Avis juridique important

|

31992L0013

Rådets direktiv 92/13/EEG av den 25 februari 1992 om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 076 , 23/03/1992 s. 0014 - 0020 Finsk specialutgåva Område 6 Volym 3 s. 0127  Svensk specialutgåva Område 6 Volym 3 s. 0127

RÅDETS DIREKTIV 92/13/EEG av den 25 februari 1992 om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorernaEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag (1),i samarbete med Europaparlamentet (2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), ochmed beaktande av följande:Rådets direktiv 90/531/EEG av den 17 september 1990 om upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna (4) fastställer regler för upphandlingsförfaranden som skall ge alla leverantörer och entreprenörer lika möjligheter att erhålla kontrakt men anger inte närmare bestämmelser för hur detta mål skall uppnås.Nuvarande ordning är inte alltid tillräcklig vare sig på nationell nivå eller på gemenskapsnivå.Då rättsmedel för ändamålet saknas eller är otillräckliga, kan gemenskapsföretag avskräckas från att lämna anbud. Medlemsstaterna måste därför göra något åt det förhållandet.Rådets direktiv 89/665/EEG av den 21 december 1989 om samordning av lagar och andra författningar för överprövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten är begränsat till förfaranden för upphandling (5) inom ramen för rådets direktiv 71/305/EEG av den 26 juli 1971 för samordning av förfarandena vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten (6), senast ändrat genom direktiv 90/531/EEG och rådets direktiv 77/62/EEG av den 21 december 1976 om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor (7), senast ändrat genom direktiv 90/531/EEG.Om upphandlingen i de ifrågavarande sektorerna skall öppnas för konkurrens inom hela gemenskapen måste tillfredsställande prövningsförfaranden stå till buds för leverantörer och entreprenörer då gemenskapsreglerna om upphandling eller de nationella regler som har till syfte att genomföra dessa gemenskapsregler överträds.Det är nödvändigt att väsentligt förbättra garantierna för insyn och behandling på lika villkor, och för att garantierna skall få påtaglig verkan måste effektiva möjligheter att snabbt få rättelse stå till buds.Hänsyn måste tas till vissa rättsordningars egenart, och medlemsstaterna måste därför ha flera likvärda alternativ att välja mellan när de utrustar prövningsorganen med rättsmedel.Ett alternativ är att ge prövningsorganen behörighet att ingripa direkt i upphandlingsförfarandena så att de kan uppskjuta deras verkställighet eller undanröja beslut och diskriminerande villkor ur upphandlingsdokument eller tillkännagivanden.Ett annat alternativ är att prövningsorganet får rätt att sätta tillräcklig indirekt press på upphandlarna och därmed förmå dem att vidta rättelse eller avhålla dem från att begå överträdelse och sålunda förebygga att skada uppstår.Möjlighet att begära skadestånd skall alltid finnas.Om någon har begärt skadestånd som svarar mot kostnaderna för att utarbeta anbud eller på annat sätt delta i ett upphandlingsförfarande, skall denne för att få sina kostnader täckta inte behöva visa att han skulle ha fått kontraktet om överträdelse inte hade skett.Upphandlande enheter som rättar sig efter dessa regler bör kunna ge detta till känna. Detta kräver att en fristående person granskar deras förfaranden och rutiner för upphandling.För detta ändamål är det lämpligt att inrätta ett granskningssystem innefattande möjligheten att intyg utfärdas om korrekt tillämpning av upphandlingsreglerna vilket kan offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Upphandlande enheter bör ha möjlighet att uttnyttja ett sådant system om de så önskar. Medlemsstaterna måste erbjuda dem denna möjlighet, antingen genom att själva inrätta ett sådant system eller genom att låta dem få tillgång till ett sådant system som inrättats av en annan medlemsstat. De kan överlåta uppgiften att utföra granskningen till vissa enskilda personer, till vissa yrkeskårer eller till befattningshavare vid vissa institutioner.Den smidighet som krävs i systemet vinns genom att detta direktiv endast fastlägger de väsentliga kraven. Detaljer i genomförandet anges i de europastandarder som direktivet hänvisar till.Medlemsstaterna kan behöva bestämma detaljer för hur granskningen skall genomföras i stället för eller i tillägg till reglerna i de europeiska standarderna.Om företag inte begär prövning, torde rättelse i vissa fall aldrig komma till stånd, såvida man inte inrättar en särskild ordning för ändamålet.Följaktligen bör kommissionen när den finner att en uppenbar överträdelse har skett vid en offentlig upphandling kunna föra ärendet inför behöriga myndigheter i medlemsstaten och fästa upphandlarens uppmärksamhet på saken, så att lämpliga åtgärder vidtas för skyndsam rättelse.Ett medlingsförfarande behöver inrättas på gemenskapsnivå för att kunna bilägga tvister utanför domstol.Den praktiska tillämpningen av detta direktiv skall följas upp samtidigt med tillämpningen av direktiv 90/531/EEG på grundval av information som medlemsstaterna skall lämna om effekten av nationella tillsynsförfaranden.Detta direktiv måste få verkan samtidigt som direktiv 90/531/EEG.Det är lämpligt att Spanien, Grekland och Portugal med tanke på den tidpunkt då direktiv 90/531/EEG skall börja tillämpas där får ytterligare tid för att utfärda lagar och författningar för att följa detta direktiv.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.KAPITEL 1 Rättsmedel på nationell nivå Artikel 1 1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att beslut av upphandlande enheter skall kunna prövas noga och snabbt enligt de förutsättningar som anges i nedanstående artiklar, i synnerhet artikel 2.8, för att avgöra huruvida besluten strider mot gemenskapslagstiftningen om upphandling eller mot nationella regler som har tillkommit för att följa gemenskapslagstiftningen oma) upphandlingsförfaranden enligt rådets direktiv 90/531/EEG, ochb) upphandlande enheter enligt artikel 3.2 a i samma direktiv.2. Medlemsstaterna skall förhindra diskriminering mellan företag, vilka vid upphandling gör gällande skada till följd av den åtskillnad som görs i detta direktiv mellan nationella bestämmelser om införande av gemenskapsrätten och andra nationella bestämmelser.3. Medlemsstaterna skall se till att prövningsförfaranden med närmare bestämmelser enligt medlemsstaternas bestämmande införs och kan åberopas av var och en som har eller har haft intresse av att få kontrakt om viss offentlig upphandling och som har lidit skada eller riskerat att lida skada av en påstådd överträdelse. Medlemsstaterna kan kräva att den som begär prövning dessförinnan har meddelat upphandlaren att han hävdar att överträdelse har skett och att han ämnar söka prövning av denna.Artikel 2 1. Medlemsstaterna skall se till att bestämmelserna om prövning enligt artikel 1 ger prövningsorganet behörighet att handla antingen enligt a och b nedan eller enligt c och i bägge fallen enligt d:a) Att så tidigt som möjligt vidta interimistiska åtgärder i syfte att åstadkomma rättelse av påstådda överträdelser eller förhindra ytterligare skada för berörda intressen, däribland åtgärder för att avbryta upphandlingen eller förhindra verkställigheten av upphandlarens beslut.b) Att undanröja eller låta undanröja beslut som tagits utan stöd i lag, och därvid bland annat undanröja diskriminerande tekniska, ekonomiska eller finansiella specifikationer i meddelanden om upphandling, meddelanden i förhand om upphandling, meddelande om ett särskilt system för urval av leverantörer, inbjudan att avge anbud, kontraktshandlingar eller annat dokument som har samband med upphandlingen.c) Att så tidigt som möjligt och, om det är nödvändigt, efter egna beslut i sak själv vidta andra åtgärder än de som anges ovan under a och b för att rätta konstaterad överträdelse, förebygga att berörda intressen lider skada eller, där inte rättelse kunnat ske eller överträdelse förebyggas, besluta om föreläggande att betala en viss summa till berörda intressen.Medlemsstaterna får välja ett av dessa alternativ att gälla för alla upphandlare eller för upphandlarkategorier som definierats enligt objektiva kriterier, så länge de åtgärder som syftar till att förebygga skada för berörda intressen blir verkningsfulla.d) Att tillerkänna skadestånd till dem som lidit skada av en överträdelse.När skadestånd begärs därför att ett beslut är lagstridigt, får medlemsstaterna när deras rättsordning det kräver och de har organ med tillräckliga rättsmedel för ändamålet föreskriva att det klandrade beslutet först undanröjs eller förklaras ogiltigt.2. De olika rättsmedel som avses i punkt 1 får ges till skilda organ med ansvar för olika aspekter på prövningsförfarandet.3. Prövningsförfarandena i sig skall inte behöva innebära att förfarandet avbryts automatiskt.4. Medlemsstaterna får bestämma att ett behörigt organ vid beslut om interimistiska åtgärder får ta hänsyn till olika åtgärders sannolika konsekvenser för alla berörda intressen och för det allmänna och får underlåta att vidta åtgärder som kan befaras ge större skadeverkningar än fördelar. Ett beslut om att inte vidta en viss begärd interimistisk åtgärd får inte påverka ställningstaganden till andra yrkanden från den som begärt ingripande.5. Den ersättning som skall utgå enligt punkt 1 c måste sättas högt nog för att avskräcka upphandlaren från att begå eller fortsätta med en överträdelse. Utbetalningen av ersättningen kan villkoras av ett slutligt framtida avgörande om att överträdelse faktiskt har skett.6. Verkan av ett ingripande enligt punkt 1 på ett redan slutet avtal om upphandling skall regleras i nationell lag. Medlemsstaterna får dessutom, utom i fall där ett beslut måste undanröjas innan ersättning kan ges ut, begränsa prövningsorganets behörighet att ingripa sedan ett upphandlingsavtal har slutits till att besluta om skadestånd till den som har lidit skada av överträdelsen.7. Har någon begärt skadestånd som svarar mot kostnaderna för att förbereda anbud eller deltaga i ett upphandlingsförfarande, skall denne för att få sina kostnader täckta behöva visa endast att en överträdelse skett av gemenskapsregler om upphandling eller av nationella regler som införlivar sådana gemenskapsregler, att han haft en realistisk möjlighet att erhålla kontraktet och att överträdelsen minskat denna möjlighet.8. Medlemsstaterna skall se till att prövningsorganens beslut verkligen åtföljs.9. I de fall då prövningsorganen inte har domstols ställning skall de alltid skriftligen motivera sina beslut. Dessutom måste det i dessa fall finnas sätt att få lagligheten av ett prövningsorgans åtgärder och andra brister i prövningsorganets sätt att utöva sina befogenheter prövade av domstol eller av myndighet som är domstol enligt fördragets artikel 177 och som är oberoende av såväl upphandlingsmyndigheten som prövningsorganet.Ledamöterna av en sådan oberoende myndighet skall inneha sin befattning på samma villkor som ledamöter av domstolar vad gäller vilken myndighet som utnämner dem, ämbetsperiodens längd och reglerna för avsättning. Åtminstone ordföranden i prövningsorganet skall ha domarkompetens. Den oberoende myndigheten skall fatta sina beslut i ett förfarande där båda parter hörs, och besluten skall bli lagligen bindande enligt regler bestämda av medlemsstaten.KAPITEL 2 Granskning Artikel 3 Medlemsstaterna skall ge de upphandlande enheterna möjlighet att utnyttja ett granskningssystem enligt artiklarna 4-7 nedan.Artikel 4 Upphandlande enheter skall kunna begära att deras upphandlingsförfaranden och rutiner i den mån de omfattas av direktiv 90/531/EEG regelbundet granskas och att intyg utfärdas om att de vid granskningstidpunkten överensstämde med gemenskapens upphandlingsregler och den nationella lagstiftning som införlivar dessa regler.Artikel 5 1. Granskarna skall skriftligen meddela den upphandlande enheten vad som framkommit vid granskningen. Innan de ger den upphandlande enheten det intyg som avses i artikel 4 skall de förvissa sig om att alla konstaterade brister i upphandlarens upphandlingsförfaranden och rutiner har rättats och att åtgärder har vidtagits för att förebygga att sådana brister uppkommer igen.2. Upphandlande enheter som har fått ett sådant intyg får i enlighet med artikel 16-18 i direktiv 90/531/EEG i Europeiska gemenskapernas officiella tidning låta införa ett meddelande av följande innehåll:"Den upphandlande enheten har fått intyg i enlighet med rådets direktiv 92/13/EEG om att den . . . dess förfaranden och rutiner stod i överensstämmelse med gemenskapens regler för upphandling och den nationella lagstiftning som är till för att införliva dessa gemenskapsregler."Artikel 6 1. Granskarna måste vara fristående från de upphandlande enheterna och vara helt objektiva när de utför sitt uppdrag. De skall kunna styrka sin kompetens och erfarenhet.2. Medlemsstaterna kan bestämma vem de anser uppfylla kraven i punkt 1 genom att utse vissa personer, vissa yrkeskårer eller befattningshavare vid vissa institutioner. Medlemsstaterna kan därvid kräva viss kompetens. genom att föreskriva att granskaren skall ha avlagt minst en viss akademisk examen i den mening som avses i direktiv 89/48/EEG (8) eller ha framgångsrikt genomgått vissa särskilda prov som staten anordnar eller har godkänt.Artikel 7 Föreskrifterna i artikel 4, 5 och 6 skall anses vara väsentliga förutsättningar för utveckling av europeiska standarder för granskning.KAPITEL 3 Rättelseförfarande Artikel 8 1. Kommissionen får tillgripa förfarandet enligt denna artikel, om den innan ett upphandlingskontrakt har slutits finner, att en klar och konkret överträdelse av gemenskapsreglerna har ägt rum vid en upphandling som omfattas av direktiv 90/531/EEG eller som slutits av upphandlare som avses i artikel 3.2 i samma direktiv.2. Kommissionen skall underrätta den berörda medlemsstaten och den upphandlande enheten om skälen till att den funnit att en klar och konkret överträdelse har ägt rum och begära att överträdelsen åtgärdas på lämpligt sätt.3. Inom 30 dagar från det att medlemsstaten har mottagit en underrättelse enligt punkt 2 skall medlemsstaten lämna kommissionena) bekräftelse på att överträdelsen har rättats till,b) förklaring till varför rättelse inte har skett, ellerc) underrättelse om att upphandlingsförfarandet har avbrutits, antingen på upphandlingsmyndighetens eget initiativ, eller på grund av åtgärd av det slag som närmare angetts i artikel 2.1 a.4. En förklaring enligt punkt 3 b kan bl.a. vila på, att den påstådda överträdelsen redan är föremål för rättslig prövning eller för prövning enligt artikel 2.9. I sådant fall skall medlemsstaten underrätta kommissionen om prövningens resultat så snart detta blir känt.5. Då underrättelse har lämnats om att en upphandling har avbrutits enligt punkt 3 c, skall medlemsstaten underrätta kommissionen om när upphandlingsförfarandet återupptas, eller när ett annat upphandlingsförfarande som helt eller delvis avser samma föremål har inletts. Denna senare underrättelse skall innehålla bekräftelse på att den påstådda överträdelsen har rättats eller om så inte är fallet förklaring till att rättelse inte har skett.KAPITEL 4 Medling Artikel 9 1. Var och en som har eller har haft intresse av att teckna ett visst kontrakt av det slag som avses i direktiv 90/531/EEG och som anser sig ha lidit skada eller löpa risk att lida skada på grund av att upphandlingsförfarandet vad gäller detta kontrakt strider mot gemenskapens upphandlingsregler eller den nationella lagstiftning som är till för att införliva dessa regler kan begära tillämpning av det medlingsförfarande som nedan anges i artikel 10 och 11.2. Begäran enligt punkt 1 skall göras skriftligen till kommissionen eller till de nationella myndigheter som förtecknats i bilagan till detta direktiv. Dessa myndigheter skall så snabbt som möjligt till kommissionen vidarebefordra en sådan begäran.Artikel 10 1. Finner kommissionen efter att ha tagit del av en sådan begäran som avses i artikel 9 att tvisten gäller tillämpning av gemenskapsregler, skall kommissionen efterhöra om upphandlaren är villig att delta i ett medlingsförfarande. Om upphandlaren avböjer deltagande, skall kommissionen meddela den som gjort framställningen att förfarandet inte kan äga rum. Om upphandlaren så medger, skall punkt 2-7 tillämpas.2. Kommissionen skall så snabbt som möjligt välja en medlare bland ett antal ojäviga personer som godkänts för denna uppgift. En förteckning över dessa skall upprättas av kommissionen efter samråd med Rådgivande kommittén för offentlig upphandling eller vad gäller medlare i tvist med upphandlare med sådan verksamhet som avses i artikel 2.2 d i direktiv 90/531/EEG efter samråd med Rådgivande kommittén för telekommunikationsupphandling.Vardera parten i medlingsförfarandet skall avge en förklaring, huruvida parten godkänner den medlare kommissionen har valt och utse en ytterligare medlare. Medlarna får anlita en eller två andra personer att biträda dem som experter. Medlingsförfarandets parter och kommissionen har alltid rätt att inte godkänna de experter som anlitas av medlarna.3. Medlarna skall bereda den som begärt medlingsförfarande, upphandlaren och varje annan möjlig kontraktspart eller anbudsgivare i det ifrågavarande upphandlingsförfarandet tillfälle att muntligen eller skriftligen inkomma med en framställning.4. Medlarna skall söka att så snart som möjligt få parterna att nå en överenskommelse som överensstämmer med gemenskapsreglerna.5. Medlarna skall meddela kommissionen om vad som har framkommit och om det resultat de har uppnått.6. Både den part som begärt medlingsförfarande och upphandlaren skall vid varje tidpunkt ha rätt att avsluta medlingsförfarandet.7. Om parterna inte beslutar annat, skall den som begär medlingsförfarande och upphandlaren svara var och en för sina egna kostnader. De skall också vardera bära hälften av kostnaderna för förfarandet med undantag för kostnaderna för parter som tillkommit under förfarandet.Artikel 11 1. När i ett upphandlingsärende som är föremål för medlingsförfarande någon som enligt artikel 9 är berörd part, och som inte är den som har begärt medlingsförfarande, inför domstol eller annan myndighet begärt prövning av upphandlingsförfarandet enligt detta direktiv, skall upphandlaren underrätta medlarna om detta. Dessa skall meddela denna berörda part om att begäran inkommit om att tillämpa medlingsförfarandet och skall ge parten tillfälle att inom en given tidsfrist ange om han önskar delta i förfarandet. Om parten vägrar delta kan medlarna, vid behov genom majoritetsavgörande, besluta att medlingsförfarandet skall avslutas om de finner partens deltagande nödvändigt för att slita tvisten. De skall underrätta kommissionen om sitt beslut och ange skälen för beslutet.2. Åtgärd som vidtas i enlighet med detta kapitel skall inte påverkaa) någon åtgärd som kommissionen eller någon medlemsstat vidtar i enlighet med artikel 169 eller artikel 170 i fördraget eller i enlighet med kapitel 3 i detta direktiv,b) någon medlingssökande parts, upphandlarens eller någon annan parts rättigheter.KAPITEL 5 Slutbestämmelser Artikel 12 1. Senast inom fyra år från genomförandet av detta direktiv skall kommissionen i samråd med Rådgivande kommittén för offentlig upphandling se över, hur bestämmelserna i detta direktiv blivit tillämpade och särskilt hur europastandarderna har använts och om så behövs föreslå ändringar.2. Medlemsstaterna skall årligen före den 1 mars rapportera till kommissionen om hur de under föregående kalenderår har tillämpat sina nationella prövningsbestämmelser. Anvisningar om rapportens innehåll utarbetas av kommissionen i samråd med Rådgivande kommittén för offentlig upphandling.3. I ärenden som avser upphandlare med verksamhet av det slag som avses i artikel 2.2 d i direktiv 90/531/EEG skall kommissionen också samråda med Rådgivande kommittén för telekommunikationsupphandling.Artikel 13 1. Medlemsstaterna skall före den 1 januari 1993 införa de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv. Spanien skall införa dessa bestämmelser senast den 30 juni 1995. Grekland skall införa dessa bestämmelser senast den 30 juni 1997. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar bestämmelser till följd av detta direktiv skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall låta de bestämmelser som avses i punkt 1 träda i kraft vid samma tidpunkter som föreskrivs i direktiv 90/531/EEG.3. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning och andra författningar som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 14 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 25 februari 1992.På rådets vägnarVitor MARTINSOrdförande(1) EGT nr C 216, 31.8.1990, s. 8 ochEGT nr C 179, 10.7.1991, s. 18.(2) EGT nr C 106, 22.4.1991, s. 82 ochEGT nr C 39, 17.2.1992.(3) EGT nr C 60, 8.3.1991, s. 16.(4) EGT nr L 297, 29.10.1990, s. 1.(5) EGT nr L 395, 30.12.1989, s. 33.(6) EGT nr L 185, 16.8.1971, s. 5.(7) EGT nr L 13, 15.1.1977, s. 1.(8) EGT nr L 19, 24.1.1989, s. 16.BILAGA Nationella myndigheter till vilka begäran om medlingsförfarande enligt artikel 9 kan ställas BelgienServices du premier ministreDiensten van de Eerste MinisterMinistère des Affaires économiquesMinisterie van Economische ZakenDanmarkIndustri- og Handelsstyrelsen (vad gäller leveranskontrakt)Boligministeriet (vad gäller entreprenadkontrakt)TysklandBundesministerium für WirtschaftGreklandÕðïõñãåßï Âéïìç÷áíßáò, Åíåñãåßáò êáé Ôå÷íïëïãßáòÕðïõñãåßï ÅìðïñßïõÕðïõñãåßï ÐåñéâÜëëïíôïò, ×ùñïôáîßáò êáé Äçìïóßùí ¸ñãùíSpanienMinisterio de Economica y HaciendaFrankrikeCommission centrale des marchésIrlandDepartment of FinanceItalienPresidenta del Consiglio dei Ministri Politiche CommunitarieLuxemburgMinistère des travaux publicsNederländernaMinisterie van Economische ZakenPortugalConselho de mercados de obras publicas e particularesStorbritannienH. M. Treasury


Avis juridique important

|

32004L0033

Kommissionens direktiv 2004/33/EG av den 22 mars 2004 om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/98/EG i fråga om vissa tekniska krav på blod och blodkomponenter (Text av betydelse för EES)

Europeiska unionens officiella tidning nr L 091 , 30/03/2004 s. 0025 - 0039

Kommissionens direktiv 2004/33/EGav den 22 mars 2004om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/98/EG i fråga om vissa tekniska krav på blod och blodkomponenter(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/98/EG av den 27 januari 2003 om fastställande av kvalitets- och säkerhetsnormer för insamling, kontroll, framställning, förvaring och distribution av humanblod och blodkomponenter och om ändring av direktiv 2001/83/EG(1), särskilt artikel 29 andra stycket punkterna b-g i detta, ochav följande skäl:(1) I direktiv 2002/98/EG fastställs kvalitets- och säkerhetsnormer för insamling och kontroll av humanblod och blodkomponenter, oavsett vad de skall användas till, och för framställning, förvaring och distribution av dessa när de är avsedda för transfusion, för att garantera en hög hälsoskyddsnivå för människor.(2) För att hindra överföring av sjukdomar via blod och blodkomponenter och för att garantera en likvärdig kvalitets- och säkerhetsnivå, kräver direktiv 2002/98/EG att särskilda tekniska krav fastställs.(3) I det här direktivet fastställs dessa tekniska krav, som tar hänsyn till rådets rekommendation 98/463/EG av den 29 juni 1998 om blod- och plasmagivares lämplighet och screening av donerat blod inom Europeiska gemenskapen(2), vissa av Europarådets rekommendationer, yttrandet från Vetenskapliga kommittén för läkemedel och medicintekniska produkter, monografierna i Europeiska farmakopén, särskilt när det gäller användningen av blod eller blodkomponenter som utgångsmaterial vid framställning av farmaceutiska specialiteter, Världshälsoorganisationens (WHO) rekommendationer och till internationella erfarenheter inom detta område.(4) Blod och blodkomponenter som importeras från tredje land, däribland de som används som utgångsmaterial/råvara för tillverkning av läkemedel som härrör från humanblod och humanplasma, bör uppfylla de krav på kvalitet och säkerhet som anges i detta direktiv.(5) För blod och blodkomponenter som insamlas enbart och uteslutande för att användas vid autolog blodtransfusion (s.k. autolog blodgivning) bör särskilda tekniska krav fastställas enligt artikel 2.2 i direktiv 2002/98/EG. Sådana blodgivningar bör identifieras på ett tydligt sätt och hållas åtskilda från andra blodgivningar för att garantera att de inte används för transfusion till andra patienter.(6) Det är nödvändigt att fastställa gemensamma definitioner för teknisk terminologi för att garantera att direktiv 2002/98/EG genomförs på ett enhetligt sätt.(7) De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats genom direktiv 2002/98/EG.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1DefinitionerI detta direktiv används de beteckningar som anges i bilaga I med de betydelser som anges där.Artikel 2Information till blivande blodgivareMedlemsstaterna skall se till att inrättningarna för blodverksamhet ger alla blivande givare av blod eller blodkomponenter den information som avses i bilaga II del A.Artikel 3Uppgifter som krävs av blodgivareMedlemsstaterna skall se till att givarna, efter att de förklarat sig villiga att ge blod eller blodkomponenter, lämnar de uppgifter som anges i bilaga II del B till inrättningen för blodverksamhet.Artikel 4Blodgivares lämplighetInrättningarna för blodverksamhet skall se till att givare av helblod och blodkomponenter uppfyller de kriterier för lämplighet som anges i bilaga III.Artikel 5Villkor för förvaring, transport och distribution av blod och blodkomponenterInrättningarna för blodverksamhet skall se till att förvarings-, transport- och distributionsförhållandena för helblod och blodkomponenter uppfyller de krav som anges i bilaga IV.Artikel 6Kvalitets- och säkerhetskrav för blod och blodkomponenterInrättningarna för blodverksamhet skall se till att kvalitets- och säkerhetskraven för blod och blodkomponenter uppfyller de krav som anges i bilaga V.Artikel 7Autolog blodgivning1. Inrättningarna för blodverksamhet skall se till att autolog blodgivning uppfyller de krav som anges i direktiv 2002/98/EG och de särskilda krav som anges i detta direktiv.2. Autolog blodgivning skall tydligt identifieras som sådan, och hållas åtskild från allogen blodgivning.Artikel 8ValideringMedlemsstaterna skall se till att alla tester och förfaranden som avses i bilagorna II-V är validerade.Artikel 9Genomförande1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 7 i direktiv 2002/98/EG skall medlemsstaterna sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 8 februari 2005. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 10IkraftträdandeDetta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.Artikel 11AdressaterDetta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 22 mars 2004.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) EUT L 33, 8.2.2003, s. 30.(2) EGT L 203, 21.7.1998, s. 14.BILAGA IDEFINITIONER(som avses i artikel 1)1. autolog blodgivning: blod och blodkomponenter som tappas från en person och är avsedda endast för senare autolog blodtransfusion eller annan humananvändning till denna person.2. allogen blodgivning: blod och blodkomponenter som tappas från en person och är avsedda för transfusion till en annan person, för användning i medicintekniska produkter eller som utgångsmaterial/råvara vid tillverkning av läkemedel.3. validering: fastställande av dokumenterade och objektiva belägg för att särskilda krav för ett särskilt avsett användningsområde konsekvent kan uppfyllas.4. helblod: en blodgivning.5. frysförvaring: förlängning av förvaringstiden för blodkomponenter genom nedfrysning.6. plasma: den flytande delen av blodet i vilken blodkropparna är suspenderade. Plasma kan separeras från celldelen av en helblodstappning för terapeutisk användning som färskfryst plasma eller beredas vidare till kryoprecipitat och plasma, kryoprecipitat avlägsnat, för transfusion. Den kan användas för tillverkning av läkemedel som härrör från humanblod och humanplasma eller användas vid beredning av poolade trombocyter eller poolade, leukocytbefriade trombocyter. Den kan även användas för resuspension av beredningar med erytrocyter för blodbyte eller perinatal transfusion.7. kryoprecipitat: en plasmakomponent framställd ur färskfryst plasma med utfällning av proteiner genom frysning-tining följd av koncentrering och resuspension av utfällda proteiner i en liten plasmavolym.8. tvättade: en process har använts för att avlägsna plasma eller förvaringsmedium från cellkomponenter genom centrifugering, avhällning av den supernatanta vätskan från cellerna och tillsats av en isoton suspensionsvätska, som i sin tur i allmänhet avlägsnas och ersätts efter ytterligare centrifugering av suspensionen. Centrifugering, avhällning och ersättningsprocessen kan behöva upprepas flera gånger.9. erytrocyter: erytrocyter från en helblodstappning, med en stor del av plasman avlägsnad.10. erytrocyter, lättcellsskikt avlägsnat: erytrocyter från en helblodstappning, med en stor del av plasman avlägsnad. Lättcellsskiktet, som innehåller en stor andel trombocyter och leukocyter, avlägsnat.11. erytrocyter, leukocytbefriade: erytrocyter från en helblodstappning, med en stor del av plasman avlägsnad, och från vilka leukocyterna avlägsnats.12. erytrocyter, i tillsatslösning: erytrocyter från en helblodstappning, med en stor del av plasman avlägsnad. En konserverande näringslösning tillsatt.13. tillsatslösning: en lösning som är särskilt avpassad för att behålla cellkomponenternas välgörande egenskaper under förvaringen.14. erytrocyter, leättcellsskikt avlägnat, i tillsatslösning: erytrocyter från en helblodstappning, med en stor del av plasman avlägsnad. Lättcellsskiktet, som innehåller en stor andel trombocyter och leukocyter, avlägsnat. En konserverande näringslösning tillsatt.15. lättcellskoncentrat (= buffy coat): en blodkomponent som bereds genom centrifugering av en enhet helblod och som innehåller en avsevärd andel leukocyter och trombocyter.16. erytrocyter, leukocytbefriade, i tillsatslösning: erytrocyter från en helblodstappning, med en stor del av plasman avlägsnad, och från vilka leukocyterna avlägsnats. En konserverande näringslösning tillsatt.17. erytrocyter, från aferes: erytrocyter som erhållits genom aferesteknik.18. aferes: en metod för att erhålla en eller flera blodkomponenter genom maskinell processbehandling av helblod varvid resten av blodets komponenter återförs till givaren under processen eller i slutet av den.19. trombocyter, framtagna med aferesteknik: en koncentrerad suspension av trombocyter, som erhållits genom aferesteknik.20. trombocyter, framtagna med aferesteknik, leukocytbefriade: en koncentrerad suspension av trombocyter, som erhållits genom aferesteknik, och från vilka leukocyterna avlägsnats.21. trombocyter, från blodtappning, poolade: en koncentrerad suspension av trombocyter, som framställts ur helblodsenheter och efter separering från dessa enheter har poolats.22. trombocyter, från blodtappning, poolade, leukocytbefriade: en koncentrerad suspension av trombocyter, som framställts ur helblodsenheter och efter separering från dessa enheter har poolats och från vilka leukocyterna avlägsnats.23. trombocyter, från en blodtappning: en koncentrerad suspension av trombocyter, som erhålls genom framställning ur en enhet helblod.24. trombocyter, från en blodtappning, leukocytbefriade: en koncentrerad suspension av trombocyter, som erhålls genom framställning ur en enhet helblod från vilken leukocyterna avlägsnats.25. plasma, färskfryst: supernatant plasma separerad från en helblodstappning eller plasma som samlats in genom aferes, fryst och lagrad.26. plasma, kryoprecipitat avlägsnad, för transfusion: en plasmakomponent beredd från en plasmaenhet, färskfryst. Den omfattar resten efter det att kryoprecipitatet har avlägsnats.27. granulocyter, framtagna med aferesteknik: en koncentrerad suspension av granulocyter, som erhållits genom aferesteknik.28. statistisk processkontroll: en metod för kvalitetskontroll av en produkt eller en process som bygger på ett analyssystem som omfattar ett adekvat antal prov utan att varje produkt behöver mätas.BILAGA IIINFORMATIONSKRAV(som avses i artiklarna 2 och 3)DEL AInformation till blivande givare av blod och blodkomponenter1. Korrekt, men allmänbegripligt informationsmaterial om blodets grundläggande egenskaper och betydelse, blodgivningsförfarandet, de komponenter som härrör från helblods- och aferesgivningar samt de stora fördelarna för patienter.2. För både allogen och autolog blodgivning, orsakerna till att givaren måste redogöra för sin historia i fråga om hälsotillstånd och sjukdom, att det krävs undersökning, varför blodet testas och betydelsen av samtycke efter information.För allogen blodgivning, betydelsen av att avstå från att lämna blod och av temporär eller permanent avstängning från blodgivning samt skälen till varför personer inte skall ge blod eller blodkomponenter när det kan medföra en risk för mottagaren.För autolog blodgivning, möjligheten till avstängning från blodgivning och orsakerna till varför blodgivningsförfarandet inte kommer att äga rum om det finns hälsorisker för givaren/mottagaren av autologt blod eller autologa blodkomponenter.3. Information om att givarens personuppgifter skyddas, dvs. inget obehörigt utlämnande av uppgifter om blodgivarens namn, hälsa eller resultaten av utförda prover.4. Orsakerna till att personer inte bör lämna blod, eftersom det kan vara skadligt för deras egen hälsa.5. Särskild information om förfarandet i samband med antingen allogen eller autolog blodgivning och därmed förbundna risker. För autolog blodgivning, möjligheten att det inte finns tillräckligt autologt blod eller autologa blodkomponenter för de krav som är förenade med den avsedda transfusionen.6. Upplysning om att givare har möjlighet att när som helst ändra uppfattning om huruvida de vill ge blod eller inte, innan de går vidare i blodgivningsförfarandet, utan att de behöver känna förlägenhet eller obehag.7. Upplysning om varför det är viktigt att givare underrättar inrättningen för blodverksamhet om en senare händelse som medför att en tidigare blodtappning är olämplig för transfusion.8. Upplysning om det ansvar inrättningen för blodverksamhet har att på lämpligt sätt informera givaren om testresultaten skulle visa på någon avvikelse av betydelse för givarens hälsa.9. Information om varför oanvänt autologt blod och oanvända autologa blodkomponenter kasseras och inte ges till andra patienter.10. Information om att testresultat som visar på markörer för virus, såsom HIV, HBV, HCV eller andra relevanta mikrobiologiska smittämnen som överförs via blod, kommer att leda till att givaren avstängs och att den insamlade blodenheten förstörs.11. Upplysning om att givaren har möjlighet att när som helst ställa frågor.DEL BInformation som blodgivaren skall lämna till inrättningen för blodverksamhet vid varje blodgivning1. Identifiering av givarenPersonuppgifter om givaren som utan förväxlingsrisk identifierar givaren och ger uppgifter om hur man kan nå henne eller honom.2. Givarens historia i fråga om hälsotillstånd och sjukdomInformation om historia i fråga om hälsotillstånd och sjukdom som inhämtas genom ett frågeformulär och genom en personlig intervju utförd av medicinskt kvalificerad personal, som inbegriper relevanta faktorer som kan bidra till att identifiera och sålla ut personer vars blodgivning skulle kunna utgöra en hälsorisk för andra, såsom möjlighet att sjukdom överförs, eller hälsorisker för dem själva.3. Givarens underskriftGivarens underskrift på frågeformuläret som bekräftas med en underskrift av den person i personalen som ansvarar för att inhämta information om givarens historia i fråga om hälsotillstånd, som bekräftara) att givaren har läst och förstått det tillhandahållna informationsmaterialet,b) att givaren har fått möjlighet att ställa frågor,c) att givaren har fått tillfredsställande svar på de frågor som han/hon har ställt,d) att givaren har lämnat sitt samtycke till att fortsätta med blodgivningsförfarandet,e) att givaren, om det gäller autolog blodgivning, har informerats om möjligheten att det inte finns tillräckligt autologt blod eller autologa blodkomponenter för de krav som är förenade med den avsedda transfusionen, ochf) att all information som givaren lämnat är sanningsenlig enligt hans eller hennes bästa förstånd.BILAGA IIILÄMPLIGHETSKRAV FÖR GIVARE AV HELBLOD OCH BLODKOMPONENTER(som avses i artikel 4)1. KRITERIER FÖR GODKÄNNANDE AV GIVARE AV HELBLOD OCH BLODKOMPONENTERUnder exceptionella omständigheter kan individuella bloddonationer från givare som inte uppfyller de nedan angiva kriterierna godkännas av medicinskt kvalificerad personal vid inrättningen för blodverksamhet. Alla sådana fall skall dokumenteras på ett tydligt sätt och följa bestämmelserna om kvalitetsstyrning i artiklarna 11, 12 och 13 i direktiv 2002/98/EG.Följande kriterier gäller inte för autolog blodgivning:1.1. Givarens ålder och kroppsvikt>Plats för tabell>1.2. Hemoglobinnivå i givarens blod>Plats för tabell>1.3. Proteinnivå i givarens blod>Plats för tabell>1.4. Trombocytnivå i givarens blod>Plats för tabell>2. KRITERIER FÖR AVSTÄNGNING FRÅN BLODGIVNING AV GIVARE AV HELBLOD OCH BLODKOMPONENTERDe tester och avstängningsperioder som är markerade med en asterisk (*) krävs inte om blodgivningen uteslutande används för plasma för fraktionering.2.1. Kriterier för permanent avstängning från blodgivning för allogena givare>Plats för tabell>2.2. Kriterier för tillfällig avstängning från blodgivning av allogena givare2.2.1. InfektionerAvstängningsperiodens längdEfter en infektionssjukdom skall potentiella givare avstängas från blodgivning under minst två veckor efter dagen för fullt tillfrisknande.Följande avstängningsperioder skall dock gälla för de infektioner som anges i tabellen:>Plats för tabell>2.2.2. Exponering för risker för att få en infektion som kan överföras genom transfusion>Plats för tabell>2.2.3. Vaccination>Plats för tabell>2.2.4. Andra tillfälliga avstängningar>Plats för tabell>2.3. Avstängning från blodgivning på grund av särskilda epidemiologiska situationer>Plats för tabell>2.4. Kriterier för avstängning från blodgivning av autologa givare>Plats för tabell>BILAGA IVVILLKOR FÖR FÖRVARING, TRANSPORT OCH DISTRIBUTION AV BLOD OCH BLODKOMPONENTER(som avses i artikel 5)1. FÖRVARING1.1. Förvaring i flytande tillstånd>Plats för tabell>1.2. Förvaring i nedfryst tillstånd>Plats för tabell>2. TRANSPORT OCH DISTRIBUTIONTransport och distribution av blod och blodkomponenter på alla stadier i transfusionskedjan skall ske under förhållanden som behåller produktens integritet.3. YTTERLIGARE KRAV FÖR AUTOLOG BLODGIVNING3.1. Autologt blod och autologa blodkomponenter skall klart identifieras som sådana och skall lagras, transporteras och distribueras separat från allogent blod och allogena blodkomponenter.3.2. Autologt blod och allogena blodkomponenter skall märkas enligt kraven i direktiv 2002/98/EG och dessutom skall givarens identitet och varningen "ENDAST FÖR AUTOLOG TRANSFUSION" anges på etiketten.BILAGA VKVALITETS- OCH SÄKERHETSKRAV FÖR BLOD OCH BLODKOMPONENTER(som avses i artikel 6)1. BLODKOMPONENTER>Plats för tabell>2. KRAV PÅ KVALITETSKONTROLL FÖR BLOD OCH BLODKOMPONENTER2.1. Blod och blodkomponenter skall uppfylla följande tekniska kvalitetsmätningar och uppnå följande godtagbara resultat.2.2. Lämplig bakteriologisk kontroll av insamlings- och tillverkningsprocessen skall göras.2.3. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att all import av blod och blodkomponenter från tredje land, däribland sådant som används som utgångsmaterial/råvara för tillverkning av läkemedel som härrör från humanblod eller humanplasma, uppfyller motsvarande kvalitets- och säkerhetskrav som de som fastställs i detta direktiv.2.4. För autolog blodgivning är de åtgärder som markeras med en asterisk (*), endast rekommendationer.>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31990L0629

Kommissionens direktiv 90/629/EEG av den 30 oktober 1990 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 76/115/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om förankring av bilbälten i motorfordon

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 341 , 06/12/1990 s. 0014 - 0019 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 20 s. 0016  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 20 s. 0016

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 30 oktober 1990 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 76/115/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om förankring av bilbälten i motorfordon (90/629/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 76/115/EEG av den 18 december 1975 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om förankring av bilbälten i motorfordon(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 82/318/EEG(2), och särskilt artikel 6 i detta, ochmed beaktande av följande:Praktisk erfarenhet och den tekniska utvecklingen har visat att trafiksäkerheten kan förbättras genom att krav liknande dem som redan gäller även införs för fordonskategorierna M2 med en totalvikt som överstiger 3 500 kg och M3 (bussar), vilka hittills inte omfattats av kraven, samt att det är möjligt att utsträcka kraven till att generellt gälla sätenas placering i andra fordonskategorier, vilka hittills inte omfattats av kraven.Erfarenheten visar även att vissa befintliga krav och bestämmelser behöver ändras något.Skyddet mot "underglidning" bör förbättras, vilket kan ske genom att bilbältenas fästpunkter ändras och/eller genom ändringar i stolkonstruktionen; en provningsmetod behöver utvecklas som kan påvisa förbättringen i skyddsnivån.Bestämmelserna i detta direktiv är förenligt med yttrandet från Kommittén för anpassning till teknisk utveckling av direktiv om avskaffande av tekniska handelshinder inom motorfordonssektorn.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilaga 1 till direktiv 76/115/EEG ändras härmed i enlighet med bilagan till detta direktiv.Artikel 2 1. Från och med den 1 maj 1991 får ingen medlemsstat av skäl som berör fästpunkter för bilbälten- vägra att bevilja EEG-typgodkännande för en viss fordonstyp, att utlämna kopia av det intyg som avses i artikel 10.1 sista strecksatsen i rådets direktiv 70/156/EEG(3) eller att bevilja nationellt typgodkännande, eller- förbjuda att fordon tas i bruk,om fästpunkterna i fordon av denna typ eller i dessa fordon uppfyller bestämmelserna i direktiv 76/115/EEG i dess lydelse enligt detta direktiv.2. Från och med den 1 juli 1992- skall medlemsstaterna inte längre utfärda kopia av det intyg som avses i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 70/156/EEG för en fordonstyp,- får medlemsstaterna vägra att bevilja nationellt typgodkännande för en fordonstyp,om fästpunkterna inte uppfyller kraven i direktiv 76/115/EEG, i dess lydelse enligt detta direktiv.3. Från och med den 1 juli 1997 får medlemsstaterna förbjuda att fordon tas i bruk, vars fästpunkter inte uppfyller bestämmelserna i direktiv 76/115/EEG, i dess lydelse enligt detta direktiv.Artikel 3 Kommissionen skall senast den 31 december 1992 göra en ytterligare översyn av bestämmelserna i direktiv 76/115/EEG, och särskilt punkt 4.4.3 i bilaga 1 till detta, för att förbättra skyddet mot underglidning, vilket kan innebära nya åtgärder med åtföljande dynamiska testmetoder.Artikel 4 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 maj 1991. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 5 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 30 oktober 1990.På kommissionens vägnarMartin BANGEMANNVice ordförande(1) EGT nr L 24, 30.1.1976, s. 6.(2) EGT nr L 139, 19.5.1982, s. 9.(3) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.BILAGA Bilaga 1 ändras på följande sätt: Efter punkt 1.6 skall en ny punkt 1.6.1 läggas till:"1.6.1 "Främre passagerarsäte: ett säte där den främsta H-punkten ligger i eller framför det lodräta planet vinkelrätt mot fordonet genom förarens R-punkt."Punkt 4.2.1.1 skall ändras till att lyda:"inbyggda upprullare. Denna bestämmelse gäller inte fordon för vilka det enligt punkt 4.3 är tillåtet med endast höftbälten för de yttre sittplatserna. Om förankringarna...""Punkt 4.3 skall ersättas med följande:"4.3 Minsta antal bältesförankringar som skall finnas (se tillägg 1)4.3.1. Varje fordon i kategorierna M och N (utom de fordon som har särskilt utformade platser för stående passagerare i kategorierna M2 över 3,5 ton samt M3) skall vara utrustat med bältesförankringar som uppfyller kraven i detta direktiv.4.3.2. Det minsta antalet bältesförankringar för varje framåtriktad sittplats skall vara det som anges i tillägg 1.4.3.3. På yttre sittplatser - förutom de främre - i fordonskategori M1, som visas i bilaga 1 och markeras med symbolen Ø, tillåts två nedre förankringar där det finns en genomgång som tillåter passagerare att passera till andra delar av fordonet mellan sätet och fordonets närmaste sidovägg. Ett utrymme mellan ett säte och sidoväggen betraktas som en passage om avståndet från denna sidovägg med alla dörrar stängda till ett lodrätt längsgående plan som går genom centrumlinjen på det aktuella sätet - mätt i läget för R-punkten och vinkelrätt mot fordonets genomsnittliga längsplan - överstiger 500 mm.4.3.4. På de främre mittersta sittplatserna, som visas i tillägg 1 och markeras med symbolen *, skall två nedre förankringar anses tillräckliga om vindrutan ligger utanför den referenszon som definieras i bilaga 2 till direktiv 74/60/EEG; om den ligger inom denna referenszon erfordras tre förankringar.I fråga om förankringar betraktas vindrutan som en del av referenszonen när den kan komma i statisk kontakt med provningsutrustningen enligt den metod som beskrivs i bilaga 2 till direktiv 74/60/EEG.4.3.5. För alla sittplatser som visas i tillägg 1 och som markeras med symbolen , skall utsatta sittplatser enligt definitionen i punkt 4.3.6 vara försedda med två nedre förankringar.4.3.6. En utsatt sittplats är en sittplats som saknar skyddsskärm framför sätet inom följande definierade område:- Mellan två vågräta plan, ett genom H-punkten och det andra 400 mm däröver.- Mellan två lodräta längsgående plan vilka ligger symmetriskt i förhållande till H-punkten och 400 mm ifrån varandra.- Bakom ett lodrätt plan vinkelrätt mot fordonet 1,30 m från H-punkten.Med skyddsskärm menas här en tillräckligt stark sammanhängande yta som, om en sfär med 165 mm diameter projiceras geometriskt vågrätt och i längsgående riktning genom vilken punkt som helst i det utrymme som definieras ovan, inte på någon punkt har en öppning som tillåter den geometriska projektionen av sfären att passera.Ett säte betraktas som en utsatt sittplats om skyddsskärmarna inom det utrymme som definieras ovan har en sammanlagd yta som understiger 800 cm².4.3.7. Bältesförankringar erfordras inte för fällbara säten, inte heller för säten i sådana fordon som avses i 4.3.5. Om fordonet är försett med förankringar vid sådana säten skall dessa dock uppfylla bestämmelserna i detta direktiv.I detta fall är två nedre förankringar tillräckliga."Punkt 4.4.3 skall lyda:"4.4.3 Läget för de nedre effektiva bältesförankringarna (se tillägg 2)4.4.3.1. Framsäten, fordonskategori M1Hos motorfordon i kategori M1 skall vinkeln á1 (på motsatt sida mot bälteslåset) ligga mellan 30 och 80° och vinkeln á2 (vid bälteslåset) mellan 45 och 80°. Bägge vinkelkraven skall gälla för samtliga normala åklägen för framsäten. I de fall åtminstone en av vinklarna á1 och á2 är konstant i alla normala användningslägen skall värdet vara 60 ± 10°.För justerbara säten med justeringsanordning enligt beskrivning i punkt 1.12 och med en ryggstödslutning av mindre än 20° (se bilaga 3 figur 1) får vinkeln á1 understiga det minimivärde (30°) som anges ovan, förutsatt att den inte understiger 20° i något normalt användningsläge.4.4.3.2. Baksäten, fordonskategori M1Hos motorfordon i kategori M1 skall vinklarna á1 och á2 ligga mellan 30 och 80° för alla baksäten. Vid justerbara baksäten skall värdena gälla för alla normala användningslägen.4.4.3.3. Framsäten, andra fordonskategorier än M1Hos motorfordon i andra kategorier än M1 skall vinklarna á1 och á2 ligga mellan 30 och 80° för samtliga normala åklägen för framsäten. I de fall åtminstone en av vinklarna á1 och á2 är konstant i alla normala användningslägen på fordon vars totalvikt inte överstiger 3,5 ton, skall värdet vara 60 ± 10°.4.4.3.4. Baksäten och särskilda fram- eller baksäten, andra fordonskategorier än M1Hos fordon i andra kategorier än M1 får vad gäller- säten av sofftyp,- justerbara säten (fram och bak) med justeringsanordning enligt beskrivning i punkt 1.12 med en ryggstödslutning av mindre än 20° (se bilaga 3 figur 1), och- andra baksäten,vinklarna á1 och á2 ligga mellan 20 och 80° för alla normala användningslägen. För framsäten på fordon vars totalvikt inte överstiger 3,5 ton, där åtminstone en av vinklarna á1 och á2 är konstant i alla normala användningslägen, skall värdet vara 60 ± 10°."Nuvarande punkt 4.4.3.3 skall betecknas 4.4.3.5.Följande text skall läggas till i slutet av punkt 4.4.4.1:"Ett fordon med två dörrar där dessa skall ge tillträde till såväl fram- som baksäte och där den övre förankringen sitter i B-stolpen skall systemet vara utformat så att det inte hindrar instigning i eller utstigning ur fordonet."Efter punkt 5.2.3 skall en ny punkt 5.2.4 läggas till:"5.2.4. Om en annan provningsmetod används än den som föreskrivs i punkt 5.2.1 - 5.2.3 i detta direktiv skall det bevisas att den är likvärdig."Punkt 5.3.5.3 skall lyda:"5.3.5.3. När en tillverkare utrustar sitt fordon med bilbälten får motsvarande förankringar, om tillverkaren så begär, endast genomgå en provning under vilken belastningarna överförs till förankringarna genom en anordning som har samma geometri som de bälten vilka skall fästas i förankringarna."Punkt 5.3.6 skall lyda:"5.3.6. Om övre förankringar saknas för de yttre och mittersta sätena skall de undre förankringarna utsättas för ett prov enligt punkt 5.4.3 där belastningarna överförs till dem genom en anordning som har samma geometri som ett höftbälte."Punkt 5.4.1.2 skall lyda:"5.4.1.2. För fordon i kategorierna M1 och N1 skall en belastning av 1 350 ± 20 daN utövas av en draganordning (se bilaga 4 figur 2) som fästs i förankringarna till samma bälte genom en anordning som har samma geometri som det övre axelbandet för ett sådant bilbälte.För fordon i kategori M2 och N2 skall belastningen vid provet vara 675 ± 20 daN.För fordon i kategori M3 och N3 skall belastningen vid provet vara 450 ± 20 daN."Punkt 5.4.1.3 skall lyda:"5.4.1.3. För fordon i kategori M1 och N1 skall samtidigt en dragkraft av 1 350 ± 20 daN anbringas på en draganordning (se bilaga 4 figur 1) som fästs vid de två undre bältesförankringarna.För fordon i kategori M2 och N2 skall belastningen vid provet vara 675 ± 20 daN.För fordon i kategori M3 och N3 skall belastningen vid provet vara 450 ± 20 daN."Punkt 5.4.2.1 skall lyda:"5.4.2.1. För fordon i kategori M1 och N1 skall en dragkraft av 1 350 ± 20 daN anbringas på en draganordning (se bilaga 4 figur 2) som fästs vid den övre förankringen och motstående undre förankring till samma bilbälte och med användning av en bältesupprullare vid den övre fästpunkten, om en sådan levereras av tillverkaren.För fordon i kategori M2 och N2 skall belastningen vid provet vara 675 ± 20 daN.För fordon i kategori M3 och N3 skall belastningen vid provet vara 450 ± 20 daN."Punkt 5.4.2.2 skall lyda:"5.4.2.2. För fordon i kategori M1 och N1 skall samtidigt en dragkraft av 1 350 ± 20 daN anbringas på en draganordning (se bilaga 4 figur 1) som fästs vid de undre bältesförankringarna.För fordon i kategori M2 och N2 skall belastningen vid provet vara 675 ± 20 daN.För fordon i kategori M3 och N3 skall belastningen vid provet vara 450 ± 20 daN."Punkt 5.4.3 skall lyda:"5.4.3 Provning av konstruktionen hos ett höftbälteFör fordon i kategori M1 och N1 skall en belastning av 2 225 ± 20 daN anbringas på en draganordning (se bilaga 4 figur 1) som fästs vid de två undre bältesförankringarna.För fordon i kategori M2 och N2 skall belastningen vid provet vara 1 110 ± 20 daN.För fordon i kategori M3 och N3 skall belastningen vid provet vara 740 ± 20 daN."I punkt 5.4.4.2 skall den mening som infördes genom direktiv 82/318/EEG ändras till att lyda:"För fordon i kategori M2 och N2 skall denna kraft motsvara 10 gånger vikten hos det kompletta sätet; för kategori M3 och N3 skall den motsvara 6,6 gånger vikten hos det kompletta sätet."Nuvarande punkt 5.4.5.2 och 5.4.5.3 skall ersättas med följande nya punkt 5.4.5.2:"5.4.5.2. För fordon i kategori M1 och N1 skall samtidigt en dragkraft av 1 350 ± 20 daN anbringas på en draganordning (se bilaga 4 figur 3) som fästs vid de två nedre bältesförankringarna.För fordon i kategori M2 och N2 skall belastningen vid provet vara 675 ± 20 daN.För fordon i kategori M3 och N3 skall belastningen vid provet vara 450 ± 20 daN."Följande nya tillägg 1 och 2 skall läggas till i bilaga 1: "Tillägg 1>Plats för tabell>""Tillägg 2>Plats för tabell>"


Avis juridique important

|

31989L0396

Rådets direktiv 89/396/EEG av den 14 juni 1989 om identifikationsmärkning av livsmedelspartier

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 186 , 30/06/1989 s. 0021 - 0022 Finsk specialutgåva Område 15 Volym 9 s. 0071  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 9 s. 0071

RÅDETS DIREKTIV av den 14 juni 1989 om identifikationsmärkning av livsmedelspartier (89/396/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),i samarbete med Europaparlamentet(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochmed beaktande av följande:Det är nödvändigt att fortlöpande besluta om åtgärder i syfte att upprätta den inre marknaden till den 31 december 1992. Denna omfattar en inre marknad utan gränser, där varor, människor, tjänster och kapital tillförsäkras fri rörlighet.Handeln med livsmedel intar en mycket viktig ställning på den inre marknaden.En uppgift om vilket parti ett livsmedel kommer ifrån tillgodoser behovet av bättre information om varors identitet, och den är därför en värdefull informationskälla, när livsmedel blir föremål för tvister eller utgör en hälsorisk för konsumenter.Rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel(4), senast ändrat genom direktiv 89/395/EEG(5), innehåller inga bestämmelser om identifikationsmärkning av livsmedelspartier. Några medlemsstater har dock under mellantiden antagit egna bestämmelser som uppställer krav om detta.På internationell nivå föreligger nu en allmän skyldighet att lämna uppgift om tillverkaren eller förpackaren av ett visst livsmedelsparti, och det är gemenskapens plikt att främja utvecklingen av den internationella handeln.Det är därför lämpligt att anta allmänna och horisontella bestämmelser för att upprätta ett gemensamt system för märkning av varupartier.Effektiviteten hos detta system beror på hur det tillämpas i olika distributionsled, men det är samtidigt önskvärt att utesluta vissa varor och aktiviteter, framför allt i början av distributionsnätet för jordbruksprodukter.Begreppet parti innebär att flera enheter av ett livsmedel har producerats, framställts eller förpackats på huvudsakligen samma sätt. Detta begrepp är däremot inte tillämpligt på varor i lös vikt eller på varor som genom sin individuella särprägel eller heterogena karaktär inte kan anses utgöra en homogen mängd.Med hänsyn till den mångfald identifikationsmetoder som används, ankommer det på företaget att bestämma partiets omfattning och att förse det med en motsvarande uppgift eller märkning.För att som avsetts uppfylla kraven på information måste denna uppgift vara lätt att urskilja och att känna igen som sådan.Datum för minsta hållbarhetstid eller uppgift om sista förbrukningsdag får enligt direktiv 79/112/EEG tjäna som identifikation av partiet under förutsättning att tidpunkten är noggrant angiven.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Detta direktiv gäller märkning med vars hjälp det går att identifiera vilket parti ett livsmedel tillhör.2. I detta direktiv avses med "parti" ett antal enheter av ett livsmedel som har producerats, framställts eller förpackats under praktiskt taget identiska förhållanden.Artikel 2 1. Ett livsmedel får inte marknadsföras om det inte är märkt på det sätt som avses i artikel 1.1.2. Punkt 1 gäller dock intea) jordbruksprodukter som när de lämnar jordbruket- säljs eller levereras till en plats för tillfällig förvaring, beredning eller förpackning,- transporteras till producentorganisationer, eller- uppsamlas för att omedelbart ingå i en berednings- eller förädlingsprocess,b) om livsmedlen vid försäljning till den enskilde konsumenten inte är färdigförpackade utan förpackas på köparens begäran, eller om de färdigförpackas för omedelbar försäljning,c) förpackningar eller behållare vars största yta är mindre än 10 cm².3. För returflaskor av glas med märkning som inte kan utplånas och som därför saknar etikett och halsetikett behöver medlemsstaterna fram till den 31 december 1996 inte kräva sådan märkning som avses i artikel 1.1.Artikel 3 Partiets omfattning skall i samtliga fall fastställas av producenten, tillverkaren eller förpackaren av livsmedlet, eller av den säljare inom gemenskapen som först säljer varan.Den uppgift som avses i artikel 1.1 skall bestämmas och anbringas på ansvar av någon av dem som anges i första stycket. Uppgiften skall föregås av bokstaven L utom i de fall där den lätt kan särskiljas från övriga uppgifter på etiketten.Artikel 4 Om livsmedlen är färdigförpackade skall den uppgift som avses i artikel 1.1 och i tillämpliga fall bokstaven L finnas på färdigförpackningen eller på en etikett som sitter på denna.Om livsmedlen inte är färdigförpackade skall den uppgift som avses i artikel 1.1 och i tillämpliga fall bokstaven L finnas på förpackningen eller på behållaren eller, om sådana saknas, på relevanta handelsdokument.Uppgiften skall i samtliga fall vara väl synlig, lättläst och beständig.Artikel 5 Om datum för minsta hållbarhetstid eller sista förbrukningsdag anges på etiketten, behöver den uppgift som avses i artikel 1.1 inte förekomma på livsmedlet, under förutsättning att datum framgår i klartext med åtminstone dag och månad i denna ordning.Artikel 6 Detta direktiv gäller med förbehåll för sådan märkning som fastställts i gemenskapens särbestämmelser.En förteckning över dessa bestämmelser skall offentliggöras och hållas aktuell av kommissionen.Artikel 7 Medlemsstaterna skall i den mån det behövs ändra sina lagar och andra författningar så att de- senast den 20 juni 1990 tillåter handel med varor som följer detta direktiv, och- senast den 20 juni 1991 förbjuder handel med varor som inte följer detta direktiv; varor som inte följer direktivet men som släppts ut på marknaden eller märkts före den dagen får dock säljas tills lagren tar slut.Medlemsstaterna skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 8 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 14 juni 1989.På rådets vägnarP. SOLBESOrdförande(1) EGT nr C 310, 20.11.1987, s. 2.(2) EGT nr C 167, 27.6.1988, s. 425 ochEGT nr C 120, 16.5.1989.(3) EGT nr C 95, 11.4.1988, s. 1.(4) EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1.(5) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 17.


Avis juridique important

|

32002L0016

Kommissionens direktiv 2002/16/EG av den 20 februari 2002 om användning av vissa epoxiderivat i material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 051 , 22/02/2002 s. 0027 - 0031

Kommissionens direktiv 2002/16/EGav den 20 februari 2002om användning av vissa epoxiderivat i material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 89/109/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel(1), särskilt artikel 3 i detta,efter samråd med Vetenskapliga livsmedelskommittén, ochav följande skäl:(1) Användningen och/eller förekomsten av 2,2-bis(4-hydroxifenyl)propan bis(2,3-epoxipropyl)eter (BADGE), bis(-hydroxifenyl)metan bis(2,3-epoxipropyl)etrar (BFDGE) och Novolacglycidyletrar (NOGE) i material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel har föranlett frågor om deras säkerhet, främst när de används som tillsats.(2) Resultaten av undersökningar har visat att en del livsmedel innehåller betydande mängder av dessa ämnen och vissa derivat av dem.(3) Vetenskapliga livsmedelskommittén har i ett yttrande bedömt att det specifika migrationsgränsvärdet för BADGE och vissa av dess derivat kan förlängas till att gälla i ytterligare tre år, i avvaktan på att ytterligare toxikologiska uppgifter lämnas in och utvärderas.(4) BADGE kan därför tillfälligt få användas och förekomma ytterligare en tid.(5) Vetenskapliga livsmedelskommittén har undersökt de uppgifter som finns om BFDGE som är mycket lika motsvarande uppgifter för BADGE.(6) Därför kan också BFDGE och vissa av dess derivat under vissa förutsättningar få fortsätta att användas och/eller förekomma i avvaktan på att ytterligare toxikologiska uppgifter lämnas in och utvärderas.(7) Vetenskapliga livsmedelskommittén har konstaterat att den, i brist på uppgifter om den potentiella exponeringen och den toxikologiska profilen för NOGE-beståndsdelar med mer än två aromatiska ringar och deras derivat, inte kan bedöma säkerheten vid användningen och/eller förekomsten av motsvarande produkter. Kommittén anser därför att det för närvarande inte är lämpligt att använda NOGE som tillsats i material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel på grund av ämnets benägenhet att migrera vid sådan användning.(8) Användningen och/eller förekomsten av NOGE-beståndsdelar med mer än två aromatiska ringar och deras derivat i plastmaterial och plastprodukter, ytbeläggningar och lim avsedda att komma i kontakt med livsmedel bör därför regleras genom att ett strikt gränsvärde fastställs, som i praktiken tillfälligt bör utesluta användning av dessa ämnen som tillsatser. Detta tillfälliga gränsvärde bör gälla i avvaktan på att tillfredsställande uppgifter lämnas som möjliggör en mer fullständig vetenskaplig riskbedömning i enlighet med artikel 5.7 i Världshandelsorganisationens (WTO) avtal om tillämpning av sanitära och fytosanitära åtgärder och på att det utarbetas tillfredsställande metoder för att fastställa halterna av dessa ämnen i livsmedel.(9) Användningen och/eller förekomsten av NOGE och BFDGE som utgångsämnen vid beredning av särskilda beläggningar för att täcka ytan i mycket stora containrar bör tillfälligt tillåtas fortsätta tills ytterligare tekniska uppgifter lämnas. Den stora volymen i förhållande till ytan i dessa containrar, den upprepade användningen av dem under den långa livslängden vilket minskar migrationen, och att kontakten med livsmedel i de flesta fall sker i rumstemperatur talar för att det inte behövs något gränsvärde för migrationen för NOGE och BFDGE i sådana containrar.(10) Medlemsstater som ännu inte har tillåtit användningen och/eller förekomsten av BADGE och/eller BFDGE och/eller NOGE i material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel bör få behålla sina förbud.(11) Användningen och/eller förekomsten av BADGE, BFDGE och NOGE i plastmaterial och plastprodukter, ytbeläggningar som fernissa, lack och färg samt i lim bör regleras på gemenskapsnivå för att hälsorisker för människor och hinder för fri rörlighet för varor skall kunna undvikas.(12) Fel kan uppkomma under analysen på grund av förekomsten av andra kemiska ämnen. Validerade analysmetoder är därför nödvändiga för att korrekt kunna kontrollera att förbehållen i direktivet följs.(13) En övergångsperiod bör bestämmas för de material och produkter som kommer i kontakt med livsmedel före utgången av fristen för genomförande av direktivet.(14) När denna övergångsperiod fastställs bör hänsyn också tas till kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel(2), ändrat genom kommissionens direktiv 2001/101/EG(3).(15) Mot bakgrund av de nya tekniska kraven bör kommissionens direktiv 2001/61/EG av den 8 augusti 2001 om användning av vissa epoxiderivat i material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel(4) upphävas för tydlighetens skull.(16) De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga livsmedelskommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 11. Detta direktiv gäller material och produkter som i färdigt skick är avsedda att komma i kontakt med eller bringas i kontakt med livsmedel och är avsedda för det ändamålet och som är tillverkade av eller innehåller ett eller följande ämnen:a) 2,2-bis(4-hydroxifenyl)propan bis(2,3-epoxipropyl)eter, (nedan kallat BADGE), och vissa av dess derivat,b) bis(-hydroxifenyl)metan bis(2,3-epoxipropyl)etrar, (nedan kallat BFDGE), och vissa av deras derivat,c) övriga Novolacglycidyletrar, (nedan kallade NOGE), och vissa av deras derivat.I detta direktiv avses med "material och produkter"a) material och produkter som är framställda av något slag av plast,b) material och produkter som är täckta med ytbeläggningar,c) lim.2. Detta direktiv gäller inte containrar eller lagringstankar med en kapacitet på mer än 10000 liter eller rör som hör till eller är kopplade till dessa och som är täckta med särskilda ytbeläggningar som kallas "kraftiga beläggningar".Artikel 2De material och produkter som anges i artikel 1.1 får inte avge de ämnen som anges i bilaga I i sådana mängder att de överskrider det gränsvärde som fastställs i den bilagan.Användningen och/eller förekomsten av BADGE vid framställning av dessa material och produkter får bara fortsätta till den 31 december 2004.Artikel 3De material och produkter som avses i artikel 1.1 får inte avge de ämnen som anges i bilaga II i sådana mängder att de, tillsammans med summan av BADGE och dess derivat som anges i bilaga I, överskrider det gränsvärde som fastställs i bilaga II.Användningen och/eller förekomsten av BFDGE vid framställning av dessa material och produkter får bara fortsätta till den 31 december 2004.Artikel 4Från och med den 1 mars 2003 får mängden av NOGE-beståndsdelar med mer än två aromatiska ringar och minst en epoxigrupp samt deras derivat som innehåller klorhydrinfunktioner och som har en molekylvikt under 1000 Dalton inte vara påvisbara i de material och produkter som anges i artikel 1.1 vid en detektionsgräns på 0,2 mg/6 dm2, inklusive analysnoggrannhet.För detta direktivs ändamål skall den detektionsgräns som fastställs i första stycket kontrolleras med en validerad analysmetod. Om det inte finns en sådan metod, får en analysmetod med lämpliga kvalitetskriterier användas i avvaktan på utarbetandet av en validerad metod.Användningen och/eller förekomsten av NOGE vid framställning av dessa material och produkter får bara fortsätta till den 31 december 2004.Artikel 5Bestämmelserna i detta direktiv skall inte gälla de material och produkter som är täckta av ytbeläggningar, och lim som avses i artikel 1.1 andra stycket b och c som kommer i kontakt med livsmedel före den 1 mars 2003. Dessa material och produkter får fortsätta att saluhållas, under förutsättning att datum för fyllning anges på materialen och produkterna med hänsynstagande till kraven i direktiv 2000/13/EG.Artikel 6Direktiv 2000/61/EG upphävs härmed.Hänvisningar till det upphävda direktivet skall anses som hänvisningar till detta direktiv och skall läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga III.Artikel 7Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 28 februari 2003. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.Artikel 8Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 9Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 20 februari 2002.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) EGT L 40, 11.2.1989, s. 38.(2) EGT L 109, 6.5.2000, s. 29.(3) EGT L 310, 28.11.2001, s. 19.(4) EGT L 215, 9.8.2001, s. 26.BILAGA ISpecifikt gränsvärde för migrationen av BADGE och vissa av dess derivat1. Summan av migrationen för följande ämnena) BADGE (= 2,2-bis(4-hydroxifenyl)propan bis(2,3-epoxipropyl)eter,b) BADGE.H2O,c) BADGE.HCl,d) BADGE.2HCl,e) BADGE.H2O.HCl,får inte överskrida följande gränsvärden:- 1 mg/kg i livsmedel eller i livsmedelssimulatorer (exklusive analysnoggrannhet), eller- 1 mg/6 dm2 i enlighet med de fall som anges i artikel 4 i kommissionens direktiv 90/128/EEG(1).2. Migrationsundersökningen skall utföras enligt bestämmelserna i rådets direktiv 82/711/EEG(2), och i direktiv 90/128/EEG. För livsmedelssimulatorer som skall simulera vattenhaltiga livsmedel bör detta värde även omfatta BADGE.2H2O, om inte materialet eller produkten har försetts med en märkning om att materialet eller produkten endast får användas i kontakt med de livsmedel och/eller drycker för vilka det har visats att den sammanlagda migrationen av de fem ämnen som anges i punkterna 1 a, 1 b, 1 c, 1 d och 1 e inte kan överstiga de gränsvärden som anges i punkt 1.3. För detta direktivs ändamål skall den specifika migrationen av de ämnen som anges i punkterna 1 a, 1 b, 1 c, 1 d och 1 e bestämmas med en validerad analysmetod. Om det inte finns en sådan metod, får en analysmetod med lämpliga kvalitetskriterier användas i avvaktan på utarbetandet av en validerad metod.(1) EGT L 75, 21.3.1990, s. 19.(2) EGT L 297, 23.10.1982, s. 26.BILAGA IISpecifikt gränsvärde för migrationen av BFDGE och vissa av dess derivat1. Summan av migrationen för följande ämnena) BFDGE (= Bis(hydroxifenyl)metan bis(2,3-epoxipropyl)etrar),b) BFDGE.H2O,c) BFDGE.HCl,d) BFDGE.2HCl,e) BFDGE.H2O.HCl,adderad med summan för de ämnen som förtecknas i bilaga I får inte överskrida följande gränsvärden:- 1 mg/kg i livsmedel eller i livsmedelssimulatorer (exklusive analysnoggrannhet), eller- 1 mg/6 dm2 i enlighet med de fall som anges i artikel 4 i direktiv 90/128/EEG.2. Migrationsundersökningen skall utföras enligt bestämmelserna i direktiv 82/711/EEG och i direktiv 90/128/EEG. För livsmedelssimulatorer som skall simulera vattenhaltiga livsmedel bör detta värde även omfatta BFDGE.2H2O, om inte materialet eller produkten försetts med en märkning om att materialet eller produkten endast får användas i kontakt med de livsmedel och/eller drycker för vilka det har visats att den sammanlagda migrationen av de fem ämnen som anges i punkterna 1 a, 1 b, 1c, 1 d och 1 e, adderad till den migration som förtecknas i bilaga I, inte kan överstiga de gränsvärden som anges i punkt 1.3. För detta direktivs ändamål skall den specifika migrationen av de ämnen som anges i punkterna 1 a, 1 b, 1 c, 1 d och 1 e bestämmas med en validerad analysmetod. Om det inte finns en sådan metod, får en analysmetod med lämpliga kvalitetskriterier användas i avvaktan på utarbetandet av en validerad metod.BILAGA IIIJämförelsetabell>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

31985L0408

Kommissionens direktiv 85/408/EEG av den 11 juli 1985 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 84/536/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillåten ljudeffektnivå hos kraftgeneratorer

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 233 , 30/08/1985 s. 0018 - 0019 Spansk specialutgåva: Område 15 Volym 6 s. 0080  Portugisisk specialutgåva: Område 15 Volym 6 s. 0080  Finsk specialutgåva Område 15 Volym 7 s. 0057  Svensk specialutgåva Område 15 Volym 7 s. 0057

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 11 juli 1985 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 84/536/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillåten ljudeffektnivå hos kraftgeneratorer (85/408/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 84/536/EEG av den 17 september 1984 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillåten ljudeffektnivå hos kraftgeneratorer(1) och särskilt artikel 7 i detta, ochmed beaktande av följande:Med hänsyn till vunna erfarenheter och teknikens utveckling är det nu nödvändigt att anpassa kraven i bilaga 1 till direktiv 84/536/EEG till de faktiska provningsförhållandena.De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv har tillstyrkts av Kommittén om anpassning till den tekniska utvecklingen av direktivet om bestämning av buller från bygg- och anläggningsutrustning.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilaga 1 till direktiv 84/536/EEG ändras härmed i enlighet med bilagan till detta direktiv.Artikel 2 Medlemsstaterna skall före den 26 mars 1986 anta och offentliggöra de bestämmelser som behövs för att följa detta direktiv och de skall genast informera kommissionen om detta.Artikel 3 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 11 juli 1985.På rådets vägnarStanley CLINTON DAVISLedamot av kommissionen(1) EGT Nr L 300, 19.11.1984, s. 149.BILAGA ÄNDRINGAR I BILAGA 1 TILL DIREKTIV 84/536/EEG  6.3. MätplatsPunkt 6.3. skall ha följande lydelse:Mätplatsen skall vara plan och horisontell. Platsen skall fram till och med den vertikala projektionen av mikrofonlägena bestå av betong eller icke-porös asfalt. Kraftgeneratorer på medar skall ställas på stöd som är 0,40 m höga om inte annat krävs i tillverkarens installationsanvisningar.6.4.1. Mätyta, mätavståndPunkt 6.4.1 skall ha följande lydelse:Den mätyta som används för provningen skall vara en halvsfär.Radien skall vara:- 4 m om det största måttet på den kraftgenerator som skall provas inte är mer än 1,5 m,- 10 m om det största måttet på kraftgeneratorn som skall provas är mer än 1,5 m men inte större än 4 m,- 16 m om det största måttet på kraftgeneratorn som skall provas är mer än 4 m.6.4.2.1. AllmäntPunkt 6.4.2.1 skall ha följande lydelse:För mätningarna skall det finnas sex mätpunkter, dvs. punkterna 2, 4, 6, 8, 10 och 12, placerade enligt vad som anges i punkt 6.4.2.2 i bilaga 1 till direktiv 79/113/EEG.Vid provning av kraftgeneratorn skall kraftgeneratorns geometriska centrum vara placerat vertikalt ovanför halvsfärens centrum.X-axeln i koordinatsystemet som mätpunkternas lägen anges i förhållande till, skall vara parallell med kraftgeneratorns huvudaxel.


Avis juridique important

|

31999L0037

Rådets direktiv 1999/37/EG av den 29 april 1999 om registreringsbevis för fordon

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 138 , 01/06/1999 s. 0057 - 0065

RÅDETS DIREKTIV 1999/37/EGav den 29 april 1999om registreringsbevis för fordonEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 75.1 d i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget(3), ochav följande skäl:1. Gemenskapen har antagit ett antal åtgärder för att upprätta en inre marknad som omfattar ett område utan inre gränser inom vilket fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs enligt bestämmelserna i fördraget.2. Alla medlemsstater kräver att föraren av ett fordon som är registrerat i en annan medlemsstat skall inneha registreringsbevis för detta fordon för att få utnyttja vägarna på deras territorium.3. Harmoniseringen av utformningen av och innehållet i registreringsbeviset kommer att underlätta dess begriplighet och på så sätt bidra till att fordon som är registrerade i en medlemsstat får fri rörlighet på andra medlemsstaters vägar.4. Innehållet i registreringsbeviset bör möjliggöra kontroll av att innehavaren av ett körkort som har utfärdats enligt rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(4), endast framför de fordonskategorier för vilka körkortet har utfärdats. En sådan kontroll bidrar till trafiksäkerheten.5. Alla medlemsstater kräver, som ett nödvändigt villkor för att registrera ett fordon som tidigare registrerats i en annan medlemsstat, ett registreringsbevis där denna registrering intygas liksom fordonets tekniska egenskaper.6. Harmoniseringen av detta registreringsbevis underlättar att fordon som tidigare registrerats i en annan medlemsstat, åter kommer i trafik och bidrar till att den inre marknaden fungerar väl.7. Medlemsstaterna använder ett registreringsbevis som omfattar antingen en enda del eller två skilda delar, och dessa båda system bör för närvarande få finnas samtidigt.8. Det kvarstår skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller tolkningen av de personuppgifter som förekommer i registreringsbeviset. För att den inre marknaden, den fria rörligheten och de kontroller som hör dit skall fungera väl bör det fastställas i vilken egenskap de personer som är angivna i registreringsbeviset förfogar över det fordon för vilket det är utfärdat.9. För att underlätta de kontroller som är avsedda särskilt för kampen mot bedrägeri och olaglig handel med stulna fordon bör ett nära samarbete inrättas mellan medlemsstaterna, grundat på ett effektivt system för informationsutbyte.10. Ett förenklat förfarande bör utarbetas för anpassningen av de tekniska delarna i bilagorna I och II.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Detta direktiv skall gälla för handlingar som utfärdas av medlemsstaterna vid registrering av fordon.Det skall inte påverka medlemsstaternas rätt att för tillfällig registrering av fordon använda handlingar som i förekommande fall inte på alla punkter uppfyller kraven i detta direktiv.Artikel 2I detta direktiv avses meda) fordon: alla fordon som uppfyller definitionen i artikel 2 i rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(5), och i artikel 1 i rådets direktiv 92/61/EEG av den 30 juni 1992 om typgodkännande av två- och trehjuliga motorfordon(6),b) registrering: administrativt godkännande för att ett fordon skall få tas i bruk i vägtrafik och som innefattar identifikation av fordonet och tilldelning av ett löpnummer, som kallas registreringsnummer,c) registreringsbevis: handling som intygar att fordonet är registrerat i en medlemsstat,d) innehavare av registreringsbevis: person i vars namn ett fordon är registrerat.Artikel 31. Medlemsstaterna skall utfärda ett registreringsbevis för de fordon som skall registreras enligt deras nationella lagstiftning. Beviset skall bestå av antingen en enda del i enlighet med bilaga I, eller av två delar i enlighet med bilagorna I och II.Medlemsstaterna får ge tillstånd till dem som de bemyndigar för detta ändamål, bland annat tillverkarna, att införa uppgifter i den tekniska delen av registreringsbeviset.2. Om ett nytt registreringsbevis utärdas för ett fordon som registrerats före genomförandet av detta direktiv, skall medlemsstaterna använda en modell för beviset enligt detta direktiv och får begränsa sig till att endast ange de krävda uppgifter som finns tillgängliga.3. Vid införandet av uppgifter i registreringsbeviset skall i enlighet med bilagorna I och II de harmoniserade gemenskapskoder som återfinns i dessa bilagor användas.Artikel 4I enlighet med detta direktiv skall det registreringsbevis som utfärdas av en medlemsstat erkännas av de övriga medlemsstaterna för identifieringen av fordonet i internationell trafik eller för ny registrering av fordonet i en annan medlemsstat.Artikel 51. För att kunna identifiera ett fordon i vägtrafik kan medlemsstaterna kräva att föraren medför del I av registreringsbeviset.2. Inför ny registrering av ett fordon som tidigare varit registrerat i en annan medlemsstat skall de behöriga myndigheterna kräva att i samtliga fall del I av det gamla registreringsbeviset återlämnas och även del II om denna del har utfärdats. Dessa myndigheter skall dra in den eller de utfärdade delarna av det gamla registreringsbeviset och skall bevara dem i minst sex månader. De skall inom två månader anmäla åtgärden till myndigheterna i den medlemsstat som har utfärdat det indragna registreringsbeviset. De skall sända tillbaka det indragna beviset till nämnda myndigheter om dessa inom sex månader efter det att beviset drogs in begär detta.Om registreringsbeviset består av delarna I och II, och del II saknas, skall de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där ny ansökan om registrering har gjorts i undantagsfall kunna besluta att på nytt registrera fordonet, men först efter att ha fått bekräftelse, skriftligt eller på elektronisk väg, från de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där fordonet tidigare var registrerat, att den sökande har rätt att på nytt registrera fordonet i en annan medlemsstat.Artikel 6Ändringar som är nödvändiga för att anpassa bilagorna i detta direktiv till den tekniska utvecklingen skall antas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 7.Artikel 71. När det hänvisas till det förfarande som föreskrivs i denna artikel skall kommissionen biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 8 i rådets direktiv 96/96/EG av den 20 december 1996 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet(7), nedan kallad kommittén, och som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha kommissionens företrädare som ordförande.2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.3. a) Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.b) Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.Artikel 81. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juni 2004. De skall genast underrätta kommissionen om detta.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Kommissionen skall till medlemsstaterna överlämna alla de mallar för registreringsbeviset som används av de nationella myndigheterna.Artikel 9Medlemsstaterna skall bistå varandra inför genomförandet av detta direktiv. De kan bilateralt eller multilateralt utbyta upplysningar, särskilt för att innan registrering sker kontrollera ett fordons lagenlighet, i förekommande fall i den medlemsstat där fordonet tidigare var registrerat. Denna kontroll kan särskilt omfatta användning av sammankopplade elektroniska system.Artikel 10Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 11Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 29 april 1999.På rådets vägnarW. MÜLLEROrdförande(1) EGT C 202, 2.7.1997, s. 13 samtEGT C 301, 30.9.1998, s. 8.(2) EGT C 19, 21.1.1998, s. 17.(3) Europaparlamentets yttrande av den 28 maj 1998 (EGT C 195, 22.6.1998, s. 21), rådets gemensamma ståndpunkt av den 3 november 1998 (EGT C 388, 14.12.1998, s. 12) och Europaparlamentets beslut av den 25 februari 1999 (ännu ej offentliggjort i EGT).(4) EGT L 237, 24.8.1991, s. 1. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv 97/26/EG (EGT L 150, 7.6.1997, s. 41).(5) EGT L 42, 23.2.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 98/14/EG (EGT L 91, 25.3.1998, s. 1).(6) EGT L 225, 10.8.1992, s. 72. Direktivet ändrat genom 1994 års anslutningsakt.(7) EGT L 46, 17.2.1997, s. 1.BILAGA IDEL I AV REGISTRERINGSBEVISET(1)I. Storleken på registreringsbeviset får inte överstiga A4-format (210 × 297 mm) eller folder i A4-format.II. Det papper som används till del I av registreringsbeviset skall göras säkert mot förfalskning genom att minst två av följande tekniker används:- Grafisk utformning.- Vattenmärke.- Fluorescerande fibrer.- Fluorescerande tryck.III. Del I av registreringsbeviset kan bestå av flera sidor. Medlemsstaterna skall bestämma antalet sidor beroende på de uppgifter som dokumentet innehåller och dess layout.IV. Den första sidan i del I av registreringsbeviset skall innehålla- namnet på den medlemsstat som utfärdar del I av registreringsbeviset,- nationalitetsbeteckningen för den medlemsstat som utfärdar del I av registreringsbeviset, nämligen:B BelgienDK DanmarkD TysklandGR GreklandE SpanienF FrankrikeIRL IrlandI ItalienL LuxemburgNL NederländernaA ÖsterrikeP PortugalFIN FinlandS SverigeUK Förenade kungariket,- den behöriga myndighetens namn,- orden "Del I av registreringsbeviset" eller ordet "Registreringsbevis" om beviset består av en enda del, tryckt i stor stil på språket eller språken i den medlemsstat som utfärdar registreringsbeviset; dessa ord skall också på lämpligt avstånd anges med liten stil, på Europeiska gemenskapernas övriga språk,- orden "Europeiska gemenskapen", tryckt på språket eller språken i den medlemsstat som utfärdar del I av registreringsbeviset,- dokumentets nummer.V. Del I av registreringsbeviset skall också innehålla följande uppgifter, föregångna av motsvarande harmoniserade gemenskapskoder:(A) Registreringsnummer(B) Tidpunkt för fordonets första registrering(C) Personuppgifter(C.1) Registreringsbevisets innehavare(C.1.1) Efternamn eller firma(C.1.2) Övriga namn eller initial(er) (i förekommande fall)(C.1.3) Adress i den medlemsstat där fordonet är registrerat vid tidpunkten för dokumentets utfärdande(C.4) Om de uppgifter som anges i punkt VI kod C.2 inte införs i registreringsbeviset skall upplysning lämnas om att registreringsbevisets innehavarea) är ägare till fordonet,b) inte är ägare till fordonet,c) inte anges som ägare till fordonet i registreringsbeviset.(D) Fordon(D.1) Märke(D.2) Typ- Variant (om uppgift finns tillgänglig)- Version (om uppgift finns tillgänglig)(D.3) Handelsbeteckning(ar)(E) Fordonets identifieringsmärkning(F) Massa(F.1) Största tillåtna totalvikt, utom för motorcyklar(G) Fordonets massa med karosseri i körklart skick, samt med kopplingsanordning om ett annat dragfordon än ett i kategori M1, används(H) Giltighetstid för registreringen, om den inte är obegränsad(I) Registreringsdatum som det nuvarande registreringsbeviset hänvisar till(K) Typgodkännandenummer (om uppgift finns tillgänglig)(P) Motor(P.1) Cylindervolym (i cm3)(P.2) Maximal nettoeffekt (i kW) (om uppgift finns tillgänglig)(P.3) Typ av bränsle eller kraftkälla(Q) Förhållande motoreffekt/vikt i kW/kg (endast för motorcyklar)(S) Antal sittplatser(S.1) Antal sittplatser, inbegripet förarplatsen(S.2) Antal ståplatser (i förekommande fall)VI. Del I av registreringsbeviset kan dessutom innehålla följande uppgifter, föregångna av motsvarande harmoniserade gemenskapskoder:(C) Personuppgifter(C.2) Fordonets ägare(C.2.1) Efternamn eller firma(C.2.2) Övriga namn eller initial(er) (i förekommande fall)(C.2.3) Adress i den medlemsstat där fordonet är registrerat vid tidpunkten för dokumentets utfärdande(C.3) Fysisk eller juridisk person som får förfoga över fordonet i annan rättslig egenskap än ägare(C.3.1) Efternamn eller firma(C.3.2) Övriga namn och initial(er) (i förekommande fall)(C.3.3) Adress i den medlemsstat där fordonet är registrerat vid tidpunkten för dokumentets utfärdande(C.5), (C.6), (C.7), (C.8) Om en ändring av personuppgifterna i punkterna V kod C.1, VI kod C.2 och/eller VI kod C.3 inte ger anledning till utfärdande av nytt registreringsbevis kan de nya personuppgifter som avser dessa punkter införas under kod C.5, C.6, C.7 eller C.8. De skall då struktureras i enlighet med punkterna V kod C.1, VI kod C.2, VI kod C.3 och V kod C.4.(F) Massa(F.2) Största tillåtna totalvikt för fordon i körklart skick i den medlemsstat där fordonet är registrerat(F.3) Största tillåtna totalvikt för fordonskombination i körklart skick i den medlemsstat där fordonet är registrerat(J) Fordonskategori(L) Antal axlar(M) Axelavstånd (i mm)(N) Fördelning mellan axlarna av den största tillåtna totalvikten för fordon med en total massa som överstiger 3500 kg(N.1) Axel 1 (i kg)(N.2) Axel 2 (i kg), i förekommande fall(N.3) Axel 3 (i kg), i förekommande fall(N.4) Axel 4 (i kg), i förekommande fall(N.5) Axel 5 (i kg), i förekommande fall(O) Släpfordonets största tillåtna massa(O.1) Bromsat släp (i kg)(O.2) Obromsat släp (i kg)(P) Motor(P.4) Märkvarvtal (i min-1)(P.5) Identififikationsnummer för motorn(R) Fordonets färg(T) Högsta hastighet (i km/h)(U) Ljudnivå(U.1) Stillastående (i dB(A))(U.2) Motorvarvtal (i min-1)(U.3) Körning (passage) (i dB(A))(V) Avgasutsläpp(V.1) CO (i g/km eller g/kWh)(V.2) HC (i g/km eller g/kWh)(V.3) NOx (i g/km eller g/kWh)(V.4) HC + NOx (i g/km)(V.5) Dieselpartiklar (i g/km eller g/kWh)(V.6) Korrigerad absorptionskoefficient för diesel (i m-1)(V.7) CO2 (i g/km)(V.8) Bränsleförbrukning vid blandad körning (i l/100 km)(V.9) Uppgift om miljöklass i EG-typgodkännande: Angivande av tillämplig version enligt direktiv 70/220/EEG(2) eller direktiv 88/77/EEG(3).(W) Bränsletankens eller -tankarnas volym (i l).VII. Medlemsstaterna får ta med ytterligare upplysningar (i del I av registreringsbeviset) och de får bland annat till identifieringskoderna i V och VI lägga ytterligare nationella koder inom parentes.(1) På det bevis som består av en enda del skall det stå angivet "Registreringsbevis", och i texten skall det inte hänvisas till del I.(2) Rådets direktiv 70/220/EEG av den 20 mars 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon (EGT L 76, 6.4.1970, s. 1). Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 96/69/EG (EGT L 282, 1.11.1996, s. 64).(3) Rådets direktiv 88/77/EEG av den 3 december 1987 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gasformiga föroreningar från dieselmotorer som används i fordon (EGT L 36, 9.2.1988, s. 33). Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/1/EG (EGT L 40, 17.2.1996, s. 1).BILAGA IIDEL II AV REGISTRERINGSBEVISET(1)I. Storleken på registreringsbeviset får inte överstiga A4-format dvs. 210 × 297 mm, eller folder i A4-format.II. Det papper som används till del II av registreringsbeviset skall göras säkert mot förfalskning genom att minst två av följande tekniker används:- Grafisk utformning.- Vattenmärke- Fluorescerande fibrer.- Fluorescerande tryck.III. Del II av registreringsbeviset kan bestå av flera sidor. Medlemsstaterna skall bestämma antalet sidor beroende på de uppgifter som dokumentet innehåller och dess layout.IV. Den första sidan i del II av registreringsbeviset skall innehålla- namnet på den medlemsstat som utfärdar del II av registreringsbeviset,- nationalitetsbeteckningen för den medlemsstat som utfärdar del II av registreringsbeviset, nämligen:B BelgienDK DanmarkD TysklandGR GreklandE SpanienF FrankrikeIRL IrlandI ItalienL LuxemburgNL NederländernaA ÖsterrikeP PortugalFIN FinlandS SverigeUK Förenade kungariket,- den behöriga myndighetens namn,- orden "Del II av registreringsbeviset", tryckt i stor stil på språket eller språken i den medlemsstat som utfärdar registreringsbeviset; dessa ord skall också på lämpligt avstånd anges med liten stil på Europeiska gemenskapernas övriga språk,- orden "Europeiska gemenskapen", tryckt på språket eller språken i den medlemsstat som utfärdar del II av registreringsbeviset,- dokumentets nummer.V. Del II av registreringsbeviset skall också innehålla följande uppgifter, föregångna av motsvarande harmoniserade gemenskapskoder:(A) Registreringsnummer(B) Tidpunkt för fordonets första registrering(D) Fordon:(D.1) Märke(D.2) Typ- Variant (om uppgift finns tillgänglig)- Version (om uppgift finns tillgänglig)(D.3) Handelsbeteckning(ar)(E) fordonets identifieringsmärkning(K) Typgodkännandenummer (om uppgift finns tillgänglig)VI. Del II av registreringsbeviset kan dessutom innehålla följande uppgifter, föregångna av motsvarande harmoniserade gemenskapskoder:(C) personuppgifter(C.2) Fordonets ägare(C.2.1) Efternamn eller firma(C.2.2) Övriga namn eller initial(er) (i förekommande fall)(C.2.3) Adress i den medlemsstat där fordonet är registrerat vid tidpunkten för dokumentets utfärdande(C.3) Fysisk eller juridisk person som får förfoga över fordonet i annan rättslig egenskap än ägare:(C.3.1) Efternamn eller firma(C.3.2) Övriga namn eller initial(er) (i förekommande fall)(C.3.3) Adress i den medlemsstat där fordonet är registrerat vid den tidpunkten för dokumentets utfärdande(C.5), (C.6) Om en ändring av personuppgifterna i punkterna VI kod C.2 och/eller VI kod C.3 inte ger anledning till utfärdande av en ny del II av registreringsbeviset kan de nya personuppgifter som avser dessa punkter införas under kod C.5 eller C.6, och de skall struktureras i enlighet med punkterna VI kod C.2 och VI kod C.3.(J) fordonskategoriVII. Medlemsstaterna får ta med ytterligare upplysningar i del II av registreringsbeviset, och de får bland annat till identifieringskoderna i V och VI lägga ytterligare nationella koder inom parentes.(1) Denna bilaga rör endast registreringsbevis som består av delarna I och II.