Avis juridique important

|

31968L0193

Rådets direktiv 68/193/EEG av den 9 april 1968 om saluföring av vegetativt förökningsmaterial av vinstockar

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 093 , 17/04/1968 s. 0015 - 0023 Finsk specialutgåva Område 3 Volym 2 s. 0032  Dansk specialutgåva: Serie I Område 1968(I) s. 0091  Svensk specialutgåva Område 3 Volym 2 s. 0032  Engelsk specialutgåva: Serie I Område 1968(I) s. 0093  - 0103 "Grekisk specialutgåva" Område 03 Volym 3 s. 0039  Spansk specialutgåva: Område 03 Volym 2 s. 0124  Portugisisk specialutgåva: Område 03 Volym 2 s. 0124

RÅDETS DIREKTIV av den 9 april 1968 om saluföring av vegetativt förökningsmaterial av vinstockar (68/193/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),efter samråd med Ekonomiska och sociala kommittén, ochmed beaktande av följande:Produktionen av viner och bordsdruvor är av stor betydelse för jordbruket i Europeiska ekonomiska gemenskapen.Tillfredsställande resultat inom vinodlingen är i hög grad beroende av användandet av lämpligt förökningsmaterial. Vissa medlemsstater har därför sedan någon tid begränsat saluföringen av vegetativt förökningsmaterial av vinstockar till förökningsmaterial av hög kvalitet. Dessa stater har kunnat dra fördel av det systematiska urvalsarbetet som utförts under årtionden och som lett fram till stabila och enhetliga vinstockssorter som, på grund av sina egenskaper, bör vara av stort värde när det gäller att uppnå avsedda syften.Större produktivitet inom gemenskapens vinodlingssektor kommer att uppnås om medlemsstaterna vid valet av vilka sorter som skall tillåtas för saluföring tillämpar enhetliga och strängast möjliga bestämmelser.En begränsning av saluföringen till vissa sorter är emellertid bara berättigad om vinodlaren säkert kan få tag på förökningsmaterial av dessa sorter.Av den anledningen har vissa medlemsstater tillämpat certifieringssystem som under officiell kontroll är avsedda att säkerställa sortäkthet och sortrenhet liksom sundhet, särskilt vad gäller virussjukdomar. Dessa system kan utgöra en del av grunden för ett enhetligt certifieringssystem för gemenskapen.Ett sådant system bör beträffande saluföringen av förökningsmaterial som producerats inom gemenskapen gälla både inom handeln med andra medlemsstater och på inhemska marknader.I regel bör förökningsmaterial avsett för produktion av vindruvor eller för produktion av förökningsmaterial bara få saluföras om det har genomgått officiell kontroll och certifierats i enlighet med certifieringsbestämmelserna som elitmaterial eller certifierat material. Valet av de tekniska begreppen "elitmaterial" och "certifierat material" grundar sig på den redan existerande internationella terminologin och på gemenskapens system för andra växtfamiljer och växtarter.Det vore önskvärt att begränsa saluföringen till certifierat förökningsmaterial av vinstockar som erhållits genom klonförädling. Det är emellertid omöjligt att uppnå detta mål för närvarande eftersom sådant förökningsmaterial inte skulle kunna täcka gemenskapens behov. Saluföring av kontrollerat standardförökningsmaterial, som även det skall vara sortäkta och sortrent men som inte alltid erbjuder samma garanti som förökningsmaterial som erhållits genom klonförädling bör därför tills vidare tillåtas. Denna kategori skall dock efter hand försvinna.Det är rimligt att de medlemsstater i vilka det inte sker någon förökning av vinstockar eller saluföring av förökningsmaterial undantas från förpliktelsen att genomföra certifiering eller kontroll av standardförökningsmaterial, dock utan att påverka deras förpliktelse att begränsa saluföringen till certifierat material och standardförökningsmaterial.Med tanke på dess ringa ekonomiska betydelse skall förökningsmaterial som inte saluförs inte omfattas av gemenskapsbestämmelser. Medlemsstaterna skall även fortsättningsvis ha rätt att underställa sådant material särskilda bestämmelser.Gemenskapsbestämmelserna bör inte tillämpas på förökningsmaterial som bevisligen är avsett för export till tredje land.Rådet skall senast den 31 december 1969 anta gemenskapsbestämmelser angående förökningsmaterial som producerats i tredje land och som saluförs i gemenskapen.För att förbättra inte bara de genetiska egenskaperna utan även den yttre beskaffenheten hos gemenskapens förökningsmaterial skall vissa villkor fastställas vad gäller teknisk renhet, kvalitet och klassificering.För att säkerställa förökningsmaterialets äkthet skall gemenskapsbestämmelser fastställas vad gäller särhållande av partier, emballering, förslutning och märkning. I detta syfte skall etiketterna vara försedda med de uppgifter som behövs både för genomförandet av den officiella kontrollen och för vinodlarens information samt tydligt understryka systemets gemenskapskaraktär.För att säkerställa att villkoren vad gäller förökningsmaterialets kvalitet och sortäkthet blir uppfyllda när det saluförs skall medlemsstaterna fastställa lämpliga kontrollåtgärder.Förökningsmaterial som uppfyller dessa villkor får, utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 36 i fördraget, bara omfattas av de restriktioner för saluföringen som fastställs i gemenskapsbestämmelser.Till dess en gemensam sortförteckning har utarbetats bör sådana restriktioner särskilt omfatta medlemsstaternas rätt att inskränka saluföringen av förökningsmaterial till sådana sorter som har nationellt odlingsvärde. Det är i nuläget inte lämpligt att ta ställning till om och på vilka villkor medlemsstaterna helt eller delvis bör få förbjuda odling av vissa sorter inom sina territorier.Man bör på vissa villkor godkänna förökningsmaterial som en medlemsstat producerat av elitmaterial som certifierats i en annan medlemsstat, såsom likvärdigt med förökningsmaterial som den senare medlemsstaten producerat själv.Under perioder när svårigheter uppstår beträffande tillgången på certifierat material av vinstockar av olika kategorier, eller av standardförökningsmaterial, bör förökningsmaterial som uppfyller mindre stränga krav tillfälligt få saluföras.För att harmonisera de tekniska metoderna för certifiering och kontroll av standardförökningsmaterial som används i de olika medlemsstaterna och för att möjliggöra framtida jämförelser av förökningsmaterial som certifierats och kontrollerats inom gemenskapen med förökningsmaterial från tredje land, bör gemenskapsförsök utföras i medlemsstaterna för att bedöma kvaliteten hos de olika kategorierna förökningsmaterial.Det bör överlåtas åt kommissionen att anta vissa tillämpningsföreskrifter för detta direktiv. För att underlätta genomförandet av de föreslagna åtgärderna bör ett förfarande fastställas för upprättande av ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Detta direktiv skall tillämpas på vegetativt förökningsmaterial av vinstockar, nedan kallat "förökningsmaterial", som produceras och saluförs inom gemenskapen.Artikel 2 1. I detta direktiv avserA. Vinstockar: Växter av släktet Vitis (L.) som är avsedda för produktion av vindruvor eller för användande som förökningsmaterial för sådana växter.B. Förökningsmaterial:i) Vinstocksplantora) rotade sticklingar: Inte ympade delar av rotade skott som är avsedda att producera rotäkta plantor eller att användas som grundstammar.b) rotad ympkvist: Delar av skott som sammanfogats genom ympning, med rotad underjordisk del.ii) Delar av vinstocksplantora) skott: Ettåriga skott.b) rotade grundstamssticklingar: Delar av skott avsedda att utgöra delen under jord vid produktion av rotade ympkvistar.c) ympkvist: Delar av skott avsedda att utgöra den övre delen vid produktion av rotade ympkvistar eller vid ympning på plats.d) sticklingar utan rot: Delar av skott avsedda för produktion av rotade sticklingar.C. Moderkvarter: Plantskolor för produktion av grundstamssticklingar för ympning, sticklingar utan rot eller ympkvistar.D. Plantskolor för sticklingar: Plantskolor för odling av rotade sticklingar eller rotade ympkvistar.E. Elitmaterial: Förökningsmateriala) som har producerats på odlarens ansvar enligt godtagen praxis för systematiskt upprätthållande av sorten,b) som är avsett för produktion av förökningsmaterial,c) som uppfyller villkoren i bilagorna 1 och 2 för elitmaterial, ochd) som vid officiell kontroll har befunnits uppfylla ovannämnda villkor.F. Certifierat material: Förökningsmateriala) som erhålls direkt från elitmaterial av en sort eller, om odlaren så önskar, från förökningsmaterial i ett tidigare led än elitmaterial som vid officiell kontroll har befunnits uppfylla villkoren i bilagorna 1 och 2 för elitmaterialb) som är avsett för- produktion av växtmaterial eller växtdelar som skall användas för produktion av vindruvor, eller- produktion av vindruvor,c) som uppfyller villkoren i bilagorna 1 och 2 för certifierat material, ochd) som vid officiell kontroll har befunnits uppfylla ovannämnda villkor.G. Standardförökningsmaterial: Förökningsmateriala) som är sortäkta och sortrent,b) som är avsett för- produktion av växtmaterial eller växtdelareller som skall användas för produktion av vindruvor,c) som uppfyller villkoren i bilagorna 1 och 2 för standardförökningsmaterial, ochd) som vid officiell kontroll har befunnits uppfylla ovannämnda villkor.H. Officiella åtgärder: Åtgärder som vidtasa) av statliga myndigheter, ellerb) av en juridisk person som handlar på statens ansvar med stöd av offentlig eller privat rätt, ellerc) i fråga om bisysslor som också är under statlig kontroll, av en edsvuren fysisk person,förutsatt att de under b och c nämnda personerna inte drar någon egen fördel av sådana åtgärder.2. Medlemsstaterna fåra) föreskriva att ingen officiell certifiering av förökningsmaterial eller kontroll av standardförökningsmaterial skall äga rum om det normalt inte förekommer någon förökning av vinstockar eller saluföring av förökningsmaterial inom deras territorium,b) efter det att de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv trätt i kraft, föreskriva att förökningsmaterial som har använts för att inrätta moderkvarter eller plantskolor för sticklingar är likvärdigt med förökningsmaterial som certifierats eller kontrollerats i enlighet med föreskrifterna i detta direktiv, om förökningsmaterialet innan det användes erbjöd samma garantier som förökningsmaterial som certifierats eller kontrollerats i enlighet med föreskrifterna i detta direktiv.Artikel 3 1. Medlemsstaterna skall föreskriva att förökningsmaterial av vinstockar inte får saluföras- om det inte officiellt har certifierats som "elitmaterial" eller som "certifierat material", eller utgör officiellt kontrollerat standardförökningsmaterial, eller- om det inte uppfyller villkoren i bilaga 2.2. Medlemsstaterna får fastställa undantag från föreskrifterna i punkt 1a) i fråga om förökningsmaterial i ett tidigare led än elitmaterial,b) i fråga om försök eller för vetenskapliga ändamål,c) i fråga om växtförädlingsarbete.3. Medlemsstaterna får fastställa undantag vad gäller minsta tillåtna längd för grundstamssticklingar (del III punkt 1 B a i bilaga 2).4. Kommissionen får i enlighet med förfarandet i artikel 17a) bemyndiga medlemsstater att fastställa, genom undantag från bestämmelserna i del II punkt 1 i bilaga 2, att klassificera såsom certifierat material rotade ympkvistar vilka består av certifierat material som ympats på standardförökningsmaterial. Bemyndigandet kan endast ges för en fastställd övergångstid och endast fram till dess de berörda medlemsstaterna har tillräcklig tillgång på elitmaterial och certifierat förökningsmaterial för sin nyplantering, ochb) föreskriva att förökningsmaterial av vissa vinstockssorter efter vissa datum inte får saluföras om de inte officiellt certifierats som "elitmaterial" eller "certifierat material".Artikel 4 Vad gäller villkoren i bilagorna 1 och 2 får medlemsstaterna för den inhemska produktionen fastställa kompletterande eller strängare krav för certifiering av förökningsmaterial eller kontroll av standardförökningsmaterial.Artikel 5 1. Varje medlemsstat skall upprätta en förteckning över de vinstockssorter som är officiellt godkända för certifiering och för kontroll av standardförökningsmaterial inom dess territorium. Förteckningen skall ange de väsentliga morfologiska och fysiologiska egenskaper som skiljer sorterna från varandra.2. En sort kan godkännas för certifiering eller kontroll bara om det har slagits fast vid officiella eller officiellt kontrollerade undersökningar, i synnerhet odlingsförsök, att sorten är tillräckligt enhetlig och stabil.Om det är känt att en sort även saluförs under ett annat namn i ett annat land skall också detta namn införas i sortförteckningen.3. De godkända sorterna skall genomgå regelbundna officiella kontroller. Om något av villkoren för godkännande för certifiering eller kontroll inte längre uppfylls skall godkännandet återkallas och sorten strykas från förteckningen.4. Förteckningen och eventuella ändringar som görs i densamma skall genast skickas till kommissionen som därefter underrättar övriga medlemsstater.Artikel 6 Medlemsstaterna skall föreskriva att det för kontroll av sorterna skall tas ut officiella prov i enlighet med lämpliga metoder.Artikel 7 Medlemsstaterna skall föreskriva att förökningsmaterialet under insamling, behandling, lagring, transport och uppdragning hålls avskilt i partier och märks med sort och, i förekommande fall när det gäller elitmaterial och certifierat material, klonen.Artikel 8 1. Medlemsstaterna skall föreskriva att förökningsmaterialet bara saluförs i tillräckligt homogena partier och i förslutna förpackningar eller buntar som i enlighet med artiklarna 9 och 10 är märkta och försedda med en förslutningsanordning. Emballeringen skall följa föreskrifterna i bilaga 3.2. Medlemsstaterna får vid saluföring av små kvantiteter till slutkonsumenten och vid saluföring av vinplantor i krukor, backar eller lådor fastställa undantag från punkt 1 vad gäller emballering, förslutning och märkning.Artikel 9 Medlemsstaterna skall föreskriva att förpackningar och buntar med förökningsmaterial skall förslutas av den som ansvarar för detta på ett sådant sätt att förslutningen, när förpackningen eller bunten öppnas, skadas så att den inte kan återanvändas.Artikel 10 1. Medlemsstaterna skall föreskriva att den som ansvarar för förslutningen på utsidan av förpackningen eller bunten med förökningsmaterial fäster en etikett på något av gemenskapens officiella språk i enlighet med bilaga 4. Fastsättningen skall säkras genom förslutningsanordningen. Etiketten skall vara vit för elitmaterial, blå för certifierat material och mörkgul för standardförökningsmaterial.2. Medlemsstaterna får föreskriva att varje parti också åtföljs av ett dokument som innehåller samma uppgifter som etiketten.Artikel 11 Medlemsstaterna skall sörja för att förökningsmaterialets äkthet säkras från skörd fram till leverans till slutkonsumenten genom ett system av officiella kontroller som fastställs eller godkänns av dem. De skall vidta lämpliga åtgärder för officiell kontroll, minst genom stickprov, av att villkoren i detta direktiv efterlevs under saluföringen av förökningsmaterialetArtikel 12 1. Medlemsstaterna skall sörja för att elitmaterial och certifierat material som har blivit officiellt certifierat och vars emballage är förslutet och märkt i enlighet med detta direktiv, och standardförökningsmaterial vars emballage är förslutet och märkt i enlighet med detta direktiv inte skall vara underkastat några saluföringsrestriktioner i fråga om egenskaper, undersökningskrav, märkning och förslutning utöver de som fastställs i detta direktiv.2. Medlemsstaterna kana) i fall där ingen av de åtgärder som avses i artikel 3.4 b har vidtagits av kommissionen och trätt i kraft föreskriva att förökningsmaterial av vissa sorter inte får saluföras efter ett visst datum om det inte har certifierats officiellt som "elitmaterial" eller "certifierat material".b) begränsa saluföringen av förökningsmaterial till förökningsmaterial av de sorter som anges i nationella sortförteckningar på grundval av odlings- och bruksvärde inom deras territorium, fram till dess att en gemensam sortförteckning införts. Villkoren för införande i denna förteckning skall vara desamma för sorter som har sitt ursprung i andra medlemsstater som för nationella sorter.Artikel 13 Medlemsstaterna skall föreskriva att förökningsmaterial som direkt härrör från elitmaterial som certifierats i en medlemsstat och odlats i en annan kan certifieras i den stat som producerade elitmaterialet om materialet i fråga har genomgått en fältbesiktning som uppfyller villkoren i bilaga 1 och om officiella undersökningar har visat att villkoren i bilaga 2 har uppfyllts.Artikel 14 1. För att undanröja de eventuella tillfälliga svårigheter beträffande den allmänna tillgången på elitmaterial, certifierat material eller standardförökningsmaterial som kan uppstå i en eller flera medlemsstater och som inte kan övervinnas inom gemenskapen skall kommissionen, i enlighet med förfarandet i artikel 17, bemyndiga en eller flera medlemsstater att under en tid som kommissionen fastställer godkänna för saluföring förökningsmaterial av en kategori för vilken mindre stränga krav gäller.2. I fråga om en kategori förökningsmaterial av en bestämd sort skall färgen på etiketten vara den som föreskrivs för denna kategori. I samtliga övriga fall skall etiketten vara brun. Etiketten skall alltid ange om det aktuella förökningsmaterialet tillhör en kategori som uppfyller mindre stränga krav.Artikel 15 1. Detta direktiv skall inte tillämpas i fråga om förökningsmaterial som visats vara avsett för export till tredje land.2. Rådet skall, på kommissionens förslag, med kvalificerad majoritet senast den 31 december 1969 anta bestämmelser beträffande förökningsmaterial som produceras i tredje land och saluförs inom gemenskapen.Artikel 16 1. Gemenskapsförsök skall utföras inom gemenskapen för att bedöma kvaliteten på förökningsmaterialet. Försöken skall underställas kontroll av den kommitté som avses i artikel 17.2. Under det första stadiet skall försöken utföras i syfte att harmonisera de tekniska metoderna vid certifiering av certifierat material och kontroll av standardförökningsmaterial för att uppnå likvärdiga resultat. Så snart detta mål har uppnåtts skall årliga rapporter utarbetas över försöksresultaten och skickas konfidentiellt till medlemsstaterna och kommissionen. Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 17 fastställa datum för den första rapporten.3. Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 17 vidta nödvändiga åtgärder för försökens genomförande. Förökningsmaterial som producerats i tredje land kan ingå i försöken.Artikel 17 1. Vid hänvisningar till förfarandet i denna artikel skall ordföranden, på eget initiativ eller på anmodan av en medlemsstats representant, hänvisa frågan till Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsodling och skogsbruk, nedan kallat "kommittén", som inrättades genom rådets beslut av den 14 juni 1966(2).2. I kommittén skall medlemsstaternas röster vägas i enlighet med artikel 148.2 i fördraget. Ordföranden skall inte delta i omröstningar.3. Kommissionens representant skall ge ett förslag till åtgärder som skall antas. Kommittén skall avge sitt yttrande om åtgärderna i fråga inom den tidsfrist som ordföranden fastställer med hänsyn till hur brådskande ärendet är. Yttranden skall avges med en majoritet på 12 röster.4. Kommissionen skall anta bestämmelser som omedelbart skall vara tillämpliga. Om dessa bestämmelser emellertid inte är i överensstämmelse med kommitténs yttrande skall de genast meddelas rådet av kommissionen. I sådana fall kan kommissionen skjuta upp tillämpningen av de bestämmelser som har antagits med högst en månad från och med dagen för meddelandet.Rådet kan inom en månad med kvalificerad majoritet fatta ett annat beslut.Artikel 18 Detta direktiv skall inte påverka nationella lagar avsedda att skydda människors, djurs och växters hälsa och liv eller för att skydda industriell och kommersiell egendom.Artikel 19 Medlemsstaterna skall senast den 1 juli 1969 sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv och genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 20 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Luxemburg den 9 april 1968.På rådets vägnarE. FAUREOrdförande(1) EGT nr 156, 15.7.1967, s. 30.(2) EGT nr 125, 11.7.1966, s. 2289/66.BILAGA 1 VILLKOR BETRÄFFANDE ODLINGAR I Allmänna villkor 1. Växten skall vara sortäkta och sortren.2. Växtförhållandena och växternas utvecklingsstadium skall vara sådana att de tillåter tillfredsställande kontroll av sortäkthet och sortrenhet.3. Största noggrannhet skall iakttas för att säkerställa att jorden i plantskolorna som skall producera elitmaterial eller certifierat material inte är infekterad med växtskadegörare, särskilt virus.4. Förekomsten av växtskadegörare som minskar förökningsmaterialets användbarhet skall hållas på lägsta möjliga nivå.5. Odlingen skall hållas fri från växter som uppvisar symptom på virussjukdomar.6. Förluster i moderkvarter som är avsedda för produktion av certifierat material får inte överstiga 5 %, och i moderkvarter avsedda för produktion av standardförökningsmaterial får den inte överstiga 10 %. Förlusterna får undantagsvis överstiga dessa procentsatser om det beror på fysiska orsaker.7. Det skall företas minst en fältbesiktning varje år. Om denna påvisar brister som kan avhjälpas utan att det negativt påverkar förökningsmaterialets kvalitet skall ytterligare en besiktning äga rum.II Särskilda villkor 1. Plantskolor för sticklingar får inte anläggas inom eller några meter från vinodlingar med produktion av druvor.2. De delar av vinstocksplantor som används till produktion av rotade sticklingar och rotade ympkvistar skall tas från moderkvarter som har inspekterats och godkänts.BILAGA 2 VILLKOR BETRÄFFANDE FÖRÖKNINGSMATERIAL I. Allmänna villkor 1. Förökningsmaterialet skall vara sortäkta och sortrent. En avvikelse på upp till 1 % skall accepteras i handeln med standardförökningsmaterial.2. Minsta tillåtna tekniska renhet: 96 %.Som tekniskt orent anses följande:a) Helt eller delvis uttorkat förökningsmaterial, även om det efter uttorkningen doppats i vatten.b) Böjt eller skadat förökningsmaterial, särskilt när skadan orsakats av hagel eller frost, eller krossat och avbrutet förökningsmaterial.3. Förekomsten av växtskadegörare som minskar förökningsmaterialets användbarhet skall hållas på lägsta möjliga nivå.II. Särskilda villkor 1. Rotade ympkvistar:Rotade ympkvistar bestående av elitmaterial som ympats på elitmaterial, eller av elitmaterial som ympats på certifierat material skall klassificeras som elitmaterial. Rotade ympkvistar bestående av certifierat material som ympats på elitmaterial eller av certifierat material som ympats på certifierat material skall klassificeras som certifierat material. Alla andra kombinationer skall klassificeras som standardförökningsmaterial.2. Delar av unga vinplantor:Skotten skall ha uppnått tillräcklig förvedning. Förhållandet mellan ved och märg skall vara det normala för den aktuella sorten.III. Sortering 1. Grundstamssticklingar, sticklingar utan rot och ympkvistar:A. DiameterDet minsta tvärsnittets största diameter skall mätas.a) Grundstamssticklingar och ympkvistar:aa) Övre diameter:i) Vitis rupestris och dess korsningar med Vitis vinifera 6 12 mm.ii) övriga sorter 6,5 12 mm.Antalet sticklingar med en diameter på högst 7 mm när det gäller Vitis rupestris och dess korsningar med Vitis vinifera, och högst 7,5 mm när det gäller övriga sorter skall inte utgöra mer än 25 % av ett parti.bb) Största nedre diameter: 14 mm med undantag för ympkvistar som är avsedda för ympning på odlingsplatsen. Snittet skall läggas minst 2 cm nedanför det nedersta ögat.b) Sticklingar utan rot:Minsta övre diameter: 3,5 mm.B. LängdLängden skall mätas från basen av den nedersta noden till den översta internoden.a) Grundstamssticklingar: minst 1,05 m.b) Sticklingar utan rot: minst 55 cm; för Vitis vinifera: 30 cm.c) Ympkvistar: minst 50 cm med minst fem användbara ögon.2. Rotade sticklingarA. DiameterStörsta diametern, mätt på mitten av internoden under det översta skottet, får inte vara mindre än 5 mm.B. LängdAvståndet från den lägsta punkten där rötter kommer fram till basen på det översta skottet får inte vara mindre äna) för rotade grundstammar: 30 cm.b) för andra rotade sticklingar: 22 cm.C. RötterVarje planta skall ha minst tre välutvecklade och väl fördelade rötter. Sorten 420 A behöver emellertid bara ha två välutvecklade rötter under förutsättning att de sitter på motsatta sidor.3. Rotade ympkvistara) Stammen skall vara minst 20 cm lång.b) Rötterna: varje planta skall ha minst tre välutvecklade och väl fördelade rötter. Sorten 420 A behöver emellertid bara ha två välutvecklade rötter under förutsättning att de sitter på motsatta sidor.c) Ympning: varje planta skall uppvisa en tillräckligt läkt, regelmässig och fast ympning.BILAGA 3 EMBALLERING Innehåll i packe eller bunt:>Plats för tabell>BILAGA 4 MÄRKNINGSETIKETT A. Föreskrivna uppgiftera) 1. "EG-norm".2. Producentens namn, adress och registreringsnummer.3. Den myndighet som ansvarar för certifiering och kontroll, samt medlemsstat.4. Partiets referensnummer.5. Sort och, i förekommande fall, klon (beträffande rotade ympkvistar anges klonerna för både grundstamssticklingarna och ympkvistarna).6. Kategori.7. Producentland.8. Kvantitet.9. Längd   för grundstamssticklingar under förutsättning att en medlemsstat beviljar undantag angående minsta tillåtna längd (artikel 3.3).b) Beträffande "rotade sticklingar" och "rotade ympkvistar" är de uppgifter som avses under a 1, 2, 5, 6 och 7 tillräckliga.B. Minsta tillåtna storleka) 110 mm × 67 mm för grundstamssticklingar avsedda för ympning, ympkvistar och sticklingar utan rot.b) 80 mm × 70 mm för rotade sticklingar och rotade ympkvistar.


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/99/EU av den 13 december 2011 om den europeiska skyddsordern

text:
               21.12.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 338/2

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2011/99/EU
   av den 13 december 2011
   om den europeiska skyddsordern
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 82.1 a och d,
   med beaktande av initiativet från Konungariket Belgien, Republiken Bulgarien, Republiken Estland, Konungariket Spanien, Republiken Frankrike, Republiken Italien, Republiken Ungern, Republiken Polen, Republiken Portugal, Rumänien, Republiken Finland och Konungariket Sverige,
   efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
   i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och
   av följande skäl:

               (1)

               Europeiska unionen har som mål att bevara och utveckla unionen som ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.

               (2)

               I artikel 82.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) föreskrivs det att det straffrättsliga samarbetet inom unionen ska bygga på principen om ömsesidigt erkännande av domar och rättsliga avgöranden.

               (3)

               Enligt Stockholmsprogrammet ”Ett öppet och säkert Europa i medborgarnas tjänst och för deras skydd” (2) bör ömsesidigt erkännande omfatta alla typer av domar och avgöranden av rättslig art, vilka beroende på rättssystem kan vara antingen straffrättsliga eller administrativa. I programmet uppmanas även kommissionen och medlemsstaterna att undersöka hur lagstiftning och praktiska stödåtgärder till skydd för brottsoffer kan förbättras. I programmet påpekas också att brottsoffer kan erbjudas särskilda skyddsåtgärder, som bör gälla inom unionen. Detta direktiv ingår i en enhetlig och övergripande uppsättning åtgärder för brottsoffers rättigheter.

               (4)

               I Europaparlamentets resolution av den 26 november 2009 om avskaffande av våld mot kvinnor uppmanas medlemsstater att förbättra den nationella lagstiftningen och politiken för att bekämpa alla former av våld mot kvinnor och att agera för att angripa orsakerna till våld mot kvinnor, inte minst genom förebyggande åtgärder, och unionen uppmanas att garantera alla våldsoffers rätt till hjälp och stöd. I Europaparlamentets resolution av den 10 februari 2010 om jämställdhet mellan kvinnor och män i Europeiska unionen – 2009 stöds förslaget om att inrätta den europeiska skyddsordern för brottsoffer.

               (5)

               I sin resolution av den 10 juni 2011 om en färdplan för att stärka brottsoffers rättigheter och skyddet för brottsoffer, särskilt i samband med straffrättsliga förfaranden, uttalade rådet att åtgärder bör vidtas på unionsnivå för att stärka brottsoffers rättigheter och skyddet för brottsoffer och uppmanade kommissionen att lägga fram lämpliga förslag för detta ändamål. Inom denna ram bör en mekanism skapas för att säkerställa ömsesidigt erkännande medlemsstaterna emellan av beslut om skyddsåtgärder för brottsoffer. Enligt den resolutionen bör detta direktiv, som gäller ömsesidigt erkännande av skyddsåtgärder som vidtas i straffrättsliga frågor, kompletteras av en lämplig mekanism för åtgärder vidtagna i civilrättsliga frågor.

               (6)

               I ett gemensamt rättsligt område utan inre gränser är det nödvändigt att säkerställa att det skydd som tillhandahålls en fysisk person i en medlemsstat bibehålls och fortsätter att gälla i varje annan medlemsstat till vilken personen flyttar eller har flyttat. Det bör också säkerställas att unionsmedborgares legitima utövande av rätten att fritt röra sig och bosätta sig inom medlemsstaternas territorium i enlighet med artikel 3.2 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) och artikel 21 i EUF-fördraget inte leder till att en person förlorar sitt skydd.

               (7)

               För att dessa mål ska kunna uppnås bör det i detta direktiv formuleras regler, varigenom det skydd som härrör från vissa skyddsåtgärder som har meddelats enligt en medlemsstats lagstiftning (den utfärdande staten) kan utvidgas till att gälla i en annan medlemsstat, där den skyddade personen beslutar att bosätta eller uppehålla sig (den verkställande staten).

               (8)

               Detta direktiv tar hänsyn till medlemsstaternas olika rättstraditioner och till den omständigheten att effektivt skydd kan tillhandahållas genom skyddsordrar utfärdade av en annan myndighet än en brottmålsdomstol. I detta direktiv införs inte något krav på ändring av nationella system för att meddela skyddsåtgärder och inte heller något krav på att ett straffrättsligt system för att verkställa en europeisk skyddsorder införs eller förändras.

               (9)

               Detta direktiv är tillämpligt på skyddsåtgärder som specifikt syftar till att skydda en person mot en annan persons brottsliga gärning som på något sätt kan utgöra en fara för den skyddade personens liv eller fysiska, psykiska och sexuella integritet, till exempel genom att förhindra alla former av trakasserier, liksom för dennes värdighet och personliga frihet, till exempel genom att förhindra bortföranden, förföljelse och andra former av indirekt tvång, och som syftar till att förebygga nya brottsliga gärningar eller att begränsa följderna av redan begångna brottsliga gärningar. Dessa personliga rättigheter för den skyddade personen motsvarar grundläggande värden som erkänns och upprätthålls i alla medlemsstater. En medlemsstat är emellertid inte skyldig att utfärda en europeisk skyddsorder på grundval av en straffrättslig åtgärd som inte särskilt är avsedd för att skydda en person utan främst har andra syften, exempelvis gärningsmannens sociala rehabilitering. Det är viktigt att understryka att detta direktiv gäller skyddsåtgärder som syftar till att skydda alla brottsoffer och inte enbart offer för könsrelaterat våld med beaktande av särdragen i varje berörd brottstyp.

               (10)

               Detta direktiv är tillämpligt på skyddsåtgärder som har meddelats i straffrättsliga frågor och omfattar således inte skyddsåtgärder som har meddelats i civilrättsliga frågor. För att en skyddsåtgärd ska vara verkställbar i enlighet med detta direktiv är det inte nödvändigt att det i ett slutligt beslut har fastställts att ett brott har begåtts. Det spelar inte heller någon roll om det är en straffrättslig, administrativ eller civilrättslig myndighet som meddelar en skyddsåtgärd. Detta direktiv medför ingen skyldighet för medlemsstaterna att ändra sin nationella lagstiftning för att kunna meddela skyddsåtgärder inom ramen för ett straffrättsligt förfarande.

               (11)

               Detta direktiv är avsett att vara tillämpligt på skyddsåtgärder som har meddelats till förmån för brottsoffer eller potentiella brottsoffer. Detta direktiv bör därför inte tillämpas på åtgärder som meddelas avseende vittnesskydd.

               (12)

               Om en skyddsåtgärd enligt definitionen i detta direktiv meddelas för att skydda en anhörig till den person som primärt ska skyddas, får en europeisk skyddsorder begäras och utfärdas även avseende den anhörige, enligt de villkor som anges i detta direktiv.

               (13)

               Varje begäran om utfärdande av en europeisk skyddsorder bör behandlas med vederbörlig skyndsamhet, med beaktande av ärendets specifika omständigheter, däribland hur brådskande ärendet är, vilket datum den skyddade personen förväntas ankomma till den verkställande statens territorium och om möjligt hur allvarlig fara den skyddade personen är utsatt för.

               (14)

               Om det enligt detta direktiv ska lämnas upplysningar till den skyddade personen eller den person som är orsak till fara, bör dessa upplysningar även lämnas till den berörda personens förmyndare eller ombud, om sådana förekommer. Den skyddade personen, den person som är orsak till fara eller förmyndaren eller ombudet i förfarandet behöver också få de upplysningar som avses i detta direktiv på ett språk som den personen förstår, vilket bör uppmärksammas på vederbörligt sätt.

               (15)

               I förfarandena för utfärdande och erkännande av en europeisk skyddsorder bör de behöriga myndigheterna visa vederbörlig hänsyn till brottsoffrens behov, däribland särskilt sårbara personer, till exempel minderåriga eller personer med funktionshinder.

               (16)

               Vid tillämpningen av detta direktiv kan en skyddsåtgärd ha utfärdats till följd av en dom i enlighet med rådets rambeslut 2008/947/RIF av den 27 november 2008 om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på domar och övervakningsbeslut i syfte att övervaka alternativa påföljder och övervakningsåtgärder (3) eller till följd av ett beslut om övervakningsåtgärder i enlighet med rådets rambeslut 2009/829/RIF av den 23 oktober 2009 om tillämpning mellan Europeiska unionens medlemsstater av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om övervakningsåtgärder som ett alternativ till tillfälligt frihetsberövande (4). Om ett beslut har meddelats i den utfärdande staten på grundval av något av dessa rambeslut, bör det förfarandet för erkännande följas i den verkställande staten. Detta bör emellertid inte utesluta möjligheten att överföra en europeisk skyddsorder till en annan medlemsstat än den som verkställer beslut på grundval av dessa rambeslut.

               (17)

               I överensstämmelse med artikel 6 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och artikel 47 andra stycket i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, ska den person som är orsak till fara, antingen under det förfarande som leder till meddelandet av en skyddsåtgärd eller innan utfärdandet av en europeisk skyddsorder, ha rätt att höras och att invända mot skyddsåtgärden.

               (18)

               För att förhindra att brott begås mot brottsoffret i den verkställande staten, bör denna stat ha de rättsliga möjligheterna för att erkänna det beslut som tidigare har meddelats i den utfärdande staten till förmån för brottsoffret, samtidigt som det undviks att brottsoffret blir tvunget att inleda nya förfaranden eller att på nytt lägga fram bevis i den verkställande staten, som om den utfärdande staten inte hade meddelat något beslut. Den verkställande statens erkännande av den europeiska skyddsordern innebär bland annat att den behöriga myndigheten i denna stat, med förbehåll för de begränsningar som anges i detta direktiv, godtar förekomsten och giltigheten av den skyddsåtgärd som har meddelats i den utfärdande staten, erkänner den faktiska situation som beskrivs i den europeiska skyddsordern och instämmer i att skydd bör tillhandahållas och bör fortsätta att tillhandahållas i enlighet med dess nationella lagstiftning.

               (19)

               Detta direktiv innehåller en uttömmande förteckning över förbud och restriktioner, som, när de är påförda i den utfärdande staten och innefattade i den europeiska skyddsordern, bör erkännas och verkställas i den verkställande staten, med förbehåll för de begränsningar som anges i detta direktiv. Andra typer av skyddsåtgärder kan finnas på nationell nivå, såsom, om så föreskrivs i nationell lagstiftning, en skyldighet för den person som är orsak till fara att stanna kvar på anvisad plats. Sådana åtgärder kan åläggas i den utfärdande staten inom ramen för ett förfarande som leder till meddelande av en av de skyddsåtgärder som enligt detta direktiv kan utgöra grundval för en europeisk skyddsorder.

               (20)

               Eftersom det i medlemsstaterna kan vara olika typer av myndigheter (civila, straffrättsliga eller administrativa) som är behöriga att meddela och verkställa skyddsåtgärder, är det lämpligt med en hög grad av flexibilitet i samarbetsmekanismen mellan medlemsstaterna enligt detta direktiv. Den behöriga myndigheten i den verkställande staten behöver därför inte i samtliga fall vidta samma skyddsåtgärd som har meddelats i den utfärdande staten, och kan i viss mån efter eget omdöme meddela en åtgärd som den enligt sin nationella lag anser vara adekvat och lämplig i ett liknande fall för att åstadkomma fortsatt skydd för den skyddade personen, mot bakgrund av den skyddsåtgärd som har meddelats i den utfärdande staten som återges i den europeiska skyddsordern.

               (21)

               Bland de förbud eller restriktioner som detta direktiv är tillämpligt på finns åtgärder som syftar till att begränsa personliga kontakter eller distanskontakter mellan den skyddade personen och den person som är orsak till fara, till exempel genom att föreskriva vissa villkor för sådana kontakter eller genom att införa restriktioner för innehållet i kommunikationen.

               (22)

               Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska informera den person som är orsak till fara, den behöriga myndigheten i den utfärdande staten och den skyddade personen om alla åtgärder som vidtas på grundval av den europeiska skyddsordern. Vid underrättelse till den person som är orsak till fara bör vederbörlig hänsyn tas till den skyddade personens intresse av att inte få sin adress eller andra kontaktuppgifter röjda. Sådana uppgifter bör undantas från underrättelsen, om inte adressen eller de andra kontaktuppgifterna utgör del av det förbud eller den restriktion som åläggs den person som är orsak till fara som verkställighetsåtgärd.

               (23)

               Om den behöriga myndigheten i den utfärdande staten upphäver den europeiska skyddsordern, bör den behöriga myndigheten i den verkställande staten avsluta de åtgärder som den har vidtagit i syfte att verkställa den europeiska skyddsordern, varvid dock den behöriga myndigheten i den verkställande staten - självständigt, och i enlighet med sin nationella lagstiftning - får anta en skyddsåtgärd i enlighet med sin nationella lagstiftning för att skydda den berörda personen.

               (24)

               Eftersom detta direktiv rör situationer där den skyddade personen flyttar till en annan medlemsstat, bör utfärdandet eller verkställandet av en europeisk skyddsorder inte innebära någon överföring till den verkställande staten av befogenheter avseende primära, uppskjutna, alternativa, villkorliga eller sekundära påföljder eller säkerhetsåtgärder som har ålagts den person som är orsak till fara, om denne fortsätter att vara bosatt i den stat som meddelade skyddsåtgärden.

               (25)

               I förekommande fall bör det vara möjligt att använda elektroniska medel för att i praktiken genomföra de åtgärder som har meddelats genom tillämpning av detta direktiv, i enlighet med nationella lagar och förfaranden.

               (26)

               Inom ramen för samarbetet mellan de myndigheter som medverkar till att säkerställa skyddet för den skyddade personen, bör den behöriga myndigheten i den verkställande staten informera den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om alla överträdelser av de åtgärder som har vidtagits i den verkställande staten i syfte att verkställa den europeiska skyddsordern. Denna information bör göra det möjligt för den behöriga myndigheten i den utfärdande staten att snabbt besluta om en lämplig reaktion avseende den skyddsåtgärd som den person som är orsak till fara har ålagts i den utfärdande staten. En sådan reaktion kan om det är lämpligt utgöra påförande av en frihetsberövande åtgärd som ersätter den icke frihetsberövande åtgärd som ursprungligen meddelades, till exempel som ett alternativ till tillfälligt frihetsberövande eller som en konsekvens av ett villkorligt uppskjutande av en påföljd. Eftersom beslutet inte innebär fastställande av en ny påföljd med avseende på ett nytt brott ska ett sådant beslut inte anses förhindra den verkställande staten från att i tillämpliga fall påföra påföljder vid överträdelse av de åtgärder som har vidtagits i syfte att verkställa den europeiska skyddsordern.

               (27)

               Med hänsyn till medlemsstaternas olika rättstraditioner bör den behöriga myndigheten i den verkställande staten, när det i den verkställande staten inte finns någon tillgänglig skyddsåtgärd i ett motsvarande fall som den faktiska situation som beskrivs i den europeiska skyddsordern, till den utfärdande statens behöriga myndighet rapportera varje överträdelse av den skyddsåtgärd som beskrivs i den europeiska skyddsordern, i den utsträckning den är medveten om överträdelsen.

               (28)

               För att direktivets tillämpning ska flyta smidigt i varje enskilt fall, bör den utfärdande och den verkställande statens respektive behöriga myndigheter utöva sin behörighet i enlighet med direktivets bestämmelser, med beaktande av ne bis in idem-principen.

               (29)

               Den skyddade personen bör inte vara tvungen att bära sådana kostnader i samband med erkännandet av den europeiska skyddsordern som är oproportionerliga i jämförelse med ett liknande nationellt fall. Vid genomförandet av detta direktiv bör medlemsstaterna säkerställa att den skyddade personen efter erkännandet av den europeiska skyddsordern inte blir tvungen att inleda ytterligare nationella förfaranden för att från den behöriga myndigheten i den verkställande staten, som en direkt följd av erkännandet av den europeiska skyddsordern, få ett beslut om meddelande av en skyddsåtgärd som finns tillgänglig enligt nationell lagstiftning i ett liknande fall till säkerställande av den skyddade personens skydd.

               (30)

               Med beaktande av principen om ömsesidigt erkännande, som detta direktiv bygger på, bör medlemsstaterna i möjligaste mån främja direktkontakter mellan de behöriga myndigheterna när de tillämpar detta direktiv.

               (31)

               Utan att det påverkar rättsväsendets oberoende eller olikheter i det sätt på vilket rättsväsendet är organiserat i unionen, bör medlemsstaterna överväga att uppmana de som ansvarar för utbildning av domare, åklagare, polis och övrig juridisk personal som deltar i förfaranden som syftar till ett utfärdande eller erkännande av en europeisk skyddsorder att tillhandahålla lämplig utbildning med avseende på målen för detta direktiv.

               (32)

               För att underlätta utvärderingen av tillämpningen av detta direktiv bör medlemsstaterna förse kommissionen med relevanta uppgifter om tillämpningen av nationella förfaranden avseende den europeiska skyddsordern, åtminstone vad gäller det antal europeiska skyddsordrar som har begärts, utfärdats och/eller erkänts. Även andra typer av uppgifter skulle vara till nytta, till exempel vilka brottstyper det rör sig om.

               (33)

               Detta direktiv bör bidra till skydd av personer som befinner sig i fara och därmed komplettera men inte inverka på de instrument som redan finns på detta område, exempelvis rambeslut 2008/947/RIF och rambeslut 2009/829/RIF.

               (34)

               När ett beslut som avser en skyddsåtgärd faller inom tillämpningsområdet för rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (5), rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av den 27 november 2003 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar (6) eller 1996 års Haagkonvention om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn (7), bör erkännande och verkställighet av det beslutet ske i enlighet med bestämmelserna i det relevanta rättsinstrumentet.

               (35)

               Medlemsstaterna och kommissionen bör om det är lämpligt informera om den europeiska skyddsordern i befintliga utbildnings- och upplysningskampanjer om skyddet av brottsoffer.

               (36)

               Personuppgifter som behandlas vid genomförandet av detta direktiv bör skyddas i enlighet med rådets rambeslut 2008/977/RIF av den 27 november 2008 om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete (8) och med principerna i Europarådets konvention från 1981 om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter.

               (37)

               Detta direktiv bör respektera de grundläggande rättigheter som garanteras i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, i enlighet med artikel 6 i EU-fördraget.

               (38)

               Vid genomförandet av detta direktiv uppmanas medlemsstaterna att beakta de rättigheter och principer som föreskrivs i 1979 års FN-konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor.

               (39)

               Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att skydda personer som befinner sig i fara, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och det därför på grund av direktivets omfattning och verkningar bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

               (40)

               I enlighet med artikel 3 i protokoll (nr 21) om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, har Förenade kungariket meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av detta direktiv.

               (41)

               I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll (nr 21) om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och utan att det påverkar artikel 4 i det protokollet, deltar Irland inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt på Irland.

               (42)

               I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll (nr 22) om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt på Danmark.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Mål
   Detta direktiv innehåller bestämmelser som gör det möjligt för en rättslig eller likvärdig myndighet i en medlemsstat, där en skyddsåtgärd har meddelats i syfte att skydda en person mot en annan persons brottsliga gärning vilken kan utgöra en fara för personens liv, fysiska eller psykiska integritet, värdighet, frihet eller sexuella integritet, att utfärda en europeisk skyddsorder, som möjliggör för en behörig myndighet i en annan medlemsstat att fortsätta skyddet av personen inom den andra medlemsstatens territorium som följd av ett brottsligt beteende eller påstått brottsligt beteende i enlighet med den nationella lagstiftningen i den utfärdande staten.
   Artikel 2
   Definitioner
   I detta direktiv gäller följande definitioner:
   1.   europeisk skyddsorder: ett beslut, fattat av en rättslig eller likvärdig myndighet i en medlemsstat med anknytning till en skyddsåtgärd, på grundval av vilket en rättslig eller likvärdig myndighet i en annan medlemsstat kan vidta alla de åtgärder som i enlighet med sin nationella lagstiftning är lämpliga för att fortsätta skyddet av den skyddade personen.
   2.   skyddsåtgärd: ett beslut i en straffrättslig fråga som meddelas i den utfärdande staten i enlighet med dess nationella lagstiftning och förfaranden, varigenom ett eller flera av de förbud eller en eller flera av de restriktionersom avses i artikel 5 åläggs en person som är orsak till fara för att skydda en skyddad person mot en brottslig gärning som kan utgöra en fara för dennes liv, fysiska eller psykiska integritet, värdighet, frihet eller sexuella integritet.
   3.   skyddad person: en fysisk person som är föremål för det skydd som härrör från en skyddsåtgärd meddelad av den utfärdande staten.
   4.   person som är orsak till fara: den fysiska person som har ålagts ett eller flera av de förbud eller en eller flera av de restriktioner som avses i artikel 5.
   5.   utfärdande stat: den medlemsstat där det har meddelats en skyddsåtgärd som utgör grunden för utfärdandet av en europeisk skyddsorder.
   6.   verkställande stat: den medlemsstat till vilken en europeisk skyddsorder har översänts för erkännande.
   7.   övervakande stat: den medlemsstat till vilken en dom i enlighet med artikel 2 i rambeslut 2008/947/RIF eller ett beslut om övervakningsåtgärder i enlighet med artikel 4 i rambeslut 2009/829/RIF har översänts.
   Artikel 3
   Utseende av behöriga myndigheter
   1.   Varje medlemsstat ska underrätta kommissionen om vilken eller vilka rättsliga eller likvärdiga myndigheter som enligt dess nationella lagstiftning är behöriga att utfärda en europeisk skyddsorder och att i enlighet med detta direktiv erkänna en sådan order, när medlemsstaten är utfärdande stat eller verkställande stat.
   2.   Kommissionen ska göra den mottagna informationen tillgänglig för samtliga medlemsstater. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om varje ändring av den information som avses i punkt 1.
   Artikel 4
   Användande av en centralmyndighet
   1.   Varje medlemsstat får utse en centralmyndighet eller, om dess rättssystem så kräver, flera centralmyndigheter som ska biträda dess behöriga myndigheter.
   2.   En medlemsstat får, om organisationen av dess rättsväsende så kräver, låta sin eller sina centralmyndigheter ansvara för det administrativa översändandet och mottagandet av europeiska skyddsordrar samt all annan officiell korrespondens som rör dessa. Följaktligen får all kommunikation, samråd, informationsutbyten, förfrågningar och underrättelser mellan behöriga myndigheter om lämpligt skötas med bistånd av den eller de utsedda centralmyndigheterna i den berörda medlemsstaten.
   3.   De medlemsstater som önskar använda sig av de möjligheter som avses i denna artikel ska till kommissionen lämna uppgifter om den eller de centralmyndigheter som de har utsett. Dessa anvisningar ska vara bindande för alla myndigheter i den utfärdande staten.
   Artikel 5
   Behov av en befintlig skyddsåtgärd enligt nationell lagstiftning
   En europeisk skyddsorder får endast utfärdas om en skyddsåtgärd tidigare har meddelats i den utfärdande staten varigenom den person som är orsak till fara har ålagts något av följande förbud eller någon av följande restriktioner

               a)

               ett förbud att beträda vissa orter, platser eller angivna områden där den skyddade personen bor eller besöker,

               b)

               ett förbud mot eller en föreskrift avseende all sorts kontakt med den skyddade personen, inklusive per telefon, e-post, vanlig post, fax eller på något annat sätt, eller

               c)

               ett förbud mot eller en föreskrift avseende att närma sig den skyddade personen närmare än ett visst fastställt avstånd.

         Artikel 6
   Utfärdande av en europeisk skyddsorder
   1.   En europeisk skyddsorder får utfärdas när den skyddade personen beslutar sig för att bosätta sig eller redan är bosatt i en annan medlemsstat eller när den skyddade personen beslutar sig för att uppehålla sig eller redan uppehåller sig i en annan medlemsstat. Vid avgörande av om en europeisk skyddsorder ska utfärdas, ska den behöriga myndigheten i den utfärdande staten beakta bland annat den tidsperiod eller de tidsperioder som den skyddade personen avser att uppehålla sig i den verkställande staten och hur angeläget skyddsbehovet är.
   2.   En rättslig eller likvärdig myndighet i den utfärdande staten får utfärda en europeisk skyddsorder endast på begäran av den skyddade personen och efter kontroll av att skyddsåtgärden uppfyller kraven i artikel 5.
   3.   Den skyddade personen får lämna in en begäran om utfärdande av en europeisk skyddsorder till den behöriga myndigheten i den utfärdande staten eller till den behöriga myndigheten i den verkställande staten. Om en sådan begäran lämnas in i den verkställande staten, ska dess behöriga myndighet så snart som möjligt vidarebefordra denna begäran till den behöriga myndigheten i den utfärdande staten.
   4.   Innan en europeisk skyddsorder utfärdas, ska den person som är orsak till fara ha rätt att höras och att invända mot skyddsåtgärden, om den personen inte har beviljats dessa rättigheter i det förfarande som ledde till att skyddsåtgärden meddelades.
   5.   När en behörig myndighet meddelar en skyddsåtgärd som omfattar ett eller flera av de förbud eller en eller flera av de restriktionersom avses i artikel 5, ska myndigheten på lämpligt sätt i enlighet med förfaranden i den nationella lagstiftningen informera den skyddade personen om möjligheten att begära en europeisk skyddsorder, om den skyddade personen beslutar sig för att bege sig till en annan medlemsstat, samt om de grundläggande förutsättningarna för en sådan begäran. Myndigheten ska råda den skyddade personen att lämna in en ansökan innan denne lämnar den utfärdande statens territorium.
   6.   Om den skyddade personen har en förmyndare eller ett ombud, får förmyndaren eller ombudet lämna in den begäran som avses i punkterna 2 och 3 på den skyddade personens vägnar.
   7.   Om en begäran om utfärdande av en europeisk skyddsorder avslås, ska den behöriga myndigheten i den utfärdande staten informera den skyddade personen om alla tillämpliga rättsmedel som är tillgängliga för överprövning av ett sådant beslut enligt den nationella lagstiftningen.
   Artikel 7
   Den europeiska skyddsorderns form och innehåll
   Den europeiska skyddsordern ska utfärdas i enlighet med formuläret i bilaga I till detta direktiv. Den ska i synnerhet innehålla följande uppgifter:

               a)

               Den skyddade personens identitet och nationalitet samt förmyndarens eller ombudets identitet och nationalitet, om den skyddade personen är underårig eller saknar rättskapacitet.

               b)

               Från och med vilket datum den skyddade personen avser att bo eller uppehålla sig i den verkställande staten och vistelseperioden eller vistelseperioderna, om uppgifterna är kända.

               c)

               Namn, adress, telefonnummer, faxnummer och e-postadress till den behöriga myndigheten i den utfärdande staten.

               d)

               Uppgifter som möjliggör identifiering (till exempel ett nummer och ett datum) av det rättsliga dokument som innehåller den skyddsåtgärd på grundval av vilken den europeiska skyddsordern har utfärdats.

               e)

               En sammanfattning av de fakta och omständigheter som har lett till meddelandet av skyddsåtgärden i den utfärdande staten.

               f)

               De förbud och restriktioner som den person som är orsak till fara har ålagts genom den skyddsåtgärd som ligger till grund för den europeiska skyddsordern, deras varaktighet och angivande av den påföljd, om någon, eller sanktion som skulle kunna utdömas om förbuden eller restriktionerna överträds.

               g)

               Användning av en teknisk anordning, om någon, om den skyddade personen eller den person som är orsak till fara har utrustats med en sådan som ett medel för att få skyddsåtgärden verkställd.

               h)

               Identitet och nationalitet avseende den person som är orsak till fara samt dennes kontaktuppgifter.

               i)

               Uppgifter om huruvida den skyddade personen och/eller den person som är orsak till fara har beviljats kostnadsfri rättshjälp i den utfärdande staten, om detta är känt av den behöriga myndigheten i den utfärdande staten utan att det krävs ytterligare utredning.

               j)

               I förekommande fall, en beskrivning av andra omständigheter som kan påverka bedömningen av den fara den skyddade personen är utsatt för.

               k)

               I tillämpliga fall ett uttryckligt angivande av att en dom i enlighet med artikel 2 i rambeslut 2008/947/RIF eller ett beslut om övervakningsåtgärder i enlighet med artikel 4 i rambeslut 2009/829/RIF redan har överförts till den övervakande staten, när detta är en annan stat än den som verkställer den europeiska skyddsordern, samt angivande av den myndighet i den staten som är behörig att verkställa en sådan dom eller ett sådant beslut.

         Artikel 8
   Förfarande för översändande
   1.   När den behöriga myndigheten i den utfärdande staten översänder den europeiska skyddsordern till den behöriga myndigheten i den verkställande staten, ska den göra detta på ett sätt som lämnar en skriftlig uppteckning som möjliggör för den verkställande staten att fastställa äktheten. All officiell kommunikation ska också ske direkt mellan dessa behöriga myndigheter.
   2.   Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten eller den utfärdande staten inte är känd av den behöriga myndigheten i den andra staten, ska den sistnämnda myndigheten vidta alla nödvändiga efterforskningar, inklusive via kontaktpunkterna i det europeiska rättsliga nätverk som avses i rådets beslut 2008/976/RIF av den 16 december 2008 om det europeiska rättsliga nätverket (9), den nationella Eurojustmedlemmen eller det nationella systemet för samordning av Eurojust i dess stat, för att erhålla den nödvändiga informationen.
   3.   Om en myndighet i den verkställande staten som tar emot en europeisk skyddsorder inte är behörig att erkänna den, ska denna myndighet på eget initiativ vidarebefordra den europeiska skyddsordern till den behöriga myndigheten och utan dröjsmål underrätta den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om detta på ett sätt som lämnar en skriftlig uppteckning.
   Artikel 9
   Åtgärder i den verkställande staten
   1.   Vid mottagande av en europeisk skyddsorder som har översänts i enlighet med artikel 8, ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten utan onödigt dröjsmål erkänna ordern och fatta ett beslut, varigenom meddelas någon av de åtgärder som skulle kunna tillämpas i ett liknande fall enligt dess nationella lagstiftning för att säkerställa skydd av den skyddade personen, om den inte beslutar att åberopa något av skälen för att vägra erkännande i artikel 10. Den verkställande staten får tillämpa straffrättsliga, administrativa eller civilrättsliga åtgärder i enlighet med sin nationella lagstiftning.
   2.   Den åtgärd som meddelas av den behöriga myndigheten i den verkställande staten i enlighet med punkt 1 samt eventuella andra åtgärder som vidtas på grundval av ett sådant följdbeslut som avses i artikel 11 ska i största möjliga mån överensstämma med den skyddsåtgärd som har meddelats i den utfärdande staten.
   3.   Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska informera den person som är orsak till fara, den behöriga myndigheten i den utfärdande staten och den skyddade personen om eventuella åtgärder som meddelats i enlighet med punkt 1 samt om möjliga rättsliga konsekvenser av en överträdelse av sådana åtgärder, enligt vad som föreskrivs i nationell lagstiftning och i enlighet med artikel 11.2. Adressen eller andra kontaktuppgifter till den skyddade personen ska inte röjas för den person som är orsak till fara, såvida inte dessa uppgifter är nödvändiga med hänsyn till verkställigheten av den åtgärd sommeddelats i enlighet med punkt 1.
   4.   Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten anser att den information som har översänts tillsammans med den europeiska skyddsordern i enlighet med artikel 7 är ofullständig, ska myndigheten utan dröjsmål informera den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om det på ett sätt som lämnar en skriftlig uppteckning och fastställa en rimlig tidsfrist inom vilken den ska lämna den information som saknas.
   Artikel 10
   Skäl för att vägra erkännande av en europeisk skyddsorder
   1.   Den behöriga myndigheten i den verkställande staten får vägra att erkänna en europeisk skyddsorder under följande omständigheter.

               a)

               Den europeiska skyddsordern är inte fullständig eller har inte kompletterats inom den tidsfrist som den behöriga myndigheten i den verkställande staten har fastställt.

               b)

               De kriterier som anges i artikel 5 är inte uppfyllda.

               c)

               Skyddsåtgärden avser en gärning som inte utgör ett brott enligt den verkställande statens lagstiftning.

               d)

               Skyddet härrör från verkställigheten av en påföljd eller åtgärd som omfattas av amnesti enligt den verkställande statens lagstiftning och rör en gärning eller ett beteende inom dess behörighet enligt den lagstiftningen.

               e)

               Den person som är orsak till fara åtnjuter enligt den verkställande statens lagstiftning immunitet som gör det omöjligt att meddela åtgärder på grundval av en europeisk skyddsorder.

               f)

               Den person som är orsak till fara kan inte åtalas för den gärning eller det beteende i vars sammanhang skyddsåtgärden har meddelats, på grund av preskription enligt den verkställande statens lagstiftning, om gärningen eller beteendet omfattas av dess behörighet enligt dess nationella lagstiftning.

               g)

               Erkännande av den europeiska skyddsordern skulle strida mot ne bis in idem- principen.

               h)

               Den person som är orsak till fara kan enligt den verkställande statens lagstiftning på grund av sin ålder inte göras straffrättsligt ansvarig för den gärning eller det beteende i förhållande till vilken skyddsåtgärden har meddelats.

               i)

               Skyddsåtgärden avser ett brott som enligt den verkställande statens lagstiftning helt eller till stor eller väsentlig del anses ha begåtts inom dess territorium.

         2.   Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten vägrar att erkänna en europeisk skyddsorder med tillämpning av något av de skäl som avses i punkt 1, ska den

               a)

               utan onödigt dröjsmål informera den utfärdande staten och den skyddade personen om denna vägran och om skälen till den,

               b)

               i förekommande fall informera den skyddade personen om möjligheten att begära att en skyddsåtgärd meddelas i enlighet med den nationella lagstiftningen, och

               c)

               informera den skyddade personen om alla tillämpliga rättsmedel enligt den nationella lagstiftningen för överprövning av ett sådant beslut.

         Artikel 11
   Tillämplig lagstiftning och behörighet i den verkställande staten
   1.   Den verkställande staten ska ha behörighet att meddela och verkställa åtgärder i den staten som följd av erkännandet av en europeisk skyddsorder. Den verkställande statens lagstiftning ska tillämpas på meddelandet av det i artikel 9.1 föreskrivna beslutet och verkställigheten av det, inklusive bestämmelser om rättsmedel mot beslut som meddelats i den verkställande staten med anledning av den europeiska skyddsordern.
   2.   Vid en överträdelse av en eller flera av de åtgärder som har vidtagits av den verkställande staten som följd av erkännandet av den europeiska skyddsordern, ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten, i enlighet med punkt 1, ha behörighet att

               a)

               påföra straffrättsliga påföljder och vidta andra åtgärder som en följd av överträdelsen, om den överträdelsen utgör en brottslig gärning enligt den verkställande statens lagstiftning,

               b)

               fatta andra beslut med anledning av överträdelsen,

               c)

               vidta brådskande och tillfälliga åtgärder för att avbryta överträdelsen, i förekommande fall i avvaktan på ett följdbeslut från den utfärdande staten.

         3.   Om det på nationell nivå inte finns någon åtgärd som kan vidtas i ett liknande fall i den verkställande staten, ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten i den utsträckning det kommer till dess kännedom rapportera till den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om överträdelser av den skyddsåtgärd som beskrivs i den europeiska skyddsordern.
   Artikel 12
   Information i händelse av överträdelse
   Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska informera den behöriga myndigheten i den utfärdande staten eller i den övervakande staten om alla överträdelser av den eller de åtgärder som har vidtagits på grundval av den europeiska skyddsordern. Informationen ska lämnas på det standardformulär som återges i bilaga II.
   Artikel 13
   Behörighet i den utfärdande staten
   1.   Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska ha exklusiv behörighet att fatta beslut med avseende på

               a)

               förlängning, översyn, ändring, upphävande och återkallelse av skyddsåtgärden och följaktligen av den europeiska skyddsordern,

               b)

               påförande av en frihetsberövande åtgärd som följd av att skyddsåtgärden har upphävts, under förutsättning att skyddsåtgärden har meddelats på grund av en dom i enlighet med artikel 2 i rambeslut 2008/947/RIF eller på grund av ett beslut om övervakningsåtgärder i enlighet med artikel 4 i rambeslut 2009/829/RIF.

         2.   Den utfärdande statens lagstiftning ska tillämpas på beslut som antas i enlighet med punkt 1.
   3.   När en dom i enlighet med artikel 2 i rambeslut 2008/947/RIF eller ett beslut om övervakningsåtgärder i enlighet med artikel 4 i rambeslut 2009/829/RIF redan har överförts till en annan medlemsstat eller överförs efter utfärdandet av en europeisk skyddsorder, ska sådana följdbeslut som föreskrivs i dessa rambeslut fattas i enlighet med relevanta bestämmelser i dessa rambeslut.
   4.   När skyddsåtgärden utgör del av en dom i enlighet med artikel 2 i rambeslut 2008/947/RIF som har överförts, eller som överförs till en annan medlemsstat efter utfärdandet av den europeiska skyddsordern, och den behöriga myndigheten i den övervakande staten har fattat följdbeslut enligt artikel 14 i rambeslutet som påverkar skyldigheterna eller anvisningarna i skyddsåtgärden, ska den behöriga myndigheten i den utfärdande staten utan dröjsmål förlänga, se över, ändra, upphäva eller återkalla den europeiska skyddsordern i överensstämmelse därmed.
   5.   Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska utan dröjsmål informera den behöriga myndigheten i den verkställande staten om alla beslut som fattas i enlighet med punkt 1 eller punkt 4.
   6.   Om den behöriga myndigheten i den utfärdande staten har upphävt eller återkallat den europeiska skyddsordern i enlighet med punkt 1 a eller punkt 4, ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten avsluta de åtgärder som har meddelats i enlighet med artikel 9.1, så snart som den har blivit vederbörligen informerad av den behöriga myndigheten i den utfärdande staten.
   7.   Om den behöriga myndigheten i den utfärdande staten har ändrat den europeiska skyddsordern i enlighet med punkt 1 a eller punkt 4, ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten beroende på vad som är lämpligt,

               a)

               ändra de åtgärder som i enlighet med artikel 9 har meddelats på grundval av den europeiska skyddsordern, eller

               b)

               vägra att verkställa det ändrade förbudet eller den ändrade restriktionen, om förbudet eller restriktionen inte hör till de typer av förbud eller restriktioner som avses i artikel 5 eller om den information som har översänts tillsammans med den europeiska skyddsordern i enlighet med artikel 7 är ofullständig eller inte har kompletterats inom den tidsfrist som har fastställts av den behöriga myndigheten i den verkställande staten i enlighet med artikel 9.4.

         Artikel 14
   Skäl för avbrytande av åtgärder som vidtagits på grundval av en europeisk skyddsorder
   1.   Den behöriga myndigheten i den verkställande staten får avbryta de åtgärder som vidtagits för att verkställa en europeisk skyddsorder

               a)

               när det finns tydliga indikationer på att den skyddade personen inte bor eller uppehåller sig inom den verkställande statens territorium eller helt säkert har lämnat detta territorium,

               b)

               när, enligt nationell lagstiftning, de åtgärder som har meddelats för att verkställa den europeiska skyddsordern har pågått längsta möjliga tid,

               c)

               i det fall som avses i artikel 13.7 b, eller

               d)

               om en dom i enlighet med artikel 2 i rambeslut 2008/947/RIF eller ett beslut om övervakningsåtgärder i enlighet med artikel 4 i rambeslut 2009/829/RIF överförs till den verkställande staten efter det att den europeiska skyddsordern har erkänts.

         2.   Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska omedelbart informera den behöriga myndigheten i den utfärdande staten och om möjligt den skyddade personen om beslutet.
   3.   Innan åtgärder avbryts i enlighet med punkt 1 b får den behöriga myndigheten i den verkställande staten uppmana den behöriga myndigheten i den utfärdande staten att uppge om det skydd som tillhandahålls genom den europeiska skyddsordern fortfarande är nödvändigt med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet. Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska utan dröjsmål svara på en sådan uppmaning.
   Artikel 15
   Prioritet för erkännande av en europeisk skyddsorder
   En europeisk skyddsorder ska erkännas med samma prioritet som skulle tillämpas i ett liknande nationellt fall, med beaktande av de särskilda omständigheterna i det enskilda fallet, bland annat hur brådskande det är, vilket datum den skyddade personen förväntas anlända till den verkställande statens territorium och om möjligt hur stor fara den skyddade personen är utsatt för.
   Artikel 16
   Samråd mellan behöriga myndigheter
   När det är lämpligt får de behöriga myndigheterna i den utfärdande staten och i den verkställande staten samråda med varandra för att underlätta en smidig och effektiv tillämpning av detta direktiv.
   Artikel 17
   Språk
   1.   En europeisk skyddsorder ska översättas till det officiella språket eller något av de officiella språken i den verkställande staten av den behöriga myndigheten i den utfärdande staten.
   2.   Det formulär som avses i artikel 12 ska översättas till det officiella språket eller något av de officiella språken i den utfärdande staten av den behöriga myndigheten i den verkställande staten.
   3.   Varje medlemsstat får, när detta direktiv antas eller vid en senare tidpunkt, i en förklaring som den ska deponera hos kommissionen ange att den godtar en översättning till ett eller flera andra av unionens officiella språk.
   Artikel 18
   Kostnader
   Den verkställande staten ska i enlighet med sin nationella lagstiftning stå för de kostnader som uppstår vid tillämpning av detta direktiv, med undantag för sådana kostnader som uteslutande uppstår på den utfärdande statens territorium.
   Artikel 19
   Förhållande till andra avtal och överenskommelser
   1.   Medlemsstaterna får fortsätta tillämpa de bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser som är i kraft när detta direktiv träder i kraft, i den mån de gör det möjligt att fördjupa eller vidga direktivets målsättningar och bidrar till att förenkla eller underlätta förfarandena för att vidta skyddsåtgärder.
   2.   Medlemsstaterna får ingå bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser efter detta direktivs ikraftträdande, i den mån som de gör det möjligt att fördjupa eller vidga direktivets målsättningar och bidrar till att förenkla eller underlätta förfarandena för att vidta skyddsåtgärder.
   3.   Medlemsstaterna ska senast den 11 april 2012 underrätta kommissionen om gällande avtal och överenskommelser enligt punkt 1 som de önskar fortsätta att tillämpa. Medlemsstaterna ska också underrätta kommissionen om alla nya avtal eller överenskommelser som avses i punkt 2 inom tre månader från undertecknandet av dessa.
   Artikel 20
   Förhållande till andra instrument
   1.   Detta direktiv ska inte påverka tillämpningen av förordning (EG) nr 44/2001, förordning (EG) nr 2201/2003, 1996 års Haagkonvention om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn eller 1980 års Haagkonvention om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn.
   2.   Detta direktiv ska inte påverka tillämpningen av rambeslut 2008/947/RIF eller rambeslut 2009/829/RIF.
   Artikel 21
   Genomförande
   1.   Medlemsstaterna ska senast den 11 januari 2015 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 22
   Uppgiftsinsamling
   För att underlätta utvärderingen av tillämpningen av detta direktiv ska medlemsstaterna förse kommissionen med relevanta uppgifter om hur nationella förfaranden avseende den europeiska skyddsordern tillämpas, åtminstone vad gäller det antal europeiska skyddsordrar som begärts, utfärdats och/eller erkänts.
   Artikel 23
   Översyn
   Kommissionen ska senast den 11 januari 2016 överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv. Rapporten ska vid behov åtföljas av lagstiftningsförslag.
   Artikel 24
   Ikraftträdande
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 25
   Adressater
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med fördragen.

      Utfärdat i Strasbourg den 13 december 2011.

            På Europaparlamentets vägnar

         J. BUZEK

            Ordförande

            På rådets vägnar

         M. SZPUNAR

            Ordförande

      (1)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 14 december 2010 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets ståndpunkt vid första behandlingen av den 24 november 2011 (ännu ej offentliggjord i EUT). Europaparlamentets ståndpunkt av den 13 december 2011 (ännu ej offentliggjord i EUT).

      (2)  EUT C 115, 4.5.2010, s. 1.

      (3)  EUT L 337, 16.12.2008, s. 102.

      (4)  EUT L 294, 11.11.2009, s. 20.

      (5)  EGT L 12, 16.1.2001, s. 1.

      (6)  EUT L 338, 23.12.2003, s. 1.

      (7)  EGT L 48, 21.2.2003, s. 3.

      (8)  EUT L 350, 30.12.2008, s. 60.

      (9)  EUT L 348, 24.12.2008, s. 130.

      BILAGA I

         EUROPEISK SKYDDSORDER

      enligt artikel 7 i

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2011/99/EU AV DEN 13 DECEMBER 2011 OM DEN EUROPEISKA SKYDDSORDERN

         Informationen i detta formulär ska behandlas med vederbörlig diskretion

      BILAGA II

         FORMULÄR

      enligt artikel 12 i

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2011/99/EU AV DEN 13 DECEMBER 2011 OM DEN EUROPEISKA SKYDDSORDERN

         UNDERRÄTTELSE OM ÖVERTRÄDELSE AV DEN ÅTGÄRD SOM HAR VIDTAGITS PÅ GRUNDVAL AV DEN EUROPEISKA SKYDDSORDERN

         Informationen i detta formulär ska behandlas med vederbörlig diskretion


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/26/EU av den 25 oktober 2012 om ändring av direktiv 2001/83/EG, vad gäller säkerhetsövervakning av läkemedel  Text av betydelse för EES

text:
               27.10.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 299/1

         EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2012/26/EU
   av den 25 oktober 2012
   om ändring av direktiv 2001/83/EG, vad gäller säkerhetsövervakning av läkemedel
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 114 och 168.4 c,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
   efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   efter att ha hört Regionkommittén,
   i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               Den senaste tidens incidenter på området för säkerhetsövervakning av läkemedel i unionen har visat att det finns behov av ett automatiskt förfarande på unionsnivå vid specifika säkerhetsproblem för att säkerställa att ett problem bedöms och åtgärdas i alla medlemsstater där läkemedlet är godkänt. Tillämpningsområdet för olika unionsförfaranden avseende läkemedel som godkänts på nationell nivå, såsom föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel (3) bör klargöras.

               (2)

               Om innehavarna av godkännanden för försäljning vidtar frivilliga åtgärder, bör detta inte leda till situationer där farhågor avseende nyttan eller riskerna med ett läkemedel som godkänts i unionen inte hanteras korrekt i alla medlemsstater. Innehavaren av godkännandet för försäljning bör därför vara skyldig att underrätta de behöriga myndigheterna och Europeiska läkemedelsmyndigheten om skälen för att dra in ett läkemedel, för att inte tillhandahålla ett läkemedel på marknaden, för att begära att ett godkännande för försäljning ska upphävas eller för att inte ansöka om förnyat godkännande för försäljning.

               (3)

               Det är lämpligt att ytterligare förtydliga och förstärka det normala förfarandet och det skyndsamma unionsförfarandet i syfte att säkerställa samordning, snabb utvärdering i brådskande fall och möjligheten att vidta omedelbara åtgärder, när så är nödvändigt för att skydda folkhälsan, innan ett beslut fattas på unionsnivå. Det normala förfarandet bör inledas i fråga om ärenden angående läkemedels kvalitet, säkerhet eller effekt då unionens intressen berörs. Det skyndsamma unionsförfarandet bör inledas när det krävs en snabb utvärdering av farhågor som utvärderingen av uppgifter från säkerhetsövervakningen av läkemedel gett upphov till. Oavsett om det skyndsamma unionsförfarandet eller det normala förfarandet tillämpas, och oavsett om läkemedlet blivit godkänt genom ett centraliserat förfarande eller på annat sätt, bör kommittén för säkerhetsövervakning och riskbedömning av läkemedel alltid utfärda en rekommendation när skälet för de åtgärder som vidtas är grundade på uppgifter från säkerhetsövervakning. Det är lämpligt att samordningsgruppen och kommittén för humanläkemedel förlitar sig på denna rekommendation i sin utvärdering av ärendet.

               (4)

               Det är lämpligt att medlemsstaterna uppmärksammar samordningsgruppen på ärenden avseende nya kontraindikationer, minskning av den rekommenderade dosen eller en begränsning av indikationer som godkänts i enlighet med det decentraliserade förfarandet och förfarandet för ömsesidigt erkännande, om det skyndsamma unionsförfarandet inte inleds. I syfte att säkerställa harmonisering för dessa produkter får samordningsgruppen diskutera om det behövs några åtgärder i de fall då ingen medlemsstat har utlöst det normala förfarandet.

               (5)

               Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att harmonisera bestämmelserna om säkerhetsövervakning av läkemedel i hela unionen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och det därför bättre kan uppnås på unionsnivå kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

               (6)

               Direktiv 2001/83/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Direktiv 2001/83/EG ska ändras på följande sätt:

               1.

               I artikel 23a ska andra stycket ersättas med följande:
               ”Om försäljningen av läkemedlet upphör i en medlemsstat, oavsett om det är tillfälligt eller permanent, ska innehavaren av godkännandet för försäljning meddela den behöriga myndigheten i den medlemsstaten. Ett sådant meddelande ska, utom i undantagsfall, göras minst två månader innan saluföringen av läkemedlet upphör. Innehavaren av godkännandet för försäljning ska meddela de behöriga myndigheterna skälen för åtgärden i enlighet med artikel 123.2.”

               2.

               Artikel 31 ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 1 tredje stycket ska ersättas med följande:
                           ”När ett av de kriterier som förtecknas i artikel 107i.1 är uppfyllt ska dock det förfarande som anges i artiklarna 107i–107k tillämpas.”

                           b)

                           Punkt 2 ska ersättas med följande:
                           ”2.   Om den hänskjutna frågan rör en grupp av läkemedel eller en terapeutisk klass, får myndigheten begränsa förfarandet till vissa särskilda delar av godkännandet.
                           I detta fall ska artikel 35 tillämpas på dessa läkemedel endast om de omfattas av de förfaranden för godkännande för försäljning som avses i detta kapitel.
                           Om det förfarande som inleds enligt denna artikel omfattar en grupp läkemedel eller en terapeutisk klass, ska läkemedel som godkänts i enlighet med förordning (EG) nr 726/2004 och som tillhör denna grupp eller klass också omfattas av förfarandet.
                           3.   Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 får en medlemsstat, när som helst under förfarandets gång, när skyndsamma åtgärder krävs till skydd för folkhälsan, tillfälligt återkalla godkännandet för försäljning och förbjuda användningen av läkemedlet i fråga på dess territorium till dess att ett slutgiltigt beslut har antagits. Medlemsstaten ska senast påföljande vardag underrätta kommissionen, myndigheten och övriga medlemsstater om skälen för sina åtgärder.
                           4.   Om det förfarande som inletts enligt denna artikel, i enlighet med punkt 2, omfattar läkemedel som godkänts i enlighet med förordning (EG) nr 726/2004, får kommissionen, när som helst under förfarandets gång, när skyndsamma åtgärder krävs till skydd för folkhälsan, tillfälligt återkalla godkännandena för försäljning och förbjuda användningen av läkemedlen i fråga till dess att ett slutgiltigt beslut har antagits. Kommissionen ska senast påföljande vardag underrätta myndigheten och medlemsstaterna om skälen för sina åtgärder.”

               3.

               I artikel 34.3 ska följande stycke läggas till:
               ”Om det förfarande som inletts enligt artikel 31 omfattar läkemedel som godkänts i enlighet med förordning (EG) nr 726/2004 enligt artikel 31.2 tredje stycket i detta direktiv, ska kommissionen vid behov anta beslut om att ändra, tillfälligt återkalla eller upphäva godkännandet för försäljning eller avslå ansökan om förnyelse av de berörda godkännandena för försäljning.”

               4.

               I artikel 37 ska orden ”Artiklarna 35 och 36 skall analogt gälla” ersättas med orden ”Artikel 35 ska analogt gälla”.

               5.

               Artikel 63 ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           I punkt 1 ska första stycket ersättas med följande:
                           ”De uppgifter som anges i artiklarna 54, 59 och 62 avseende märkning ska anges på ett officiellt språk eller på de officiella språken i den medlemsstat där läkemedlet släpps ut på marknaden, i enlighet med vad som föreskrivits av medlemsstaten för tillämpningen av detta direktiv.”

                           b)

                           I punkt 2 ska första stycket ersättas med följande:
                           ”2.   Bipacksedelns text måste vara klart och lättförståeligt skriven och utformad så att användaren kan handla på rätt sätt, vid behov med hjälp av hälso- och sjukvårdspersonal. Bipacksedelns text måste vara utformad klart och tydligt på ett officiellt språk eller på de officiella språken i den medlemsstat där läkemedlet släpps ut på marknaden, i enlighet med vad som föreskrivits av medlemsstaten för tillämpningen av detta direktiv.”

                           c)

                           Punkt 3 ska ersättas med följande:
                           ”3.   Om läkemedlet inte är avsett att lämnas ut direkt till patienten, eller om det föreligger allvarliga problem med tillgången till läkemedlet, får de behöriga myndigheterna, med förbehåll för åtgärder som de anser vara nödvändiga för att skydda människors hälsa, undanta enskilda läkemedel från kravet på att märkningen och bipacksedeln ska innehålla vissa uppgifter. De får också helt eller delvis undanta vissa läkemedel från kravet på att märkningen och bipacksedeln ska vara på ett officiellt språk eller på de officiella språken i den medlemsstat där läkemedlet släpps ut på marknaden, i enlighet med vad som föreskrivits av medlemsstaten för tillämpningen av detta direktiv.”

               6.

               Artikel 85a ska ersättas med följande:
               ”Artikel 85a
               På partihandel av läkemedel som riktar sig till tredjeländer ska artiklarna 76 och 80 första stycket led c inte tillämpas. Vidare ska artikel 80 första stycket leden b och ca inte tillämpas när en produkt tas emot direkt från ett tredjeland, men inte importeras. Partihandlare ska emellertid i detta fall se till att läkemedlen erhålls endast från personer som har tillstånd eller är behöriga att tillhandahålla läkemedel i enlighet med de tillämpliga rättsliga och administrativa bestämmelserna i det berörda tredjelandet. När partihandlare tillhandahåller läkemedel till personer i tredjeländer ska de se till att dessa tillhandahålls endast till personer som har tillstånd eller är behöriga att motta läkemedel för partihandel eller för distribution till allmänheten i enlighet med de tillämpliga rättsliga och administrativa bestämmelserna i det berörda tredjelandet. De krav som föreskrivs i artikel 82 ska tillämpas på distribution av läkemedel till personer i tredjeländer som har tillstånd eller är behöriga att lämna ut läkemedel till allmänheten.”

               7.

               Artikel 107i.1 ska ersättas med följande:
               ”1.   En medlemsstat eller kommissionen, beroende på omständigheterna, ska på grundval av farhågor som utvärderingen av uppgifter från säkerhetsövervakningen av läkemedel gett upphov till, inleda det förfarande som föreskrivs i detta avsnitt genom att informera de andra medlemsstaterna, myndigheten och kommissionen om den

                           a)

                           överväger att tillfälligt återkalla eller upphäva ett godkännande för försäljning,

                           b)

                           överväger att förbjuda tillhandahållandet av ett läkemedel,

                           c)

                           överväger att avslå en ansökan om förnyat godkännande för försäljning, eller

                           d)

                           får veta av innehavaren av godkännandet för försäljning att innehavaren på grund av farhågor för säkerheten har avbrutit utsläppandet på marknaden av ett läkemedel eller vidtagit åtgärder för att dra tillbaka ett godkännande för försäljning eller har för avsikt att vidta sådana åtgärder eller inte har ansökt om förnyat godkännande för försäljning.

                     1a.   En medlemsstat eller kommissionen, beroende på omständigheterna, ska på grundval av farhågor som utvärderingen av uppgifter från säkerhetsövervakningen av läkemedel gett upphov till, informera de andra medlemsstaterna, myndigheten och kommissionen när den anser att en ny kontraindikation, en minskning av den rekommenderade dosen eller en begränsning av indikationerna för ett läkemedel är nödvändig. I informationen ska de åtgärder som övervägs samt skälen för dessa åtgärder sammanfattas.
               Varje medlemsstat eller kommissionen, beroende på omständigheterna, ska när skyndsamma åtgärder bedöms vara nödvändiga inleda det förfarande som föreskrivs i detta avsnitt, i samtliga fall som avses i denna punkt.
               Om det förfarande som föreskrivs i detta avsnitt inte inleds, för läkemedel som godkänts i enlighet med de förfaranden som fastställts i kapitel 4 i avdelning III, ska samordningsgruppen uppmärksammas på detta.
               Artikel 31 ska vara tillämplig då unionens intressen berörs.
               1b.   När det förfarande som föreskrivs i detta avsnitt inleds ska myndigheten kontrollera om farhågorna för säkerheten berör andra läkemedel än det som informationen avser, eller om den gäller alla produkter inom samma grupp eller terapeutiska klass.
               Om det läkemedel som berörs har erhållit godkännande för försäljning i mer än en medlemsstat ska myndigheten utan onödigt dröjsmål informera den som inlett förfarandet om resultatet av denna kontroll, och förfarandena i artiklarna 107j och 107k ska tillämpas. I annat fall ska ärendet angående farhågorna för säkerheten behandlas av den berörda medlemsstaten. Myndigheten eller medlemsstaten, beroende på vilket som är tillämpligt, ska göra informationen om att förfarandet har inletts tillgänglig för innehavare av godkännanden för försäljning.”

               8.

               I artikel 107i.2 ska orden ”punkt 1 i denna artikel” ersättas med orden ”punkterna 1 och 1a i denna artikel”.

               9.

               I artikel 107i.3 andra stycket ska orden ”i enlighet med punkt 1” ersättas med orden ”i enlighet med punkterna 1 och 1a”.

               10.

               I artikel 107i.5 ska orden ”i punkt 1” ersättas med orden ”i punkterna 1 och 1a”.

               11.

               I artikel 107j.1 första stycket ska orden ”i artikel 107i.1” ersättas med orden ”i punkterna 1 och 1a i artikel 107i”.

               12.

               Artikel 123 ska ändras på följande sätt:

                           a)

                           Punkt 2 ska ersättas med följande:
                           ”2.   Innehavaren av godkännandet för försäljning ska vara skyldig att utan dröjsmål meddela de berörda medlemsstaterna om varje åtgärd som innehavaren vidtagit för att dra in eller inte längre tillhandahålla ett läkemedel, begära att ett godkännande för försäljning dras in eller inte ansöka om förnyat godkännande för försäljning, med angivande av skälen för detta. Innehavaren av godkännandet för försäljning ska särskilt uppge om åtgärden grundar sig på något av de skäl som anges i artiklarna 116 eller 117.1.
                           2a.   Innehavaren av godkännandet för försäljning ska också meddela på det sätt som avses i punkt 2 i den här artikeln om åtgärden vidtas i ett tredjeland och när den grundar sig på något av de skäl som anges i artiklarna 116 eller 117.1.
                           2b.   Innehavaren av godkännandet för försäljning ska också meddela myndigheten om den åtgärd som avses i punkt 2 eller 2a i den här artikeln grundar sig på något av de skäl som avses i artikel 116 eller 117.1.
                           2c.   Myndigheten ska vidarebefordra meddelanden som den mottagit i enlighet med punkt 2b till samtliga medlemsstater utan oskäligt dröjsmål.”

                           b)

                           Punkt 4 ska ersättas med följande:
                           ”4.   Myndigheten ska varje år offentliggöra en förteckning över läkemedel för vilka godkännanden för försäljning har nekats, upphävts eller tillfälligt återkallats, vars tillhandahållande har förbjudits eller som har dragits in från marknaden, inbegripet skälen för dessa åtgärder.”

         Artikel 2
   1.   Medlemsstaterna ska anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 28 oktober 2013. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser.
   De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 28 oktober 2013.
   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
   2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
   Artikel 3
   Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Artikel 4
   Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdat i Strasbourg den 25 oktober 2012.

            På Europaparlamentets vägnar

         M. SCHULZ

            Ordförande

            På rådets vägnar

         A. D. MAVROYIANNIS

            Ordförande

      (1)  EUT C 181, 21.6.2012, s. 201.

      (2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 11 september 2012 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 4 oktober 2012.

      (3)  EGT L 311, 28.11.2001, s. 67.