          —

                                          marina kräftdjur såsom krill

                              3 000

                                          —

                                          fosfater

                              2 000

                                          —

                                          kalciumkarbonat

                              350

                                          —

                                          magnesiumoxid

                              600

                                          —

                                          kalkhaltiga havsalger

                              1 000

                              Vermikulit (E 561)

                              3 000 (2)

                              Kompletteringsfoder

                                          —

                                          med ≤ 4 % fosfor

                              500

                                          —

                                          med > 4 % fosfor

                              125 per 1 % fosfor

                              Helfoder med undantag av

                              150

                                          —

                                          helfoder för nötkreatur, får och getter

                                          —

                                          mjölkande

                              30

                                          —

                                          andra

                              50

                                          —

                                          helfoder för svin

                              100

                                          —

                                          helfoder för fjäderfä

                              350

                                          —

                                          helfoder för kyckling

                              250

                                          —

                                          helfoder för fisk

                              350

                  2.

                  Rad 14, Ogräsfrön och omalda och okrossade frukter som innehåller alkaloider, glukosider eller andra toxiska ämnen ska ersättas med följande:

                              Främmande ämnen

                              Produkter avsedda för djurfoder

                              Maximalt innehåll i mg/kg foder (ppm) beräknat på en vattenhalt av 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          ”14.

                                          Ogräsfrön och omalda och okrossade frukter som innehåller alkaloider, glukosider eller andra toxiska ämnen, enskilda eller tillsammans, däribland

                              Allt foder

                              3 000

                              Spikklubba – Datura stramonium L

                              1 000”

                  3.

                  Rad 21, DDT ska ersättas med följande:

                              Främmande ämnen

                              Produkter avsedda för djurfoder

                              Maximalt innehåll i mg/kg foder (ppm) beräknat på en vattenhalt av 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                              ”DDT (summan av DDT-, DDD- (eller TDE-) och DDE-isomerer, uttryckt som DDT)

                              Allt foder med undantag av

                              0,05

                                          —

                                          fett och olja

                              0,5”

                  4.

                  Rad 28, Aprikos – Prunus armeniaca L, rad 29, Bittermandel – Prunus dulcis (Mill.) D.A. Webb var. amara (DC.) Focke (=Prunus amygdalus Batsch var. amara (DC.) Focke) och rad 31, Oljedådra – Camelina sativa (L.) Crantz ska utgå.

         (1)  Maximala nivåer avser en analysbestämning av fluor varvid extraktion utförs med saltsyra 1 N under 20 minuter vid rumstemperatur. Likvärdiga extraktionsförfaranden får tillämpas där det kan visas att det extraktionsförfarande som används har liknande extraktionseffektivitet.

         (2)  Nivåerna ska senast den 31 december 2008 ses över i syfte att sänka gränsvärdena.”


Avis juridique important

|

31983L0574

Rådets direktiv 83/574/EEG av den 26 oktober 1983 om ändring för tredje gången av direktiv 76/768/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 332 , 28/11/1983 s. 0038 - 0042 Spansk specialutgåva: Område 15 Volym 4 s. 0176  Portugisisk specialutgåva: Område 15 Volym 4 s. 0176  Finsk specialutgåva Område 13 Volym 13 s. 0173  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 13 s. 0173

RÅDETS DIREKTIV av den 26 oktober 1983 om ändring för tredje gången av direktiv 76/768/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (83/574/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1)med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Enligt artikel 11 i direktiv 76/768/EEG(4), senast ändrat genom direktiv 83/496/EEG(5), skall kommissionen tillställa rådet förslag till förteckningar över tillåtna ämnen med vederbörligt beaktande av den senaste vetenskapliga och tekniska forskningens resultat.På grundval av den senaste vetenskapliga och tekniska forskningen kan en förteckning upprättas över ämnen som är tillåtna som ultravioletta filter.De ändringar som krävs för att anpassa bilaga 7 med hänsyn till den tekniska utvecklingen måste också antas i enlighet med den procedur som fastställts för kommittén i direktiv 76/768/EEG.Det utgångsdatum som anges i artikel 6.1 c i direktiv 76/768/EEG för kosmetiska produkter med kortare hållbarhetstid än tre år är inte berättigat för sådana kosmetiska produkter som fortfarande kan användas efter denna period. Därför är det lämpligare att ange det datum då hållbarheten tidigast kan ha upphört.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Direktiv 76/768/EEG ändras på följande sätt:1. Bilagan till detta direktiv läggs till som bilaga 7. Den innehåller en förteckning över de ultravioletta filter som får ingå i kosmetiska produkter på de villkor som anges där.2. Följande punkter skall läggas till i artikel 4:"g) Andra UV-filter än de som anges i del 1 i bilaga 7.h) De UV-filter som anges i del 1 av bilaga 7, om de överskrider gränserna eller används under andra förhållanden än vad som anges där."3. Följande stycken skall läggas till i artikel 5:"Till och med den 31 december 1988 skall medlemsstaterna tillåta saluföring av kosmetiska produkter som innehåller de UV-filter som anges i del 2 bilaga 7 och inom de gränser och på de villkor som anges där.Från och med den 1 januari 1989 skall dessa UV-filter antingen- slutgiltigt tillåtas (del 1 av bilaga 7),- slutgiltigt förbjudas (bilaga 2),- kvarstå i del 2 av bilaga 7 under en fastställd period, eller- avlägsnas från samtliga bilagor."4. Punkt 1 c i artikel 6 skall ersättas av:"c) Datum för lägsta hållbarhet. För en kosmetisk produkt skall datum för lägsta hållbarhet vara det datum till vilket produkten, om den förvaras på lämpligt sätt, fortfarande fyller sin ursprungliga funktion med särskilt beaktande av att den uppfyller kraven i artikel 2.Det skall anges med texten "Bäst före utgången av ..." följt av- antingen direkt datumangivelse, eller- en uppgift om var i märkningen datumuppgift finns.Om nödvändigt skall denna information kompletteras med uppgift om de villkor som måste uppfyllas för att den angivna hållbarhetstiden skall gälla.Datum skall återges tydligt och innehålla månad och år, i denna ordning. Uppgift om hållbarhetsdatum är inte obligatorisk för kosmetiska produkter med en hållbarhetstid som överstiger 30 månader."5. a) I artikel 6.1 d skall "bilaga 3, 4 och 6" ersättas av "bilaga 3, 4, 6 och 7".b) I artikel 8.2 första stycket skall "bilaga 2-6" ersättas av "bilaga 2-7".c) I artikel 8.2 andra stycket skall "bilaga 3-6" ersättas av "bilaga 3-7".Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att, med verkan från och med den 1 januari 1987, varken tillverkare eller importörer som är etablerade inom gemenskapen släpper ut produkter på marknaden som inte motsvarar kraven i detta direktiv.2. Medlemsstaterna skall besluta om alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att sådana produkter som avses i punkt 1 inte säljs till eller tillhandahålls konsumenter efter den 31 december 1988.Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1984. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Medlemsstaterna skall se till att till kommissionen överlämna texten till nationella bestämmelser som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 26 oktober 1983.På rådets vägnarG. MORAITISOrdförande(1) EGT nr C 32, 9.2.1982, s. 2.(2) EGT nr C 307, 14.11.1983, s. 105.(3) EGT nr C 310, 30.11.1981, s. 5.(4) EGT nr L 262, 27.9.1976, s. 169.(5) EGT nr L 275, 8.10.1983, s. 20.BILAGA "BILAGA 7Förteckning över UV-filter som kosmetiska produkter får innehållaI detta direktiv avses med UV-filter ämnen som när de ingår i kosmetiska produkter är speciellt avsedda att filtrera UV-strålar för att skydda huden från vissa skadliga effekter av dessa strålar.Dessa UV-filter får tillsättas andra kosmetiska produkter inom de gränser och enligt de villkor som anges i denna bilaga.Andra UV-filter som används i kosmetiska produkter endast för att skydda produkten mot UV-strålar omfattas inte av denna lista.DEL 1>Plats för tabell>DEL 2>Plats för tabell>