Avis juridique important

|

31992L0042

Rådets direktiv 92/42/EEG av den 21 maj 1992 om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 167 , 22/06/1992 s. 0017 - 0028 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 23 s. 0055  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 23 s. 0055

RÅDETS DIREKTIV 92/42/EEG av den 21 maj 1992 om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsleEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Beslut 91/565/EEG(4) föreskriver att effektivare energianvändning i gemenskapen skall främjas i enlighet med SAVE-programmet.Det är viktigt att främja åtgärder som syftar till ett gradvis upprättande av den inre marknaden under tiden fram till den 31 december 1992. Den inre marknaden omfattar ett område utan inre gränser med garanterad fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital.Rådets resolution av den 15 januari 1985 om förbättring av energisparprogrammen i medlemsstaterna(5) uppmanar medlemsstaterna att fortsätta och då så är nödvändigt öka sina ansträngningar att främja ett mera rationellt energiutnyttjande genom ytterligare utveckling av integrerade energisparåtgärder.Rådets resolution av den 16 september 1986 behandlar nya mål för gemenskapens energipolitik fram till 1995 och konvergensen mellan medlemsstaternas politik(6) och framför allt målet att förbättra energiintensiteten med minst 20 %.Artikel 130r i fördraget föreskriver att gemenskapens åtgärder i fråga om miljön skall ha som mål att säkerställa ett varsamt och rationellt utnyttjande av naturresurserna.Det är lämpligt att ta en hög skyddsnivå som utgångspunkt för förslag om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om hälsa, säkerhet, miljöskydd och konsumentskydd.Rådets resolution av den 21 juni 1989 anger att gemenskapen bör ta vederbörlig hänsyn till möjliga klimatförändringar som har samband med växthuseffekten(7) och rådets slutsatser av den 29 oktober 1990 går ut på att CO2-utsläppen år 2000 bör ha stabiliserats på 1990 års nivå i hela gemenskapen.Hushålls- och servicesektorn svarar för större delen av den slutliga energiförbrukningen i gemenskapen.Denna sektor kommer att bli ännu viktigare genom att utvecklingen går mot en högre andel centralvärme och en allmän ökning av värmekomforten.Högre verkningsgrad för värmepannor ligger i konsumentens intresse, och energibesparingen kommer att avspeglas i minskad import av kolväten. En minskning av gemenskapens energiberoende kommer att få en positiv effekt på dess handelsbalans.Rådets direktiv 78/170/EEG av den 13 februari 1978 om funktionen hos värmeanordningar för rumsuppvärmning och varmvattenförsörjning i nya eller befintliga icke-industriella byggnader samt värmeisolering och varmvattenförsörjning i hushåll i nya, icke-industriella byggnader(8) har lett till att väsentligt olika krav på verkningsgrad har fastställts i olika medlemsstater.Kravet på hög verkningsgrad för värmepannor kommer att minska de tekniska skillnaderna mellan de utrustningar som släpps ut på marknaden och därigenom underlätta serieproduktion och leda till besparingar genom stordrift. Om energikraven inte ställs tillräckligt högt kan följden då den inre marknaden genomförts bli en markant sänkning av verkningsgraden för värmeinstallationer genom att värmepannor med låg verkningsgrad sprids på marknaden.De lokala klimatförhållandena och byggnadernas egenskaper i fråga om energi och användning uppvisar stora skillnader inom gemenskapen. Medlemsstaterna måste vid genomförandet av detta direktiv beakta denna olikhet när de fastställer villkoren för att pannor skall få tas i bruk. Dessa omständigheter motiverar att medlemsstater, där varmvattenpannor och pannor som är konstruerade för att installeras i bostadsutrymmen redan finns installerade i stor omfattning vid tiden för antagandet av detta direktiv, inom vissa gränser får fortsätta att tillåta att dessa pannor släpps ut på deras marknader och tas i drift, men kommissionen skall särskilt vaka över dessa.Detta direktiv vars syfte är att avlägsna tekniska hinder i fråga om pannornas verkningsgrad, skall följa den nya metod som fastställts i rådets resolution av den 7 maj 1985(9). Enligt den metoden skall harmoniseringen av lagstiftningen begränsas till antagande, genom direktiv som grundar sig på artikel 100 i Romfördraget, av väsentliga krav som de produkter som släpps ut på marknaden måste uppfylla. Kraven skall uttryckas tillräckligt exakt för att utgöra juridiskt bindande förpliktelser och för att göra det möjligt för certifieringsmyndigheterna att bestyrka produkternas överensstämmelse direkt på grundval av dessa krav i fall då standarder saknas.I direktiv 83/189/EEG(10) finns föreskrifter om ett informationsförfarande för tekniska standarder och föreskrifter.I beslut 90/683/EEG(11) finns föreskrifter om moduler för olika stadier i förfaranden vid bedömning av överensstämmelse, avsedda att användas i tekniska harmoniseringsdirektiv.Pannor som uppfyller kraven på verkningsgrad bör vara märkta med EG-märket och annan märkning som behövs för att de fritt skall kunna förflyttas och tas i drift i gemenskapen på det sätt som de är avsedda för.I direktiv 89/106/EEG(12) finns föreskrifter om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter.För att uppmuntra en rationell energianvändning i enlighet med rådets direktiv 90/396/EEG av den 29 juni 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om anordningar för förbränning av gasformiga bränslen(13) bör krav på verkningsgraden fastställas för de gaseldade pannor som avses i detta direktiv.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Detta direktiv som faller inom ramen för SAVE-programmet om främjande av ett effektivt utnyttjande av energin i gemenskapen ställer krav på verkningsgrad för sådana nya pannor med en märkeffekt på minst 4 kW och högst 400 kW som eldas med flytande eller gasformiga bränslen, nedan kallade "pannor".Artikel 2 I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:- Panna: den kombinerade enheten av varmvattenbehållare och brännare konstruerad för att överföra värme som frigörs vid förbränningen till vattnet.- Anordning:- en behållare som är konstruerad för att en brännare skall kunna monteras,- en brännare konstruerad för montering på en behållare.- Märkeffekt (uttryckt i kW): den högsta av tillverkaren fastställda och garanterade värmeeffekt som kan avges under kontinuerlig drift under förutsättning att den av tillverkaren angivna nyttoverkningsgraden uppfylls.- Nyttoverkningsgrad (uttryckt i %): förhållandet mellan den värmeeffekt som överförs till pannvattnet och produkten av nettokalorivärdet vid konstant bränsletryck och förbrukningen uttryckt som en kvantitet bränsle per tidsenhet.- Partiell belastning (uttryckt i %): förhållandet mellan en pannas nyttoeffekt vid intermittent drift eller vid en effekt som är lägre än märkeffekten och märkeffekten.- Genomsnittstemperatur för pannvattnet: medelvärdet av vattentemperaturerna vid vattnets inlopp i och utlopp ur pannan.- Standardpanna: en panna vars genomsnittliga vattentemperatur kan begränsas genom konstruktionen.- Varmvattenpanna: en panna konstruerad för att mata ett centralvärmesystem och för att monteras i en eldstad som en del av en kombinerad anläggning, bestående av en varmvattenpanna och en gasbrännare.- Lågtemperaturpanna: en panna som kan fungera kontinuerligt med en matarvattentemperatur på 35 - 40° C och under vissa förhållanden bilda kondensat. Denna beteckning omfattar också kondensationspannor för flytande bränsle.- Gaskondenspanna: en panna som är konstruerad för att slutgiltigt kondensera en stor del av den vattenånga som finns i förbränningsgaserna.- Panna för installation i bostadsutrymmen: en panna med en märkeffekt på mindre än 37 kW som är konstruerad för att ge värme åt en del av det bostadsutrymme där den är installerad genom värmeavgivning från höljet och som har ett öppet expansionskärl vilket ger varmvatten med självcirkulation. Dessa pannor skall på höljet ha en påskrift, som visar att de skall installeras i ett bostadsutrymme.Artikel 3 1. Detta direktiv omfattar inte- pannor som kan eldas med olika typer av bränsle, inklusive fasta bränslen,- genomströmningspannor,- pannor konstruerade för att eldas med bränslen vars egenskaper avsevärt skiljer sig från egenskaperna hos de bränslen i vätskeform och gasform som vanligen används (industriavfall, gas, biogas osv.),- kaminer och anordningar som huvudsakligen är avsedda att värma upp de lokaler där de är installerade och som samtidigt, såsom en sidofunktion, framställer varmvatten för centralvärme och för hushållsbruk,- anordningar med en märkeffekt som är mindre än 6 kW, med självcirkulation och som uteslutande är konstruerade för framställning av förrådsvarmvatten för hushållsbruk,- specialtillverkade pannor.2. För pannor med dubbla funktioner, avsedda att värma upp utrymmen och samtidigt ge varmt hushållsvatten, gäller de krav på verkningsgrad som anges i artikel 5. l endast uppvärmningsfunktionen.Artikel 4 1. Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller hindra att anordningar eller pannor som uppfyller kraven i detta direktiv släpps ut på marknaden eller tas i bruk på deras territorier, såvida inte något annat följer av fördraget eller av andra direktiv eller gemenskapsbestämmelser.2. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att pannor kan tas i bruk bara om de uppfyller kraven på verkningsgrad i artikel 5. l och de villkor för att tas i bruk som medlemsstaterna fastställer på grundval av de lokala klimatförhållandena och byggnadernas energimässiga och användningsmässiga egenskaper.3. Medlemsstaterna skall emellertid, om varmvattenpannor eller pannor för installation i bostadsutrymmen redan finns installerade i stor omfattning den dag då detta direktiv antas, fortsätta att tillåta att pannorna tas i bruk, under förutsättning att deras verkningsgrad både vid märkeffekt och vid 30 % partiell belastning inte ligger mer än 4 % under kraven för standardpannor i artikel 5.1.4. Verkningarna av bestämmelserna i punkt 2 och 3 skall kontinuerligt övervakas av kommissionen och analyseras i den rapport som skall lämnas enligt artikel 10. För detta ändamål skall medlemsstaterna till kommissionen lämna alla uppgifter som den behöver för att kunna förelägga rådet de ändringsförslag enligt den artikeln vilka under alla omständigheter skall säkerställa pannornas energiverkningsgrad och fria rörlighet i gemenskapen.Artikel 5 1. Pannor måste uppfylla följande krav på nyttoverkningsgrad:- Vid märkeffekt, dvs. vid drift vid en märkeffekt Pn, uttryckt i kW, vid en genomsnittlig varmvattentemperatur av 70° C,och- vid partiell belastning, dvs. vid drift med 30 % partiell belastning, vid en genomsnittlig varmvattentemperatur som varierar beroende på typen av varmvattenberedare.De krav på nyttoverkningsgrad som skall uppfyllas framgår av följande tabell:>Plats för tabell>2. De harmoniserade standarder för kraven enligt detta direktiv som utarbetas på uppdrag av kommissionen i överensstämmelse med direktiv 83/189/EEG och 88/182/EEG(14) skall bl.a. fastställa vilka kontrollmetoder som skall gälla för produktion och mått. Lämpliga toleranser måste innefattas i verkningsgradsnivåerna.Artikel 6 1. Enligt de förfaranden som fastställs i artikel 7 får medlemsstaterna besluta att tillämpa ett särskilt system med märkning som gör det möjligt att klart ange pannornas energiprestanda. Detta system skall gälla för pannor, vilkas verkningsgrad är högre än kraven för standardpannor i artikel 5.1.Om verkningsgraden vid märkeffekt och verkningsgraden vid partiell belastning är lika med eller större än motsvarande värden för standardpannor, skall en panna tilldelas det märke med en stjärna "" som visas i bilaga 1 punkt 2.Om verkningsgraden vid märkeffekt dess verkningsgraden vid partiell belastning är tre eller flera procentenheter högre än motsvarande värden för standardpannor skall en panna tilldelas ett märke med två stjärnor "".Varje extra steg om tre procentenheter i verkningsgraden vid märkeffekt och vid partiell belastning skall rendera pannan ytterligare en stjärna "" enligt bilaga 2.2. Medlemsstaterna får inte tillåta några andra märken, som kan förväxlas med de märken som anges i punkt 1.Artikel 7 1. Medlemsstaterna skall förutsätta att de väsentliga kraven på verkningsgrad i artikel 5.1 är uppfyllda för pannor som överensstämmer med de harmoniserade standarder vilkas referensnummer har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och för vilka medlemsstaterna har offentliggjort referensnumren för de nationella standarder som motsvarar dessa harmoniserade standarder. Sådana pannor skall vara EG-märkta enligt bilaga 1 punkt 1 och skall åtföljas av en EG-försäkran om överensstämmelse.2. Överensstämmelsen hos serietillverkade pannor skall certifieras genom- kontroll av verkningsgraden för en panntyp enligt modul B i bilaga 3,- en EG-försäkran om överensstämmelse med godkänd typ enligt modul C, D eller E i bilaga 4.För pannor som eldas med gasformiga bränslen skall vid bedömning av verkningsgradens överenstämmelse samma förfaranden användas som vid bedömningen av säkerhetskrav enligt direktiv 90/396/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om anordningar för förbränning av gasformiga bränslen.3. När anordningar som avsätts separat släpps ut på marknaden skall de vara EG-märkta och åtföljas av en EG-försäkran om överensstämmelse med godkänd typ som anger de parametrar som efter montering gör att de uppnår den nyttoverkningsgrad som anges i artikel 5. l.4. EG:s överensstämmelsemärke som bekräftar överensstämmelse med kraven i detta direktiv och med andra bestämmelser om EG-märkning och även de påskrifter som anges i bilaga 1 skall fästas på pannan så att märkningen är väl synlig, lättläst och inte kan utplånas. Det är förbjudet att på sådana produkter fästa något annat märke, tecken eller annan angivelse som kan förväxlas med EG-märket i fråga om innebörd eller utseende.Artikel 8 1. Varje medlemsstat skall till kommissionen och till de andra medlemsstaterna anmäla vilka organ som den har utsett för att fullgöra uppgifter i samband med de förfaranden som anges i artikel 7, i det följande kallade anmälda organ.Kommissionen skall ge dessa organ identitetsnummer och informera medlemsstaterna om dessa.Förteckningar över anmälda organ skall offentliggöras av rådet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och regelbundet uppdateras.2. Medlemsstaterna skall använda de minimikriterier som fastställs i bilaga 5 när dessa organ utses. Organ som uppfyller de kriterier som fastställs i motsvarande harmoniserade standarder skall anses uppfylla kriterierna i bilagan.3. En medlemsstat som har anmält ett visst organ måste återkalla anmälan, om medlemsstaten finner att organet inte längre uppfyller de kriterier som avses i punkt 2. Medlemsstaten skall genast underrätta de andra medlemsstaterna och kommissionen om detta och skall återkalla anmälan.Artikel 9 1. Före den 1 januari 1993 skall medlemsstaterna besluta om och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 januari 1994.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Fram till och med den 31 december 1997 skall medlemsstaterna tillåta att anordningar släpps ut på marknaden och tas i bruk om de uppfyller de nationella regler som är i kraft inom deras territorium den dag då detta direktiv antas.Artikel 10 Tre år efter genomförandet av detta direktiv skall kommissionen lämna en rapport till Europaparlamentet och till rådet om de resultat som uppnåtts. Rapporten skall åtföljas av förslag till eventuella ändringar av direktivet mot bakgrund av dessa resultat och den tekniska utvecklingen.Artikel 11 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 21 maj 1992.På rådets vägnarLuis MIRA AMARALOrdförande(1) EGT nr C 292, 22.11.1990, s. 8.(2) EGT nr C 129, 20.5.1991, s. 97 ochEGT nr C 94, 13.4. 1992.(3) EGT nr C 102, 18.4.1991, s. 46.(4) EGT nr L 307, 8.11.1991, s. 34.(5) EGT nr C 20, 22.1.1985, s. 1.(6) EGT nr C 241, 25.9.1986, s. 1.(7) EGT nr C 183, 20.7.1989, s. 4.(8) EGT nr L 52, 23.2.1978, s. 32. Direktivet har ändrats med direktiv 82/885/EEG (EGT nr L 378, 31.12.1982, s. 19).(9) EGT nr C 136, 4.6.1985, s. 1.(10) EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8. Direktivet senast ändrat genom beslut 90/230/EEG (EGT nr L 128, 18.5.1990, s. 15).(11) EGT nr L 380, 31.12.1990, s. 13.(12) EGT nr L 40, 11.2.1989, s. 12.(13) EGT nr L 196, 26.7.1990, s. 15.(14) EGT nr L 81, 26.3.1988, s. 75.BILAGA 1 >Start Grafik>ÖVERENSSTÄMMELSEMÄRKE OCH KOMPLETTERANDE SÄRSKILD MÄRKNING>Slut Grafik>>Hänvisning till >BILAGA 2 TILLDELNING AV MÄRKE FÖR ENERGIPRESTANDA Krav på verkningsgrad som skall uppfyllas både vid märkeffekt och vid en partiell belastning på 0,3 Pn>Plats för tabell>BILAGA 3 Modul B: EG-typkontroll1. Denna modul beskriver den del av förfarandet genom vilken ett anmält organ förvissar sig om och intygar att ett för den planerade tillverkningen representativt provexemplar uppfyller tillämpliga bestämmelser i direktivet.2. Ansökan om EG-typkontroll skall ges in av tillverkaren eller den som representerar honom i gemenskapen till ett anmält organ efter eget val.Ansökan skall innehålla följande:- Tillverkarens namn och adress och, om ansökan ges in av hans representant, även dennes namn och adress.- En skriftlig försäkran om att samma ansökan inte har givits in till något annat anmält organ.- Den tekniska dokumentationen enligt punkt 3.Sökanden skall till det anmälda organets förfogande ställa ett provexemplar, i fortsättningen kallat "typ", som är representativt för den planerade tillverkningen. Det anmälda organet kan begära in ytterligare provexemplar om så krävs för att genomföra provningsprogrammet.3. Den tekniska dokumentationen skall göra det möjligt att bedöma hur produkten överensstämmer med direktivets krav. Den skall omfatta produktens konstruktion, tillverkning och funktion i den mån så behövs för en sådan bedömning samt i den utsträckning det är av betydelse för bedömningen innehålla- en allmän typbeskrivning,- översiktliga konstruktions- och tillverkningsritningar samt scheman över komponenter, delmonteringar, kretsar osv.,- beskrivningar och förklaringar som behövs för att förstå dessa ritningar och scheman och hur produkten fungerar,- en lista över de standarder som avses i artikel 5.2 och som helt eller delvis följs samt, till den del sådana standarder inte har följts, beskrivningar av de lösningar som har valts för att uppfylla direktivets väsentliga krav,- resultat av gjorda konstruktionsberäkningar, genomförda undersökningar osv.,- provningsrapporter.4. Det anmälda organet skall4.1. granska den tekniska dokumentationen, förvissa sig om att typen är tillverkad i överensstämmelse med den tekniska dokumentationen samt identifiera vilka delar som är konstruerade enligt tillämpliga bestämmelser i de standarder som avses i artikel 5.2 och vilka delar som är konstruerade utan tillämpning av sådana bestämmelser,4.2. utföra eller låta utföra vederbörliga undersökningar och nödvändiga provningar för att, när de standarder som avses i artikel 5.2 inte har följts, kontrollera om de lösningar som tillverkaren har valt uppfyller direktivets väsentliga krav,4.3. utföra eller låta utföra vederbörliga undersökningar och nödvändiga prov för att, när tillverkaren valt att följa tillämpliga standarder, kontrollera om dessa verkligen har följts,4.4. i samråd med sökanden bestämma var undersökningar och nödvändiga provningar skall utföras.5. Om typen uppfyller direktivets bestämmelser, skall det anmälda organet till sökanden utfärda ett EG-typintyg. Intyget skall innehålla tillverkarens namn och adress, slutsatser av undersökningen samt de uppgifter som behövs för att identifiera den godkända typen.En lista över de delar av den tekniska dokumentationen som är av betydelse skall bifogas intyget. Det anmälda organet skall bevara en kopia av denna lista.Om sökanden eller den som representerar honom i gemenskapen får avslag på en ansökan om typintyg, skall det anmälda organet utförligt motivera detta avslag.Det skall finnas en möjlighet att överklaga.6. Sökanden skall underrätta det anmälda organ som hos sig bevarar den tekniska dokumentationen för EG-typintyget om alla ändringar av den godkända produkten. Nytt godkännande krävs om ändringarna kan påverka överensstämmelsen med de väsentliga kraven eller villkoren för användning av produkten. Det nya godkännandet utfärdas i form av ett tillägg till det ursprungliga EG-typintyget.7. Varje anmält organ skall till övriga anmälda organ lämna information av betydelse om utfärdade eller återkallade EG-typintyg och tillägg till sådana.8. Övriga anmälda organ kan få kopior av EG-typintyg och/eller tillägg till dessa. Intygens bilagor skall stå till övriga anmälda organs förfogande.9. Tillverkaren eller den som representerar honom i gemenskapen skall tillsammans med den tekniska dokumentationen bevara kopior av EG-typintyg och tillägg till dessa under minst tio år efter det att tillverkningen av produkten har upphört.Om varken tillverkaren eller någon som representerar honom finns i gemenskapen skall skyldigheten att hålla den tekniska dokumentationen tillgänglig vila på den som släpper ut produkten på gemenskapsmarknaden.BILAGA 4 Modul C: Överensstämmelse med typ1. Denna modul beskriver den del av förfarandet genom vilken tillverkaren eller den som representerar honom i gemenskapen säkerställer och försäkrar att berörda produkter överensstämmer med typen enligt beskrivningen i EG-typintyget, och att de uppfyller tillämpliga krav i direktivet. Tillverkaren skall anbringa EG-märket på varje produkt samt upprätta en skriftlig försäkran om överensstämmelse med typ.2. Tillverkaren skall vidta alla de åtgärder som behövs för att det i tillverkningsprocessen skall säkerställas att de tillverkade produkterna överensstämmer med typen enligt beskrivningen i EG-typintyget och med kraven på verkningsgrad i direktivet.3. Tillverkaren eller den som representerar honom skall bevara en kopia av försäkran om överensstämmelse under minst 10 år efter det att tillverkningen av produkten har upphört.Om varken tillverkaren eller någon som representerar honom finns i gemenskapen, skall skyldigheten att hålla den tekniska dokumentationen tillgänglig vila på den som släpper ut produkten på gemenskapsmarknaden.4. Ett anmält organ efter tillverkarens val skall utföra eller låta utföra kontroll av produkten med slumpvisa mellanrum. Bland färdiga produkter skall det anmälda organet på plats ta ut ett tillräckligt antal provenheter. Man skall undersöka dessa provenheter och utföra de provningar som anges i tillämpliga standarder enligt artikel 5.2 eller motsvarande provningar för kontroll av att produkten överensstämmer med tillämpliga krav i direktivet. Om en eller flera av de kontrollerade produkterna inte uppfyller dessa krav, skall det anmälda organet vidta lämpliga åtgärder.Modul D: Kvalitetssäkring av produktion1. Denna modul beskriver det förfarande genom vilket en tillverkare som uppfyller kraven i punkt 2 säkerställer och försäkrar att produkterna överensstämmer med typen enligt beskrivningen i EG-typintyget, och att de uppfyller kraven i detta direktiv. Tillverkaren skall anbringa EG-märket på varje produkt och upprätta en skriftlig försäkran om överensstämmelse med typ. Tillsammans med EG-märket skall den symbol anbringas som identifierar det anmälda organ som svarar för övervakning enligt punkt 4.2. Tillverkaren skall tillämpa ett godkänt kvalitetssystem för tillverkning, kontroll av färdiga produkter och provning enligt beskrivningen i punkt 3. Han skall vara underkastad övervakning enligt punkt 4.3. Kvalitetssystem3.1. Tillverkaren skall hos ett anmält organ, som han själv har valt, ansöka om att få sitt kvalitetssystem för de berörda produkterna bedömt.Ansökan skall innehålla- alla upplysningar av betydelse för den planerade produktkategorin,- dokumentation om kvalitetssystemet,- den tekniska dokumentationen för den godkända typen och en kopia av EG-typintyget.3.2. Kvalitetssystemet skall säkerställa att produkterna överensstämmer med typen enligt beskrivningen i EG-typintyget och med de tillämpliga kraven i detta direktiv.Alla de faktorer, krav och bestämmelser som tillverkaren har tagit hänsyn till skall dokumenteras på ett systematiskt och överskådligt sätt i form av skriftliga riktlinjer, rutiner och anvisningar. Denna dokumentation av kvalitetssystemet skall möjliggöra en enhetlig tolkning av kvalitetssystemets program, planer, manualer och dokument.Dokumentationen skall framför allt innehålla en fullgod beskrivning av- uppsatta kvalitetsmål samt ledningens organisatoriska struktur, ansvar och befogenheter när det gäller produktkvalitet,- de tekniker, processer och systematiska förfaranden som skall användas vid tillverkning, kvalitetskontroll och kvalitetssäkring,- de undersökningar och provningar som skall utföras före, under och efter tillverkningen och hur ofta dessa skall utföras,- kvalitetsdokumenten, såsom granskningsrapporter och provningsresultat, kalibreringsresultat, redogörelser för berörd personals kvalifikationer osv.,- hur övervakning sker av att åsyftad produktkvalitet uppnås och att kvalitetssystemet fungerar effektivt.3.3. Det anmälda organet skall bedöma kvalitetssystemet för att avgöra om kraven i punkt 3.2 är uppfyllda. Överenstämmelse med dessa krav skall förutsättas för kvalitetssystem som följer tillämplig harmoniserad standard. Bland bedömarna skall minst en ha erfarenhet av bedömning inom berörd produktteknologi. Ett besök i tillverkarens lokaler skall ingå i bedömningsförfarandet.Organet skall meddela tillverkaren sitt beslut. Meddelandet skall innehålla slutsatserna från undersökningen samt motiverat beslut om bedömningen.3.4. Tillverkaren skall åta sig att fullgöra de skyldigheter som är förenade med det godkända kvalitetssystemet och att vidmakthålla det så att det förblir ändamålsenligt och effektivt.Tillverkaren eller den som representerar honom skall underrätta det anmälda organ som har godkänt kvalitetssystemet om alla ändringar som planeras i systemet.Det anmälda organet skall ta ställning till ändringsförslag samt avgöra om systemet med sådana ändringar fortfarande uppfyller kraven i punkt 3.2 eller om en ny bedömning är nödvändig.Organet skall meddela tillverkaren sitt beslut. Meddelandet skall innehålla slutsatserna av undersökningen samt motiverat beslut om bedömningen.4. Övervakning på det anmälda organets ansvar4.1. Syftet med övervakningen är att försäkra sig om att tillverkaren på rätt sätt fullgör de skyldigheter som är förenade med det godkända kvalitetssystemet.4.2. Tillverkaren skall för kontroll ge det anmälda organet tillträde till lokaler för tillverkning, kontroll, provning och lagring och skall vidare tillhandahålla all nödvändig information, särskilt i följande avseenden:- Dokumentation av kvalitetssystemet.- Kvalitetsdokumenten, såsom granskningsrapporter och provningsresultat, kalibreringsresultat, redogörelser för berörd personals kvalifikationer o.s.v.4.3. Det anmälda organet skall regelbundet genomföra kontroller för att försäkra sig om att tillverkaren tillämpar kvalitetssystemet. Tillverkaren skall erhålla kontrollrapporter.4.4. Det anmälda organet kan dessutom besöka tillverkaren utan förvarning. I samband med sådana besök kan det anmälda organet, om så behövs, utföra eller låta utföra provningar för att kontrollera att kvalitetssystemet fungerar på riktigt sätt. Det anmälda organet skall ge tillverkaren en besöksrapport och, om provning har utförts, en provningsrapport.5. Tillverkaren skall under minst 10 år efter det att tillverkningen av produkten har upphört kunna förete följande för de nationella myndigheterna:- Sådan dokumentation som avses i punkt 3.1 andra strecksatsen.- Ändringar som avses i punkt 3.4 andra stycket.- Sådana beslut och rapporter från det anmälda organet som avses i punkt 3.4 fjärde stycket samt i punkterna 4.3 och 4.4.6. Varje anmält organ skall till övriga anmälda organ lämna upplysningar av betydelse om utfärdade och återkallade godkännanden av kvalitetssystem.Modul E: Kvalitetssäkring av produkter1. Denna modul beskriver det förfarande genom vilket en tillverkare som uppfyller kraven i punkt 2 säkerställer och försäkrar att pannorna och anordningarna överensstämmer med typen enligt beskrivningen i EG-typintyget. Tillverkaren skall anbringa EG-märket på varje panna och varje anordning och upprätta en skriftlig försäkran om överensstämmelse med typ. Tillsammans med EG-märket skall en symbol anbringas som identifierar det anmälda organ som svarar för övervakning enligt punkt 4.2. Tillverkaren skall använda ett godkänt kvalitetssystem för kontroll och provning av färdiga pannor och anordningar enligt beskrivningen i punkt 3. Han skall vara underkastad övervakning enligt punkt 4.3. Kvalitetssystem3.1. Tillverkaren skall hos ett anmält organ som han själv har valt ansöka om att få kvalitetssystemet för sina pannor och anordningar bedömt.Ansökan skall innehålla- alla upplysningar av betydelse om den planerade kategorin av pannor eller anordningar,- dokumentation om kvalitetssystemet,- den tekniska dokumentationen för den godkända typen och en kopia av EG-typintyget.3.2. Inom ramen för kvalitetssystemet undersöks varje panna eller anordning och utförs de provningar som anges i tillämpliga standarder enligt artikel 5 eller motsvarande provningar för kontroll av att produkten överensstämmer med tillämpliga krav i direktivet. Alla de faktorer, krav och bestämmelser som tillverkaren har tagit hänsyn till skall dokumenteras på ett systematiskt och överskådligt sätt i form av skriftliga riktlinjer, rutiner och anvisningar. Denna dokumentation av kvalitetssystemet skall säkerställa en enhetlig tolkning av kvalitetssystemets program, planer, manualer och dokument.Dokumentationen skall framför allt innehålla en fullgod beskrivning av- uppsatta kvalitetsmål samt ledningens organisatoriska struktur, ansvar och befogenheter när det gäller produktkvalitet,- de undersökningar och provningar som skall utföras efter tillverkningen,- hur övervakning skall ske av att kvalitetssystemet fungerar effektivt,- kvalitetsdokumenten, såsom granskningsrapporter och provningsresultat, kalibreringsresultat, redogörelser för berörd personals kvalifikationer osv.3.3. Det anmälda organet skall bedöma kvalitetssystemet för att avgöra om kraven i punkt 3.2 är uppfyllda. Överensstämmelse med dessa krav skall förutsättas för kvalitetssystem som följer tillämplig harmoniserad standard.Bland bedömarna skall minst en ha erfarenhet av bedömning inom berörd produktteknologi. Ett besök i tillverkarens lokaler skall ingå i bedömningsförfarandet.Organet skall meddela tillverkaren sitt beslut. Meddelandet skall innehålla slutsatserna från undersökningen och motiverat beslut om bedömningen.3.4. Tillverkaren skall åta sig att fullgöra de skyldigheter som är förenade med det godkända kvalitetssystemet och att vidmakthålla det på ett ändamålsenligt och effektivt sätt.Tillverkaren eller den som representerar honom skall underrätta det anmälda organ som har godkänt kvalitetssystemet om alla ändringar som planeras i systemet.Det anmälda organet skall ta ställning till ändringsförslag samt avgöra om systemet med sådana ändringar fortfarande uppfyller kraven i punkt 3.2 eller om en ny bedömning är nödvändig.Organet skall meddela tillverkaren sitt beslut. Meddelandet skall innehålla slutsatserna från undersökningen samt motiverat beslut om bedömningen.4. Overvakning på det anmälda organets ansvar4.1. Syftet med övervakningen är att försäkra sig om att tillverkaren på rätt sätt fullgör de skyldigheter som är förenade med det godkända kvalitetssystemet.4.2. Tillverkaren skall för kontroll ge det anmälda organet tillträde till lokaler för kontroll, provning och lagring och skall vidare tillhandahålla all nödvändig information, särskilt i följande avseenden:- Dokumentation av kvalitetssystemet.- Den tekniska dokumentationen.- Kvalitetsdokumenten, såsom granskningsrapporter och provningsresultat, kalibreringsresultat, redogörelser för berörd personals kvalifikationer osv.4.3. Det anmälda organet skall regelbundet genomföra kontroller för att försäkra sig om att tillverkaren vidmakthåller och tillämpar kvalitetssystemet. Tillverkaren skall erhålla kontrollrapporter.4.4. Det anmälda organet kan dessutom besöka tillverkaren utan förvarning. I samband med sådana besök kan det anmälda organet, om så krävs, utföra eller låta utföra provningar för att kontrollera att kvalitetssystemet fungerar på riktigt sätt. Det anmälda organet skall ge tillverkaren en besöksrapport och, om provning har utförts, en provningsrapport.5. Tillverkaren skall under minst 10 år efter det att tillverkningen av pannan eller anordningen har upphört kunna förete följande för de nationella myndigheterna:- Sådan dokumentation som avses i punkt 3.1 tredje strecksatsen.- Ändringar som avses i punkt 3.4 andra stycket.- Sådana beslut och rapporter från det anmälda organet som avses i punkt 3.4 fjärde stycket samt i punkterna 4.3 och 4.4.6. Varje anmält organ skall till övriga anmälda organ lämna upplysningar av betydelse om utfärdade och återkallade godkännanden av kvalitetssystem.BILAGA 5 Minimikriterier som skall beaktas då anmälda organ utses 1. Organet, dess chef eller den personal som har ansvaret för att utföra verifieringsprovning får inte vara konstruktör, tillverkare, leverantör eller installatör av de anordningar som de skall kontrollera, och inte heller representant för någon sådan part. De får varken delta direkt i konstruktion, tillverkning, avsättning eller underhåll av dessa pannor och anordningar eller representera parter engagerade i sådana aktiviteter. Detta utesluter inte att tekniska upplysningar kan utväxlas mellan tillverkaren och organet.2. Organet och dess personal skall utföra verifikationsprovningarna med den största yrkesintegritet och tekniska kompetens och måste stå fria från all påtryckning och påverkan, särskilt av ekonomisk art, som kan inverka på deras bedömning eller resultatet av kontrollen, speciellt från personer eller grupper av personer med intresse av verifieringsresultaten.3. Organet skall ha den personal och de hjälpmedel som behövs för att på ett riktigt sätt kunna utföra de administrativa och tekniska uppgifterna i samband med verifieringen. Det måste också ha tillgång till den utrustning som behövs för speciell verifiering.4. Den personal som är ansvarig för kontrollen skall ha- grundlig teknisk och yrkesmässig utbildning,- tillräcklig kunskap om kraven på de provningar de utför och tillräcklig erfarenhet av sådana provningar,- förmåga att upprätta de intyg, protokoll och rapporter som utgör bevis om provningen.5. Personalens opartiskhet skall garanteras. Personalens lön får inte vara beroende av antalet utförda provningar eller av resultaten av sådana provningar.6. Organet skall teckna en ansvarsförsäkring såvida inte staten ikläder sig ansvarighet i överensstämmelse med nationell lag eller medlemsstaten själv är direkt ansvarig för provningarna.7. Organets personal skall ha tystnadsplikt inom ramen för detta direktiv och varje föreskrift i nationell lagstiftning som meddelats för att genomföra direktivet (utom gentemot de behöriga administrativa myndigheterna i den stat där verksamheten bedrivs).


Avis juridique important

|

31997L0064

Kommissionens direktiv 97/64/EG av den 10 november 1997 om anpassning till tekniska framsteg för fjärde gången av bilaga I till rådets direktiv 76/769/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (lampoljor) (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 315 , 19/11/1997 s. 0013 - 0014

KOMMISSIONENS DIREKTIV 97/64/EG av den 10 november 1997 om anpassning till tekniska framsteg för fjärde gången av bilaga I till rådets direktiv 76/769/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (lampoljor) (Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 76/769/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 97/16/EG (2), särskilt artikel 2a i detta, införd genom rådets direktiv 89/678/EEG (3), ochmed beaktande av följande:Genom rådets direktiv 89/677/EEG (4), varigenom direktiv 76/769/EEG ändrades för åttonde gången, förbjöds användningen av vissa farliga ämnen och preparat i prydnadsföremål, trolleri- och skämtartiklar samt spel.Det har sedan dess blivit känt att vissa av dessa farliga ämnen och preparat i form av oljor som är klassade som farliga att inandas, i synnerhet när de är färgade, innebär en risk för människors hälsa och särskilt då för små barn, speciellt när de används i prydnadslampor.Saluföring av sådana färgade oljor för användning i prydnadslampor bör begränsas.De restriktioner för saluföringen av sådana färgade oljor som anges i detta direktiv tar hänsyn till nu tillgängliga vetenskapliga och tekniska kunskaper om säkrare alternativ.Detta direktiv påverkar inte den gemenskapslagstiftning som fastställer minimikrav för skydd för arbetstagare enligt rådets direktiv 89/391/EEG (5) eller andra direktiv som utgår från detta, särskilt rådets direktiv 90/394/EEG (6).De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från kommittén för anpassning till teknisk utveckling av direktiven om avskaffandet av tekniska handelshinder för farliga ämnen och preparat.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilaga I till direktiv 76/769/EEG anpassas härmed till den tekniska utvecklingen enligt bilagan till det här direktivet.Artikel 2 Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 juni 1998, och de skall genast underrätta kommissionen om detta. Dessa bestämmelser skall börja tillämpas den 31 december 1998.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 10 november 1997.På kommissionens vägnarMartin BANGEMANNLedamot av kommissionen(1) EGT L 262, 27.9.1976, s. 24.(2) EGT L 116, 6.5.1997, s. 31.(3) EGT L 398, 30.12.1989, s. 24.(4) EGT L 398, 30.12.1989, s. 19.(5) EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.(6) EGT L 196, 26.7.1990, s. 1.BILAGA I bilaga I till direktiv 76/769/EEG skall punkt 3 ersättas med följande punkt:>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31997L0081

Rådets direktiv 97/81/EG av den 15 december 1997 om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP och EFS - Bilaga : Ramavtal om deltidsarbete

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 014 , 20/01/1998 s. 0009 - 0014

RÅDETS DIREKTIV 97/81/EG av den 15 december 1997 om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP och EFSEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av det avtal om socialpolitik som är fogat till protokoll nr 14 om socialpolitik, som utgör en bilaga till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 4.2 i detta,med beaktande av kommissionens förslag, ochmed beaktande av följande:(1) På grundval av protokoll nr 14 om socialpolitik har medlemsstaterna med undantag av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (nedan kallade medlemsstaterna), vilka önskar fortsätta på den väg som dragits upp genom 1989 års sociala stadga, ingått ett avtal om socialpolitik.(2) Arbetsmarknadens parter får i enlighet med artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik gemensamt begära att avtalen på gemenskapsnivå skall genomföras enligt beslut av rådet på förslag av kommissionen.(3) I punkt 7 i gemenskapernas stadga om arbetstagarnas grundläggande sociala rättigheter föreskrivs det bland annat att "genomförandet av den inre marknaden skall leda till en förbättring av levnads- och arbetsvillkoren för arbetstagare inom gemenskapen. Detta skall ske genom tillnärmning av dessa villkor samtidigt som de förbättras; i synnerhet vad gäller andra arbetsformer än tillsvidareanställning, så som visstidsanställning, deltidsarbete, tillfällig anställning och säsongsarbete.".(4) Rådet har inte fattat något beslut om förslaget till direktiv om vissa anställningsförhållanden med avseende på snedvridning av konkurrensen (1), i dess ändrade version (2), och inte heller om direktivet om vissa anställningsförhållanden med avseende på arbetsvillkoren (3).(5) I slutsatserna från Europeiska rådet i Essen betonas nödvändigheten av att vidta åtgärder för att främja sysselsättning och lika möjligheter för kvinnor och män, och där uppmanas också till vidtagande av åtgärder för att öka tillväxtens sysselsättningsintensitet, i synnerhet genom en smidigare organisation av arbetet, vilket svarar mot både arbetstagarnas önskemål och konkurrensens krav.(6) I enlighet med artikel 3.2 i avtalet om socialpolitik har kommissionen samrått med arbetsmarknadens parter om den möjliga inriktningen av en gemenskapsåtgärd som rör flexibel arbetstid och arbetstagarnas säkerhet.(7) Kommissionen, som efter detta samråd ansåg en gemenskapsåtgärd önskvärd, har på nytt på gemenskapsnivå samrått med arbetsmarknadens parter om innehållet i det planerade förslaget i enlighet med artikel 3.3 i det nämnda avtalet.(8) De allmänna branschövergripande organisationerna (Samarbetsorganisationen för europeiska arbetsgivarföreningar och industriförbund (UNICE), Europeiskt centrum för offentliga affärsverk och företag (CEEP) och Europeiska fackliga samorganisationen (EFS)) har i gemensamt brev av den 19 juni 1996 informerat kommissionen om att de önskar inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 4 i avtalet om socialpolitik. De har också i ett gemensamt brev till kommissionen av den 12 mars 1997 begärt en ytterligare frist om tre månader, vilket kommissionen har beviljat.(9) De nämnda branschorganisationerna ingick den 6 juni 1997 ett ramavtal om deltidsarbete och de har till kommissionen översänt en gemensam begäran om att genomföra detta ramavtal i enlighet med artikel 4.2 i det nämnda avtalet.(10) Rådet uppmanar i sin resolution av den 6 december 1994 om vissa perspektiv på en socialpolitik för den Europeiska unionen: Bidrag till ekonomisk och social konvergens i unionen (4) arbetsmarknadens parter att utnyttja möjligheten att ingå överenskommelser, eftersom de i allmänhet befinner sig närmare den sociala verkligheten och de sociala problemen.(11) De undertecknande parterna har önskat ingå ett ramavtal om deltidsarbete som samtidigt uttrycker de allmänna principerna och minimikraven för deltidsarbete. De har givit uttryck för sin vilja att utarbeta en allmän ram för att undanröja all diskriminering av deltidsarbetande och att bidra till utvecklingen av arbetstillfällen på deltid på ett sätt som är godtagbart för både arbetsgivarna och de anställda.(12) Arbetsmarknadens parter ville särskilt uppmärksamma deltidsarbetet, samtidigt som de angav att de hade för avsikt att överväga nödvändigheten av liknande avtal för andra arbetsformer.(13) Europeiska unionens stats- och regeringschefer gav i slutsatserna från Europeiska rådet i Amsterdam uttryck för sin stora tillfredställelse över att detta avtal om deltidsarbete ingåtts mellan arbetsmarknadens parter.(14) Det riktiga sättet att genomföra ramavtalet är att anta ett rådsdirektiv i enlighet med artikel 189 i fördraget. Direktivet är sedan bindande för medlemsstaterna med avseende på det resultat som skall uppnås men skall överlåta åt de nationella myndigheterna att bestämma form och tillvägagångssätt för genomförandet.(15) Målen för detta direktiv kan, i överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen, vilka principer framgår av artikel 3b i fördraget, inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna utan kan bättre uppnås på gemenskapsnivå. Detta direktiv går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.(16) Eftersom ramavtalet inte innehåller några precisa begreppsdefinitioner överlämnar detta direktiv till medlemsstaterna att definiera dessa begrepp i enlighet med nationell lagstiftning och/eller nationell praxis, på samma sätt som för de andra direktiv på det sociala området som använder liknande begrepp, allt under förutsättning att de nämnda definitionerna inte strider mot innehållet i ramavtalet.(17) Kommissionen har utarbetat direktivförslag i enlighet med sitt meddelande av den 14 december 1993 om genomförandet av protokoll nr 14 om socialpolitik och sitt meddelande av den 18 september 1996 om utvecklingen av den sociala dialogen på gemenskapsnivå samt med beaktande av de undertecknande parternas representativitet och lagligheten hos klausulerna i ramavtalet.(18) Kommissionen har utarbetat sitt direktivförslag med iakttagande av artikel 2.2 i avtalet om socialpolitik, enligt vilken lagstiftningen inom det sociala området "skall undvika sådana finansiella, administrativa eller andra rättsliga förpliktelser som kan motverka etableringen och utvecklingen av små och medelstora företag".(19) Kommissionen har i enlighet med sitt meddelande av den 14 december 1993 om genomförandet av protokoll nr 14 om socialpolitik informerat Europaparlamentet genom att till parlamentet överlämna texten till det direktivförslag som innehåller ramavtalet.(20) Kommissionen har även informerat Ekonomiska och sociala kommittén.(21) I klausul 6.1 i ramavtalet förordnas att medlemsstaterna och/eller arbetsmarknadens parter får behålla eller införa förmånligare bestämmelser.(22) I klausul 6.2 i ramavtalet förordnas att genomförandet av direktivet inte kan användas för att motivera en försämring av nuvarande situation i varje medlemsstat.(23) I gemenskapernas stadga om arbetstagarnas grundläggande sociala rättigheter erkänns betydelsen av att bekämpa alla former av diskriminering, särskilt de som är grundade på kön, hudfärg, ras, åsikter eller tro.(24) Enligt artikel F.2 i Fördraget om Europeiska unionen skall unionen respektera de grundläggande rättigheterna, såsom de garanteras i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner, i egenskap av allmänna principer i gemenskapsrätten.(25) Medlemsstaterna kan på gemensam begäran av arbetsmarknadens parter överlåta åt dessa att genomföra detta direktiv, förutsatt att medlemsstaten vidtar alla nödvändiga åtgärder för att när som helst kunna garantera de resultat som åläggs genom detta direktiv.(26) Ramavtalets genomförande bidrar till att uppnå de mål som anges i artikel 1 i avtalet om socialpolitik.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Detta direktiv syftar till att genomföra det ramavtal om deltidsarbete som ingicks den 6 juni 1997 mellan de allmänna branschövergripande organisationerna (UNICE, CEEP, EFS) och som återfinns i bilagan.Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 20 januari 2000 eller skall senast vid den tidpunkten försäkra sig om att arbetsmarknadens parter genom avtal vidtar alla nödvändiga åtgärder, eftersom medlemsstaterna är skyldiga att vidta alla nödvändiga åtgärder för att när som helst kunna garantera de resultat som åläggs genom detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Om det är nödvändigt för att ta hänsyn till särskilda svårigheter eller på grund av att genomförande skall ske genom kollektivavtal, får medlemsstaterna förfoga över ytterligare högst ett år.De skall genast underrätta kommissionen om dessa omständigheter.När medlemsstaterna antar de bestämmelser som anges i första stycket, skall dessa innehålla en hänsvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningarna skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de har antagit eller kommer att anta inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 3 Detta direktiv träder i kraft på dagen för dess offentliggörande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 15 december 1997.På rådets vägnarJ.-C. JUNCKEROrdförande(1) EGT C 224, 8.9.1990, s. 6.(2) EGT C 305, 5.12.1990, s. 8.(3) EGT C 224, 8.9.1990, s. 4.(4) EGT C 368, 23.12.1994, s. 6.BILAGA SAMARBETSORGANISATIONEN FÖR EUROPEISKA ARBETSGIVARFÖRENINGAR OCH INDUSTRIFÖRBUND EUROPEISKA FACKLIGA SAMORGANISATIONEN EUROPEISKT CENTRUM FÖR OFFENTLIGA AFFÄRSVERK OCH FÖRETAG RAMAVTAL OM DELTIDSARBETE InledningDetta ramavtal är ett bidrag till en allmän europeisk strategi för sysselsättning. Deltidsarbete har haft ett betydelsefullt inflytande på sysselsättningen de senaste åren. Av denna anledning har parterna i detta särskilt uppmärksammat denna arbetsform. Parterna har för avsikt att undersöka behovet av liknande avtal om andra former av flexibelt arbete.Detta avtal, som noterar de olikartade situationerna i medlemsstaterna och att deltidsarbete är kännetecknande för sysselsättningen inom vissa sektorer och verksamhetsområden, uttrycker de allmänna principerna och minimikraven för deltidsarbete. Avtalet är ett uttryck för den vilja som arbetsmarknadens parter har att skapa en allmän ram för att undanröja diskriminering av deltidsarbetande och för att stödja utvecklingen av arbetstillfällen på deltid, under förutsättningar som är godtagbara både för arbetsgivarna och arbetstagarna.Detta avtal avser arbetsvillkoren för deltidsarbetande, och utgår ifrån att de lagstadgade sociala trygghetssystemen faller inom medlemsstaternas beslutanderätt. När det gäller principen om icke-diskriminering har parterna i detta avtal noterat förklaringen om sysselsättningen vid Europeiska rådet i Dublin i december 1996, där rådet bland annat betonade behovet av att göra de sociala trygghetssystemen förmånligare för sysselsättningen genom att utveckla "sociala trygghetssystem som är möjliga att anpassa till nya mönster i arbetslivet och som kan ge ett lämpligt skydd för dem som är sysselsatta i sådana arbetsformer". Parterna i detta avtal anser att denna förklaring bör förverkligas.EFS, UNICE och CEEP ber kommissionen att lägga fram detta ramavtal för rådet, så att rådet kan besluta att göra dessa föreskrifter bindande för de medlemsstater som är parter i avtalet om socialpolitik, som utgör en bilaga till protokoll nr 14 om socialpolitik, vilket i sin tur utgör en bilaga till Fördraget om upprättandet av Europeiska unionen.Parterna i detta avtal ber kommissionen att i sitt förslag om att genomföra detta avtal uppmana medlemsstaterna att anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets beslut senast inom två år efter beslutet eller också se till (1) att arbetsmarknadens parter genom avtal vidtar nödvändiga åtgärder före denna periods utgång. Medlemsstaterna kan, om det är nödvändigt för att kunna beakta särskilda svårigheter eller för ett genomförande med hjälp av kollektivavtal, få upp till ett ytterligare år för att rätta sig efter dessa bestämmelser.Utan att det påverkar de nationella domstolarnas och domstolens roll ber parterna i detta avtal kommissionen att i första hand be dem att yttra sig i alla frågor som rör tolkningen av detta avtal på europeisk nivå.Allmänna överväganden1. Med beaktande av avtalet om socialpolitik, som utgör en bilaga till protokoll nr 14 om socialpolitik, som i sin tur utgör en bilaga till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, och särskilt artiklarna 3.4 och 4.2 i detta, ochmed beaktande av följande:2. Enligt artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik kan avtal som ingås på gemenskapsnivå på gemensam begäran av de undertecknande parterna genomföras genom ett beslut av rådet på förslag av kommissionen.3. Kommissionen tillkännagav i sitt andra dokument rörande samrådet om flexibel arbetstid och säkerhet för arbetstagare att den har för avsikt att föreslå en rättsligt bindande gemenskapsåtgärd.4. I slutsatserna från Europeiska rådets möte i Essen betonas nödvändigheten av att vidta åtgärder för att främja sysselsättning och lika möjligheter för kvinnor och män, och där uppmanas också till vidtagande av "åtgärder för att öka tillväxtens sysselsättningsintensitetet, i synnerhet genom en smidigare organisation av arbetet, vilket svarar mot både arbetstagarnas önskemål och konkurrensens krav".5. Parterna i detta avtal fäster stort avseende vid åtgärder som gör det lättare för kvinnor och män att få arbeta på deltid för att förbereda sig för pensioneringen, för att lättare kunna förena arbete och familjeliv och för att genomgå yrkesutbildning för att öka sina kunskaper och karriärmöjligheter, till ömsesidig nytta för arbetsgivare och arbetstagare och på ett sätt som gynnar utvecklingen av företagen.6. Detta avtal överlämnar åt medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att bestämma det sätt på vilket dessa allmänna principer, minimikrav och bestämmelser skall tillämpas för att situationen i varje medlemsstat skall kunna tas i beaktande.7. Detta avtal beaktar behovet av att förbättra förutsättningarna för socialpolitiken, öka gemenskapens ekonomiska konkurrenskraft och undvika att införa administrativa, finansiella och rättsliga förpliktelser som kan motverka etablering och utveckling av små och medelstora företag.8. Arbetsmarknadens parter är de som bäst kan hitta lösningar som motsvarar både arbetsgivarnas och arbetstagarnas behov och de skall därför tilldelas en särskild roll vid genomförande och tillämpning av detta avtal.DE UNDERTECKNANDE PARTERNA HAR AVTALAT FÖLJANDE:Klausul 1: SyfteSyftet med detta ramavtal ära) att säkerställa att all diskriminering av deltidsarbetande upphör och att förbättra kvaliteten på deltidsarbetet, ochb) att underlätta utvecklingen av deltidsarbete på frivillig grund och att bidra till en flexibel organisering av arbetstiden på ett sätt som tar hänsyn till både arbetsgivarnas och arbetstagarnas behov.Klausul 2: Räckvidd1. Detta avtal gäller deltidsarbetande som har ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande som regleras av lag, kollektivavtal eller praxis i varje medlemsstat.2. Efter att ha samrått med arbetsmarknadens parter i enlighet med nationell lagstiftning, nationella kollektivavtal eller nationell praxis och/eller med arbetsmarknadens parter på lämplig nivå i enlighet med de nationella förhållandena på arbetsmarknaden, kan medlemsstaterna på objektiva grunder helt eller delvis undanta deltidsarbetande med tillfällig anställning från bestämmelserna i detta avtal. Dessa undantag skall ses över med jämna mellanrum för att konstatera om de objektiva grunderna fortfarande föreligger.Klausul 3: DefinitionerI detta avtal används följande beteckningar med de betydelser som här anges:1. deltidsarbetande: en anställd vars normala arbetstid, beräknad på veckobasis eller som ett genomsnitt över en period på upp till ett år, understiger den normala arbetstiden för en jämförbar heltidsarbetande.2. jämförbar heltidsarbetande: en anställd som arbetar heltid inom samma företag, med samma typ av anställningsavtal eller anställningsförhållande och med samma eller liknande typ av arbetsuppgifter eller sysselsättning, med beaktande av andra faktorer, bland annat anställningstid, kvalifikationer och kunskaper.När det inte finns någon jämförbar heltidsarbetande inom samma företag skall jämförelsen göras med hjälp av tillämpligt kollektivavtal eller, om det inte finns något sådant, i enlighet med nationell lag, nationella kollektivavtal eller nationell praxis.Klausul 4: Principen om icke-diskriminering1. När det gäller anställningsvillkoren får deltidsarbetande inte behandlas mindre förmånligt än jämförbara heltidsarbetande enbart på den grunden att de arbetar deltid, om det inte finns objektiva skäl för den annorlunda behandlingen.2. När det är lämpligt skall principen om tidsproportionalitet tillämpas.3. Sätten för tillämpning av denna klausul skall beslutas av medlemsstaterna och/eller arbetsmarknadens parter, med beaktande av europeisk rätt samt nationell lag, nationella kollektivavtal och nationell praxis.4. När det finns objektiva skäl för det kan medlemsstaterna, efter samråd med arbetsmarknadens parter i enlighet med nationell lag, nationella kollektivavtal och/eller nationell praxis och/eller arbetsmarknadens parter, om det är lämpligt, låta rätten till särskilda arbetsvillkor vara beroende av anställningstid, arbetstid eller lönevillkor. Kriterierna för att ge deltidsarbetande rätt till särskilda arbetsvillkor skall ses över med jämna mellanrum, med beaktande av den princip om icke-diskriminering som avses i klausul 4.1.Klausul 5: Möjlighet att arbeta deltid1. Vad avser klausul 1 i detta avtal och principen om icke-diskriminering av deltidsarbetande i förhållande till heltidsarbetandea) bör medlemsstaterna, efter samråd med arbetsmarknadens parter i enlighet med nationell lag eller praxis, undersöka om det finns några rättsliga eller administrativa hinder som kan begränsa möjligheterna att arbeta deltid, och, om det är lämpligt, undanröja dem,b) bör arbetsmarknadens parter, så långt deras befogenhet sträcker sig och genom de förfaranden som föreskrivs i kollektivavtalen, identifiera och undersöka de hinder som kan begränsa möjligheterna att arbeta deltid, och, om det är lämpligt, undanröja dem.2. Om en arbetstagare vägrar att övergå från heltidsarbete till deltidsarbete eller omvänt skall detta inte i sig vara giltig grund för uppsägning; detta skall dock inte påverka möjligheten att, i enlighet med nationell lag, nationella kollektivavtal och nationell praxis, säga upp arbetstagaren av andra orsaker, som är hänförliga till det aktuella företagets drift.3. Arbetsgivaren skall så vitt möjligt ta hänsyn till följande:a) En arbetstagares begäran att få övergå från ett heltidsarbete till ett deltidsarbete när ett sådant blir tillgängligt inom företaget.b) En arbetstagarens begäran att få övergå från ett deltidsarbete till ett heltidsarbete eller att öka sin arbetstid om denna möjlighet uppkommer.c) Upplysningar om tillgängliga deltids- och heltidsarbeten inom företaget skall lämnas i god tid för att underlätta övergången från heltidsarbete till deltidsarbete eller omvänt.d) Åtgärder som kan underlätta övergång till deltidsarbete på alla nivåer inom företaget, även när det gäller kvalificerat arbete och ledande befattningar, och, när det är lämpligt, åtgärder som syftar till att underlätta för deltidsarbetande att genomgå yrkesutbildning för att öka sina karriärmöjligheter och sin yrkesmässiga rörlighet.e) De organisationer som representerar arbetstagarna skall på lämpligt sätt hållas informerade om deltidsarbete inom företaget.Klausul 6: Genomförandebestämmelser1. Medlemsstaterna och/eller arbetsmarknadens parter kan behålla eller införa bestämmelser som är förmånligare än de som föreskrivs i detta avtal.2. Genomförandet av bestämmelserna i detta avtal skall inte utgöra skäl att sänka den allmänna skyddsnivån för arbetstagare inom det område som berörs av detta avtal och skall inte påverka medlemsstaternas och/eller arbetsmarknadens parters rätt att, under beaktande av hur situationen utvecklas, vid ändrade omständigheter utarbeta andra bestämmelser i lagar eller andra författningar eller i avtal, och inte heller tillämpningen av klausul 5.1, så länge den princip om icke-diskriminering som avses i klausul 4.1 följs.3. Detta avtal inskränker inte arbetsmarknadens parter rätt att på lämplig nivå, även på europeisk nivå, ingå avtal som anpassar och/eller kompletterar bestämmelserna i detta avtal på ett sätt som beaktar de särskilda behoven hos de berörda parterna på arbetsmarknaden.4. Detta avtal skall inte påverka tillämpningen av mer specifika gemenskapsbestämmelser, och särskilt inte gemenskapsbestämmelser som rör lika behandling eller lika möjligheter för kvinnor och män.5. Tvister och klagomål till följd av tillämpningen av detta avtal skall förebyggas och behandlas i enlighet med nationell lag, nationella kollektivavtal och nationell praxis.6. De undertecknande parterna skall se över detta avtal fem år efter tidpunkten för rådets beslut, om någon av de avtalsslutande parterna begär det.(1) I enlighet med artikel 2.4 i avtalet om socialpolitik i Fördraget om Europeiska gemenskapen.


title: Kommissionens direktiv 2011/8/EU av den 28 januari 2011 om ändring av direktiv 2002/72/EG vad gäller begränsningen för användning av bisfenol A i nappflaskor av plast  Text av betydelse för EES

text:
               29.1.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 26/11

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2011/8/EU
   av den 28 januari 2011
   om ändring av direktiv 2002/72/EG vad gäller begränsningen för användning av bisfenol A i nappflaskor av plast
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1935/2004 av den 27 oktober 2004 om material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel och om upphävande av direktiven 80/590/EEG och 89/109/EEG (1), särskilt artikel 18.3,
   efter samråd med Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet, och
   av följande skäl:

               (1)

               Genom kommissionens direktiv 2002/72/EG av den 6 augusti 2002 om material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel (2) tillåts användning av 2,2-bis(4-hydroxifenyl)propan, även kallat bisfenol A, som monomer vid tillverkning av material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel, i enlighet med yttrandena från vetenskapliga kommittén för livsmedel (3) och Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (nedan kallad Efsa) (4).

               (2)

               Bisfenol A används som monomer vid tillverkning av polykarbonatplaster. Polykarbonatplaster används bl.a. vid tillverkning av nappflaskor. Vid uppvärmning under vissa omständigheter kan små mängder bisfenol A eventuellt läcka ut från livsmedelsbehållare till livsmedel och drycker och därigenom intas.

               (3)

               Den 29 mars 2010 underrättade den danska regeringen kommissionen och medlemsstaterna om att den hade beslutat att tillämpa skyddsåtgärderna i artikel 18 i förordning (EG) nr 1935/2004 och att tillfälligt förbjuda användning av bisfenol A vid tillverkning av material av plast som kommer i kontakt med livsmedel avsedda för barn i åldrarna 0–3 år (5).

               (4)

               Den danska regeringen underbyggde skyddsåtgärden med en riskbedömning avgiven den 22 mars 2010 av Fødevareinstituttet under Danmarks Tekniske Universitet (nedan kallat DTU Fødevareinstituttet). Riskbedömningen omfattar en utvärdering av en omfattande studie på djur som exponerats för låga halter av bisfenol A, där utvecklingen av nervsystemet och beteendet hos nyfödda råttor kontrolleras. DTU Fødevareinstituttet har också bedömt om de nya uppgifterna påverkar dess tidigare bedömning av de eventuella toxiska effekterna av bisfenol A på utvecklingen av nervsystemet och beteendet.

               (5)

               I enlighet med förfarandet i artikel 18 i förordning (EG) nr 1935/2004 bad kommissionen den 30 mars 2010 Efsa att avge ett yttrande om de skäl som Danmark åberopar för sin slutsats att användningen av materialet utgör en fara för människors hälsa, trots att de relevanta särskilda åtgärderna följts.

               (6)

               Den 6 juli 2010 underrättade den franska regeringen kommissionen och den 9 juli 2010 medlemsstaterna om att den hade beslutat att tillämpa skyddsåtgärderna i artikel 18 i förordning (EG) nr 1935/2004 och att tillfälligt förbjuda tillverkning, import, export och utsläppande på marknaden av nappflaskor som innehåller bisfenol A (6).

               (7)

               Den franska regeringen underbyggde skyddsåtgärden med två yttranden avgivna den 29 januari 2010 respektive den 7 juni 2010 av den franska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Agence française de sécurité sanitaire des aliments – AFSSA) samt en rapport offentliggjord den 3 juni 2010 av det nationella institutet för hälsa och medicinsk forskning (Institut national de la santé et de la recherche médicale – INSERM).

               (8)

               Den 23 september 2010 antog Efsa yttrandet om bisfenol A från panelen för material som kommer i kontakt med livsmedel och för enzymer, aromer och processhjälpmedel (nedan kallad panelen) i enlighet med kommissionens begäran av den 30 mars 2010. Yttrandet omfattar även en bedömning av den studie om neurologiska beteendeförändringar som utvärderas i den danska riskbedömningen samt en granskning och bedömning av andra nyligen offentliggjorda studier om bisfenol A (7).

               (9)

               I sitt yttrande konstaterar panelen att man efter en omfattande utvärdering av aktuella uppgifter om toxicitet för människor och djur inte kunde hitta någon ny studie som skulle föranleda en ändring av det gällande tolerabla dagliga intaget (nedan kallat TDI) på 0,05 mg/kg kroppsvikt och dag. Detta TDI bygger på en nolleffektdos på 5 mg/kg kroppsvikt och dag från en flergenerationsstudie av reproduktionstoxiciteten hos råttor, med tillämpning av en osäkerhetsfaktor på 100, vilket anses vara försiktigt med tanke på all information om toxikokinetiken för bisfenol A. I ett minoritetsyttrande finner dock en ledamot i panelen att de effekter som konstaterats i vissa studier ger upphov till osäkerhet som kanske inte täcks av gällande TDI, som därför borde anses vara provisoriskt tills det finns tillförlitligare uppgifter inom de områden där det råder osäkerhet.

               (10)

               Panelen noterar att vissa studier på djur under utveckling har visat på andra bisfenol A-relaterade effekter som eventuellt är toxikologiskt relevanta, särskilt biokemiska förändringar i hjärnan, immunmodulatoriska effekter och ökad risk för brösttumörer. Dessa studier har många brister. Hur relevanta dessa resultat är för människors hälsa kan inte bedömas för närvarande. Om nya relevanta uppgifter blir tillgängliga i framtiden kommer panelen att ompröva sitt yttrande.

               (11)

               Modersmjölksersättning eller bröstmjölk är den enda näringskällan för spädbarn upp till 4 månaders ålder och förblir den huvudsakliga näringskällan i några månader till. I sitt yttrande från 2006 konstaterar Efsa att spädbarn i åldern 3–6 månader som matas med hjälp av nappflaskor av polykarbonat utsätts för den högsta exponeringen för bisfenol A, som dock understiger TDI. I denna grupp av spädbarn sjunker exponeringen för bisfenol A när matningen med hjälp av flaskor av polykarbonat minskar och andra näringskällor blir viktigare.

               (12)

               Även om ett spädbarn har tillräcklig förmåga att utsöndra bisfenol A vid en ”värsta fall”-exponering, påpekar Efsa i sitt yttrande att ett spädbarns system för utsöndring av bisfenol A inte är lika utvecklat som en vuxens, utan endast gradvis uppnår samma förmåga som systemet hos en vuxen under de första sex månaderna.

               (13)

               De eventuella toxikologiska effekterna kan få större inverkan på en organism under utveckling. Enligt yttrandena från vetenskapliga kommittén för livsmedel från 1997 (8) och 1998 (9) är vissa effekter, särskilt endokrina och reproduktiva effekter samt effekter på immunsystemet och nervsystemets utveckling, särskilt relevanta för spädbarn. Bisfenol A:s reproduktiva effekter och effekter på nervsystemets utveckling har studerats ingående i standardiserade toxikologiska flergenerationstester och andra studier, där man tagit hänsyn till organismen under utveckling och som inte påvisat några effekter vid doser under TDI. Studier som inte kunde beaktas vid fastställandet av TDI till följd av många brister visade dock på bisfenol A-relaterade effekter som eventuellt är toxikologiskt relevanta. Dessa effekter – särskilt effekterna på de biokemiska förändringarna i hjärnan, som kan påverka nervsystemets utveckling, och på immunmoduleringen – avspeglar de särskilda betänkligheter beträffande spädbarn som lyfts fram i yttrandena från vetenskapliga kommittén för livsmedel från 1997 och 1998. Dessutom nämner Efsa i sitt yttrande från 2010 att tidig exponering för bisfenol A ökar risken för tumörbildning senare i livet vid exponering för ett cancerframkallande ämne. Även i detta fall är det känsliga skedet organismen under utveckling. Således kan spädbarn konstateras vara en särskilt utsatt del av befolkningen när det gäller de resultat vars relevans för människors hälsa ännu inte har kunnat bedömas fullt ut.

               (14)

               Enligt Efsas yttrande från 2006 är nappflaskor av polykarbonat den största orsaken till spädbarns exponering för bisfenol A. På EU-marknaden finns det alternativa material till polykarbonat som inte innehåller bisfenol A, bl.a. nappflaskor av glas och andra plaster. De alternativa materialen måste uppfylla de stränga säkerhetskraven för material som kommer i kontakt med livsmedel. Det är därför inte nödvändigt att fortsätta att använda polykarbonat som innehåller bisfenol A i nappflaskor.

               (15)

               Med tanke på att spädbarn kan vara särskilt utsatta för de eventuella effekterna av bisfenol A är det – trots att även spädbarn anses kunna utsöndra bisfenol A och att risken, särskilt för människors hälsa, ännu inte har påvisats fullt ut – lämpligt att så långt som rimligen är möjligt minska spädbarns exponering för bisfenol A tills det finns kompletterande vetenskapliga rön som klargör den toxikologiska relevansen av vissa konstaterade effekter av bisfenol A, särskilt när det gäller biokemiska förändringar i hjärnan, immunmodulatoriska effekter och ökad risk för brösttumörer.

               (16)

               Den försiktighetsprincip som avses i artikel 7 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (10) ger unionen möjlighet att vidta provisoriska åtgärder på grundval av tillgängliga relevanta uppgifter i väntan på en kompletterande riskbedömning och en översyn av åtgärden inom rimlig tid.

               (17)

               Med tanke på att det på den vetenskapliga forskningens nuvarande ståndpunkt råder osäkerhet om hur skadlig exponering för bisfenol A genom nappflaskor av polykarbonat är för spädbarn (11), en osäkerhet som måste klargöras, har kommissionen rätt att vidta en förebyggande åtgärd beträffande användningen av bisfenol A i nappflaskor av polykarbonat på grundval av försiktighetsprincipen, som är tillämplig i en situation där det råder vetenskaplig osäkerhet, även om risken, särskilt för människors hälsa, ännu inte har påvisats fullt ut.

               (18)

               För att uppnå det grundläggande målet att säkerställa en hög hälsoskyddsnivå för människor är det därför nödvändigt och lämpligt att undanröja källor till de risker för den fysiska och psykiska hälsan som exponering för bisfenol A genom nappflaskor kan medföra för spädbarn.

               (19)

               Kommissionen har granskat marknaden för nappflaskor och har av de berörda tillverkarna upplysts om att branschen har inlett en frivillig insats för ersättning på marknaden och att de ekonomiska konsekvenserna av den föreslagna åtgärden är begränsade. Därför bör alla nappflaskor som innehåller bisfenol A ersättas på EU-marknaden före mitten av 2011.

               (20)

               Tills det finns kompletterande vetenskapliga rön som klargör den toxikologiska relevansen av vissa konstaterade effekter av bisfenol A, särskilt när det gäller biokemiska förändringar i hjärnan, immunmodulatoriska effekter och ökad risk för brösttumörer, bör användningen av bisfenol A vid tillverkning och utsläppande på marknaden av nappflaskor av polykarbonat förbjudas tillfälligt. Direktiv 2002/72/EG bör därför ändras i enlighet med detta. Efsa har fått i uppdrag att följa nya studier som klargör dessa resultatmått.

               (21)

               Bedömningen av den tekniska och ekonomiska genomförbarheten av den föreslagna åtgärden leder till slutsatsen att åtgärden inte begränsar handeln mer än vad som är nödvändigt för att uppnå den höga hälsoskyddsnivå som valts i unionen.

               (22)

               De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Direktiv 2002/72/EG ska ändras på följande sätt: I avsnitt A i bilaga II ska texten i kolumn 4 under referensnummer 13480 för monomeren 2,2-bis(4-hydroxifenyl)propan ersättas med följande:

      ”SML(T) = 0,6 mg/kg. Får inte användas vid tillverkning av nappflaskor av polykarbonat avsedda för spädbarn (12)

   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 15 februari 2011 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser.
   När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i första stycket ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska tillämpa de bestämmelser som avses i punkt 1 så att de från och med den 1 mars 2011 förbjuder tillverkning och från och med den 1 juni 2011 utsläppande på marknaden och import till unionen av material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel och som inte uppfyller kraven i detta direktiv.
   3.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den 1 februari 2011.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Bryssel den 28 januari 2011.

            På kommissionens vägnar

         José Manuel BARROSO

            Ordförande

      (1)  EUT L 338, 13.11.2004, s. 4.

      (2)  EGT L 220, 15.8.2002, s. 18.

      (3)  Opinion of the Scientific Committee on Food on Bisphenol A, expressed on 17 April 2002, SCF/CS/PM/3936 Final, 3.5.2002, http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out128_en.pdf

      (4)  Opinion of the Scientific Panel on Food Additives, Flavourings, Processing Aids and Materials in Contact with Food on a request from the Commission related to 2,2-BIS(4-HYDROXYPHENYL)PROPANE (Bisphenol A), fråga nr EFSA-Q-2005-100, antaget den 29 november 2006, The EFSA Journal nr 428, s. 1–75, 2006, och ”Toxicokinetics of Bisphenol A, Scientific Opinion of the Panel on Food additives, Flavourings, Processing aids and Materials in Contact with Food (AFC)”, fråga nr EFSA-Q-2008-382, antaget den 9 juli 2008, The EFSA Journal nr 759, s. 1–10, 2008.

      (5)  Bekendtgørelse om ændring af bekendtgørelse om materialer og genstande bestemt til kontakt med fødevarer, Lovtidende A, nr 286, 27.3.2010.

      (6)  Loi no 2010-729 du 30 juin 2010 tendant à suspendre la commercialisation de biberons produits à base de bisphénol A, JORF nr 0150, 1.7.2010, s. 11857.

      (7)  Scientific Opinion on Bisphenol A: evaluation of a study investigating its neurodevelopmental toxicity, review of recent scientific literature on its toxicity and advice on the Danish risk assessment of Bisphenol A, panelen för material som kommer i kontakt med livsmedel och för enzymer, aromer och processhjälpmedel, (frågorna nr EFSA-Q-2009-00864, EFSA-Q-2010-01023 och EFSA-Q-2010-00709), antaget den 23 september 2010, The EFSA Journal, 2010; vol. 8(2010):9, artikelnr 1829.

      (8)  Opinion of the Scientific Committee for Food on: A maximum residue limit (MRL) of 0,01 mg/kg for pesticides in foods intended for infants and young children (expressed on the 19th September 1997).

      (9)  Further advice on the opinion of the Scientific Committee for Food expressed on the 19 September 1997 on a Maximum Residue Limit (MRL) of 0,01 mg/kg for pesticides in foods intended for infants and young children (antaget av vetenskapliga kommittén för livsmedel den 4 juni 1998).

      (10)  EGT L 31, 1.2.2002, s. 1.

      (11)  Enligt definitionen i kommissionens direktiv 2006/141/EG (EUT L 401, 30.12.2006, s. 1).

      (12)  Spädbarn enligt definitionen i direktiv 2006/141/EG (EUT L 401, 30.12.2006, s. 1).”