Avis juridique important

|

31990L0388

Kommissionens direktiv 90/388/EEG av den 28 juni 1990 om konkurrens på marknaderna för teletjänster

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 192 , 24/07/1990 s. 0010 - 0016 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 19 s. 0221  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 19 s. 0221

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 28 juni 1990 om konkurrens på marknaderna för teletjänster (90/388/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 90.3 i detta, ochmed beaktande av följande:1. Förbättringen av telekommunikation inom gemenskapen är ett viktigt villkor för den enhetliga utvecklingen av ekonomiska verksamheter och en konkurrenskraftig marknad inom gemenskapen, sett både ur tjänsteproducenternas och användarnas synvinkel. Kommissionen har därför antagit ett program, upptaget i Gröna boken om utvecklingen av den gemensamma marknaden för teletjänster och teleutrustning och i kommissionens meddelande om tillämpningen av Gröna boken fram till 1992, om ett successivt införande av konkurrens på marknaden för telekommunikation. Programmet behandlar inte mobiltelefoni, personsökning eller masskommunikationstjänster som radio och television. Rådet har i sin resolution av den 30 juni 1988(1) uttryckt ett brett stöd för detta programs syften och särskilt för det gradvisa införandet av en öppen marknad för teletjänster inom gemenskapen. De senaste decennierna har ansenliga tekniska förbättringar skett inom telekommunikationssektorn. Dessa medger att ett allt större utbud av tjänster kan erhållas, i synnerhet dataöverföringstjänster, men gör det också tekniskt och ekonomiskt möjligt för olika tjänsteproducenter att konkurrera med varandra.2. Tillhandahållande och drift av telenät och tillhandahållande av därmed sammanhängande tjänster är i medlemsstaterna vanligtvis uppgifter som av hävd är tilldelade en eller flera teleorganisationer med exklusiva eller speciella rättigheter. Sådana rättigheter karakteriseras av den prövningsrätt staten i olika hög grad utövar vad gäller tillträde till marknaden för teletjänster.3. De organisationer som anförtrotts tillhandahållande och drift av telenät är företag enligt artikel 90.1 i fördraget, eftersom de bedriver en affärsverksamhet, nämligen tillhandahållande av teletjänster. De är antingen statliga eller privata organisationer som staten gett exklusiva eller speciella rättigheter.4. Ett flertal medlemsstater har redan reviderat systemet med exklusiva eller speciella rättigheter som funnits inom telesektorn i deras land, samtidigt som de försäkrat sig om att allmänt tillgängliga tjänster blir utförda. Systemet med exklusiva eller speciella rättigheter har i alla länder upprätthållits vad gäller tillhandahållande och drift av nätet. I en del medlemsstater har systemet bibehållits för alla teletjänster, medan sådana rättigheter i andra stater endast gäller för vissa tjänster. Samtliga medlemsstater har antingen själva infört eller tillåtit sina teleförvaltningar att införa restriktioner för fritt tillhandahållande av teletjänster.5. Beviljandet av exklusiva eller speciella rättigheter för en eller flera organisationer att sköta telenätet härrör från statens prövningsrätt. Genom att bevilja sådana rättigheter begränsar en medlemsstat ofrånkomligen möjligheterna för andra organisationer att tillhandahålla sådana tjänster till eller från andra medlemsstater.6. Restriktionerna beträffande tillhandahållande av teletjänster enligt artikel 59 till eller från andra medlemsstater består i praktiken huvudsakligen av förbud mot anslutning av förhyrda linjer genom koncentratorer, multiplexenheter eller annan utrustning till telefonnätet, införande av anslutningsavgifter som är orimliga i förhållande till den erbjudna tjänsten, förbud mot dirigering av signaler till eller från tredje part genom förhyrda linjer, användning av volymberoende taxor utan ekonomiskt berättigande, eller vägran att ge tjänsteproducenterna tillgång till telenätet. Effekten av användningsrestriktionerna och de höga avgifterna i förhållande till nettokostnaderna är att de förhindrar tillhandahållande till eller från andra medlemsstater av teletjänster som- tjänster avsedda att förbättra telefunktioner, t. ex. omvandling av protokoll, kod, format eller hastighet,- informationstjänster som erbjuder tillgång till databaser,- fjärrstyrda databehandlingstjänster,- lagring och vidarebefordran av meddelanden, t. ex. elektronisk post,- transaktionstjänster, t. ex. finansiella transaktioner, elektronisk kommersiell dataöverföring, teleshopping och telebeställning,- övervakningstjänster, t. ex. telemetri och fjärrövervakning.7. Artikel 55, 56 och 66 i fördraget medger, på icke ekonomiska grunder, undantag från rätten att tillhandahålla tjänster. De restriktioner som är tillåtna är de som - även tillfälligt - är förbundna med utövandet av offentlig myndighet och de som är förbundna med allmän ordning, allmän säkerhet eller folkhälsa. Eftersom dessa är undantag, måste de tolkas restriktivt. Ingen av teletjänsterna är förbunden med utövandet av sådan offentlig myndighet, som innefattar rätt att använda medel vilka är otillbörliga i förhållande till vad som gäller enligt allmänna regler, och inte heller med offentliga maktprivilegier eller befogenhet att använda tvång mot allmänheten. Tillgången till teletjänster kan i sig själv inte hota offentlig policy och kan inte påverka offentlig hälsovård.8. Domstolens rättspraxis godkänner restriktioner i friheten att tillhandahålla tjänster om dessa restriktioner uppfyller viktiga krav av allmänt intresse och tillämpas utan diskriminering och i proportion till målet. Konsumentskydd gör det inte nödvändigt att begränsa rätten att tillhandahålla teletjänster, eftersom detta syfte kan uppfyllas genom fri konkurrens. Inte heller kan skydd av immateriella rättigheter åberopas i detta sammanhang. De enda väsentliga krav hänförliga till artikel 59, som skulle kunna rättfärdiga restriktioner i användningen av det allmänt tillgängliga nätet, är upprätthållande av nätets integritet, driftsäkerhet och, när så är berättigat, samverkan och dataskydd. De införda restriktionerna måste emellertid anpassas till de mål, som eftersträvas genom dessa legitima krav. Medlemsstaterna måste underrätta allmänheten om sådana restriktioner och underrätta kommissionen om dem för att den skall kunna bedöma restriktionernas proportioner.9. Med nätets funktionssäkerhet avses i detta sammanhang möjlighet att garantera det allmänna nätets tillgänglighet i nödsituationer. Med teknisk integritet hos det allmänna nätet avses en garanti för att nätet på grundval av de gemensamma tekniska specifikationerna fungerar normalt och samverkar med allmänt tillgängliga nät inom gemenskapen. Med begreppet samverkan mellan tjänster avses uppfyllande av sådana tekniska specifikationer som införts för att öka tillgången till tjänster och öka valmöjligheten för användarna. Med dataskydd menas de åtgärder som vidtagits för att säkerställa konfidentiell kommunikation samt skydd av persondata.10. Bortsett från de väsentliga krav som kan innefattas som villkor vid licensierings- eller deklarationsprocedurer, kan medlemsstaterna inkludera villkor rörande krav på allmänt tillgängliga tjänster som utgör sakliga, klara och icke diskriminerande handelsregler beträffande villkor för varaktighet, tillgänglighet samt kvalitet för tjänsten.11. När en medlemsstat har givit en teleorganisation i uppdrag att erbjuda paket- eller kretskopplade datatjänster till allmänheten och när denna tjänst kan utsättas för hinder på grund av konkurrens från privata företag, kan kommissionen medge att medlemsstaten, även med avseende på geografisk täckning, inför ytterligare villkor för tillhandahållande av en sådan tjänst. Vid bedömningen av dessa åtgärder kommer kommissionen att beakta, förutom uppnåendet av de fundamentala målen i fördraget, som anges i artikel 2 i detta, inklusive stärkandet av gemenskapens ekonomiska och sociala sammanhållning såsom anges i artikel 130a, den situation som råder i de medlemsstater där nätet ännu inte är tillräckligt utbyggt för tillhandahållande av paket- eller kretskopplade tjänster och som skulle kunna göra det berättigat att bevilja dessa medlemsstater anstånd till den 1 januari 1996 beträffande förbudet mot tredjepartsförsäljning av hyrd ledningskapacitet.12. Artikel 59 i fördraget kräver avskaffande av alla andra inskränkningar i rätten för den som är medborgare och etablerad i en medlemsstat att tillhandahålla tjänster till personer i andra medlemsstater. Upprätthållandet eller införandet av någon exklusiv eller speciell rättighet, som inte motsvarar ovannämnda kriterier, är därför en överträdelse av artikel 90 i förening med artikel 59.13. Artikel 86 i fördraget förbjuder såsom oförenligt med den gemensamma marknaden, varje uppträdande av en eller flera organisationer som medför missbruk av en dominerande position inom den gemensamma marknaden eller en betydande del av denna. Teleförvaltningar är också organisationer enligt denna artikel, eftersom de bedriver affärsverksamhet, och speciellt genom den tjänst de tillhandahåller genom att göra telenätet och teletjänster tillgängliga för användare. Detta tillhandahållande av telenätet utgör en separat marknad för tjänster eftersom den inte är utbytbar mot andra tjänster. På varje nationell marknad, där nätet och teletjänsterna tillhandahålls, är konkurrensen tillräckligt homogen för att kommissionen skall kunna utvärdera befogenheterna hos de organisationer, som tillhandahåller tjänsterna inom dessa områden. Medlemsstaternas områden utgör tydliga geografiska marknader. Detta beror huvudsakligen på den befintliga skillnaden mellan de regler som styr villkoren för anslutning och teknisk drift när det gäller tillhandahållandet av telenätet och av sådana tjänster. Vidare utgör marknaden i varje medlemsstat en betydande del av den gemensamma marknaden.14. På varje nationell marknad innehar teleförvaltningarna individuellt eller kollektivt en dominerande position vid skapandet och utnyttjandet av telenätet, eftersom de är de enda i varje medlemsstat med nät som omfattar dessa staters hela territorium och eftersom deras regeringar har beviljat dem exklusiv rätt att tillhandahålla detta nät, antingen ensamt eller i samverkan med andra organisationer.15. När en stat beviljar en organisation, som redan har en dominerande position vid upprättande och drift av nätet, exklusiva eller speciella rättigheter att tillhandahålla teletjänster, blir effekten av sådana rättigheter att den dominerande positionen förstärks genom att den utvidgas till att även omfatta tjänster.16. Dessutom innebär de exklusiva eller speciella rättigheter som av staten beviljats teleorganisationer för att tillhandahålla vissa tjänster att sådana organisationera) förhindrar eller begränsar tillgång till marknaden för konkurrenter i fråga om dessa teletjänster och därigenom begränsar konsumenternas valmöjlighet, vilket tenderar att begränsa de tekniska framstegen till skada för konsumenterna,b) tvingar användare av nätet att använda tjänster belagda med exklusiva rättigheter och därigenom gör tecknandet av kontrakt om användning av nätet beroende av ett godkännande av extra tjänster, som inte har något samband med innehållet i sådana kontrakt.Vart och ett av dessa beteenden representerar ett specifikt missbruk av en dominerande marknadsposition som har en avsevärd effekt på handeln mellan medlemsstaterna, eftersom alla berörda tjänster i princip skulle kunna erbjudas av tjänsteproducenter från andra medlemsstater. Konkurrensens struktur inom den gemensamma marknaden förändras märkbart av detta förhållande. I alla händelser ger de exklusiva eller speciella rättigheterna till dessa tjänster upphov till en situation som står i strid med syftet i artikel 3 f i fördraget, som föreskriver inrättandet av ett system med garantier för att konkurrensen inom den gemensamma marknaden inte snedvrids, och som i stället kräver att konkurrensen inte får elimineras. Medlemsstaterna är enligt artikel 5 i fördraget skyldiga att avstå från varje åtgärd som skulle kunna äventyra uppnåendet av målen i fördraget, inklusive det mål som anges i artikel 3 f.17. De exklusiva rättigheter till teletjänster, som beviljats offentliga företag eller andra företag som medlemsstater har beviljat exklusiva eller speciella rättigheter att tillhandahålla nät, är oförenliga med artikel 90 jämfört med artikel 86.18. Artikel 90.2 i fördraget medger avsteg från tillämpningen av artikel 59 och 86, då sådan tillämpning enligt lag eller i praktiken skulle hindra genomförandet av den speciella uppgift som tilldelats teleorganisationerna. Denna uppgift består i att tillhandahålla och utnyttja ett universellt nät, dvs. ett nät med allmän geografisk täckning och som på begäran erbjuds till alla företag som tillhandahåller tjänster eller användare inom en rimlig tidsperiod. De finansiella resurserna för utvecklingen av nätet kommer fortfarande i huvudsak från drift av telefonitjänsten. Om konkurrens inom telefonin tilläts skulle det kunna hota den finansiella stabiliteten hos teleorganisationerna. Telefonitjänsten, oavsett om den erbjuds via det nuvarande telenätet eller blir en del av ISDN-tjänsten, är för närvarande också det viktigaste medlet att underrätta och ringa upp larmorganisationer, som ansvarar för den allmänna säkerheten.19. Tillhandahållande av förhyrda ledningar utgör en viktig del av teleorganisationernas uppgifter. I nästan alla medlemsstater råder för närvarande en väsentlig skillnad mellan avgifterna för användning av dataöverföringstjänsten på telefonnätet respektive för användning av de förhyrda ledningarna. Att omgående utjämna dessa taxor skulle kunna äventyra denna uppgift. En utjämning av sådana avgifter måste genomföras gradvis från och med nu och fram till den 31 december 1992. Under tiden måste man kunna kräva att privata företag inte erbjuder allmänheten en tjänst, som endast består av tredjepartsförsäljning av hyrd ledningskapacitet, dvs. endast innefattar sådan behandling, dataomvandling, lagring eller protokollkonvertering som är nödvändig för överföring i realtid. Medlemsstaterna bör därför inrätta ett deklarationssystem genom vilket privata teleföretag skulle förbinda sig att inte ägna sig åt tredjepartsförsäljning.Några andra krav får emellertid inte ställas på sådana företag för att säkerställa att de uppfyller denna förpliktelse.20. Dessa restriktioner påverkar inte utvecklingen av handeln i sådan utsträckning att det skulle skada gemenskapens intressen. Under dessa omständigheter är restriktionerna förenliga med artikel 90.2 i fördraget. Detta kan också vara fallet beträffande de åtgärder medlemsstaterna godkänt för att få en garanti för att privata tjänsteproducenters verksamhet inte stör den allmänt tillgängliga dataöverföringstjänsten.21. Fördragets regler, inklusive de regler som rör konkurrens, gäller för telextjänster, men användningen av denna tjänst avtar gradvis i hela gemenskapen, beroende på framväxande konkurrerande telekommunikationsmedel t. ex. telefax. Avskaffandet av nuvarande restriktioner för användning av det allmänna telefonnätet och förhyrda ledningar kommer att medge att telexmeddelanden återutsänds. Med tanke på denna speciella trend är det nödvändigt med individuella åtgärder. Följaktligen bör detta direktiv inte tillämpas för telextjänster.22. Kommissionen kommer i alla händelser att under loppet av 1992 med beaktande av den tekniska utvecklingen samt utvecklingen mot en digital infrastruktur överväga de återstående exklusiva eller speciella rättigheterna i fråga om tillhandahållande av tjänster.23. Medlemsstater kan, inom ramen för rådets direktiv om tillhandahållande av öppna nät, ONP, upprätta skäliga procedurer för att säkerställa att de väsentliga kraven uppfylls, utan avbräck för harmoniseringen av dessa krav på gemenskapsnivå. Vad beträffar dataöverföring måste medlemsstaterna, som del av sådana procedurer, kunna kräva att handelsförordningarna följs i fråga om varaktighet, tillgänglighet och kvalitet på tjänsten, samt kunna inkludera åtgärder för att skydda den uppgift av allmänt ekonomiskt intresse som de anförtrott en teleorganisation. Procedurerna måste bygga på specifika, objektiva kriterier och användas utan diskriminering. Kriterierna bör framför allt vara berättigade och vara anpassade till allmänintresset samt bör vara vederbörligen motiverade och publicerade. Kommissionen måste kunna studera dem ingående och jämföra dem med reglerna om fri konkurrens och rätt att tillhandahålla tjänster. I vart fall får medlemsstater, som inte inom en viss tid underrättat kommissionen om sina planerade kriterier och procedurer för licensiering, ej längre tillämpa några restriktioner i fråga om rätten att fritt erbjuda dataöverföringstjänster till allmänheten.24. Medlemsstater bör ges mer tid att upprätta allmänna regler om villkoren för tillhandahållande av paket- eller kretskopplade datatjänster till allmänheten.25. Teletjänster bör inte bli föremål för några restriktioner, vare sig i fråga om användarnas rätt till fri tillgång till tjänster, eller i fråga om bearbetning av data som kan utföras innan meddelanden sänds via nätet eller sedan meddelanden har mottagits, utom då detta motiveras av ett väsentligt krav i förhållande till det mål man vill uppnå.26. Digitaliseringen av telenätet och den tekniska förbättringen av terminalutrustning som är ansluten till nätet, har lett till en ökning av det antal funktioner som tidigare utförts inom telenätet men som nu kan utföras av användarna själva med hjälp av alltmer sofistikerad terminalutrustning. Det är nödvändigt att säkerställa att företag som tillhandahåller teletjänster och i synnerhet de som tillhandahåller telefoni och paket- eller kretskopplade dataöverföringstjänster gör det möjligt för operatörerna att använda dessa funktioner.27. I avvaktan på upprättandet av standarder för gemenskapen beträffande tillhandahållandet av ett öppet nät, ONP, bör de tekniska gränssnitt som för närvarande är i bruk i medlemsstaterna göras allmänt tillgängliga, så att företag som önskar gå in på marknaden för dessa tjänster kan vidta nödvändiga åtgärder för att anpassa sina tjänster till nätens tekniska egenskaper. Om medlemsstaterna ännu inte upprättat sådana tekniska gränssnitt, bör de göra det snarast möjligt. Alla utkast till sådana åtgärder skall lämnas till kommissionen i enlighet med rådets direktiv 83/189/EEG(2), senast ändrat genom direktiv 88/182/EEG(3).28. Enligt nationell lagstiftning har teleorganisationer i allmänhet fått uppgiften att reglera teletjänsterna, speciellt i fråga om licensiering, kontroll av typgodkännande och föreskrivna specifikationer för gränssnitt, frekvenstilldelning samt övervakning av användarvillkor. I några fall anger lagstiftningen endast allmänna principer för att styra driften av de licensbelagda tjänsterna, och överlåter åt teleorganisationerna att bestämma de specifika användningsvillkoren.29. Denna dubbla reglerande och kommersiella funktion hos teleorganisationerna har en direkt inverkan på företag som erbjuder teletjänster i konkurrens med organisationerna i fråga. Genom denna sammanblandning av aktiviteter bestämmer organisationerna eller utövar åtminstone stort inflytande på utbudet av tjänster som tillhandahålls av deras konkurrenter. Att delegera rätten att reglera tillgången till marknaden för teletjänster till ett företag som har en dominerande position i fråga om tillhandahållande och utnyttjande av nätet innebär en förstärkning av denna dominerande position. Med anledning av intressekonflikter kommer detta troligen att begränsa konkurrenternas tillgång till marknaderna för teletjänster samt att begränsa användarnas valfrihet. Sådana arrangemang kan också begränsa marknaden för utrustning för hantering av telemeddelanden och följaktligen också teknisk utveckling inom detta område. Denna kombination av verksamheter utgör därför enligt artikel 86 ett missbruk av den dominerande marknadspositionen för teleorganisationer. Om detta är resultatet av en statlig åtgärd, är åtgärden också oförenlig med artikel 90 jämförd med artikel 86.30. För att göra det möjligt för kommissionen att effektivt utföra den övervakande uppgift den fått sig tilldelad genom artikel 90.3, måste den ha tillgång till viss väsentlig information. Denna information måste framför allt ge kommissionen en klar bild av medlemsstaternas åtgärder, så att den kan garantera att tillgång till telenätet och de olika relaterade tjänsterna tillhandahålls av varje teleorganisation till alla dess kunder med icke-diskriminerande tariffer och andra villkor. Sådan information skall omfatta- åtgärder som vidtagits för att återkalla exklusiva rättigheter i enlighet med detta direktiv,- de villkor på vilka licenser för tillhandahållande av teletjänster beviljas.Kommissionen måste ha sådan information för att kunna kontrollera framför allt att alla användare av nätet och tjänsterna, inklusive teleorganisationer, om de tillhandahåller tjänster, behandlas lika och rättvist.31. De som har speciella eller exklusiva rättigheter att tillhandahålla teletjänster, vilka i framtiden kommer att vara öppna för konkurrens, har tidigare haft möjligheten att påtvinga sina kunder långtidskontrakt. Sådana kontrakt skulle i praktiken begränsa möjligheterna för nya konkurrenter att erbjuda sina tjänster till sådana kunder, och för sådana kunder att dra nytta av sådana tjänster. Användare måste därför ges rätt att säga upp sina kontrakt inom rimlig tid.32. För närvarande reglerar varje medlemsstat tillgången till teletjänster efter egna regler. Även definitionen av vissa tjänster skiljer sig från en medlemsstat till en annan. Sådana olikheter orsakar störningar i konkurrensen, vilka sannolikt försvårar tillhandahållandet av teletjänster över gränserna för affärsföretag. Det var därför som rådet i sin resolution av den 30 juni 1988 ansåg att ett av målen för en telepolicy var att skapa en öppen marknad inom gemenskapen för teletjänster, i synnerhet genom att i form av rådsdirektiv snabbt definiera tekniska villkor, villkor för användning samt principer som reglerar taxorna i ett öppet nät, ONP. Kommissionen har överlämnat ett förslag för att uppnå detta till rådet. Harmoniseringen av villkoren för tillgänglighet är emellertid inte den lämpligaste metoden att avlägsna handelshinder som uppkommer genom överträdelser av fördraget. Kommissionen är skyldig att se till att föreskrifterna i fördraget tillämpas effektivt och i sin helhet.33. Artikel 90.3 ger kommissionen klart definierade uppgifter och befogenheter att övervaka relationerna mellan medlemsstaterna och deras offentliga företag och företag som de tilldelat speciella eller exklusiva rättigheter, speciellt vad gäller att avskaffa hinder för friheten att tillhandahålla tjänster, diskriminering av medborgare i medlemsstaterna och konkurrens. En bred insats är nödvändig för att eliminera de överträdelser som kvarstår i vissa medlemsstater och för att ge klara riktlinjer till de medlemsstater som reviderar sin lagstiftning för att undvika vidare överträdelser. Det bästa sättet att uppnå detta är därför ett direktiv enligt artikel 90.3 i fördraget.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 1. I detta direktiv har nedan angivna termer och begrepp följande betydelse:- Teleorganisationer: offentliga eller privata organ samt de dotterföretag de kontrollerar, som en medlemsstat beviljar speciella eller exklusiva rättigheter för tillhandahållande av ett allmänt tillgängligt telenät och när så är tillämpligt, teletjänster.- Speciella eller exklusiva rättigheter: rättigheterna som beviljats av en medlemsstat eller en offentlig myndighet till ett eller flera offentliga eller privata organ genom något legalt, författningsenligt eller administrativt instrument som för dem reserverar rätten att tillhandahålla en tjänst eller utöva en verksamhet.- Allmänt tillgängligt telenät: den allmänt tillgängliga infrastruktur för telekommunikation, som medger överföring av signaler mellan definierade nätanslutningspunkter via tråd, via mikrovåg, via optiska medier eller genom andra elektromagnetiska medier.- Teletjänster: tjänster vars tillhandahållande helt eller delvis består av sändning och fördelning av signaler i ett telenät med hjälp av telekommunikationsprocesser med undantag av rundradiosändning och television.- Nätanslutningspunkt: alla fysiska anslutningar och deras tekniska accesspecifikationer vilka utgör en del av det allmänt tillgängliga telenätet och är nödvändiga för tillgång till och effektiv kommunikation via detta allmänt tillgängliga nät.- Väsentliga krav: de icke-ekonomiska skäl av allmänt intresse som kan få en medlemsstat att begränsa tillgången till det allmänt tillgängliga telenätet eller till allmänt tillgängliga teletjänster. Dessa skäl är säkerhet vid nätets drift, upprätthållande av nätets integritet och i berättigade fall samverkan mellan tjänster och dataskydd.Dataskydd kan innefatta skydd för persondata, sekretess för information som överförs eller lagras samt skydd av privatlivet.- Telefoni: det kommersiella tillhandahållandet till allmänheten av direktöverföring och koppling av tal i realtid mellan det allmänt tillgängliga nätets anslutningspunkter som möjliggör för varje användare att använda utrustning ansluten till en sådan nätanslutningspunkt för att kommunicera med en annan anslutningspunkt.- Telex-tjänst: det kommersiella tillhandahållandet till allmänheten av direktsändning av telexmeddelanden i enlighet med den relevanta rekommendationen från Internationella rådgivande telegraf- och telefonkommittén CCITT mellan allmänt tillgängliga nätanslutningspunkter, för att göra det möjligt för varje användare att använda utrustning ansluten till en sådan nätanslutningspunkt för att kommunicera med en annan anslutningspunkt.- Paket- och kretskopplade datatjänster: den allmänt tillgängliga, till allmänheten kommersiellt tillhandahållna direktöverföringen av data mellan allmänt tillgängliga nätanslutningspunkter, som gör det möjligt för varje användare att använda utrustning ansluten till en sådan nätanslutningspunkt för att kommunicera med en annan anslutningspunkt.- Tredjepartsförsäljning av kapacitet: det kommersiella tillhandahållandet av förhyrda ledningar till allmänheten för dataöverföring som en separat tjänst, endast innefattande sådan koppling, behandling, datalagring eller protokollkonvertering som är nödvändig för överföring i realtid till och från det allmänt tillgängliga nätet.2. Detta direktiv skall inte tillämpas på telex, mobil radiotelefoni, personsökning och satellittjänster.Artikel 2 Med de undantag som följer av artikel 1.2 skall medlemsstaterna upphäva alla exklusiva eller speciella rättigheter för tillhandahållande av andra teletjänster än telefoni och vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att alla teletjänstföretag har rätt att tillhandahålla sådana teletjänster.Varje medlemsstat som kräver en licensiering eller deklarationsprocedur för tillhandahållandet av sådana tjänster, avsedd att säkerställa överensstämmelse med de väsentliga kraven, skall säkerställa att villkoren för beviljandet av licenser är objektiva, icke diskriminerande och ger möjlighet till insyn, att alla avslag motiveras samt att det finns procedurer för överklagande av varje sådant avslag.Utöver vad som följer av artikel 3 skall medlemsstaterna senast den 31 december 1990 underrätta kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att följa bestämmelserna i denna artikel, och också underrätta kommissionen om alla existerande bestämmelser eller om planer på att införa nya procedurer för licensiering eller att ändra befintliga procedurer.Artikel 3 Beträffande paket-eller kretskopplade datatjänster får medlemsstaterna fram till den 31 december 1992 enligt det auktorisationsförfarande som anges i artikel 2, förbjuda affärsföretag att erbjuda tredjepartsförsäljning av hyrd ledningskapacitet till allmänheten.Medlemsstaterna skall på planeringsstadiet, senast 30 juni 1992, till kommissionen anmäla varje sådan licensierings- och deklarationsprocedur för tillhandahållande av paket- eller kretskopplade datatjänster för allmänheten som är inriktad på att genomföra- väsentliga krav,- handelsregler beträffande villkor för varaktighet, tillgänglighet samt kvalitet på tjänsten, eller- åtgärder för att säkra ett uppdrag av allmänt ekonomiskt intresse, som de anförtrott åt en teleorganisation för tillhandahållande av kopplade datatjänster, om det är troligt att utförandet av detta uppdrag motverkas av aktiviteter från privata tjänsteproducenter.Dessa villkor skall i sin helhet bilda en samling av specifikationer för allmänt tillgängliga tjänster och skall vara objektiva, icke diskriminerande och transparenta.Medlemsstater skall senast den 31 december 1992 säkerställa att sådan licensiering eller sådana deklarationsprocedurer för tillhandahållande av sådana tjänster offentliggörs.Innan de införs, skall kommissionen bekräfta att dessa projekt är förenliga med fördraget.Artikel 4 Medlemsstater som vidmakthåller exklusiva eller speciella rättigheter för tillhandahållandet och driften av allmänt tillgängliga telenät, skall vidta nödvändiga åtgärder för att göra de villkor som styr tillgängligheten till nätet objektiva och icke diskriminerande, samt offentliggöra dem.I synnerhet skall de säkerställa att teletjänstföretag som begär detta kan erhålla förhyrda ledningar inom en rimlig tid och att det inte förekommer några andra restriktioner för deras användning än de som är motiverade enligt artikel 2.Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1990 underrätta kommissionen om vilka åtgärder de vidtagit för att följa denna artikel.Varje gång avgifterna för förhyrda ledningar höjs, skall medlemsstaterna tillhandahålla kommissionen information om de omständigheter som motiverar sådana höjningar.Artikel 5 Med beaktande av relevanta internationella överenskommelser skall medlemsstaterna säkerställa att specifikationerna för de tekniska gränssnitt som är nödvändiga för användning av allmänt tillgängliga nät publiceras senast den 31 december 1990.Medlemsstater skall i enlighet med direktiv 83/189/EEG meddela kommissionen varje förslag till åtgärd som läggs fram för detta ändamål.Artikel 6 Medlemsstaterna skall, beträffande tillhandahållande av teletjänster, upphäva befintliga restriktioner för signalbehandling före sändning eller efter mottagning via det allmänt tillgängliga telenätet, såvida det inte kan visas att dessa restriktioner är nödvändiga för allmän ordning eller för att uppfylla väsentliga krav.Utan att åsidosätta harmoniserade gemenskapsregler som antagits av rådet beträffande tillhandahållandet av ett öppet nät, skall medlemsstaterna säkerställa, vad gäller tjänsteproducenter inklusive teleorganisationerna, att det inte förekommer någon diskriminering beträffande vare sig användningsvillkoren eller de avgifter som skall erläggas.Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1990 underrätta kommissionen om åtgärder som vidtagits eller föreslagits/beslutats för att följa denna artikel.Artikel 7 Medlemsstaterna skall från den 1 juli 1991 säkerställa att beviljande av driftlicenser, kontroll över typgodkännande och föreskrivna specifikationer, tilldelning av frekvenser samt övervakning av användningsvillkor utförs av ett organ, som är oberoende av teleorganisationerna.De skall underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits eller föreslagits med anledning av detta, senast den 31 december 1990.Artikel 8 Medlemsstaterna skall, så snart de relevanta exklusiva eller speciella rättigheterna dragits in, säkerställa att teleorganisationerna gör det möjligt för de kunder, som är bundna till dem genom kontrakt, vilka innefattades av sådan rättighet vid den tid de slöts, och med mer än ett år kvar för tillhandahållandet av teletjänster, att säga upp kontraktet med sex månaders varsel.Artikel 9 Medlemsstaterna skall till kommissionen lämna den information som är nödvändig för att göra det möjligt för den att, under en period av tre år, vid slutet av varje år upprätta en heltäckande rapport om tillämpningen av detta direktiv. Kommissionen skall vidarebefordra denna rapport till medlemsstaterna, rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén.Artikel 10 År 1992 kommer kommissionen att utföra en heltäckande utvärdering av situationen inom telekommunikationssektorn i förhållande till detta direktivs mål.År 1994 skall kommissionen utvärdera effekterna av de i artikel 3 angivna åtgärderna, för att se om det finns behov av några ändringar av bestämmelserna i denna artikel särskilt mot bakgrund av den tekniska utvecklingen och handelsutvecklingen inom gemenskapen.Artikel 11 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 28 juni 1990.På kommissionens vägnarLeon BRITTANVice ordförande(1) EGT nr C 257, 4.10.1988, s. 1.(2) EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8.(3) EGT nr L 81, 26.3.1988, s. 75.


Avis juridique important

|

32002L0010

Rådets direktiv 2002/10/EG av den 12 februari 2002 om ändring av direktiven 92/79/EEG, 92/80/EEG och 95/59/EG när det gäller strukturer och skattesatser i fråga om punktbeskattning av tobaksvaror

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 046 , 16/02/2002 s. 0026 - 0028

Rådets direktiv 2002/10/EGav den 12 februari 2002om ändring av direktiven 92/79/EEG, 92/80/EEG och 95/59/EG när det gäller strukturer och skattesatser i fråga om punktbeskattning av tobaksvarorEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93 i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1),med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), ochav följande skäl:(1) I enlighet med artikel 4 i rådets direktiv 92/79/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av skatt på cigaretter(4) och artikel 4 i rådets direktiv 92/80/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av skatter på andra tobaksvaror än cigaretter(5) har en djupgående granskning av skattesatserna och strukturerna i fråga om punktbeskattning av tobaksvaror utförts.(2) I kommissionens första rapport i detta ärende, av den 13 september 1995, fästes endast uppmärksamheten på vissa svårigheter med att genomföra direktiven utan att några särskilda lösningar föreslogs.(3) I kommissionens andra rapport av den 15 maj 1998 undersöktes nödvändiga tekniska ändringar, som huvudsakligen gällde en anpassning av den sammanlagda minimiskatten på cigaretter, medan strukturer och skattesatser behölls oförändrade. Rapporten, som lades fram för rådet den 18 maj 1998, innehöll ett förslag till ändringsdirektiv(6).(4) Kommissionens förslag infördes till stora delar i rådets direktiv 1999/81/EG av den 29 juli 1999 om ändring av direktiv 92/79/EEG om tillnärmning av skatt på cigaretter, direktiv 92/80/EEG om tillnärmning av skatter på andra tobaksvaror än cigaretter och direktiv 95/59/EG om andra skatter än omsättningsskatter som påverkar förbrukningen av tobaksvaror(7).(5) En analys av utvecklingen av priser och punktskatter på tobaksvaror i gemenskapen visar att det fortfarande finns betydande skillnader mellan medlemsstaterna som kan störa den inre marknadens nuvarande funktion och sådan denna kommer att visa sig efter utvidgningen.(6) En ökad konvergens mellan de skattesatser som tillämpas i medlemsstaterna skulle bidra till att minska bedrägerier och smuggling inom gemenskapen. Genom att ett fast minimibelopp uttryckt i euro införs utöver minimiskatten på 57 % av detaljhandelspriset på cigaretter i den mest efterfrågade priskategorin kommer en miniminivå för punktskatter på dessa cigaretter att garanteras. För de medlemsstater för vilka det omedelbara införandet av ett fast minimibelopp i euro skulle medföra problem av ekonomiska skäl, bör en senareläggning av tillämpningen av detta nya krav tillåtas fram till och med senast den 31 december 2004. De medlemsstater som redan tar ut en hög punktskatt bör ges större flexibilitet vid fastställande av skattesatserna. En ytterligare ökning av de fasta minimibeloppen den 1 juli 2006 bör förutses. Mot bakgrund av de ekonomiska svårigheter som kan orsakas på grund av genomförandet av det högre beloppet till detta datum bör Konungariket Spanien och Republiken Grekland tillåtas att senarelägga genomförandet till och med den 31 december 2007.(7) I fördraget föreskrivs att en hög hälsoskyddsnivå för människor skall säkerställas vid utformning och genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder. Såväl cigaretter som finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter är skadliga för konsumenternas hälsa. Skattenivån är en viktig faktor för tobaksvarornas pris, som i sin tur påverkar konsumenternas rökvanor. Av den anledningen är det nödvändigt att stegvis närma minimiskatten på finskuren rulltobak till minimiskatten på cigaretter.(8) För att förhindra att gemenskapens minimiskatter på cigarrer, cigariller, finskuren tobak avsedd för rullning av cigarretter och annan röktobak sjunker i värde, behövs en successiv höjning av minimiskatterna, uttryckta i ett särskilt belopp.(9) All harmonisering av punktskattestrukturerna bör förhindra snedvridning av konkurrensen mellan olika kategorier av tobaksvaror som tillhör samma grupp och därigenom underlätta tillträdet till medlemsstaternas inhemska marknader.(10) För att uppnå en enhetlig och rättvis beskattning bör den definition av cigarrer och cigariller som anges i rådets direktiv 95/59/EG av den 27 november 1995 om andra skatter än omsättningsskatter som påverkar förbrukningen av tobaksvaror(8) ändras så att en typ av cigarrer som i flera avseenden liknar cigaretter behandlas som cigaretter för punktskatteändamål.(11) Förbundsrepubliken Tyskland bör tillåtas skjuta upp ikraftträdandet av denna nya definition fram till och med senast den 31 december 2007 med tanke på de ekonomiska svårigheter som ett omedelbart ikraftträdande skulle kunna orsaka de berörda tyska aktörerna.(12) Medlemsstaterna bör få effektivare metoder för att kunna ta itu med illojal prissättning eller produkter som orsakar störningar på marknaden. Detta mål kan nås om medlemsstaterna tillåts att ta ut en minimipunktskatt på cigaretter på villkor att den inte överstiger den punktskatt som tas ut på cigaretter i den populäraste priskategorin.(13) Det är nödvändigt att fastställa ett regelbundet granskningsförfarande. En period på fyra år mellan granskningarna synes dock vara lämpligare för att de ändringar som införs genom detta direktiv skall kunna utvärderas.(14) Direktiven 92/79/EEG, 92/80/EEG och 95/59/EG bör därför ändras i enlighet därmed.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Direktiv 92/79/EEG ändras på följande sätt:1. Artikel 2 skall ersättas med följande: "Artikel 21. Varje medlemsstat skall tillämpa en sammanlagd minimipunktskatt (särskild skatt plus värderelaterad skatt exklusive mervärdesskatt) som tas ut med 57 % av detaljhandelspriset (inklusive samtliga skatter) och som skall vara minst 60 euro per 1000 cigaretter för cigaretter i den mest efterfrågade priskategorin. Från den 1 juli 2006 skall beloppet '60 euro' ersättas med '64 euro'.2. De medlemsstater som tar ut en sammanlagd minimipunktskatt på minst 95 euro per 1000 cigaretter i den mest efterfrågade priskategorin behöver inte uppfylla kravet på en minimiskatt på 57 %. Från den 1 juli 2006 skall beloppet '95 euro' ersättas med '101 euro'.3. Den sammanlagda minimipunktskatten på cigaretter skall bestämmas på grundval av priset på cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen enligt uppgifter som sammanställs per den 1 januari varje år.4. Trots vad som sägs i punkt 1 får de medlemsstater som den 1 juli 2001 tillämpade en sammanlagd minimipunktskatt som var lägre än 60 euro per 1000 cigaretter i den mest efterfrågade priskategorin skjuta upp tillämpningen av en sammanlagd minimipunktskatt på 60 euro per 1000 cigarretter i den mest efterfrågade priskategorin fram till och med den 31 december 2004.5. Det värde av euron i nationell valuta som skall tillämpas på beloppen för den sammanlagda minimipunktskatten skall fastställas en gång om året. De kurser som tillämpas skall vara de som erhålls den första arbetsdagen i oktober och som offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. De skall gälla från och med den 1 januari följande kalenderår.6. Genom undantag från föregående punkt skall de medlemsstater som inte antagit euron tillåtas att tillämpa värdet av euron i nationell valuta den första arbetsdagen i oktober år 2000 för omräkning av beloppet 95 euro enligt punkt 2. Det nuvarande undantaget skall ses över på nytt i den kommande rapporten som kommissionen enligt artikel 4 skall lägga fram."2. Artikel 4 skall ersättas med följande: "Artikel 4Vart fjärde år skall kommissionen förelägga rådet en rapport och, vid behov, ett förslag avseende de punktskatter som fastställs i detta direktiv och punktskattestrukturerna enligt artikel 16 i rådets direktiv 95/59/EG av den 27 november 1995 om andra skatter än omsättningsskatter som påverkar förbrukningen av tobaksvaror(9). Rådet skall granska rapporten och förslaget och därpå, efter samråd med Europaparlamentet, enhälligt besluta om nödvändiga åtgärder. I kommissionens rapport och vid rådets granskning skall den inre marknadens korrekta funktion, realvärdet av punktskattenivåerna enligt artikel 2 beräknat enbart med avseende på inflationen och fördragets bredare syften beaktas."Artikel 2Direktiv 92/80/EEG ändras på följande sätt:1. I artikel 3.1 skall följande stycken läggas till: "Från och med den 1 juli 2002 skall den sammanlagda punktskatten för finskuren röktobak avsedd för rullning av cigaretter minst uppgå till 32 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 27 euro per kilogram.Från och med den 1 juli 2003 skall den sammanlagda punktskatten för nedanstående produkter minst uppgå till följande skattesatser eller minimibelopp:a) I fråga om cigarrer och cigariller: 5 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 11 euro per 1000 stycken eller per kilogram.b) I fråga om finskuren röktobak avsedd för rullning av cigaretter: 33 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 29 euro per kilogram.c) I fråga om andra slag av röktobak: 20 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 20 euro per kilogram.Från och med den 1 juli 2004 skall den sammanlagda punktskatten för finskuren röktobak avsedd för rullning av cigaretter minst uppgå till 36 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 32 euro per kilogram."2. Artikel 4 skall ersättas med följande: "Artikel 4Vart fjärde år skall kommissionen förelägga rådet en rapport och, vid behov, ett förslag om de skattesatser som fastställs i detta direktiv. Rådet skall granska rapporten och förslaget och därpå, efter samråd med Europaparlamentet, enhälligt besluta om nödvändiga åtgärder. I kommissionens rapport och vid rådets granskning skall den inre marknadens korrekta funktion, realvärdet av skattesatserna och fördragets bredare syften beaktas."Artikel 3Direktiv 95/59/EG ändras på följande sätt:1. Artikel 3.3 och 3.4 skall ersättas med följande: "3) Tobaksrullar fyllda med en riven blandning och med yttre täckblad av cigarrers normala färg som täcker produkten helt och i förekommande fall inkluderar filtret men, i fråga om cigarrer med munstycke, inte munstycket och med omblad, båda av rekonstituerad tobak, om styckevikten utan filter eller munstycke är minst 1, 2 g och om täckbladet är anbringat i spiralform med en spetsig vinkel på minst 30o mot cigarrens längdaxel.4) Tobaksrullar fyllda med en riven blandning och med yttre täckblad av cigarrers normala färg, av rekonstituerad tobak, som täcker produkten helt och i förekommande fall inkluderar filtret men, i fråga om cigarrer med munstycke, inte munstycket, om styckevikten utan filter eller munstycke är minst 2,3 g och om omkretsen är minst 34 mm på minst en tredjedel av längden."2. Artikel 16.5 skall ersättas med följande: "5. Medlemsstaterna får ta ut en minimipunktskatt på cigaretter, som säljs till ett lägre pris än detaljhandelspriset på cigaretter i den mest efterfrågade priskategorin, förutsatt att denna punktskatt inte överstiger den punktskatt som tas ut på cigaretter i den mest efterfrågade priskategorin."Artikel 41. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.2. Med avvikelse från punkt 1- får Förbundsrepubliken Tyskland låta de bestämmelser som är nödvändiga för att följa artikel 3.1 i detta direktiv träda i kraft senast den 1 januari 2008.- får Konungariket Spanien och Republiken Grekland låta de bestämmelser som är nödvändiga för att följa artikel 1.1 i detta direktiv (med beaktande av artikel 2.1 andra meningen i direktiv 92/79/EEG) senast den 1 januari 2008.3. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.4. Medlemsstaterna skall överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.Artikel 5Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Artikel 6Detta direktiv riktar sig till medlemstaterna.Utfärdat i Bryssel den 12 februari 2002.På rådets vägnarR. de Rato y FigaredoOrdförande(1) EGT C 186 E, 28.6.2001, s. 235.(2) Yttrandet avgivet den 5 februari 2002 (ännu ej offentliggjort i EGT).(3) EGT C 36, 8.2.2002, s. 111.(4) EGT L 316, 31.10.1992, s. 8. Direktivet ändrat genom direktiv 1999/81/EEG (EGT L 211, 11.8.1999, s. 47).(5) EGT L 316, 31.10.1992, s. 10. Direktivet ändrat genom direktiv 1999/81/EG(6) EGT C 203, 30.6.1998, s. 16.(7) EGT L 211, 11.8.1999, s. 47.(8) EGT L 291, 6.12.1995, s. 40. Direktivet ändrat genom direktiv 1999/81/EG.(9) EGT L 291, 6.12.1995, s. 40. Direktivet ändrat genom direktiv 1999/81/EG (EGT L 211, 11.8.1999, s. 47).


Avis juridique important

|

31988L0410

Kommissionens direktiv 88/410/EEG av den 21 juni 1988 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 74/151/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om vissa delar och egenskaper på jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 200 , 26/07/1988 s. 0027 - 0029 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0101  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0101

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 21 juni 1988 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 74/151/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om vissa delar och egenskaper på jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul (88/410/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 74/150/EEG av den 4 mars 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul(1), senast ändrat genom direktiv 88/297/EEG(2), och särskilt artikel 11 i detta, ochmed beaktande av följande:Med hänsyn till vunna erfarenheter är det nu möjligt att göra vissa bestämmelser i rådets direktiv 74/151/EEG(3), i dess lydelse enligt direktiv 82/890/EEG(4), mer exakta och fullständiga.De åtgärder som anges i detta direktiv är i överensstämmelse med yttrandet från Kommittén för anpassning till den tekniska utvecklingen av direktiven som är avsedda att undanröja tekniska handelshinder inom sektorn för jordbruks- eller skogsbrukstraktorer.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Bilagorna 3, 4 och 6 till direktiv 74/151/EEG ändras enligt bilagan till detta direktiv.Artikel 2 1. Från och med den 1 oktober 1988 får ingen medlemsstat- för en traktortyp vägra att bevilja EEG-typgodkännande, vägra att utfärda den handling som avses i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG eller vägra att bevilja nationellt typgodkännande, eller- förbjuda att traktorer tas i bruk,om bränsletankarna, ballastvikterna och tillåtna ljudnivåer hos denna traktortyp eller dessa traktorer överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv.2. Från och med den 1 oktober 1989- får medlemsstaterna inte längre utfärda den handling som avses i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG för en traktortyp vars bränsletankar, ballastvikter och tillåtna ljudnivåer inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv,- får medlemsstaterna vägra att bevilja nationellt typgodkännande för en traktortyp vars bränsletankar, ballastvikter och tillåtna ljudnivåer inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv.Artikel 3 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 september 1988. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 21 juni 1988.På kommissionens vägnarCOCKFIELDVice ordförande(1) EGT nr L 84, 28.3.1974, s. 10.(2) EGT nr L 126, 20.5.1988, s. 52.(3) EGT nr L 84, 28.3.1974, s. 25.(4) EGT nr L 378, 31.12.1982, s. 45.BILAGA Bilaga 3 till direktiv 74/151/EEG skall ändras på följande sätt:I punkt 1 skall "1,3 bar" ersättas med "0,3 bar".Bilaga 4 till direktiv 74/151/EEG skall ändras på följande sätt:På tredje raden skall "vara gjorda av metall" och kommatecknet framför dessa ord utgå.Bilaga 6 till direktiv 74/151/EEG skall ändras på följande sätt:- Figurerna 1 och 2 skall ersättas med de följande figurerna 1 och 2:>Start Grafik>>Slut Grafik>Figur 1>Start Grafik>>Slut Grafik>Figur 2- Punkt 1.4.2 skall ändras på följande sätt:"1.4.2 Mätning av buller med traktorn stillastående (inte för typgodkännande, men skall registreras)."


Avis juridique important

|

31988L0465

Kommissionens direktiv 88/465/EEG av den 30 juni 1988 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 78/764/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om förarsätet på jordbruks- och skogsbrukstraktorer med hjul

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 228 , 17/08/1988 s. 0031 - 0037 Finsk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0133  Svensk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 0133

KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 30 juni 1988 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 78/764/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om förarsätet på jordbruks- och skogsbrukstraktorer med hjul (88/465/EEG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIVmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 74/150/EEG av den 4 mars 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av jordbruks- och skogsbrukstraktorer med hjul(1), i dess lydelse enligt direktiv 88/297/EEG(2), särskilt artikel 11 i detta, ochmed beaktande av följande:Som föjld av vunna erfarenheter och teknikens nuvarande utvecklingsnivå är det nu möjligt att ändra den klassificering av standardtraktorer som anges i rådets direktiv 78/764/EEG(3), senast ändrad genom direktiv 87/354/EEG(4), samt att precisera och komplettera vissa bestämmelser i det direktivet.Denna nya klassificering har också godkänts av ISO på grundval av de forskningsresultat som har erhållits i Europa och USA.Bestämmelserna i detta direktiv har tillstyrkts av kommittén för anpassning till den tekniska utvecklingen av direktiven som är avsedda att undanröja tekniska handelshinder inom sektorn för jordbruks- och skogsbrukstraktorer.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Bilagorna 1 och 2 till direktiv 78/764/EEG skall ändras enligt bilagan till detta direktiv.Artikel 2 1. Från den 1 oktober 1988 får ingen medlemsstat:a) - vägra, vad avser en typ av traktor, att bevilja EEG-typgodkännande, att utfärda det dokument som anges i artikel 10.1, sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG, eller att bevilja nationellt typgodkännande, eller- förbjuda att traktorer tas i brukom förarsätet på denna typ av traktor eller traktorer överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv.b) - vägra, vad avser en typ av förarsäte, att bevilja EEG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande om säten av den typen överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv, eller,- förbjuda att förarsäten som är försedda med märke om EEG-typgodkännande enligt bestämmelserna i detta direktiv släpps ut på marknaden.2. Från den 1 oktober 1989 får medlemsstaternaa) - inte utfärda det dokument som anges i artikel 10.1, sista strecksatsen i direktiv 74/150/EEG för en traktortyp vars förarsäte inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv,- vägra att bevilja nationellt typgodkännande för en typ av traktor vars förarsäte inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv,b) - inte bevilja EEG-typgodkännande för en typ av förarsäte om detta inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv,- vägra att bevilja nationellt typgodkännande för en typ av förarsäte om detta inte överensstämmer med bestämmelserna i detta direktiv.Artikel 3 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 september 1988. De skall genast underrätta kommissionen om detta.Artikel 4 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den 30 juni 1988.På kommissionens vägnarCOCKFIELDVice ordförande(1) EGT nr L 84, 28.3.1974, s. 10.(2) EGT nr L 126, 20.5.1988, s. 52.(3) EGT nr L 255, 18.9.1978, s. 1.(4) EGT nr L 192, 11.7.1987, s. 43.BILAGA Bilaga 1 till direktiv 78/764/EEG skall ändras på följande sätt:- Punkt 16.1 skall ersättas med följande:"16.1 Dessa traktorer har följande egenskaper:Antal axlar: två.Fjädring: ofjädrad bakaxel."- Punkt 16.2 skall ersättas med följande:"16.2 Traktorer i kategori A delas in i tre klasser:Klass I: traktorer med en obelastad massa upp till 3 600 kg.Klass II: traktorer med en obelastad massa mellan 3 600-6 500 kg.Klass III: traktorer med en obelastad massa överstigande 6 500 kg."Bilaga 2 till direktiv 78/764/EEG skall ändras på följande sätt:- Följande skall läggas till punkt 1.12:". . . och säten som har provats för traktorer av klass III kan användas till traktorer av klass II och III."- De två hänvisningarna till tilläggen 4 och 5 i punkt 2.5.3.1.1 skall ersättas med en hänvisning till tilläggen 4, 5a och 5b i denna bilaga.- Värdena a*wB i punkt 2.5.5.1 skall ändras enligt följande:"a*wB = 2,05 m/s² för traktorer av klass I, kategori A.a*wB = 1,5 m/s² för traktorer av klass II, kategori A.a*wB = 1,3 m/s² för traktorer av klass III, kategori A."- Punkt 2.5.5.2 skall ersättas med följande:"2.5.5.2 För var och en av de i punkt 2.5.3.3.1 angivna förarna skall den viktade svängningsaccelationen mätas på sätet under 28 sekunder för klasserna I och III, respektive under 31 sekunder för klass II. Mätningen skall inledas vid börvärdessignalen motsvarande t=0 sekunder och avslutas vid börvärdessignalen motsvarande t=28 respektive 31 sekunder (se tabell i tilläggen 4, 5a och 5b i denna bilaga).Minst två provkörningar skall utföras. De uppmätta värdena får inte avvika från det arimetiska medelvärdet med mer än ± 5 %. Varje fullständig börpunktssekvens skall upprepas under en tid på 28 eller 31 ± 0,5 sek."- Hänvisningen till tilläggen 4 och 5 i punkt 2.5.7.2 skall ersättas med en hänvisning till tilläggen 4, 5a och 5b i denna bilaga.- Följande angivelse skall läggas till de två angivelserna i 3.5.2.3:"II och III: för traktorer av klass II och III, kategori A."- Tillägget 5 skall betecknas tillägg 5a med följande ändringar:- Det sista värdet "28,0" i den sista kolumnen ersätts med "31,0".- Mellanliggande värden "0" och "31,0" i den sista kolumnen skall tas bort.- Följande nya tillägg 5b skall läggas till efter tillägg 5a:"Tillägg 5bBörvärdessignaler för provning i provbänk av förarsäten för traktorer i kategori A av klass III (punkt 2.5.3.1.1).PS = börvärdespunkta = börvärdessignalens amplitud i mmt = mättid i sekunderOm signalsekvensen upprepas för 701 punkter i tabellen sammanfaller punkt 700 och 0 tidsmässigt med amplituden a = 0.>Plats för tabell>"