title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/30/EG av den 20 juni 2007 om ändring av rådets direktiv 89/391/EEG, dess särdirektiv samt rådets direktiv 83/477/EEG, 91/383/EEG, 92/29/EEG och 94/33/EG för att förenkla och rationalisera rapporterna om det praktiska genomförandet (Text av betydelse för EES)

text:
               27.6.2007

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 165/21

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2007/30/EG
   av den 20 juni 2007
   om ändring av rådets direktiv 89/391/EEG, dess särdirektiv samt rådets direktiv 83/477/EEG, 91/383/EEG, 92/29/EEG och 94/33/EG för att förenkla och rationalisera rapporterna om det praktiska genomförandet
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 137.2,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   efter att ha hört Regionkommittén,
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Att medlemsstaterna skall utarbeta rapporter om det praktiska genomförandet, som i sin tur skall tjäna som underlag för kommissionens återkommande rapporter om genomförandet av gemenskapsbestämmelser om arbetstagares hälsa och säkerhet, fastställs i rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet (3) samt i de särdirektiv som avses i artikel 16.1 i det direktivet, nämligen rådets direktiv 89/654/EEG av den 30 november 1989 om minimikrav för säkerhet och hälsa på arbetsplatsen (4), rådets direktiv 89/655/EEG av den 30 november 1989 om minimikrav för säkerhet och hälsa vid arbetstagares användning av arbetsutrustning i arbetet (5), rådets direktiv 89/656/EEG av den 30 november 1989 om minimikrav för säkerhet och hälsa vid arbetstagares användning av personlig skyddsutrustning på arbetsplatsen (6), rådets direktiv 90/269/EEG av den 29 maj 1990 om minimikrav för hälsa och säkerhet vid manuell hantering av laster där det finns risk för att arbetstagare drabbats av skador, särskilt i ryggen (7), rådets direktiv 90/270/EEG av den 29 maj 1990 om minimikrav för säkerhet och hälsa i arbete vid bildskärm (8), rådets direktiv 92/57/EEG av den 24 juni 1992 om minimikrav för säkerhet och hälsa på tillfälliga eller rörliga byggarbetsplatser (9), rådets direktiv 92/58/EEG av den 24 juni 1992 om minimikrav beträffande varselmärkning och signaler för hälsa och säkerhet i arbetet (10), rådets direktiv 92/85/EEG av den 19 oktober 1992 om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar (11), rådets direktiv 92/91/EEG av den 3 november 1992 om minimikrav för förbättring av arbetstagarnas säkerhet och hälsa inom den del av utvinningsindustrin som utnyttjar borrning (12), rådets direktiv 92/104/EEG av den 3 december 1992 om minimikrav för förbättring av arbetstagarnas säkerhet och hälsa inom utvinningsindustri ovan och under jord (13), rådets direktiv 93/103/EG av den 23 november 1993 om minimikrav för säkerhet och hälsa vid arbete ombord på fiskefartyg (14), rådets direktiv 98/24/EG av den 7 april 1998 om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet (15), Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/92/EG av den 16 december 1999 om minimikrav för förbättring av säkerhet och hälsa för arbetstagare som kan utsättas för fara orsakad av explosiv atmosfär (16), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/44/EG av den 25 juni 2002 om minimikrav för arbetstagares hälsa och säkerhet vid exponering för risker som har samband med fysikaliska agens (vibration) i arbetet (17), Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/10/EG av den 6 februari 2003 om minimikrav för arbetstagares hälsa och säkerhet vid exponering för risker som har samband med fysikaliska agens (buller) i arbetet (18), Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/40/EG av den 29 april 2004 om minimikrav för arbetstagares hälsa och säkerhet vid exponering för risker som har samband med fysikaliska agens (elektromagnetiska fält) i arbetet (19) samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/25/EG av den 5 april 2006 om minimikrav för arbetstagares hälsa och säkerhet vid exponering för risker som har samband med fysikaliska agens (artificiell optisk strålning) i arbetet (20).

               (2)

               En rapport om genomförandet föreskrivs också i rådets direktiv 91/383/EEG av den 25 juni 1991 om komplettering av åtgärderna för att främja förbättringar av säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsförhållande eller tillfälligt anställningsförhållande (21), rådets direktiv 92/29/EEG av den 31 mars 1992 om minimikrav avseende säkerhet och hälsa för förbättrad medicinsk behandling ombord på fartyg (22) samt i rådets direktiv 94/33/EG av den 22 juni 1994 om skydd av minderåriga i arbetslivet (23).

               (3)

               Rapporteringsbestämmelserna i särdirektiven enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG och i direktiv 91/383/EEG, 92/29/EEG och 94/33/EG skiljer sig åt både i fråga om hur ofta rapporterna skall utarbetas och vad de skall innehålla.

               (4)

               Medlemsstaternas skyldigheter att rapportera om det praktiska genomförandet och kommissionens skyldighet att i sin tur rapportera utifrån de nationella rapporterna är ett viktigt led i lagstiftningscykeln som gör det möjligt att sammanställa och utvärdera de olika aspekterna av det praktiska genomförandet av direktiven. Därför bör denna rapporteringsskyldighet utvidgas till att också omfatta de direktiv som inte innehåller några rapporteringsbestämmelser, nämligen Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/54/EG av den 18 september 2000 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agens i arbetet (sjunde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) (24), Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/37/EG av den 29 april 2004 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener eller mutagena ämnen i arbetet (sjätte särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) (25) samt rådets direktiv 83/477/EEG av den 19 september 1983 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för asbest i arbetet (andra särdirektivet enligt artikel 8 i direktiv 80/1107/EEG) (26).

               (5)

               Det är därför nödvändigt att harmonisera bestämmelserna i direktiv 89/391/EEG, särdirektiven enligt artikel 16.1 i det direktivet, samt direktiv 83/477/EEG, 91/383/EEG, 92/29/EEG och 94/33/EG.

               (6)

               Enligt kommissionens meddelande ”Anpassning till förändringar i arbetsliv och samhälle: en ny arbetsmiljöstrategi för gemenskapen 2002–2006” bör det utarbetas förslag till lagstiftning för att förenkla och rationalisera genomföranderapporterna. Denna fråga har även getts högsta prioritet i arbetet med att förenkla gemenskapslagstiftningen, som ett led i initiativet för bättre lagstiftning.

               (7)

               Rutinerna bör förenklas genom att harmonisera rapporteringsfrekvensen för de rapporter om det praktiska genomförandet som skall lämnas in till kommissionen, och genom att begära en enda rapport om det praktiska genomförandet, bestående av en allmän del som gäller för samtliga direktiv och olika kapitel för varje enskilt direktivs särskilda aspekter. Dessa bestämmelser, och särskilt införandet av en ny artikel 17a i direktiv 89/391/EEG, gör det dessutom möjligt att låta rapporteringen omfatta även genomförandet av de särdirektiv enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG för vilka det inte föreskrivs någon rapportering, nämligen direktiv 2000/54/EG och 2004/37/EG, samt alla framtida särdirektiv enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG.

               (8)

               Medlemsstaternas rapporter bör utarbetas och lämnas in till kommissionen vart femte år, den första rapporten bör undantagsvis täcka en längre period, rapporterna bör vara enhetligt utformade så att de kan användas på bästa sätt, de bör utarbetas utifrån ett frågeformulär som kommissionen utformat efter att ha hört rådgivande kommittén för arbetsmiljöfrågor, och de bör innehålla relevant information om medlemsstaternas förebyggande åtgärder, så att kommissionen, med beaktande av eventuella relevanta uppgifter från Europeiska arbetsmiljöbyrån och Europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor, på ett korrekt sätt kan utvärdera hur lagstiftningen fungerar i praktiken.

               (9)

               Kommissionen har i enlighet med artikel 138.2 i fördraget samrått med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå om den inriktning gemenskapens insatser på detta område kan ges.

               (10)

               Efter detta samråd bedömde kommissionen att insatser från gemenskapens sida är önskvärda och samrådde i enlighet med artikel 138.3 i fördraget på nytt med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå om det planerade förslagets innehåll.

               (11)

               Efter det andra samrådet har arbetsmarknadens parter inte meddelat kommissionen att de önskar inleda det förfarande som kan leda till ett avtal i enlighet med artikel 138.4 i fördraget.

               (12)

               Medlemsstaterna bör vidta de åtgärder som krävs för att införliva ändringarna enligt detta direktiv, vilka, med hänsyn till detta direktivs särskilda karaktär och i förekommande fall kan vara av administrativ natur.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Ändring av direktiv 89/391/EEG
   Följande artikel skall införas i direktiv 89/391/EEG:

      ”Artikel 17a
      Genomföranderapporter
      1.   Vart femte år skall medlemsstaterna lämna in en samlad rapport till kommissionen om det praktiska genomförandet av detta direktiv samt av särdirektiven enligt artikel 16.1, och däri ange arbetsmarknadens parters ståndpunkter. Rapporten skall innehålla en bedömning av olika aspekter på det praktiska genomförandet av de olika direktiven samt, i lämpliga fall, könsspecifika uppgifter, om sådana finns tillgängliga.
      2.   Rapportens utformning skall, tillsammans med ett frågeformulär med närmare uppgift om dess innehåll, bestämmas av kommissionen i samarbete med rådgivande kommittén för arbetsmiljöfrågor.
      Rapporten skall innehålla en allmän del som omfattar detta direktivs bestämmelser om de gemensamma principer och aspekter som är tillämpliga på samtliga direktiv som avses i punkt 1.
      Den allmänna delen skall kompletteras med olika kapitel om tillämpningen av de särskilda aspekterna av varje direktiv och med särskilda indikatorer, om sådana finns tillgängliga.
      3.   Kommissionen skall överlämna rapportens struktur, tillsammans med ovan nämnda frågeformulär med närmare uppgift om dess innehåll, till medlemsstaterna senast sex månader innan den period som rapporten avser löper ut. Rapporten skall sändas till kommissionen senast tolv månader efter utgången av den femårsperiod som rapporten avser.
      4.   Utifrån dessa rapporter skall kommissionen utvärdera genomförandet av de direktiv som berörs mot bakgrund av deras relevans samt forskning och nya vetenskapliga rön på de olika aktuella områdena. Kommissionen skall inom 36 månader efter femårsperiodens slut underrätta Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och rådgivande kommittén för arbetsmiljöfrågor om resultaten av utvärderingen och vid behov om eventuella initiativ som syftar till att förbättra det sätt på vilket lagstiftningen på området fungerar.
      5.   Den första rapporten skall avse perioden 2007–2012.”

   Artikel 2
   Ändring av direktiven 83/477/EEG, 91/383/EEG, 92/29/EEG och 94/33/EG
   1.   Följande artikel skall införas i direktiv 83/477/EEG:

      ”Artikel 17a
      Genomföranderapport
      Vart femte år skall medlemsstaterna rapportera till kommissionen om det praktiska genomförandet av detta direktiv genom ett särskilt kapitel i den samlade rapport som avses i artikel 17a.1–17a.3 i direktiv 89/391/EEG och som skall tjäna som underlag till kommissionens utvärdering i enlighet med artikel 17a.4 i det direktivet.”

   2.   Följande artikel skall införas i direktiv 91/383/EEG:

      ”Artikel 10a
      Genomföranderapport
      Vart femte år skall medlemsstaterna rapportera till kommissionen om det praktiska genomförandet av detta direktiv genom ett särskilt kapitel i den samlade rapport som avses i artikel 17a.1–17a.3 i direktiv 89/391/EEG och som skall tjäna som underlag till kommissionens utvärdering i enlighet med artikel 17a.4 i det direktivet.”

   3.   Följande artikel skall införas i direktiv 92/29/EEG:

      ”Artikel 9a
      Genomföranderapport
      Vart femte år skall medlemsstaterna rapportera till kommissionen om det praktiska genomförandet av detta direktiv genom ett särskilt kapitel i den samlade rapport som avses i artikel 17a.1–17a.3 i direktiv 89/391/EEG och som skall tjäna som underlag till kommissionens utvärdering i enlighet med artikel 17a.4 i det direktivet.”

   4.   Följande artikel skall införas i direktiv 94/33/EG:

      ”Artikel 17a
      Genomföranderapport
      Vart femte år skall medlemsstaterna rapportera till kommissionen om det praktiska genomförandet av detta direktiv genom ett särskilt kapitel i den samlade rapport som avses i artikel 17a.1–17a.3 i direktiv 89/391/EEG och som skall tjäna som underlag till kommissionens utvärdering i enlighet med artikel 17a.4 i det direktivet.”

   Artikel 3
   Upphävande
   Följande bestämmelser skall upphöra att gälla från och med den 27 juni 2007:

               1.

               Artikel 18.3 och 18.4 i direktiv 89/391/EEG.

               2.

               Artikel 10.3 och 10.4 i direktiv 89/654/EEG.

               3.

               Artikel 10.3 och 10.4 i direktiv 89/655/EEG.

               4.

               Artikel 10.3 och 10.4 i direktiv 89/656/EEG.

               5.

               Artikel 9.3 och 9.4 i direktiv 90/269/EEG.

               6.

               Artikel 11.3 och 11.4 i direktiv 90/270/EEG.

               7.

               Artikel 10.3 och 10.4 i direktiv 91/383/EEG.

               8.

               Artikel 9.3 och 9.4 i direktiv 92/29/EEG.

               9.

               Artikel 14.4 och 14.5 i direktiv 92/57/EEG.

               10.

               Artikel 11.4 och 11.5 i direktiv 92/58/EEG.

               11.

               Artikel 14.4, 14.5 och 14.6 i direktiv 92/85/EEG.

               12.

               Artikel 12.4 i direktiv 92/91/EEG.

               13.

               Artikel 13.4 i direktiv 92/104/EEG.

               14.

               Artikel 13.3 och 13.4 i direktiv 93/103/EG.

               15.

               Artikel 17.4 och 17.5 i direktiv 94/33/EG.

               16.

               Artikel 15 i direktiv 98/24/EG.

               17.

               Artikel 13.3 i direktiv 1999/92/EG.

               18.

               Artikel 13 i direktiv 2002/44/EG.

               19.

               Artikel 16 i direktiv 2003/10/EG.

               20.

               Artikel 12 i direktiv 2004/40/EG.

               21.

               Artikel 12 i direktiv 2006/25/EG.

         Artikel 4
   Genomförande
   Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 2012.
   Artikel 5
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 6
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 20 juni 2007.

            På Europaparlamentets vägnar

         H.-G. PÖTTERING

            Ordförande

            På rådets vägnar

         G. GLOSER

            Ordförande

      (1)  Yttrandet avgivet den 17 januari 2006.

      (2)  Europaparlamentets yttrande av den 26 april 2007 (ännu ej offentliggjort i EUT). Rådets beslut av den 30 maj 2007.

      (3)  EGT L 183, 29.6.1989, s. 1. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (4)  EGT L 393, 30.12.1989, s. 1.

      (5)  EGT L 393, 30.12.1989, s. 13. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/45/EG (EGT L 195, 19.7.2001, s. 46).

      (6)  EGT L 393, 30.12.1989, s. 18.

      (7)  EGT L 156, 21.6.1990, s. 9.

      (8)  EGT L 156, 21.6.1990, s. 14.

      (9)  EGT L 245, 26.8.1992, s. 6.

      (10)  EGT L 245, 26.8.1992, s. 23.

      (11)  EGT L 348, 28.11.1992, s. 1.

      (12)  EGT L 348, 28.11.1992, s. 9.

      (13)  EGT L 404, 31.12.1992, s. 10.

      (14)  EGT L 307, 13.12.1993, s. 1.

      (15)  EGT L 131, 5.5.1998, s. 11.

      (16)  EGT L 23, 28.1.2000, s. 57.

      (17)  EGT L 177, 6.7.2002, s. 13.

      (18)  EUT L 42, 15.2.2003, s. 38.

      (19)  EUT L 159, 30.4.2004, s. 1. Rättad i EUT L 184, 24.5.2004, s. 1.

      (20)  EUT L 114, 27.4.2006, s. 38.

      (21)  EGT L 206, 29.7.1991, s. 19.

      (22)  EGT L 113, 30.4.1992, s. 19. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003.

      (23)  EGT L 216, 20.8.1994, s. 12.

      (24)  EGT L 262, 17.10.2000, s. 21.

      (25)  EUT L 158, 30.4.2004, s. 50. Rättad i EUT L 229, 29.6.2004, s. 23.

      (26)  EGT L 263, 24.9.1983, s. 25. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/18/EG (EUT L 97, 15.4.2003, s. 48).


title: Kommissionens direktiv 2008/82/EG av den 30 juli 2008 om ändring av direktiv 2008/38/EG med avseende på foder som är avsedda för understödjande av njurfunktionen vid kronisk njurinsufficiens (Text av betydelse för EES)

text:
               31.7.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 202/48

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2008/82/EG
   av den 30 juli 2008
   om ändring av direktiv 2008/38/EG med avseende på foder som är avsedda för understödjande av njurfunktionen vid kronisk njurinsufficiens
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 93/74/EEG av den 13 september 1993 om foder för särskilda näringsbehov (1), särskilt artikel 6 c, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens direktiv 2008/38/EG av den 5 mars 2008 om upprättande av en förteckning över användningsområden för djurfoder för särskilda näringsbehov (2) anges ”understödjande av njurfunktionen vid kronisk njurinsufficiens” som ett särskilt näringsbehov.

               (2)

               Genom förordning (EG) nr 163/2008 (3) godkände kommissionen preparatet av lantankarbonatoktahydrat som zooteknisk fodertillsats för katter. Detta godkännande grundade sig på ett yttrande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet av den 18 september 2007 (4). I yttrandet konstaterade myndigheten att tillsats av detta preparat i fodret resulterar i minskad fosforutsöndring via urinen och ökad fosforutsöndring via avföringen, kopplade till en nedgång i den förmodade smältbarheten för fosfor. Myndigheten drog härav slutsatsen att preparaten kan minska upptagningen av fosfor hos fullvuxna katter.

               (3)

               I direktiv 2008/38/EG tas foder med låg fosforhalt redan upp på raden ”understödjande av njurfunktionen vid kronisk njurinsufficiens”. Samma positiva effekt kan fås genom en minskning av upptaget av fosfor i fodret. Lantankarbonatoktahydrat bör därför upptas på raden ”understödjande av njurfunktionen vid kronisk njurinsufficiens” i förteckningen över användningsområden i del B i bilaga I till direktiv 2008/38/EG.

               (4)

               Direktiv 2008/38/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               (5)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilaga I till direktiv 2008/38/EG ska ändras i enlighet med bilagan till det här direktivet.
   Artikel 2
   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast 20 februari 2009. De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 30 juli 2008.

            På kommissionens vägnar

         Androulla VASSILIOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 237, 22.9.1993, s. 23. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 806/2003 (EUT L 122, 16.5.2003, s. 1).

      (2)  EUT L 62, 6.3.2008, s. 9.

      (3)  EUT L 50, 23.2.2008, s. 3.

      (4)  The EFSA Journal, nr 542, s. 1, 2007.

      BILAGA
      I del B i bilaga I till direktiv 2008/38/EG ska raden för det särskilda näringsbehovet ”understödjande av njurfunktionen vid kronisk njurinsufficiens” ersättas med följande:

                     Särskilda näringsbehov

                     Viktiga näringsegenskaper

                     Djurart eller djurkategori

                     Märkningsupplysningar

                     Rekommenderad utfodringslängd

                     Övriga bestämmelser

                     ”Understödjande av njurfunktionen vid kronisk njurinsufficiens (1)

                     Låg fosforhalt och begränsad halt av protein men av hög kvalitet

                     Hundar och katter

                                 —

                                 Proteinkällor

                                 —

                                 Kalcium

                                 —

                                 Fosfor

                                 —

                                 Kalium

                                 —

                                 Natrium

                                 —

                                 Innehåll av essentiella fettsyror (om tillsatta)

                     Inledningsvis upp till sex månader (2)

                     Uppgift på förpackning/container eller i märkning: ’Det rekommenderas att veterinär konsulteras före användning eller när utfodringsperioden förlängs’.
                     Ange följande i bruksanvisningen: ’Det bör alltid finnas tillgång till vatten.’

                     eller

                     Minskad upptagning av fosfor genom tillförsel av lantankarbonatoktahydrat

                     Fullvuxna katter

                                 —

                                 Proteinkällor

                                 —

                                 Kalcium

                                 —

                                 Fosfor

                                 —

                                 Kalium

                                 —

                                 Natrium

                                 —

                                 Lantankarbonatoktahydrat

                                 —

                                 Innehåll av essentiella fettsyror (om tillsatta)

                     Inledningsvis upp till sex månader (2)

                     Uppgift på förpackning/container eller i märkning: ’Det rekommenderas att veterinär konsulteras före användning eller när utfodringsperioden förlängs’.
                     Ange följande i bruksanvisningen: ’Det bör alltid finnas tillgång till vatten.’

         (1)  Tillverkaren kan vid behov också rekommendera användning vid tillfällig njurinsufficiens.

         (2)  Om fodret rekommenderas vid tillfällig njurinsufficiens är den rekommenderade utfodringsperioden 2–4 veckor.”


Avis juridique important

|

31981L0712

Kommissionens första direktiv 81/712/EEG av den 28 juli 1981 om analysmetoder för kontroll av att vissa livsmedelstillsatser uppfyller renhetskriterier

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 257 , 10/09/1981 s. 0001 - 0027 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 11 s. 0154  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 11 s. 0220  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 11 s. 0154  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 11 s. 0220

KOMMISSIONENS FÖRSTA DIREKTIV av den 28 juli 1981 om analysmetoder för kontroll av att vissa livsmedelstillsatser uppfyller renhetskriterier (81/712/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv av den 23 oktober 1962 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om färgämnen som är godkända för användning i livsmedel(1), senast ändrat genom direktiv 78/144/EEG(2), särskilt artikel 11.2 i detta,med beaktande av rådets direktiv 64/54/EEG av den 5 november 1963 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om konserveringsmedel som är godkända för användning i livsmedel(3), senast ändrat genom direktiv 79/40/EEG(4), särskilt artikel 8.2,med beaktande av rådets direktiv 70/357/EEG av den 13 juli 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om antioxidationsmedel som är godkända för användning i livsmedel(5), senast ändrat genom direktiv 78/143/EEG(6), särskilt artikel 5.2, ochmed beaktande av följande:Enligt dessa bestämmelser skall analysmetoder fastställas inom gemenskapen för kontroll av att tillsatserna uppfyller allmänna och särskilda renhetskriterier.Ett antal metoder har utvecklats och bör nu antas.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv har tillstyrkts av Ständiga livsmedelskommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstaterna skall föreskriva att de analyser som behövs för att kontrollera att vissa livsmedelstillsatser uppfyller allmänna och särskilda renhetskriterier skall utföras enligt de metoder som beskrivs i bilaga 2 och som har de användningsområden som framgår av bilaga 1.Artikel 2Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 20 februari 1983. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 28 juli 1981.På kommissionens vägnarKarl-Heinz NARJESLedamot av kommissionen(1) EGT nr 115, 11.11.1962, s. 2645/62.(2) EGT nr L 44, 15.2.1978, s. 20.(3) EGT nr 12, 27.1.1964, s. 161/64.(4) EGT nr L 13, 19.1.1979, s. 50.(5) EGT nr L 157, 18.7.1970, s. 31.(6) EGT nr L 44, 15.2.1978, s. 18.BILAGA 1ANVÄNDNINGSOMRÅDEN FÖR GEMENSKAPENS ANALYSMETODER FÖR KONTROLL AV ATT VISSA LIVSMEDELSTILLSATSER UPPFYLLER RENHETSKRITERIERI. INLEDNING II. FÄRGÄMNEN II.1 Ämnen som kan extraheras med dietyleter ur vattenlösliga sulfonerade organiska färgämnen som används i livsmedel bestäms enligt bilaga 2, metod 1.III. KONSERVERINGSMEDEL III.1 Myrsyra, formiater och andra oxiderbara föroreningar i ättiksyra (E 260), kaliumacetat (E 261), natriumdiacetat (E 262) och kalciumacetat (E 263) bestäms enligt bilaga 2, metod 2.III.2 Icke-flyktiga ämnen i propionsyra (E 280) bestäms enligt bilaga 2, metod 3.III.3 Viktförlusten vid torkning av natriumnitrit (E 250) bestäms enligt bilaga 2, metod 4.III.4 Gränsvärdesundersökning av salicylsyra i p-Hydroxibensoesyraetylester (E 214), p-Hydroxibensoesyraetylesterns natriumsalt (E 215), p-Hydroxibensoesyrapropylester (E 216), p-Hydroxibensoesyrapropylesterns natriumsalt (E 217), p-Hydroxibensoesyrametylester (E 218) och p-Hydroxibensoesyrametylesterns natriumsalt (E 219) utförs enligt bilaga 2, metod 5.III.5 Fri ättiksyra i natriumdiacetat (E 262) bestäms enligt bilaga 2, metod 6.III.6 Natriumacetat i natriumdiacetat (E 262) bestäms enligt bilaga 2, metod 7.III.7 Gränsvärdesundersökning av aldehyder i sorbinsyra (E 200) i natriumsorbat, kaliumsorbat och kalciumsorbat (E 201, E 202, E 203) och i propionsyra (E 280) utförs enligt bilaga 2, metod 8.IV. ANTIOXIDATIONSMEDEL IV.1 Peroxidtalet i lecitin (E 322) bestäms enligt bilaga 2, metod 9.IV.2 Ämnen i lecitin (E 322) som är olösliga i toluen bestäms enligt bilaga 2, metod 10.IV.3 Gränsvärdesundersökning av reducerande ämnen i natriumlaktat, kaliumlaktat och kalciumlaktat (E 325, E 326 och E 327) utförs enligt bilaga 2, metod 11.IV.4 Flyktiga syror i ortofosforsyra (E 338) bestäms enligt bilaga 2, metod 12.IV.5 Gränsvärdesundersökning av nitrat i ortofosforsyra (E 338) bestäms enligt bilaga 2, metod 13.IV.6 Ej vattenlösliga ämnen i mono-, di- och trinatriumortofosfat och mono-, di- och trikaliumortofosfat (E 339 (i), E 339 (ii), E 339 (iii), E 340 (i), E 340 (ii), E 340 (iii)) bestäms enligt bilaga 2, metod 14.V. ALLMÄNT V.1 pH-värdet i livsmedelstillsatser bestäms enligt bilaga 2, metod 15.BILAGA 2ANALYSMETODER FÖR RENHETSKRITERIER FÖR LIVSMEDELSTILLSATSERINLEDNING1 Beredning av analysprov1.1 AllmäntLaboratorieprov som ska analyseras måste normalt väga 50 g, om inte större mängd krävs för en viss bestämning.1.2 Beredning av provProvet skall vara homogeniserat före analysen.1.3 FörvaringDet beredda provet skall alltid förvaras i en luft- och fukttät behållare och lagras på sådant sätt att det inte fördärvas.2. Reagenser2.1 Vatten2.1.1 Då vatten skall användas för lösning, spädning eller tvättning avses destillerat vatten eller avjoniserat vatten av minst motsvarande renhetsgrad.2.1.2 I de fall där lösning eller spädning nämns utan närmare uppgift om reagens, avses vattenlösning.2.2 KemikalierOm inte annat anges, skall alla kemikalier vara av sådan kvalitet att de är lämpliga som reagens vid analyser.3. Utrustning3.1 UtrustningslistaUtrustningslistan innehåller endast sådana artiklar som används för speciella ändamål eller som har särskild specifikation.3.2 AnalysvågMed analysvåg avses en våg med en känslighet av minst 0,1 mg.4. Redovisning av resultat4.1 ResultatDet resultat som anges i analysrapporten skall utgöra medelvärdet av minst två bestämningar med tillfredsställande repeterbarhet.4.2 Beräkning av procentandelOm inte annat anges skall resultaten uttryckas i viktprocent av det prov som ursprungligen mottagits vid laboratoriet.4.3 Antal signifikanta siffrorMetodens precision avgör hur många siffror som skall anges.METOD 1 BESTÄMNING AV ÄMNEN SOM KAN EXTRAHERAS MED DIETYLETER UR VATTENLÖSLIGA SULFONERADE ORGANISKA FÄRGÄMNEN SOM ANVÄNDS I LIVSMEDEL 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms ämnen som kan extraheras med dietyleter ur vattenlösliga sulfonerade organiska färgämnen utan bärare.2. DefinitionÄmnen som kan extraheras med dietyleter: den mängd av ämnena som bestämts med den angivna metoden.3. PrincipFärgämnet extraheras med dietyleter och återstoden vägs när etern indunstats.4. Reagens4.1 Dietyleter, torr, peroxidfri (torkad med hjälp av nykalcinerad kalciumklorid).5. Utrustning5.1 Soxhletutrustning med kolv.5.2 Exsickator som innehåller nyaktiverat kiselgel eller likvärdigt torkmedel med fuktindikator.5.3 Analysvåg.5.4 Ugn med termostatkontroll vid 85 ± 2 °C.6. UtförandeVäg med en noggrannhet av 10 mg upp ca 10 g av provet med färgämne på ett filtreringspapper. Vik ihop papperet, stoppa det i en papperstub och förslut denna med lite fettfri vadd. Extrahera i sex timmar med dietyleter (4.1) i en soxhletutrustning (5.1). Dunsta in etern vid så låg temperatur som möjligt. Placera soxhletkolven, som vägts tidigare, med återstående innehåll i ugnen (5.4). Låt torka i 20 minuter vid 85 ± 2 °C. Flytta över kolven till en exsickator (5.2), täck över med ett icke tättslutande lock och låt svalna. Väg kolven med innehåll.Upprepa torkning och vägning tills skillnaden mellan två vägningar i följd är mindre än 0,5 mg. Skulle det visa sig att vikten ökat, skall den lägsta noterade vikten användas vid beräkningen.7. Redovisning av resultat7.1 Formel och beräkningsmetodMängden av de ämnen som kan extraheras med eter uttryckt i procent av provet erhålls med följande formel:>NUM>m1 × 100>DEN>m0därm1 = återstående innehåll i gram efter indunstning,m0 = provets ursprungliga vikt i gram.7.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser får inte vara större än 20 mg per 100 g prov.METOD 2 BESTÄMNING AV MYRSYRA, FORMIATER OCH ANDRA OXIDERBARA FÖRORENINGAR I ÄTTIKSYRA (E 260), KALIUMACETAT (E 261), NATRIUMDIACETAT (E 262) OCH KALCIUMACETAT (E 263) 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms mängden myrsyra, formiater och andra oxiderbara föroreningar, uttryckta som myrsyra i- ättiksyra (E 260),- kaliumacetat (E 261),- natriumdiacetat (E 262),- kalciumacetat (E 263).2. DefinitionMängden myrsyra, formiater och andra oxiderbara föroreningar: den mängd myrsyra, formiater och andra oxiderbara föroreningar som bestämts med den angivna metoden.3. PrincipProvlösningen behandlas med överskott av standardkaliumpermanganat under alkaliska förhållanden för att bilda mangandioxid. Mangandioxiden och överskottet av kaliumpermanganat bestäms jodometriskt under sura förhållanden och koncentrationen av oxiderbara föroreningar beräknas och uttrycks som myrsyra.4. Reagenser4.1 Kaliumjodid.4.2 Kaliumpermanganat, 0,02 mol/l.4.3 Natriumkarbonat (vattenfri).4.4 Natriumtiosulfat, 0,1 mol/l.4.5 Stärkelselösning (ca 1 % m/v).4.6 Utspädd svavelsyra: tillsätt 90 ml svavelsyra (P20 = 1,84 g/ml) till vatten och späd till 1 l.5. Utrustning5.1 Kokande vattenbad.5.2 Analysvåg.6. UtförandeOm provet är en fri syra, väg upp ca 10 g med en noggrannhet av 10 mg, späd med 70 ml vatten och tillsätt en lösning av 10 g vattenfritt natriumkarbonat (4.3) i 30 ml vatten. Om provet är ett salt, väg upp ca 10 g av provet med en noggrannhet av 10 mg och lös upp i 100 ml vatten. Tillsätt 1 g vattenfritt natriumkarbonat (4.3) och skaka tills det lösts upp. Tillsätt 20 ml kaliumpermanganat, 0,02 mol/l (4.2), och värm 15 minuter i kokande vattenbad. Låt blandningen svalna. Tillsätt 50 ml utspädd svavelsyra (4.6) och 0,5 g kaliumjodid (4.1). Snurra på blandningen tills all utfälld mangandioxid har lösts upp igen. Titrera med natriumtiosulfat, 0,1 mol/l (4.4) tills lösningen blir blekgul. Tillsätt ett par droppar stärkelselösning (4.5) och fortsätt titrera tills lösningen blir färglös.7. Redovisning av resultat7.1 Formel och beräkningsmetodDen procentuella mängden myrsyra, formiater och andra oxiderbara föroreningar uttryckta som myrsyra erhålls med följande formel:dära = kaliumpermanganatets molaritet,b = natriumtiosulfatets molaritet,m0 = provets ursprungliga vikt i gram,V = den mängd natriumtiosulfat, 0,1 mol/l som används vid titreringen, uttryckt i ml.7.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma förhållanden får inte vara större än 5 mg per 100 g prov.8. Anmärkningar8.1 11,3 ml natriumtiosulfat, 0,1 mol/l motsvarar 0,2 % myrsyra i ett prov på 10 gram.8.2 Om formiat inte är närvarande kommer den behövliga volymen natriumtiosulfat att vara 20 ml, men om det finns mer än 0,27 % (m/m) myrsyra är överskottet av kaliumpermanganat otillräckligt, och en bestämd minsta volym av 8 ml går åt. I detta fall upprepas bestämningen, varvid en mindre mängd prov används.METOD 3 BESTÄMNING AV ICKE-FLYKTIGA SUBSTANSER I PROPIONSYRA (E 280) 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms icke-flyktiga substanser i propionsyra (E 280).2. DefinitionMängden icke-flyktigt material i propionsyra: den mängd icke-flyktigt material som bestämts med den angivna metoden.3. PrincipProvet indunstas och torkas därefter vid 103 ± 2 °C och återstoden bestäms gravimetriskt.4. Utrustning4.1 Indunstningskärl av kvarts eller platina som rymmer prov om 100 g.4.2 Elektrisk ugn med termostatkontroll vid 103 ± 2 °C.4.3 Analysvåg.4.4 Kokande vattenbad.4.5 Exsickator som innehåller nyaktiverat kiselgel eller likvärdigt torkmedel med fuktindikator.5. UtförandeVäg med en noggrannhet av 0,1 g upp 100 g propionsyra från provet i ett i förväg torkat och vägt kärl (4.1). Indunsta över kokande vattenbad i dragskåp (4.4). När all propionsyra har indunstat, placeras provet i en timme i ugnen (4.2) vid 103 ± 2 °C. Placera provet i en exsickator, låt svalna och väg det därefter. Upprepa uppvärmning, kylning och vägning tills skillnaden mellan två vägningar i följd är mindre än 0,5 mg. Visar det sig att vikten ökar, skall den lägsta noterade vikten användas vid beräkningen.6. Redovisning av resultat6.1 Formel och beräkningsmetodMängden icke-flyktigt material, beräknat i procent av provet, erhålls genom följande formel:>NUM>100 × m1>DEN>m0därm1 = återstående innehåll i gram efter indunstning,m0 = provets ursprungliga vikt i gram.6.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma förhållanden får inte vara större än 5 mg per 100 g prov.METOD 4 BESTÄMNING AV VIKTFÖRLUST VID TORKNING AV NATRIUMNITRIT (E 250) 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms viktförlusten vid torkning av natriumnitrit (E 250).2. DefinitionFukthalten i natriumnitrit: viktförlusten vid torkning enligt bestämning med den angivna metoden.3. PrincipViktförlusten vid torkning erhålls genom att provet värms upp i ugn till 103 ± 2 °C och vägs. Därefter beräknas hur mycket av vikten som gått förlorad.4. Utrustning4.1 Elektrisk ugn med termostatkontroll vid 103 ± 2 °C.4.2 Flatbottnad vågskål av glas, 60-80 mm i diameter och minst 25 mm djup, icke tättslutande lock.4.3 Exsickator som innehåller nyaktiverat kiselgel eller likvärdigt torkmedel med fuktindikator.4.4 Analysvåg.5. UtförandeAvlägsna locket från vågskålen (4.2), värm skålen och locket i ugnen (4.1) vid 103 ± 2 °C i en timme. Sätt på locket igen och placera skålen (4.2) med locket i exsickatorn (4.3) och låt svalna till rumstemperatur. Väg den täckta skålen (4.2) med en noggrannhet av 10 mg. Väg omsorgsfullt med en noggrannhet av 10mg upp ett prov på ca 10 g i den täckta skålen. Ta bort locket och placera både skål och lock i ugnen (4.1) i en timme vid 103 ± 2 °C. Sätt på locket igen och låt den täckta skålen svalna till rumstemperatur i exsickatorn (4.3). Väg den med en noggrannhet av 10 mg. Upprepa uppvärmning, kylning och vägning tills skillnaden mellan två vägningar i följd är mindre än 10 mg. Skulle det visa sig att vikten ökar, skall den lägsta noterade vikten användas vid beräkningen.6. Redovisning av resultat6.1 Formel och beräkningsmetodViktförlusten vid torkning, beräknad som viktprocent av provet, erhålls med följande formel:>NUM>100 × (m2 - m3)>DEN>(m2 - m1)därm1 = skålens vikt i gram,m2 = skålens och provets vikt i gram före torkning,m3 = skålens och provets vikt i gram efter torkning.6.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser får inte vara större än 100 mg per 100 g prov.METOD 5 GRÄNSVÄRDESUNDERSÖKNING AV SALICYLSYRA I p-HYDROXIBENSOESYRAETYLESTER (E 214), p-HYDROXIBENSOESYRAETYLESTERNS NATRIUMSALT (E 215), p-HYDROXIBENSOESYRAPRO- PYLESTER (E 216), p-HYDROXIBENSOESYRAPROPYLESTERNS NATRIUMSALT (E 217), p-HYDROXIBENSOESYRAMETYLESTER (E 218), p-HYDROXIBENSOESYRAMETYLESTERNS NATRIUMSALT (E 219) 1. AnvändningsområdeMed denna metod påvisas salicylsyra i p-Hydroxibensoesyraetylester (E 214), p-Hydroxibensoesyrapropylester (E 216) och p-Hydroxibensoesyrametylester (E 218) och i natriumsalterna av dessa ämnen (E 215, E 217 och E 219).2. DefinitionKoncentration av salicylsyra: resultatet av undersökning med den angivna metoden.3. PrincipEn violett färgton bildas när ammoniumjärn(III)sulfat reagerar med provlösningen. Färgtonen jämförs med färgtonen i en referenslösning.4. Reagenser4.1 Ammoniumjärn(III)sulfatlösning, 0,2 % m/v. Bered genom att lösa 0,2 g ammoniumjärn(III)sulfatdodekahydrat i 50 ml vatten, tillsätt 10 ml salpetersyra, 10 % v/v, och späd med vatten till 100 ml.4.2 Etanol, 95 % v/v.4.3 Salicylsyralösning, 0,1 g/l.4.4 Svavelsyra, 1 mol/l.5. Utrustning5.1 Nesslercylindrar, graderade till 50 ml. Total volym ca 60 ml.6. Utförande6.1 Prover med p-Hydroxibensoesyraetylester (E 214),p-Hydroxibensoesyrapropylester (E 216) ochp-Hydroxibensoesyrametylester (E 218)6.1.1 Väg upp 0,1 g av provet med en noggrannhet av 1 mg och lös upp i 10 ml etanol, 95 % v/v (4.2). För över lösningen till en graderad nesslercylinder (5.1) och späd med vatten till 50 ml. Rör om och tillsätt 1 ml ammoniumjärn(III)sulfatlösning (4.1) under fortsatt omröring. Låt lösningen stå i en minut.6.1.2 Bered samtidigt en referenslösning genom att upprepa 6.1.1, men ersätt provet på 0,1 g med 1 ml salicylsyralösning (4.3).6.1.3 Jämför provlösningens färg med referenslösningens.6.2 Prover med p-Hydroxibensoesyraetylesterns natriumsalt (E 215), p-Hydroxibensoesyrapropylesterns natriumsalt (E 217) och p-Hydroxibensoesyrametylesterns natriumsalt (E 219)6.2.1 Upprepa 6.1.1 och surgör till pH 5 med svavelsyra, 1 mol/l (4.4), och späd därefter till 50 ml.6.2.2 Upprepa 6.1.2.6.2.3 Upprepa 6.1.3.7. Redovisning av resultat7.1 Tolkning av undersökningOm den rödvioletta färgen i provlösningen är intensivare än färgen i referenslösningen, är testet positivt och provet innehåller mer än 0,1 % salicylsyra.7.2 KänslighetDetektionsgränsen för salicylsyra ligger vid 30 mg per 100 g prov.7.3 AnmärkningResultaten från två undersökningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser skall vara identiska.METOD 6 BESTÄMNING AV FRI ÄTTIKSYRA I NATRIUMDIACETAT (E 262) 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms ättiksyra i natriumdiacetat (E 262).2. DefinitionMängden ättiksyra: mängden ättiksyra enligt bestämning med den angivna metoden.3. PrincipDirekt titrering av ättiksyran i provet med en natriumhydroxidlösning av standardtyp och fenolftaleinindikator.4. Reagenser4.1 Fenolftaleinlösning, 1 % (m/v) i etanol.4.2 Natriumhydroxid, 1 mol/l.5. Utrustning5.1 Analysvåg.6. UtförandeVäg upp ca 3 g av provet med en noggrannhet av 1 mg och lös upp i ca 50 ml vatten. Tillsätt två eller tre droppar fenolftaleinindikatorlösning (4.1) och titrera med natriumhydroxid, 1 mol/l (4.2), tills en röd färgton bibehålls i fem sekunder.7. Redovisning av resultat7.1 Formel och beräkningsmetodMängden ättiksyra i procent av provets vikt erhålls med följande formel:>NUM>6,005 × V × c>DEN>m0därV = den använda natriumhydroxidens (4.2) volym i milliliter,c = natriumhydroxidlösningens koncentration i mol/l,m0 = provets ursprungliga vikt i gram.7.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser får inte vara större än 500 mg per 100 g prov.8. AnmärkningEn volym på 20 ml erhålls när 3 g av ett prov som innehåller 40 % ättiksyra titreras med natriumhydroxid, 1 mol/l.METOD 7 BESTÄMNING AV NATRIUMACETAT I NATRIUMDIACETAT (E 262) 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms natriumacetat och vatten, uttryckta som natriumacetat, i natriumdiacetat (E 262).2. DefinitionNatriumacetathalt: mängden natriumacetat och vatten uttryckt som natriumacetat enligt bestämning med den angivna metoden.3. PrincipProvet löses i isättika och titreras därefter med standardperklorsyra med kristallviolett som indikator.4. Reagenser4.1 Isättika (P20 °C = 1,049 g/ml) (för vattenfria titreringar).4.2 Kristallviolett, indikatorlösning CI nr 42555, 0,2 % (m/v) i isättika.4.3 Kaliumväteftalat, C8H5KO4.4.4 Ättiksyraanhydrid (CH3CO)2O.4.5 Perklorsyra, 0,1 mol/l i isättika. Denna måste beredas och standardiseras enligt följande:Väg P g perklorsyralösning i en 1 000 ml mätkolv med propp av slipat glas. Mängden P beräknas med följande formel:P = >NUM>1 004,6>DEN>mdärm = den procentuella koncentrationen (m/m) av perklorsyra bestämd genom alkalimetrisk titrering (70-72 % m/m syra är lämpligast).Tillsätt ca 100 ml isättika och därefter successivt Q g ättiksyraanhydrid litet i taget, samtidigt som blandningen får svalna under omröring. Mängden Q kan beräknas med följande formel:Q = >NUM>(567 × P) - 5695>DEN>adärP = den vägda mängden perklorsyra ocha = koncentrationen ättiksyraanhydrid i procent (m/m).Tillslut mätkolven, låt den stå 24 timmar på mörk plats och tillsätt därefter så mycket isättika som behövs för att ge 1 000 ml lösning. Den på detta sätt beredda lösningen är praktiskt taget vattenfri. Standardisera lösningen mot kaliumväteftalat på följande sätt:Väg med en noggrannhet av 0,1 mg upp ca 0,2 g kaliumväteftalat som dessförinnan torkats i två timmar vid 110 °C och lös upp det i 25 ml isättika i en titreringskolv under försiktig uppvärmning. Låt svalna, tillsätt två droppar 0,2 % (m/m) kristallviolettlösning (4.2) i isättikan och titrera med perklorsyralösningen tills indikatorns färg skiftar till blekt grön. Gör en blanktitrering med samma mängd lösningsmedel och minska resultatet av den verkliga bestämningen med resultatet av blanktitreringen. 20,42 mg kaliumväteftalat motsvarar 1 ml perklorsyra, 0,1 mol/l.5. Utrustning5.1 Analysvåg.6. UtförandeVäg med en noggrannhet av 0,5 mg upp ca 0,2 g av provet och lös upp det i 50 ml isättika (4.1). Tillsätt ett par droppar kristallviolett indikatorlösning (4.2) och titrera med standardperklorsyra, 0,1 mol/l (4.5) tills provet blir blekgrönt.7. Redovisning av resultat7.1 Formel och beräkningsmetodNatriumacetathalten enligt definition i punkt 2, uttryckt i procent av provets vikt, erhålls med följande formel:>NUM>8,023 × V × c>DEN>m0därV = den använda standardperklorsyrans volym i milliliter (4.5),c = perklorsyralösningens (4.5) molaritet,m0 = provets ursprungliga vikt i gram.7.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser får inte vara större än 1,5 g per 100 g prov.8. AnmärkningReagenserna som används vid denna metod är giftiga och explosiva och måste hanteras försiktigt.METOD 8 GRÄNSVÄRDESUNDERSÖKNING AV ALDEHYDER I SORBINSYRA (E 200), NATRIUMSORBAT, KALIUMSORBAT OCH KALCIUMSORBAT (E 201, E 202, E 203) OCH I PROPIONSYRA (E 280) 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms aldehyder, uttryckta som formaldehyder, i- sorbinsyra (E 200),- natriumsorbat, kaliumsorbat och kalciumsorbat (E 201, E 202, E 203),- propionsyra (E 280).2. DefinitionFastställd aldehydkoncentration: resultat av undersökning med den angivna metoden.3. PrincipAldehyderna i provlösningen och formaldehyden i en referenslösning reagerar med Schiffs reagens och blir rödfärgade, varefter färgernas intensitet jämförs.4. Reagenser4.1 Formaldehydstandardlösning (0,01 mg/ml): beredd genom utspädning av koncentrerad formaldehydlösning (400 mg/ml).4.2 Schiffs reagens.5. Utförande5.1 Väg upp ca 1 g av provet med en noggrannhet av 1 mg, tillsätt 100 ml vatten och skaka om. Filtrera lösningen om så behövs och behandla 1 ml av filtratet eller provlösningen med 1 ml av Schiffs reagens (4.2). Behandla samtidigt 1 ml av formaldehydreferenslösningen (4.1) med 1 ml av Schiffs reagens (4.2).5.2 Jämför provlösningens färg med referenslösningens.6. Redovisning av resultat6.1 Tolkning av undersökningOm den röda färgen i provlösningen är intensivare än den i referenslösningen, är testet positivt och provet innehåller mer än 0,1 % aldehyder, uttryckta som formaldehyder.6.2 KänslighetDetektionsgränsen för denna undersökning är 30 mg formaldehyd per 100 g prov.6.3 AnmärkningarResultaten av två undersökningar, som utförs samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser, skall vara identiska.METOD 9 BESTÄMNING AV PEROXIDTALET I LECITIN (E 322) 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms peroxidtalet i lecitin (E 322).2. DefinitionPeroxidtalet i lecitin: resultatet som erhålls genom bestämning med den angivna metoden.3. PrincipOxidering av kaliumjodid med peroxider i lecitin och titrering av det jod som frigjorts med standardiserad natriumtiosulfatlösning.4. Reagenser4.1 Isättika.4.2 Kloroform.4.3 Kaliumjodid.4.4 Natriumtiosulfat, 0,1 mol/l eller 0,01 mol/l.4.5 Stärkelselösning (ca 1 % m/v).5. Utrustning5.1 Analysvåg.5.2 Utrustning (se bild), bestående av5.2.1 rundkolv, 100 ml,5.2.2 återloppskylare,5.2.3 glasrör med slipade fogar, längd 250 mm, invändig diameter 22 mm,5.2.4 mikrobägare, utvändig diameter 20 mm, höjd 35-50 mm.6. Utförande6.1 Häll 10 ml isättika (4.1) och 10 ml kloroform (4.2) i rundkolven (5.2.1). Sätt på glasröret (5.2.3) och återloppskylaren (5.2.2) och koka blandningen sakta i två minuter för att få bort all upplöst luft. Lös upp 1 g kaliumjodid (4.3) i 1,3 ml vatten och häll denna lösning i kolven (5.2.1) med blandningen, och se noga till att kokningen inte avbryts.Om det nu framträder en gul färg, måste analysen avbrytas och provet göras om med nya reagenser.6.2 Väg omsorgsfullt upp ca 1 g av provet med en noggrannhet av 1 mg. Låt koka i två minuter. Tillsätt därefter det vägda provet till innehållet i rundkolven (5.2.1). Var noga med att kokningen fortsätter utan avbrott. Provet bör för detta ändamål vara placerat i en mikrobägare (5.2.4) som kan sänkas ner i glasröret (5.2.3) med en glasstav. Formen på dess nedre del framgår av bilden. Kylaren (5.2.2) kan avlägsnas en kort stund. Koka ytterligare i tre till fyra minuter. Avbryt därefter uppvärmningen och koppla omedelbart bort kylaren (5.2.2). Tillsätt snabbt 50 ml vatten i glasröret (5.2.3). Avlägsna glasröret (5.2.3) och kyl kolven (5.2.1.) till rumstemperatur under rinnande vatten. Titrera med natriumtiosulfat (0,1 mol/l eller 0,01 mol/l) (4.4) tills vattenskiktet blir blekgult. Tillsätt 1 ml stärkelselösning (4.5) och fortsätt titreringen tills den blå färgen försvunnit. Skaka kolven (5.2.1) väl under titreringen så att det vattenfria skiktet blir helt fritt från jod.6.3 Gör en blanktitrering genom att upprepa 6.1 och 6.2 utan att tillsätta provet.7. Redovisning av resultat7.1 Formel och beräkningsmetodPeroxidtalet i provet uttryckt i milliekvivalenter per kilogram erhålls genom följande formel:>NUM>1 000 × a × (V1 - V2)>DEN>m0därV1 = den mängd tiosulfatlösning som behövs för att titrera provet (6.2), uttryckt i milliliter,V2 = den mängd tiosulfatlösning som behövs för blanktitreringen (6.3), uttryckt i milliliter,a = natriumtiosulfatlösningens koncentration i mol/l,m0 = provets ursprungliga vikt i gram.7.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser får inte vara större än 0,5 (uttryckt som peroxidtalet i milliekvivalenter per kilogram prov).8. Anmärkningar8.1 Vilken koncentration av natriumtiosulfat som väljs beror på vilket titreringsvärde man förväntar sig. Behövs mindre än 0,5 ml natriumtiosulfat av koncentrationen 0,1 mol/l, bör bestämningen upprepas med natriumtiosulfat av koncentrationen 0,01 mol/l.8.2 Bestämningen bör inte utföras i starkt ljus.METOD 10 BESTÄMNING AV ÄMNEN I LECITIN (E 322) SOM ÄR OLÖSLIGA I TOLUEN 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms ämnen i lecitin (E 322) som är olösliga i toluen.2. DefinitionMängden ämnen som är olösliga i toluen: den mängd av ämnen som är olösliga i toluen enligt bestämning med den angivna metoden.3. PrincipProvet löses upp i toluen och filtreras, varefter återstoden torkas och vägs.4. Reagenser4.1 Toluen.5. Utrustning5.1 Degel av sintrat glas, rymd 30 ml, porositet G 3 eller motsvarande.5.2 Elektrisk torkugn med termostatkontroll vid 103 ± 2 °C.5.3 Vattenbad vars temperatur inte överskrider 60 °C.5.4 Exsickator som innehåller nyaktiverat kiselgel eller likvärdigt torkmedel med fuktindikator.5.5 Konisk kolv, 500 ml.5.6 Vakuumpump.5.7 Analysvåg.6. Utförande6.1 Torka degeln av sintrat glas (5.1) i ugn vid 103 ± 2 °C (5.2). För över degeln till exsickatorn (5.4), låt den svalna och väg den därefter.6.2 Blanda omsorgsfullt provet med lecitin, om så behövs efter uppvärmning i vattenbad (5.3). Väg upp ca 10 g av provet med en noggrannhet av 1 mg i en konisk kolv (5.5). Tillsätt 100 ml toluen (4.1) och snurra på blandningen tills allt lecitin är upplöst. Filtrera lösningen genom degeln (5.1). Tvätta kolven (5.5) med 25 ml toluen (4.1) och häll tvättvattnet genom degeln (5.1). Upprepa förfarandet med ytterligare 25 ml toluen (4.1), varefter degeln (5.1) sugs fri från överskottet av toluen.6.3 Torka degeln (5.1) i ugnen (5.2) vid 103 ± 2 °C i två timmar. Sätt degeln i exsickatorn (5.4) och låt den svalna. Väg degeln med innehåll när den kallnat.6.4 Upprepa 6.3 tills skillnaden i vikt mellan två vägningar i följd är mindre än 0,5 mg.Om vikten ökar skall det lägsta noterade värdet användas vid beräkningen.7. Redovisning av resultat7.1 Formel och beräkningsmetodMängden ämnen som inte är lösliga i toluen erhålls med följande formel:>NUM>100 (m2 - m1)>DEN>m0därm1 = den tomma degelns (6.1) vikt i gram,m2 = degel (6.4) med innehåll, vikt i gram,m0 = provets ursprungliga vikt i gram.7.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som har utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser får inte vara större än 30 mg per 100 g prov.METOD 11 GRÄNSVÄRDESUNDERSÖKNING AV REDUCERANDE ÄMNEN I NATRIUMLAKTAT, KALIUMLAKTAT OCH KALCIUMLAKTAT (E 325, E 326, E 327) 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms kvalitativt reducerande ämnen i- natriumlaktat (E 325),- kaliumlaktat (E 326),- kalciumlaktat (E 327).2. DefinitionFörekomst av reducerande ämnen: resultatet av undersökning med den angivna metoden.3. PrincipFehlings lösning reduceras med ämnen som har reducerande verkan, vanligtvis reducerande sockerarter.4. Reagenser4.1 Fehlings lösning A: 6,93 g kopparsulfatpentahydrat löses i vatten och späds med vatten till 100 ml.4.2 Fehlings lösning B: 34,6 g kaliumnatriumtartrat och 10 g natriumhydroxid löses i vatten och späds med vatten till 100 ml.5. UtförandeVäg upp ca 1 g av provet med en noggrannhet av 1 mg och lös upp i 10 ml varmt vatten. Tillsätt 2 ml Fehlings lösning A (4.1) och 2 ml av Fehlings lösning B (4.2). Koka därefter blandningen i en minut och se efter om färgen ändras. Fällning av kalciumsulfat kan ibland uppträda, men detta saknar betydelse.6. Redovisning av resultat6.1 Tolkning av undersökningOm färgen ändras efter kokning (5), är testet positivt, vilket betyder att provet innehåller reducerande ämnen.6.2 KänslighetDetektionsgränsen för reducerande ämnen är 100 mg glukos per 100 g prov.6.3 Anmärkningar6.3.1 Resultaten från två undersökningar, som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser, skall vara identiska.6.3.2 Alla Fehlings lösningar reagerar om provet innehåller 2 % glukos.METOD 12 BESTÄMNING AV FLYKTIGA SYROR I ORTOFOSFORSYROR (E 338) 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms förekomsten av flyktiga syror, uttryckta som ättiksyra, i ortofosforsyra (E 338).2. DefinitionMängden flyktiga syror: mängden flyktiga syror uttryckt som ättiksyra enligt bestämning med den angivna metoden.3. PrincipVatten tillsätts till provet och lösningen destilleras. Destillatet titreras mot en standardnatriumhydroxidlösning, och surheten beräknas och uttrycks som ättiksyra.4. Reagenser4.1 Fenolftaleinlösning, 1 % (m/v) i etanol.4.2 Natriumhydroxid, 0,01 mol/l.5. Utrustning5.1 Destillationsapparat med droppfångare.6. UtförandeVäg upp ca 60 g av provet med en noggrannhet av 50 mg. Placera det vägda provet och 75 ml nykokt, nerkylt vatten i destillationskolven utrustad med droppfångare (5.1). Blanda och destillera därefter ca 50 ml.Titrera destillatet med standardnatriumhydroxid, 0,01 mol/l, (4.2) med fenolftalein (4.1) som indikator. Fortsätt titrera tills den röda färgtonen i lösningen bibehålls i 10 sekunder.7. Redovisning av resultat7.1 Formel och beräkningsmetodMängden flyktiga syror, uttryckt i milligram per kilogram ättiksyra, beräknas med följande formel:>NUM>600 × V>DEN>m0därV = volym i milliliter av natriumhydroxidlösning, 0,01 mol/l, som använts för neutralisering,m0 = ortofosforsyraprovets vikt i gram.7.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser får inte vara större än 1 mg per 100 g prov.METOD 13 GRÄNSVÄRDESUNDERSÖKNING AV NITRAT I ORTOFOSFORSYRA (E 338) 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms nitrater i ortofosforsyra (E 338).2. DefinitionFörekomst av nitrat uttryckt som natriumnitrat: resultat av undersökning med den angivna metoden.3. PrincipProvet sätts till en lösning av indigokarmin i koncentrerad svavelsyra. Blåfärgningen försvinner under inverkan av oxidationsmedel, däribland nitrater.4. Reagenser4.1 Indigokarminlösning, 0,18 % (m/v): lös 0,18 g natriumindigotindisulfonat i vatten och späd med vatten till 100 ml.4.2 Natriumkloridlösning, 0,05 % (m/v).4.3 Koncentrerad svavelsyra (P20 = 1,84 g/ml).5. UtförandeMät upp 2 ml av provet och späd till 10 ml med natriumkloridlösningen (4.2). Under kylning tillsätts 0,1 ml av indigokarminlösningen (4.1) och därefter långsamt 10 ml koncentrerad svavelsyra (4.3). Kontrollera om lösningen bibehåller den blå färgen i fem minuter.6. Redovisning av resultat6.1 Tolkning av undersökningOm den blå färgen försvinner inom fem minuter är testet positivt och mängden oxideringsmedel, uttryckt som natriumnitrat, är större än 5 mg/kg.6.2 Anmärkningar6.2.1 Gör ett blankprov.6.2.2 Resultaten av två undersökningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser skall vara identiska.6.2.3 Indigokarminlösningen bör inte användas om den är mer än 60 dagar gammal.6.2.4 Om resultatet är positivt, kan provet innehålla nitrater och andra oxideringsmedel, och testet måste upprepas enligt ISO-metod 3709: 1976 "Fosforsyra för industriell användning (även inom livsmedelsindustrin) - bestämning av kvävehaltiga oxider - spektrofotometrisk metod med 3,4-xylenol".METOD 14 BESTÄMNING AV ICKE VATTENLÖSLIGA ÄMNEN I MONO-, DI- OCH TRINATRIUMORTOFOSFATER OCH MONO-, DI- OCH TRIKALIUMORTOFOSFATER [(E 339(i), E 339(ii), E 339(iii), E 340(i), E 340(ii) OCH E 340(iii)] 1. AnvändningsområdeMed denna metod bestäms icke vattenlösliga ämnen i- mononatriumortofosfat (E 339(i)),- dinatriumortofosfat (E 339(ii)),- trinatriumortofosfat (E 339(iii)),- monokaliumortofosfat (E 340(i)),- dikaliumortofosfat (E 340(ii)),- trikaliumortofosfat (E 340(iii)).2. DefinitionIcke vattenlösligt ämne: mängden icke vattenlösligt ämne enligt bestämning med den angivna metoden.3. PrincipProvet löses i vatten och filtreras genom en lämplig porslinsdegel. Efter tvättning och torkning vägs återstoden och beräknas som icke vattenlösligt ämne.4. Utrustning4.1 Degel av sintrat porslin, porositet G 3 eller motsvarande.4.2 Exsickator som innehåller nyaktiverat kiselgel med fuktindikator eller likvärdigt torkmedel.4.3 Ugn med termostatkontroll vid 103 ± 2 °C.4.4 Bägare av polypropylen, 400 ml.4.5 Kokande vattenbad.5. UtförandeVäg upp ett prov på ca 10 g fosfat med en noggrannhet av 10 mg. Lös upp detta i 100 ml hett vatten som värms upp till kokpunkten i polypropylenbägaren (4.4) och hålls kvar i hett vattenbad (4.5) i 15 minuter. Filtrera lösningen genom en i förväg rengjord, torkad och vägd degel (4.1). Tvätta de olösliga resterna med hett vatten. Placera degeln med återstoden i ugnen (4.3) och torka vid 103 ± 2 °C i två timmar.Placera degeln i exsickatorn, låt svalna och väg därefter degeln.Upprepa torkning, kylning och vägning tills skillnaden i vikt mellan två vägningar i följd är mindre än 0,5 mg. Om vikten skulle öka skall den lägsta noterade vikten användas vid beräkningen.6. Redovisning av resultat6.1 Formel och beräkningsmetodMängden icke vattenlösliga ämnen i provet erhålls med följande formel:>NUM>m1>DEN>m0 × 100därm1 = återstodens vikt i gram efter torkning,m0 = provets ursprungliga vikt i gram.6.2 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser får inte vara större än 10 mg per 100 g prov.METOD 15 BESTÄMNING AV pH-VÄRDET I LIVSMEDELSTILLSATSER 1. AnvändningsområdeMetoden ger allmänna riktlinjer för hur man bestämmer pH-värdet i livsmedelstillsatser.2. DefinitionpH-värdet i en livsmedelstillsats: pH-värde enligt bestämning med den angivna metoden.3. PrincippH-värdet i en vattenlösning av det lösta eller utslammade provet bestäms på vedertaget sätt med en glaselektrod, referenselektrod och pH-meter.4. Reagenser4.1 Kalibrera instrumentet med följande buffertlösningar:4.1.1 Buffertlösning pH 6,88 vid 20 °C som består av lika volym kaliumdivätefosfat (KH2PO4), 0,05 mol/l och dinatriumväteortofosfatdihydrat (Na2HPO4 72H2O), 0,05 mol/l.4.1.2 Buffertlösning pH 4 vid 20 °C som består av kaliumväteftalat (C8H5KO4), 0,05 mol/l.4.1.3 Buffertlösning pH 9,22 vid 20 °C som består av natriumborat (Na2B4O7 710H2O), 0,05 mol/l.4.2 Kaliumkloridlösning, mättad eller 3 mol/l, eller annan lämplig lösning som rekommenderas av elektrodtillverkaren för fyllning av referenselektroden.4.3 Destillerat vatten, fritt från koldioxid och med pH-värde mellan 5 och 6.5. Utrustning5.1 pH-meter med mätnoggrannhet inom 0,01 pH-enhet.5.2 Elektroder, antingen en kombinerad glaselektrod eller separata glas- och referenselektroder med lämpliga klämmor som elektrodhållare.5.3 Magnetisk blandare med termostat.5.4 Termometer kalibrerad från 0 till 100 °C.6. Utförande6.1 Standardisering av pH-meternGlaselektroderna måste anbringas enligt tillverkarens föreskrifter. pH-värdena från elektroderna måste regelbundet jämföras med buffertlösningar med känt pH-värde.Innan elektroderna placeras i den prov- eller standardlösning som skall användas, bör de antingen tvättas med vatten och sedan torkas försiktigt med ett mjukt papper eller sköljas först i vatten och sedan två gånger med den prov- eller standardlösning som de skall användas i.Om provet är surt bör buffertlösningar med pH-värde 4 (4.1.2) och 6,88 (4.1.1) användas för kontrollen. Om provet är alkaliskt bör buffertlösningar med pH-värde 9,22 (4.1.3) och 6,88 (4.1.1) användas för kontrollen.6.2 Mätning av provlösningenDen provkoncentration eller beredningsmetod som skall användas skall följa reglerna i det tillämpliga gemenskapsdirektivet om livsmedelstillsatser.Bered provlösningen enligt anvisningarna och använd destillerat vatten (4.3) samt justera temperaturen till 20 °C under omröring. Avbryt omröringen, placera glaselektroderna i lösningen och avläs pH-värdet på pH-metern (5.1) efter två minuter.7. Redovisning av resultat7.1 RepeterbarhetSkillnaden mellan resultaten från två bestämningar som utförts samtidigt eller i snabb följd på samma prov, av samma person och under samma betingelser får inte vara större än 0,05 pH-enhet.8. AnmärkningDenna metod gäller endast vid sådana pH-krav i gemenskapens direktiv om livsmedelstillsatser som innebär att livsmedelstillsatserna skall vara lösta eller utslammade i vatten.


Avis juridique important

|

31979L0641

Kommissionens direktiv 79/641/EEG av den 27 juni 1979 om ändring av rådets direktiv 66/401/EEG, 66/402/EEG, 69/208/EEG och 70/458/EEG om saluföring av utsäde av foderväxter, utsäde av stråsäd, utsäde av olje- och spånadsväxter och utsäde av köksväxter

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 183 , 19/07/1979 s. 0013 - 0016 "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 25 s. 0230  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 16 s. 0163  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 16 s. 0163  Finsk specialutgåva Område 3 Volym 11 s. 0032  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 11 s. 0032

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 27 juni 1979 om ändring av rådets direktiv 66/401/EEG, 66/402/EEG, 69/208/EEG och 70/458/EEG om saluföring av utsäde av foderväxter, utsäde av stråsäd, utsäde av olje- och spånadsväxter och utsäde av köksväxter (79/641/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV,med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 66/401/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av foderväxter(), senast ändrat genom rådets direktiv 78/1020/EEG(), särskilt artikel 2.1 a och artikel 21a i detta,med beaktande av rådets direktiv 66/402/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av stråsäd(), senast ändrat genom rådets direktiv 78/1020/EEG, särskilt artikel 2.1 a och 21a i detta,med beaktande av rådets direktiv 69/208/EEG av den 30 juni 1969 om saluföring av utsäde av olje- och spånadsväxter(), senast ändrat genom rådets direktiv 78/1020/EEG, särskilt artikel 2.1 a och 20a i detta,med beaktande av rådets direktiv 70/458/EEG av den 29 september 1970 om saluföring av utsäde av köksväxter(), senast ändrat genom rådets direktiv 78/692/EEG(), särskilt artikel 2.1 a och 40a i detta, ochmed beaktande av följande:Mot bakgrund av den vetenskapliga utvecklingen har ett antal av de botaniska namn som används i direktiven om saluföring av utsäde visat sig vara felaktiga eller av tvivelaktig tillförlitlighet.Dessa namn bör överensstämma med de som normalt accepteras internationellt.Direktiven 66/401/EEG, 66/402/EEG, 69/208/EEG samt 70/458/EEG om saluföring av utsäde av foderväxter, utsäde av stråsäd, utsäde av olje- och spånadsväxter samt utsäde av köksväxter bör därför ändras.I vissa bestämmelser i ovannämnda direktiv samt i rådets direktiv 70/457/EEG av den 29 september 1970 om den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter(), senast ändrat genom direktiv 78/55/EEG(), används begreppet arter, och därmed fastställs vad som omfattas av dessa bestämmelser. De namnändringar som fastställs i detta direktiv bör inte påverka tolkningen av dessa bestämmelser.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Rådets direktiv 66/401/EEG om saluföring av utsäde av foderväxter ändras på följande sätt:1. I artikel 2.1 A a skall artnamnenAgrostis canina L. ssp. canina Hwd.  P Brunven,Arrhenatherum elatius (L.) J. et C. Presl.  P Knylhavre,Phleum bertolinii DC  P Turftimotej,Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv.  P Gullhavre,ersättas medAgrostis canina L.  P Brunven,Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl.  P Knylhavre,Phleum bertolonii DC  P Turftimotej,Trisetum flavescens (L.) Beauv.  P Gullhavre.2. I artikel 2.1 A b skall artnamnenMedicago varia Martyn  P LusernOnobrychis sativa Lam.  P Esparsett,Pisum arvense L.  P Ärt,Trigonella foenumgraecum L.  P Bockhornsklöver,ersättas medMedicago x varia Martyn  P LusernOnobrychis viciifolia Scop.  P Esparsett,Pisum sativum L. (partim)  P Ärt,Trigonella foenum-graecum L.  P Bockhornsklöver.3. I artikel 2.1 A b skall artnamnenVicia faba L. ssp. faba var. equina Pers.  P Hästböna,Vicia faba L. var. minor (Peterm.) Bull  P Åkerböna,ersättas medVicia faba L. (partim.)  P Åkerböna.4. I artikel 3.1 skall artnamnenMedicago varia Martyn,Pisum arvense L.,ersättas medMedicago x varia Martyn,Pisum sativum L.5. I bilaga 1.2, bilaga 1.4, bilaga 2.1 1 samt bilaga 2.2 1 skall artnamnetPisum arvense,ersättas medPisum sativum.6. I bilaga 2.1 2 A, bilaga 2.2 2 A och bilaga 3 skall artnamnenAgrostis canina ssp. canina,Medicago varia,Onobrychis sativa,Pisum arvense,ersättas medAgrostis canina,Medicago x varia,Onobrychis viciifolia,Pisum sativum.7. I bilaga 2.1 2 A, bilaga 2.2 2 A och bilaga 3 skall artnamnenVicia faba ssp. var. equina,Vicia faba var. minor,ersättas medVicia faba.8. I bilaga 2.1 2 B e skall artnamnenPisum arvense,Vicia faba spp.,ersättas medPisum sativum,Vicia faba.Artikel 2 Rådets direktiv 66/402/EEG om saluföring av utsäde av stråsäd ändras på följande sätt:1. I artikel 2.1A skall artnamnenHordeum distichum L.  P Tvåradigt kornHordeum polystichum L.  P Sexradigt kornersättas medHordeum vulgare L.  P Korn.2. I artikel 2.1 A skall artnamnenTriticum aestivum L.  P VeteTriticum durum L.  P Durumveteersättas medTriticum aestivum L. emend. Fiori et Paol.  P VeteTriticum durum Desf.  P Durumvete.3. I bilaga 1.5 B a, bilaga 2.1 A, bilaga 2.1 A och bilaga 3 skall artnamnenHordeum distichum,Hordeum polystichumersättas medHordeum vulgare.Artikel 3 Rådets direktiv 69/208/EEG om saluföring av utsäde av oljeoch spånadsväxter ändras på följande sätt:1. Följande namn skall ersätta namnen i artikel 2.1 A:Arachis hypogaea L.  P Jordnöt,Brassica juncea (L.) Czern. et Coss. in Czern.  P Sareptasenap,Brassica napus L. ssp oleifera (Metzg.) Sinsk.  P Raps,Brassica nigra (L.) W. Koch  P Svartsenap,Brassica rapa L. (partim)  P Rybs,Cannabis sativa L.  P Hampa,Carum carvi L.  P Kummin,Glycine max (L.) Merr.  P Sojaböna,Gossypium spp.  P Bomull,Helianthus annuus L.  P SolrosLinum usitatissimum L.  P Spånadslin, oljelin,Papaver somniferum L.  P Vallmo,Sinapis alba L.  P Vitsenap.2. I artikel 3.1 skall artnamnet Brassica campestris L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk utgå.Namnet Brassica rapa L. (partim) skall läggas till efter namnet Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk.3. I bilaga 1.2 skall artnamnet Brassica napus oleifera ersättas med Brassica napus ssp. oleifera.4. I bilaga 2.1 3 A skall artnamnet Brassica campestris ssp. oleifeira utgå.Namnet Brassica rapa skall läggas till efter namnet Brassica napus ssp. oleifera.5. I bilaga 3 skall artnamnet Brassica campestris ssp. oleifera ersättas med Brassica rapa.Artikel 4 Rådets direktiv 70/458/EEG om saluföring av utsäde av köksväxter ändras på följande sätt:1. I artikel 2.1 A skall artnamnenCitrullus vulgaris L.  P Vattenmelon,Daucus carota L. ssp. sativus (Hoffm.) Hayek  P Morot,Petroselinum hortense Hoffm.  P Persilja,Pisum sativum L. (utom P. arvense L.)  P Ärt,Valerianella locusta (L.) Betcke (V. olitoria Polt.)  P Vintersallat,Vicia faba major L.  P Bondbönaersättas medCitrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai  P Vattenmelon,Daucus carota L.  P Morot,Petroselinum crispum (Mill.) Nym. ex A.W. Hill.  P Persilja,Pisum sativum L. (partim)  P Ärt, utom ärt för lantbruksändamål,Valerianella locusta (L.) Laterr.  P VintersallatVicia faba L. (partim)  P Bondböna.2. I artikel 2.1 A skall artnamnet Solanum lycopersicum L. (Lycopersicum esculentum Mill.)  P Tomat  P utgå.Namnet Lycopersicon lycopersicum (L). Karst. ex Farwell  P Tomat  P skall läggas till efter namnet Lactuca sativa L.  P Sallat.3. I bilaga 2.3 a och i bilaga 3.2 skall artnamnenCitrullus vulgaris,Petroselinum hortense,Solanum lycopersicum,ersättas medCitrullus lanatus,Petroselinum crispum,Lycopersicon lycopersicum.Artikel 5 Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av övriga bestämmelser i direktiv 66/401/EEG, 66/402/EEG, 69/208/EEG och 70/458/EEG eller bestämmelserna i direktiv 70/457/EEG.Artikel 6 Medlemsstaterna skall senast den 1 juli 1980 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 7 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 27 juni 1979.På kommissionens vägnarFinn GUNDELACHVice ordförande()) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2298/66.()) EGT nr L 350, 14.12.1978, s. 27.()) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2309/66.()) EGT nr L 169, 10.7.1969, s. 3.()) EGT nr L 225, 12.10.1970, s. 7.()) EGT nr L 236, 26.8.1978, s. 13.()) EGT nr L 225, 12.10.1970, s. 1.()) EGT nr L 16, 20.1.1978, s. 23.


Avis juridique important

|

31986L0403

Kommissionens direktiv 86/403/EEG av den 28 juli 1986 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 233 , 20/08/1986 s. 0016 - 0018 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 21 s. 0249  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 21 s. 0249

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 28 juli 1986 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser (86/403/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om fodertillsatser (), senast ändrat genom kommissionens direktiv 86/300/EEG (), särskilt artikel 7 i detta, ochmed beaktande av följande:Enligt direktiv 70/524/EEG skall innehållet i bilagorna regelbundet anpassas med hänsyn till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen. Bilagorna kodifierades genom kommissionens direktiv 85/429/EEG ().Omfattande försök har gjorts med vissa tillsatser för vissa ändamål på nationell nivå. Den vunna erfarenheten och de genomförda undersökningarna visar att dessa användningar bör kunna tillåtas i hela gemenskapen.Undersökningen av olika tillsatser som för närvarande är införda i bilaga 2, och som följaktligen kan tillåtas på nationell nivå, är ännu inte avslutad. Det är därför nödvändigt att förlänga tillståndets varaktighet för dessa ämnen för en bestämd tid.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga foderkommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Bilagorna till direktiv 70/524/EEG ändras enligt vad som anges i bilagan till detta direktiv.Artikel 2Medlemsstaterna skall senast den 3 december 1986 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artikel 1. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 3Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 28 juli 1986.På kommissionens vägnarFrans ANDRIESSENVice ordförande() EGT nr L 270, 14.12.1970, s. 1.() EGT nr L 189, 11.7.1986, s. 42.() EGT nr L 245, 12.9.1985, s. 1.BILAGA>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31971L0304

Rådets direktiv 71/304/EEG av den 26 juli 1971 om att upphäva begränsningar av friheten att tillhandahålla tjänster inom sektorn offentliga bygg- och anläggningsarbeten och vid tilldelningen av offentliga bygg- och anläggningskontrakt till entreprenörer verksamma genom agenturer eller filialer

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 185 , 16/08/1971 s. 0001 - 0004 Finsk specialutgåva Område 6 Volym 1 s. 0107  Dansk specialutgåva: Serie I Område 1971(II) s. 0610  Svensk specialutgåva Område 6 Volym 1 s. 0107  Engelsk specialutgåva: Serie I Område 1971(II) s. 0678  "Grekisk specialutgåva" Område 17 Volym 1 s. 0003  Spansk specialutgåva: Område 06 Volym 1 s. 0129  Portugisisk specialutgåva: Område 06 Volym 1 s. 0129

RÅDETS DIREKTIV av den 26 juli 1971 om att upphäva begränsningar av friheten att tillhandahålla tjänster inom sektorn offentliga bygg- och anläggningsarbeten och vid tilldelningen av offentliga bygg- och anläggningskontrakt till entreprenörer verksamma genom agenturer eller filialer (71/304/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 54.2 och 63.2 i detta,med beaktande av Allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar i etableringsfriheten (1) särskilt avsnitt IV B i detta,med beaktande av Allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar av friheten att tillhandahålla tjänster (2), särskilt avsnitt V C. e 1 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (3),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (4), ochmed beaktande av följande:De närmare bestämmelserna om hur etableringsfrihet och fritt tjänsteutbud skall uppnås och närmare bestämmelser beträffande övergångsåtgärder har redan fastslagits i fråga om egenföretagares verksamhet som omfattas av ISIC-huvudgrupp 40 genom rådets direktiv 64/427/EEG och 64/429/EEG av den 7 juli 1964 (5). I enlighet med dessa direktiv kan de upphandlande myndigheterna inte tvinga fysiska eller juridiska personer som lyder under civilrätt och som tilldelats ett kontrakt, att utöva någon form av diskriminering på grund av underentreprenörernas nationalitet. De enda begränsningar som tills vidare är tillåtna, gäller tilldelningen av offentliga bygg- och anläggningskontrakt när det är fråga om att delta i offentliga bygg- och anläggningsarbeten genom att tillhandahålla tjänster eller genom agenturer eller filialer. Därför är bestämmelserna i tidigare nämnda direktiv allmänt tillämpliga, vilket innebär att det är onödigt att upprepa dem i detta direktiv.Bygg- och anläggningskontrakt inom ISIC-huvudgrupp 40 kan tilldelas eller utföras av organ som innehar koncessioner beviljade av staten, regionala eller lokala myndigheter eller av andra juridiska personer som lyder under offentlig rätt. Detta direktiv skall därför tillämpas på sådana kontrakt som representerar ett stort antal bygg- och anläggningsarbeten. I annat fall skulle dess tillämpningsområde minska väsentligt.Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen innehåller i artikel 97 en specialbestämmelse om att bygga atomenergianläggningar för forskning eller industriell verksamhet. Enligt artikel 232 i Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen skall sådana fall inte omfattas av detta direktiv.Sedan de allmänna handlingsprogrammen blivit antagna har Europeiska ekonomiska gemenskapen fastställt en egen nomenklatur för näringsverksamhet, kallad "Nomenklatur för näringsgrenar inom de europeiska gemenskaperna" (NICE). Denna nomenklatur, som innehåller hänvisningar till nationell nomenklatur, är således bättre anpassad till medlemsstaternas behov än ISIC-nomenklaturen (International Standard Industrial Classification of all Economic Activities). Därför bör NICE-nomenklaturen användas under förutsättning att den inte förändrar det tidsschema som fastslagits i de allmänna handlingsprogrammen som hänvisar till ISIC-nomenklaturen. Användningen av NICE-nomenklaturen i detta direktiv kan inte ha någon sådan effekt.I samband med offentliga bygg- och anläggningsarbeten görs vanligtvis hänvisningar till tekniska specifikationer. Rådet har i sin förklaring vid antagandet av de allmänna handlingsprogrammen fastslagit, att tekniska specifikationer inte får innehålla några diskriminerande klausuler. Det är följaktligen nödvändigt att ge vissa närmare bestämmelser härom i detta direktiv.Bestämmelser som är tillämpliga på egenföretagarnas samtliga verksamheter och som berör rese- och uppehållsvillkor för de personer som åtnjuter etableringsfrihet och fritt tjänsteutbud är eller kommer att bli föremål för särskilda direktiv. Det system som är tillämpligt på arbetstagare som medföljer den person som utför tjänsterna eller utför arbetet för dennes räkning styrs av bestämmelser som fastställts enligt artiklarna 48 och 49 i fördraget.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Medlemsstaterna skall, i fråga om de fysiska personer och bolag eller enskilda firmor som omfattas av avsnitt I i de allmänna handlingsprogrammen, och som tillhandahåller tjänster eller är verksamma genom agenturer eller filialer (här nedan kallade förmånstagare), avskaffa den begränsning som nämns i avsnitt III i dessa allmänna handlingsprogram och som berör rätten att lämna anbud, tilldela, utföra eller delta i utförandet av bygg- och anläggningsarbeten för statens, eller regionala eller lokala myndigheters eller offentligrättsliga juridiska personers räkning.Artikel 2 1. Bestämmelserna i detta direktiv skall gälla egenföretagarnas verksamhet som omfattas av huvudgrupp 40 i bilaga 1 i Allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar i etableringsfriheten. Dessa verksamheter motsvarar dem som anges i huvudgrupp 40 i "Nomenklatur för näringsgrenar inom den europeiska gemenskapen" (NICE). De återfinns i bilagan till detta direktiv.2. Detta direktiv skall inte gällaa) anläggningar inom mekanisk och elektrisk industri eller energiproduktion, med undantag för sådana delar av anläggningarna som kan betraktas som bygg- och anläggningsarbeten,b) byggande av atomenergianläggningar för forskning eller industriell verksamhet,c) schaktningsarbeten, schaktborrning, muddring och avfallshantering i samband med utvinning av mineraler (gruvor och mineralbrott).Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall i första hand avskaffa följande begränsningar:a) De som hindrar förmånstagarna från att tillhandahålla tjänster på lika villkor och med samma rättigheter som för de egna medborgarna. De begränsningar som skall avskaffas skall särskilt omfatta bestämmelser fastslagna genom lagar och andra författningar och förvaltningspraxis som påbjuder eller tillåter tillämpning av diskriminering till skada för förmånstagarna från fysisk eller juridisk persons sida som tilldelats ett kontrakt för att utföra eller leda ett bygg- och anläggningsarbete eller för att ansvara för offentliga tjänster genom att de beviljats särskilda rättigheter eller ensamrätt, beträffande kontrakt som sådana personer i sin tur kan tilldela för att utföra ett sådant arbete.b) De som härrör från förvaltningspraxis som resulterar i att förmånstagarna utsätts för diskriminering i jämförelse med de egna medborgarna.c) De som härrör från bestämmelser och förfaranden och som, även om de tillämpas oberoende av nationalitet, ändå uteslutande eller i huvudsak utgör hinder för medborgare från andra medlemsstater i deras yrkesutövning eller handelsverksamhet. Diskriminerande tekniska specifikationer, hör till de begränsningar som särskilt skall avskaffas. De skall dock inte betraktas som diskriminerande om de är motiverade med tanke på syftet med kontraktet.2. Medlemsstaterna skall särskilt säkerställa atta) förmånstagarna, på samma villkor som de egna medborgarna, får samma förmåner beträffande kredit, stöd och bidrag som de offentliga myndigheterna har bestämt med tanke på detta vid utförandet av bygg- och anläggningsarbeten på medlemsstaternas territorium,b) förmånstagarna utan begränsning och i varje fall på samma villkor som de egna medborgarna skall ha tillgång till de leveransmöjligheter som staten kan kontrollera och som är nödvändiga för fullföljandet av kontraktet.Artikel 4 Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att följa detta direktiv inom tolv månader efter dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 5 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 26 juli 1971.På rådets vägnarA. MOROOrdförande(1) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 36/62.(2) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 32/62.(3) EGT nr 62, 12.4.1965, s. 883/65.(4) EGT nr 13, 29.1.1965, s. 158/65.(5) EGT nr. 117, 23.7.1964, s. 1863/64 och s. 1880/64.BILAGA LISTA ÖVER YRKESVERKSAMHETER >Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31982L0894

Rådets direktiv 82/894/EEG av den 21 december 1982 om anmälan av djursjukdomar inom gemenskapen

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 378 , 31/12/1982 s. 0058 - 0062 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 15 s. 0215  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 26 s. 0227  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 15 s. 0215  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 26 s. 0227

RÅDETS DIREKTIV av den 21 december 1982 om anmälan av djursjukdomar inom gemenskapen (82/894/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), ochmed beaktande av följande:Gemenskapen har utfärdat förordningar om hälsokrav för handeln med nötkreatur och svin, färskt kött, färskt kött av fjäderfä och köttprodukter inom gemenskapen.Uppkomsten eller förekomsten av vissa smittsamma djursjukdomar utgör en risk för gemenskapens djurbestånd, särskilt genom spridningen på grund av handeln inom gemenskapen. Informationen måste vara snabb och exakt för att de olika skyddsåtgärder som fastställts i gemenskapens förordningar skall kunna tillämpas.Varje medlemsstat skall till varje annan medlemsstat och till kommissionen anmäla när vissa djursjukdomar bryter ut inom eller försvinner från deras territorium, enligt artikel 9 i rådets direktiv 64/432/EEG av den 26 juni 1964 om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen(), senast ändrat genom rådets direktiv 80/1274/ EEG(), artikel 11 i rådets direktiv 71/118/EEG av den 15 februari 1971 om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött av fjäderfä(), senast ändrat genom rådets direktiv 80/216/EEG(), artikel 7 i rådets direktiv 72/461/EEG av den 12 december 1972 om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött inom gemenskapen(), senast ändrat genom rådets direktiv 80/1099/EEG() och artikel 7 i rådets direktiv 80/215/EEG av den 22 januari 1980 om djurhälsoproblem som påverkar handeln med köttprodukter inom gemenskapen(), senast ändrat genom rådets direktiv 80/1100/EEG().Metoden för anmälan och de sjukdomar som skall anmälas behöver fastställas särskilt. I synnerhet behövs en periodisk översikt över sjukdomssituationen i varje medlemsstat.Mot bakgrund av erfarenheterna från anmälningsförfarandet, kommer anpassningen till tekniska behov att ske enligt ett förfarande som kräver ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 11. Detta direktiv avser anmälan av- utbrott av någon av de sjukdomar som förtecknats i bilaga 1,- upphävande - efter utrotning av det sista utbrottet - av sådana restriktioner som införts vid utbrott av någon av sjukdomarna i bilaga 1.2. Detta direktiv skall tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av de särskilda bestämmelser som gäller information om samordning av utrotning av och förebyggande åtgärder mot djursjukdomar.Artikel 2 I detta direktiv avses meda) anläggning: varje typ av anläggning (jordbruks- eller annan) belägen på en medlemsstats territorium, där djur föds upp eller hålls,b) fall: officiellt fastställande av någon av sjukdomarna i bilaga 1 hos något djur eller i någon djurkropp,c) utbrott: den anläggning eller den plats på gemenskapens territorium där djur finns samlade och där ett eller flera fall fastställts officiellt,d) primärt utbrott: ett utbrott utan epizootologiskt samband med något tidigare utbrott inom samma region i en medlemsstat enligt definitionen i artikel 2 i direktiv 64/432/EEG eller det första utbrottet inom någon annan region i samma medlemsstat.Artikel 3 1. Varje medlemsstat skall inom 24 timmar direkt till kommissionen och övriga medlemsstater anmäla- det primära utbrottet av någon av sjukdomarna i bilaga 1 som fastställts på dess territorium,- upphävande - efter utrotning av det sista utbrottet - av sådana restriktioner som införts på dess territorium vid utbrott av någon av sjukdomarna i bilaga 1.2. De anmälningar som avses i punkt 1 skall innehålla de uppgifter som anges i bilaga 2 och skall sändas med telex.3. Om det gäller klassisk svinpest skall de uppgifter som fastställts enligt rådets direktiv 80/217/EEG av den 22 januari 1980 om införande av gemenskapsåtgärder för bekämpning av klassisk svinpest(), senast ändrat genom direktiv 80/1274/EEG(), anses vara tillräckliga.Artikel 4 1. Utan att det påverkar tillämpningen av de bestämmelser som avses i artikel 1.2 skall varje medlemsstat direkt till kommissionen anmäla sekundära utbrott av någon av sjukdomarna i bilaga 1 som fastställts på dess territorium, senast den första arbetsdagen i varje vecka.Ovannämnda anmälan skall omfatta den vecka som avslutas vid midnatt på söndagen dessförinnan.Kommissionen skall sammanställa de olika uppgifterna och vidarebefordra dem till den högsta myndigheten för veterinärväsendet i varje medlemsstat.2. Om kommissionen inte får någon information skall detta anses betyda att inga sekundära utbrott inträffat under den period som avses i punkt 1 andra stycket.3. De anmälningar som avses i punkt 1 skall innehålla de uppgifter som anges i bilaga 2 och skall sändas med telex.Artikel 5 1. Den kodade form som skall användas vid överföringen av sådan information som anges i bilaga 2 skall upprättas enligt det förfarande som fastställs i artikel 6 och före dagen för genomförande av detta direktiv.2. I överensstämmelse med det förfarande som fastställs i artikel 6 får beslut fattas om- komplettering eller ändring av bilagorna,- tillfällig ändring av anmälningarnas omfattning, innehåll och frekvens, trots artikel 4, beroende på sjukdomen i fråga och dess särskilda epizootologiska utveckling.Artikel 6 1. När det förfarande som fastställs i denna artikel skall tillämpas skall ordföranden, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat, utan dröjsmål hänskjuta ärendet till Ständiga veterinärkommittén (nedan kallad "kommittén"), inrättad genom rådets beslut av den 15 oktober 1968.2. Inom kommittén skall medlemsstaternas röster vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med en majoritet av 45 röster.4. Kommissionen skall själv anta förslaget och genomföra det omedelbart, om det är förenligt med yttrandet från kommittén. Om förslaget inte är förenligt med yttrandet från kommittén eller om inget yttrande avges skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas samt genomföra dem omedelbart, såvida inte rådet med enkel majoritet avvisat förslaget.Artikel 7 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1984 och skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 8 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 21 december 1982.På rådets vägnarØ. MÖLLEROrdförande() Yttrande avgivet den 12/13 april 1982.() EGT nr C 112, 3.5.1982, s. 4.() EGT nr 121, 29.7.1964, s. 1977/64.() EGT nr L 375, 31.12.1980, s. 75.() EGT nr L 55, 8.3.1971, s. 23.() EGT nr L 47, 21.2.1980, s. 8.() EGT nr L 302, 31.12.1972, s. 24.() EGT nr L 325, 1.12.1980, s. 14.() EGT nr L 47, 21.2.1980, s. 4.() EGT nr L 325, 1.12.1980, s. 16.() EGT nr L 47, 21.2.1980, s. 11.() EGT nr L 375, 31.12.1980, s. 75.BILAGA 1 Sjukdomar som skall anmälas Mul- och klövsjukaBoskapspestElakartad lungsjuka hos nötkreaturBluetongueVesikulär svinsjuka (SVD)Klassisk svinpestAfrikansk svinpestSvinlamhet (teschensjuka)HönspestNewcastlesjukaBILAGA 2 Uppgifter som skall lämnas vid anmälan 1. Följande uppgifter krävs enligt artikel 3 då det gäller de primära utbrotten av de sjukdomar som förtecknas i bilaga 1:1. Datum för avsändning2. Tidpunkt för avsändning3. Medlemsstatens namn4. a) Sjukdomens namnb) Virustyp, om sådan är aktuell5. Datum för fastställande6. Anläggningens geografiska belägenhet7. Antal djur på platsen som är mottagliga för sjukdomen a) nötkreatur b) svin c) får d) getter e) fjäderfä8. Antal slaktade djur a) nötkreatur b) svin c) får d) getter e) fjäderfä9. Antal destruerade djurkroppar a) nötkreatur b) svin c) får d) getter e) fjäderfä2. Följande uppgifter krävs enligt artikel 4 då det gäller sekundära utbrott av de sjukdomar som förtecknas i bilaga 1:1. Datum för avsändning2. Tidpunkt för avsändning3. Medlemsstatens namn4. För varje anmäld sjukdom:a) Sjukdomens namnb) Antal utbrott3. Följande uppgifter krävs enligt artikel 3 då det gäller upphävande av restriktioner i en medlemsstat efter utrotning av det sista utbrottet av någon av de sjukdomar som förtecknas i bilaga 1:1. Datum för avsändning2. Tidpunkt för avsändning3. Medlemsstatens namn4. Sjukdomens namn5. Datum för upphävande av restriktioner