title: Priporočilo Komisije (EU) 2017/820 z dne 12. maja 2017 o sorazmernih policijskih kontrolah in policijskem sodelovanju na schengenskem območju

text:
               13.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 122/79

         PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2017/820
   z dne 12. maja 2017
   o sorazmernih policijskih kontrolah in policijskem sodelovanju na schengenskem območju
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Na območju brez nadzora na notranjih mejah je potreben skupen odziv na čezmejne grožnje javnemu redu ali notranji varnosti na tem območju. Pravilno delovanje takšnega območja ni odvisno le od enotne uporabe pravnega reda Unije, temveč tudi od uporabe nacionalnih pristojnosti v zvezi z vzdrževanjem javnega reda in miru ter varovanjem notranje varnosti v skladu s cilji schengenskega pravnega reda. Za pravilno delovanje schengenskega območja ni pomembno proučiti le, kako države članice upravljajo s svojimi zunanjimi mejami, temveč tudi kako izvajajo policijska pooblastila na svojem celotnem ozemlju in na obmejnih območjih.

               (2)

               Komisija je leta 2012 objavila smernice za države članice glede policijskih ukrepov na območjih notranjih mej, ki spremljajo prvo polletno poročilo o delovanju schengenskega območja (1). Na podlagi izkušenj iz zadnjih treh let bi bilo treba navedene smernice pregledati. To priporočilo je namenjeno takemu pregledu. To priporočilo temelji na izkušnjah, pridobljenih v zadnjih treh letih pri obravnavanju groženj javnemu redu ali notranji varnosti, ter dobrih praksah pri izvajanju policijskih pooblastil in čezmejnega policijskega sodelovanja, upoštevni sodni praksi o policijskih kontrolah, dosedanjih schengenskih ocenjevanjih na področju policijskega sodelovanja in novih priložnostih, ki jih ponuja tehnološki razvoj.

               (3)

               V skladu z Uredbo (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta (2) neizvajanje mejnega nadzora na notranjih mejah ne vpliva na izvajanje policijskih pooblastil s strani pristojnih organov držav članic v skladu z nacionalno zakonodajo, če izvajanje teh pooblastil nima enakovrednega učinka kot ga imajo mejne kontrole. Izvajanje policijskih pooblastil še zlasti ne bi smelo veljati za enakovredno izvajanju mejnih kontrol, če se policijski ukrepi ne izvajajo z namenom nadzorovanja meje, če temeljijo na splošnih policijskih informacijah ali izkušnjah glede morebitnega ogrožanja javne varnosti ter so zlasti namenjeni boju proti čezmejnemu kriminalu, če so zasnovani in izvršeni na način, ki se jasno razlikuje od sistematičnih kontrol oseb na zunanjih mejah, in se izvajajo na podlagi kontrol na kraju samem. Glede na sodbo Sodišča v zadevi Adil (3) to ni niti kumulativni niti izčrpni seznam meril, kar pomeni, da se za ta merila ne bi smelo šteti, da predpisujejo edini možen sklop policijskih ukrepov na obmejnih območjih (4).

               (4)

               Določbe člena 23 Uredbe (EU) 2016/399 in besedilo člena 72 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) potrjujejo, da odprava nadzora na notranjih mejah ne vpliva na pristojnosti držav članic glede vzdrževanja javnega reda in miru ter zagotavljanja notranje varnosti.

               (5)

               Policijska pooblastila, ki se uporabljajo na celotnem ozemlju države članice, so skladna s pravom Unije. V skladu s tem lahko države članice policijske kontrole izvajajo tudi na obmejnih območjih, vključno z notranjimi obmejnimi območji, v okviru policijskih pooblastil, ki jim jih daje nacionalno pravo, ki se uporablja za celotno ozemlje.

               (6)

               Glede na trenutne grožnje javnemu redu ali notranji varnosti zaradi terorizma in drugih hudih čezmejnih kaznivih dejanj ter tveganje sekundarnega gibanja oseb, ki so nezakonito prečkale zunanje meje, se povečanje policijskih kontrol na celotnem ozemlju držav članic, vključno z obmejnimi območji, in izvajanje policijskih kontrol na glavnih prometnih poteh, kot so na primer avtoceste in železnice, lahko obravnava kot potrebno in upravičeno. Odločitev o takšnih kontrolah, njihova lokacija in intenzivnost ostajajo v celoti v rokah držav članic, pri čemer morajo biti kontrole vedno sorazmerne ugotovljenim grožnjam. Take kontrole se lahko izkažejo za učinkovitejše od nadzora na notranjih mejah, zlasti ker so bolj prilagodljive kot statični nadzor meje na določenih mejnih prehodih in jih je mogoče lažje prilagoditi spreminjajočim se tveganjem.

               (7)

               Za obmejna območja veljajo posebna tveganja v zvezi s čezmejnimi kaznivimi dejanji, lahko pa so tudi bolj izpostavljena nekaterim kaznivim dejanjem, storjenim na celotnem ozemlju, kot so vlomi, kraja vozil, nedovoljen promet s prepovedanimi drogami, nedovoljeno sekundarno gibanje državljanov tretjih držav, tihotapljenje migrantov ali trgovina z ljudmi. Nevarnost kršitve pravil o zakonitosti prebivanja na ozemlju je prav tako lahko višja na obmejnih območjih. Ob upoštevanju navedenih tveganj se države članice lahko odločijo za izvajanje in okrepitev policijskih kontrol na obmejnih območjih, ki se prilagodijo posebnim tveganjem na obmejnih območjih, pod pogojem, da ti ukrepi nimajo enakovrednega učinka kot ga imajo mejne kontrole.

               (8)

               Sodobne tehnologije za nadzor prometnih tokov, zlasti na avtocestah in drugih pomembnih cestah, ki jih določijo države članice, lahko prispevajo k obravnavanju groženj javnemu redu ali notranji varnosti. S tega vidika bi bilo zato treba spodbujati uporabo sistemov za nadzor in spremljanje, ki omogočajo samodejno prepoznavanje registrskih tablic za namene kazenskega pregona, ob upoštevanju veljavnih pravil o videonadzoru, vključno z zaščitnimi ukrepi za varstvo podatkov. To bi lahko pripomoglo k nadzoru glavnih evropskih prometnih koridorjev, ki jih uporablja precejšnje število potnikov in vozil za gibanje po vsej Uniji, ne da bi nesorazmerno vplivalo na prometne tokove.

               (9)

               Države članice morajo samo v primerih policijskih pooblastil, podeljenim z nacionalno zakonodajo, ki so posebej omejena na obmejna območja in vključujejo kontrole identitete tudi brez konkretnega suma, vzpostaviti poseben okvir, ki zagotavlja, da navedene policijske kontrole niso ukrepi, ki imajo enakovreden učinek kot mejne kontrole. Čeprav je Sodišče v zadevi Melki (5) priznalo, da države članice za notranja obmejna območja lahko določijo takšna posebna policijska pooblastila, ki omogočajo okrepljeno kontrolo identitete samo na teh delih ozemlja, je odločilo, da morajo države članice v teh primerih določiti posebne določbe glede obsega in pogostosti takšnih kontrol. Poleg tega morajo države članice, če kontrola ni odvisna od vedenja preverjane osebe ali posebnih okoliščin ali informacij, ki pomenijo nevarnost kršitve za javni red ali notranjo varnost, zagotoviti potreben okvir za usmerjanje njenega izvajanja, da se prepreči, da imajo takšni policijski ukrepi enakovreden učinek kot ga imajo mejne kontrole.

               (10)

               V zadnjih treh letih so številne države članice okrepile policijske kontrole na obmejnih območjih v okviru povečane grožnje javnemu redu ali notranji varnosti, in sicer Avstrija, Belgija, Češka, Nemčija, Danska, Nizozemska, Francija, Italija, Slovenija in Švica. Te kontrole so včasih osredotočene na določene načine prevoza, na primer z vlakom, ali na določena obmejna območja. V tem okviru narašča tudi uporaba tehnoloških sredstev. Komisija ni izpodbijala nobenega od teh ukrepov. Nekateri od teh ukrepov so zgled dobre prakse pri obravnavanju vztrajne in povečane grožnje javnemu redu ali notranji varnosti.

               (11)

               V skladu z Uredbo (EU) 2016/399 se začasna ponovna uvedba nadzora na mejah lahko uporabi le v izrednih okoliščinah in kot skrajni ukrep. V tem okviru Izvedbeni sklep Sveta (EU) 2017/246 (6) izrecno spodbuja države članice, naj pred uvedbo ali podaljšanjem takšnega nadzora ocenijo, ali policijske kontrole ne bi dosegle enakih rezultatov kot začasen nadzor na notranjih mejah.

               (12)

               Medtem ko je v nekaterih okoliščinah lahko že od začetka jasno, da samo policijske kontrole ne bodo zadoščale za obravnavo ugotovljenih groženj javnemu redu ali notranji varnosti (na primer pri iskanju posameznih osumljencev po terorističnem napadu), pa bodo v drugih primerih cilji, podobni ciljem ponovne uvedbe nadzora na mejah, lahko doseženi z okrepljenimi policijskimi kontrolami na obmejnih območjih. Zato bi bilo treba po eni strani pred sprejetjem odločitve o začasni ponovni uvedbi nadzora na notranjih mejah načeloma opraviti presojo drugih alternativnih ukrepov. Zlasti v primeru odločitve o začasni ponovni uvedbi nadzora na notranjih mejah zaradi predvidljivih dogodkov bi morale države članice dokazati, da je bila taka presoja opravljena. Po drugi strani je v nekaterih primerih nujnih in resnih groženj javnemu redu ali notranji varnosti na ravni območja brez nadzora na notranjih mejah ali na nacionalni ravni, morda začasna ponovna uvedba nadzora na notranjih mejah potrebna takoj.

               (13)

               To priporočilo države članice spodbuja, naj bolje uporabijo svoja policijska pooblastila in pred odločitvijo o začasni ponovni uvedbi nadzora na notranjih mejah dajo prednost policijskim kontrolam.

               (14)

               Ne glede na vrsto ukrepa, ki ga država članica sprejme za obravnavanje posebnih groženj njenemu javnemu redu ali notranji varnosti, bi morala zagotoviti, da izvajanje ukrepa ne povzroča ovir za prosto gibanje oseb in pretok blaga, ki niso potrebne, utemeljene in sorazmerne s temi grožnjami javnemu redu ali notranji varnosti, ter da v celoti spoštuje temeljne pravice in zlasti načelo nediskriminacije.

               (15)

               Območje brez nadzora na notranjih mejah je odvisno tudi od uspešnega in učinkovitega izvajanja spremljevalnih ukrepov na področju čezmejnega policijskega sodelovanja v državah članicah. Dosedanja schengenska ocenjevanja na področju policijskega sodelovanja so izpostavila, da čeprav so države članice na splošno pravno skladne s schengenskim pravnim redom, številne ovire ovirajo praktično uporabo nekaterih instrumentov za čezmejno policijsko sodelovanje, ki so na voljo državam članicam. Države članice bi bilo treba torej spodbujati, naj odpravijo ovire za boljše obravnavanje čezmejnih groženj.

               (16)

               Skupne policijske patrulje in drugi obstoječi instrumenti za operativno policijsko sodelovanje prispevajo k notranji varnosti na območju brez nadzora na notranjih mejah. Skupne patrulje na mednarodnih vlakih na primer nedvomno krepijo varnost, in sicer s preprečevanjem situacij, v katerih neravnovesje pri nadzoru oslabi prizadevanja, ki se izvajajo le na eni strani meje. Številne države članice so vzpostavile prakse, ki spodbujajo ali dovoljujejo izvajanje skupnih policijskih operacij (na primer skupne policijske postaje, ki sta jih Nemčija in Poljska vzpostavili na svoji meji in se osredotočajo na skupno patruljiranje ter druge operacije, male ekipe za skupne preiskave na avstrijsko-češki meji, skupne patrulje na vlakih v Avstriji, Nemčiji, Franciji, Italiji in na Madžarskem ali zaposlovanje državljanov drugih držav članic v nemški policiji, zlasti za patruljiranje v obmejnih regijah). Druge države članice bi bilo treba spodbujati k uporabi teh najboljših praks.

               (17)

               Skupna analiza groženj in čezmejna izmenjava informacij med državami članicami, ki si delijo obmejne regije, lahko pomagata pri oblikovanju učinkovitih policijskih kontrol za obravnavanje ugotovljenih groženj. Takšno sodelovanje lahko zajema tveganja glede določenih čezmejnih prometnih poti in tudi glede določenih prevoznih sredstev, ki se pogosto uporabljajo pri kriminalnih dejavnostih, da bi se omogočile usmerjene policijske kontrole pred nadzorom na mejah. Take policijske kontrole lahko zagotovijo skupni instrument za obravnavanje groženj javnemu redu ali notranji varnosti, s katerimi se soočajo zadevne države članice. Zato je pomembno, da se države članice spodbuja, naj dodatno razvijejo čezmejno sodelovanje.

               (18)

               Za krepitev čezmejnega policijskega sodelovanja lahko države članice zaprosijo za podporo Komisije pri izvajanju tega priporočila. Taka podpora lahko prispeva na primer k lažji izmenjavi najboljših praks med izvajalci in nosilci odločanja v državah članicah ter okrepitvi sodelovanja med državami članicami in zadevnimi agencijami (Europol in Evropska agencija za mejno in obalno stražo). Prispeva lahko tudi k nadaljnji krepitvi struktur čezmejnega sodelovanja, kot so centri za policijsko in carinsko sodelovanje. Poleg tega bo Komisija podpirala posodobitev „schengenskega kataloga“ (7) iz leta 2011, ki med drugim opredeljuje najboljšo prakso na področju operativnega čezmejnega policijskega sodelovanja, in nacionalnih podatkovnih listov „Priročnika o čezmejnih operacijah“ (8), in sicer na podlagi informacij, prejetih od držav članic.

               (19)

               Kot je pokazala nedavna migracijska kriza, lahko nenadzorovano sekundarno gibanje migrantov brez urejenega statusa pomeni resno grožnjo javnemu redu ali notranji varnosti. Ustrezno izvajanje dvostranskih sporazumov o ponovnem sprejemu v skladu s členom 6(3) Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta (9) je lahko bistvenega pomena pri odpravljanju sekundarnih gibanj nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav. Dvostranski sporazumi lahko pri obravnavanju groženj javnemu redu ali notranji varnosti ravno tako pomagajo doseči podobne rezultate kot ciljno usmerjene mejne kontrole na notranjih mejah, obenem pa omejujejo vpliv na gibanje dobronamernih potnikov. Zato je pomembno, da države članice učinkovito uporabljajo dvostranske sporazume o ponovnem sprejemu ob upoštevanju Priporočila Komisije (EU) 2017/432 (10).

               (20)

               Evropska komisija meni, da je to priporočilo treba začeti izvajati v razumnem času, zato priporoča, da se začne uporabljati takoj, ko je mogoče, in najpozneje v 6 mesecih.

               (21)

               To priporočilo bi bilo treba izvajati ob doslednem spoštovanju temeljnih pravic.

               (22)

               To priporočilo bi bilo treba nasloviti na vse schengenske države, ki jih zavezuje naslov III Uredbe (EU) 2016/399 –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

      Učinkovitejša uporaba policijskih kontrol

               (1)

               Da bi ustrezno odpravile grožnje javnemu redu ali notranji varnosti na schengenskem območju, bi države članice, če je to potrebno in upravičeno na podlagi nacionalne zakonodaje, morale:

                           (a)

                           poostriti policijske kontrole na celotnem ozemlju, tudi na obmejnih območjih;

                           (b)

                           izvajati policijske kontrole na glavnih prometnih poteh, tudi na obmejnih območjih;

                           (c)

                           prilagoditi policijske kontrole na obmejnih območjih na podlagi stalne ocene tveganja, hkrati pa zagotoviti, da se navedene policijske kontrole ne izvajajo z namenom nadzorovanja meje;

                           (d)

                           uporabiti sodobne tehnologije za spremljanje vozil in prometnih tokov.

      Dajanje prednosti policijskim kontrolam v primeru resne grožnje notranji varnosti ali javnemu redu

               (2)

               Kadar imajo v primeru resne grožnje javnemu redu ali notranji varnosti države članice namen uporabiti poglavje II naslova III Uredbe (EU) 2016/399, bi morale najprej oceniti, ali bi lahko takšne grožnje ustrezno obravnavale z okrepitvijo policijskih kontrol na ozemlju, vključno z obmejnimi območji.

      Krepitev čezmejnega policijskega sodelovanja

               (3)

               Za krepitev čezmejnega policijskega sodelovanja pri obravnavanju groženj javnemu redu ali notranji varnosti bi morale države članice:

                           (a)

                           ponovno oceniti, v kakšnem obsegu so trenutno v uporabi vsi razpoložljivi instrumenti čezmejnega operativnega sodelovanja, kot so skupne patrulje, skupne operacije, skupne preiskovalne ekipe, čezmejna zasledovanja, čezmejni nadzor, centri za policijsko in carinsko sodelovanje;

                           (b)

                           sodelovati s sosednjimi državami članicami, da bi odpravile pravne ali operativne ovire za polno uporabo vseh čezmejnih operativnih policijskih instrumentov za sodelovanje;

                           (c)

                           po potrebi oblikovati in izvesti skupno analizo groženj in čezmejno izmenjavo informacij s sosednjimi državami članicami, da bi podprle skupne ukrepe za obravnavanje groženj javnemu redu ali notranji varnosti na skupnih notranjih obmejnih območjih, vključno z usklajenimi policijskimi kontrolami na svojih notranjih obmejnih območjih;

                           (d)

                           oceniti potrebo po tehničnih naložbah za okrepitev skupnih operacij, zlasti za nadzor in odkrivanje.

      Učinkovita uporaba dvostranskih sporazumov ali ureditev o ponovnem sprejemu med državami članicami

               (4)

               Za zagotovitev, da policijske kontrole in policijsko sodelovanje lahko prispevajo k učinkovitemu boju proti nedovoljenim sekundarnim gibanjem, kadar ta gibanja pomenijo posebno grožnjo javnemu redu ali notranji varnosti, bi morale države članice:

                           (a)

                           v skladu s členom 6(3) Direktive 2008/115/ES ponovno sprejeti državljane tretjih držav, ki so prečkali njihovo ozemlje, preden so bili prijeti v drugi državi članici, na podlagi določb dvostranskih sporazumov ali ureditev, ki veljajo na dan začetka veljavnosti navedene direktive (13. januarja 2009), zlasti med sosednjimi državami;

                           (b)

                           sprejeti vse potrebne ukrepe, vključno z vzpostavitvijo operativnih praks med pristojnimi organi in olajšanjem izmenjave informacij med njimi, da se zagotovi, da zadevne države članice čim prej zaključijo postopke iz teh dvostranskih sporazumov ali ureditev, s čimer se zagotovi, da se predaja izvede čim prej;

                           (c)

                           zagotoviti, da kadar se država članica odloči, da ne bo uporabila določb dvostranskega sporazuma ali ureditve o ponovnem sprejemu, ali če zadevne državljane tretje države ponovno sprejme druga država članica, se postopki vračanja začnejo v skladu z Direktivo 2008/115/ES in v skladu s Priporočilom (EU) 2017/432.

      V Bruslju, 12. maja 2017

            Za Komisijo

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Član Komisije

      (1)  COM(2012) 230, poročilo, ki zajema obdobje od 1. novembra 2011 do 30. aprila 2012.
   http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0230:FIN:sl:PDF

      (2)  Uredba (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah) (UL L 77, 23.3.2016, str. 1).

      (3)  Sodba Sodišča z dne 19. julija 2012, Adil, C-278/12 PPU, ECLI:EU:C:2012:508.

      (4)  Sodba Adil, ECLI:EU:C:2012:508, točka 65.

      (5)  Sodba Sodišča z dne 22. junija 2010 v združenih zadevah Melki in Abdeli, C-188/10 in C-189/10, ECLI:EU:C:2010:363, točki 73 in 74.

      (6)  Izvedbeni sklep Sveta (EU) 2017/246 z dne 7. februarja 2017 o priporočilu za podaljšanje začasnega nadzora na notranjih mejah v izrednih okoliščinah, ki ogrožajo splošno delovanje schengenskega območja (UL L 36, 11.2.2017, str. 59).

      (7)  Dokument Sveta 15785/3/10 Rev 3.

      (8)  Dokument Sveta 10505/4/09 Rev 4.

      (9)  Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL L 348, 24.12.2008, str. 98).

      (10)  Priporočilo Komisije (EU) 2017/432 z dne 7. marca 2017 o povečanju učinkovitosti vrnitev pri izvajanju Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 66, 11.3.2017, str. 15).


title: Priporočilo Komisije z dne 29. marca 2005 o zagotavljanju zakupljenih vodov v Evropski uniji – Del 2 – cenovni vidiki veleprodaje podomrežij zakupljenih vodov (notificirano pod dokumentarno številko K(2005) 951)Besedilo velja za EGP.

text:
               1.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 83/52

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 29. marca 2005
   o zagotavljanju zakupljenih vodov v Evropski uniji – Del 2 – cenovni vidiki veleprodaje podomrežij zakupljenih vodov
   (notificirano pod dokumentarno številko K(2005) 951)
   (Besedilo velja za EGP)
   (2005/268/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve („Okvirna direktiva“) (1) in zlasti člena 19(1) Direktive,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Novi ponudniki (ali „drugi pooblaščeni operaterji“) se morajo pogosto opreti na prvotnega operaterja, da zagotovijo zakupljene vode na kratkih razdaljah za povezavo strankinih prostorov z omrežjem novega ponudnika („podomrežje zakupljenih vodov“).

               (2)

               V skladu z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/33/ES z dne 30. junija 1997 o medomrežnem povezovanju v telekomunikacijah za zagotavljanje univerzalne storitve in medobratovalnosti z uporabo načel zagotavljanja odprtosti omrežja (ONP) (2) in Direktive Sveta 92/44/EGS z dne 5. junija 1992 o uporabi sistema zagotavljanja odprtosti omrežja pri zakupljenih vodih (3), ki sta sedaj preklicani (4), so določene organizacije, ki so opravljale storitve zakupa vodov, morale opravljati storitve zakupa vodov (vključno s podomrežji zakupljenih vodov) po načelu enakega obravnavanja in stroškovne naravnanosti.

               (3)

               V skladu s členom 27 Okvirne direktive in členom 16(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/22/ES z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami („Direktiva o univerzalni storitvi“) (5) in člena 7 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/19/ES z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju („Direktiva o dostopu“) (6) se zato prejšnje obveznosti ohranijo vse do tedaj, ko bodo pregledani upoštevni trgi v skladu s členom 16 Okvirne direktive in členom 16(3) Direktive o univerzalni storitvi.

               (4)

               Kjer v skladu s členom 16(4) Okvirne direktive nacionalni regulativni organ (NRO) ugotovi, da na določenem upoštevnem trgu ni učinkovite konkurence, določi podjetja s pomembno tržno močjo in jim naloži ustrezne posebne regulativne obveznosti oziroma ohrani ali spremeni take obveznosti, če te že obstajajo. Kjer v skladu s členom 18(1) Direktive o univerzalni storitvi NRO ugotovi, da trg zagotavljanja minimalnega nabora zakupljenih vodov ni dejansko konkurenčen, določi podjetja s pomembno tržno močjo in jim naloži obveznosti v zvezi z zagotavljanjem minimalnega nabora zakupljenih vodov ter pogoje njihovega zagotavljanja. V nadaljnjem besedilu so podjetja z obveznostmi iz katere koli zgornje direktive imenovana „obveščeni operaterji“.

               (5)

               Komisija je 11. februarja 2003 sprejela priporočilo o upoštevnih trgih izdelkov in storitev (7), ki opredeljuje upoštevne trge znotraj sektorja elektronskih komunikacij, ki jih morajo NRO analizirati glede na določbe iz člena 15 Okvirne direktive. Seznam vključuje veleprodajo priključkov v segmentu zakupljenih vodov in veleprodajo spojnih vodov v segmentu zakupljenih vodov.

               (6)

               Zagotavljanje podomrežij zakupljenih vodov je vključeno v trg veleprodaje priključkov v segmentu zakupljenih vodov in pri zadostni dolžini vodov tudi v trg veleprodaje spojnih vodov v segmentu zakupljenih vodov iz Priporočila Komisije z dne 11. februarja 2003. NRO mora odločiti, kaj obsega segment priključkov, odvisno od topologije omrežja, značilne za njihov nacionalni trg.

               (7)

               Ne glede na to, da NRO pregledujejo trge in ocenjujejo tržno moč v skladu s členoma 15 in 16 Okvirne direktive in členom 16(3) Direktive o univerzalni storitvi, informacije, ki jih priskrbijo države članice, razkrivajo vztrajen vzorec naraščanja težav zaradi ravni cen podomrežij zakupljenih vodov obveščenih operaterjev in potrjujejo težave s spreminjanjem takih cen.

               (8)

               Kjer nacionalni regulativni organ v skladu s členom 13 Direktive o dostopu ali členom 18 Direktive o univerzalni storitvi naloži obveznosti glede stroškovne naravnanosti za podomrežja zakupljenih vodov, lahko upošteva, da informacije o stroških, prejete od zadevnega operaterja, ne odražajo nujno stroškov učinkovitega operaterja, ki uporablja moderne tehnologije. Lahko pa upošteva tudi cene, ki so na voljo na primerljivih konkurenčnih trgih glede na predpisane mehanizme pokrivanja stroškov ali metodologije cen.

               (9)

               V teh razmerah bi objavljanje priporočenih zgornjih mej za cene podomrežij zakupljenih vodov moralo NRO služiti kot obvestilo in vodilo pri tem, kako naj uporabijo najboljšo trenutno prakso pri zagotavljanju zakupljenih vodov takrat, ko oblikujejo regulativna sredstva za trge zakupljenih vodov, ki niso učinkovito konkurenčni na njihovem ozemlju. To bo prispevalo k razvoju notranjega trga, saj se bo izboljšala doslednost pri uporabi regulativnega okvira v vsej Evropski uniji in s tem podkrepilo oblikovanje bolj konkurenčnega in stroškovno učinkovitejšega trga zakupljenih vodov.

               (10)

               Določitev zgornjih mej za cene v tem priporočilu upošteva povprečne cene v tistih državah članicah, ki dovoljujejo obveščenim operaterjem, da prilagajajo cene v različnih geografskih območjih.

               (11)

               Kot je določeno v členu 13(3) Direktive o dostopu, lahko NRO zahteva od podjetij s pomembno tržno močjo, da natančno upravičijo svoje cene, in lahko, kjer je to primerno, zahteva prilagoditev cen.

               (12)

               Komisija bo pretehtala potrebo po spremembi tega priporočila najkasneje do 31. julija 2006, da bo pri tem lahko upoštevala spremembe tehnologij in trgov.

               (13)

               Po posvetovanju z Odborom za komunikacije, skladnim s postopkom iz člena 22(2) Okvirne direktive –

         PRIPOROČA:

               1.

               Za namene tega priporočila se uporabljajo naslednje definicije:

                           (a)

                           „podomrežje zakupljenih vodov“ (PZV) pomeni namensko povezavo med strankinimi prostori in točko medomrežne povezave z drugim pooblaščenim operaterjem na omrežnem vozlišču obveščenega operaterja (ali blizu tega vozlišča) in se šteje za posebno vrsto veleprodajnega zakupljenega voda, ki ga lahko uporablja drug pooblaščen operater za zagotavljanje storitev za končne uporabnike, druge operaterje ali za lastno uporabo, kot so med drugim zakup vodov, povezave s komutiranim telefonskim omrežjem, podatkovne storitve ali širokopasovni dostop;

                           (b)

                           „dolžina voda“ pomeni zračno razdaljo med končnima točkama voda, t. j. od točke medomrežne povezave do strankinih prostorov;

                           (c)

                           „stranka“ je stranka drugega pooblaščenega operaterja.

               2.

               Ko naloži ali ohrani obveznost stroškovne naravnanosti cen skladno s členom 13(1) Direktive 2002/19/ES („Direktive o dostopu“) glede operaterjev, ki zagotavljajo podomrežja zakupljenih vodov, mora nacionalni regulativni organ:

                           (a)

                           zagotoviti, da cene, povezane z zagotavljanjem podomrežij zakupljenih vodov, odražajo le stroške uporabljenih omrežnih elementov in zahtevanih storitev, vključno z razumno stopnjo donosnosti. Sestava tarife lahko zlasti vključuje enkratne priključnine, ki pokrivajo upravičene začetne stroške zahtevane storitve (npr. posebna oprema, prilagajanje vodov, preskušanje in človeški viri) in mesečne naročnine, ki pokrivajo tekoče stroške vzdrževanja in uporabe opreme in zagotovljenih virov;

                           (b)

                           zagotoviti, da se upoštevajo zgornje meje za cene za podomrežja zakupljenih vodov, navedene v seznamu iz Priloge, ki temeljijo na podatkih o cenah in metodologiji, podani v delovnem dokumentu služb Komisije, razen če se z analizo stroškovnega računovodstva, odobreno s strani nacionalnega regulatornega organa, dokaže, da bi z upoštevanjem priporočene zgornje meje bila raven cen nižja od učinkovitih stroškov uporabljenih omrežnih elementov in zahtevanih storitev, vključno s primerno stopnjo donosnosti.
                           Metodologija, uporabljena pri izračunu priporočenih zgornjih mej, kot je opisana v delovnem dokumentu osebja Komisije (8), se šteje kot ustrezna za pokritje priznanih razlik v stroških med različnimi operaterji v različnih državah članicah;

                           (c)

                           uveljaviti svoje pravice iz člena 13 Direktive o dostopu in zahtevati polno upravičenje predlaganih plačil, in če je to primerno, zahtevati prilagoditev teh plačil.

               3.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 29. marca 2005

            Za Komisijo

         Viviane REDING

            Članica Komisije

      (1)  UL L 108, 24.4.2002, str. 33.

      (2)  UL L 199, 26.7.1997, str. 32. Direktiva, kot je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 98/61/ES (UL L 268, 3.10.1998, str. 37).

      (3)  UL L 165, 19.6.1992, str. 27. Direktiva, kot je bila nazadnje spremenjena z Odločbo Komisije 98/80/ES (UL L 14, 20.1.1998, str. 27).

      (4)  Ta direktiva je bila preklicana s členom 26 Okvirne direktive z dne 24. julija 2003.

      (5)  UL L 108, 24.4.2002, str. 51.

      (6)  UL L 108, 24.4.2002, str. 7.

      (7)  C(2003) 497 (UL L 114, 8.5.2003, str. 45).

      (8)  „Commission staff working document – Methodology, reference configuration and data of leased lines in Member States related to the Commission recommendation on the provision of leased lines in the European Union – Part 2 – Pricing aspects of wholesale leased line part circuits“ – http://europa.eu.int/information_society/topics/ecomm/useful_information/library/commiss_serv_doc/index_en.htm

      PRILOGA

                  (v eurih)

                  Zmogljivost

                  Zgornja meja za vsoto mesečnih cen in 1/24 enkratne priključnine za dolžino voda do 2 km

                  Zgornja meja za vsoto mesečnih cen in 1/24 enkratne priključnine za dolžino voda do 5 km

                  Zgornja meja za vsoto mesečnih cen in 1/24 enkratne priključnine za dolžino voda do 15 km

                  Zgornja meja za vsoto mesečnih cen in 1/24 enkratne priključnine za dolžino voda do 50 km

                  Zgornja meja enkratne priključnine

                  64 kbit/s

                  61

                  78

                  82

                  99

                  542

                  2 Mbit/s

                  186

                  248

                  333

                  539

                  1 112

                  34 Mbit/s

                  892

                  963

                  1 597

                  2 539

                  2 831

                  155 Mbit/s

                  1 206

                  1 332

                  1 991

                  4 144

                  3 144


title: Priporočilo Sveta z dne 10. julija 2012 v zvezi z nacionalnim programom reform Portugalske za leto 2012 in mnenje Sveta o programu Portugalske za stabilnost za obdobje 2012–2016

text:
               24.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/69

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 10. julija 2012
   v zvezi z nacionalnim programom reform Portugalske za leto 2012 in mnenje Sveta o programu Portugalske za stabilnost za obdobje 2012–2016
   2012/C 219/20
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, da integrirane smernice upoštevajo pri svojih nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 12. julija 2011 sprejel priporočilo (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Portugalske za leto 2011.

               (4)

               Komisija je 23. novembra 2011 sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.

               (5)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 15. februarja 2012 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2012 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2012.

               (6)

               Evropski svet je 2. marca 2012 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih pogojev dodeljevanja posojil gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, reševanju problema brezposelnosti in socialnih posledic krize ter posodobitvi javne uprave.

               (7)

               Evropski svet je 2. marca 2012 tudi pozval države članice, ki sodelujejo v Paktu „euro plus“, da pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe za stabilnost oziroma konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (8)

               Portugalska je 2. maja 2012 predložila program za stabilnost za obdobje 2012–2016, 7. maja 2012 pa svoj nacionalni program reform.

               (9)

               Svet je 17. maja 2011 sprejel Izvedbeni sklep 2011/344/EU (4), s katerim je v skladu z Uredbo Sveta (EU) št. 407/2010 z dne 11. maja 2010 o vzpostavitvi Evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo (5) Portugalski zagotovil srednjeročno finančno pomoč za triletno obdobje od leta 2011 do leta 2014. Priloženi memorandum o soglasju, ki je bil tudi podpisan 17. maja 2011, in njegove poznejše dopolnitve določajo pogoje ekonomske politike, na podlagi katerih se finančna pomoč izplača.

               (10)

               Portugalska je na več področjih dobro napredovala, vendar ostajajo nerešeni znatni izzivi. Uresničevanje fiskalnih ciljev ostaja bistveno, če želi vlada v obdobju programa gospodarskega prilagajanja ponovno pridobiti popoln dostop na trg. Za omejitev tveganj za fiskalne cilje v letu 2012 je bistveno hitro in odločno izvajanje strukturno-fiskalnih ukrepov programa gospodarskega prilagajanja. Istočasno mora vlada nadaljevati reforme, ki obravnavajo izzive Portugalske na področju konkurenčnosti. V proračunu za leto 2012 se ne sledi zgodnejšim načrtom za fiskalno devalvacijo. Zaradi tega je še toliko pomembneje hitro sprejeti dodatne strukturne reforme na trgu dela in proizvodnem trgu, da se zmanjšajo stroški dela na enoto, poveča prožnost in znižajo vstopne ovire. Vlada bo morala biti vztrajna in odločna, da bo premagala močne interese, ki ovirajo reforme.

               (11)

               S tretjim pregledom programa gospodarskega prilagajanja je bilo ugotovljeno, da je izpolnjevanje pogojevanja iz memoranduma o soglasju z dne 17. maja 2011 na Portugalskem na dobri poti. Zlasti je bil presežen ciljni fiskalni primanjkljaj za leto 2011 (5,9 % BDP) zaradi prenosa pokojninskih skladov bank na državo v višini 3,5 % BDP. Kljub tej enkratni operaciji je bila strukturna konsolidacija v letu 2011 obsežna in je znašala 3,5 % BDP. Banke so na dobri poti, da do konca leta 2012 izpolnijo kapitalske zahteve iz programa gospodarskega prilagajanja, vendar se morajo kapitalske pozicije v letu 2012 dodatno izboljšati v skladu z zahtevami iz tega programa in zaradi zahteve Evropskega bančnega organa, da poskrbijo za državne izpostavljenosti, posebni program pregledov na kraju samem in načrtovan prenos zasebnih pokojninskih shem bank. Vlada je v začetku junija 2012 napovedala, da bo trem večjim bankam zagotovila javna sredstva, s katerimi bo omogočena izpolnitev kapitalskih zahtev v skladu s programom gospodarskega prilagajanja. Četrti pregled programa gospodarskega prilagajanja na ravni osebja, ki se je končal v začetku junija 2012, potrjuje rezultate tretjega pregleda, in sicer da se ta program dosledno izvaja.

               (12)

               Padec BDP v letu 2011 je bil manj izrazit od napovedi, saj sta bila izvoz in potrošnja boljša od napovedanih. Za četrto četrtletje 2011 in začetek leta 2012 pa so bili značilni šibko domače povpraševanje, hitra porast brezposelnosti in majhno poslovno zaupanje. V skladu s spomladansko napovedjo Komisije so se obeti za leto 2012 poslabšali in po sedanjih napovedih naj bi se BDP zmanjšal za 3,3 %. Gospodarska rast v letu 2013 bo nižja, kot se je sprva pričakovalo. Medtem ko je bila zunanja prilagoditev do zdaj izjemno hitra, pri čemer je portugalski izvoz pridobil tržne deleže zunaj Unije, uvoz pa se je precej zmanjšal, je njena trajnost še vedno negotova. Glede na visok zunanji dolg, ki ga je Portugalska nakopičila, je potrebna precejšnja dodatna prilagoditev strukturne narave.

               (13)

               Cilj proračuna za leto 2012 je doseči javnofinančni primanjkljaj v višini 4,5 % BDP, kar je skladno z zahtevami programa gospodarskega prilagajanja in priporočili Sveta Portugalski v okviru postopka o čezmernem primanjkljaju. Načrti srednjeročne fiskalne konsolidacije, opredeljeni v programu za stabilnost, so prav tako v skladu s cilji, ki jih program gospodarskega prilagajanja določa za primanjkljaj, do leta 2013 pa naj bi delež javnega dolga v BDP znašal 3 %. Proračun za leto 2012 vključuje konsolidacijske ukrepe, ki znašajo več kot 5 % BDP in jih sestavljajo stalni strukturni ukrepi. Dve tretjini ukrepov se nanašata na stran odhodkov in vključujeta znatno zmanjšanje plač in pokojnin v javnem sektorju, zmanjšanje števila vladnih uslužbencev za 2 % (ekvivalent polnega delovnega časa) in racionalizacijo podjetij v državni lasti. Na strani prihodkov je v proračunu predvidenih manj davčnih oprostitev, večje število blaga in storitev, obdavčenih po splošni stopnji DDV, višja dohodnina in davek od dobička pravnih oseb, višje trošarine ter večja prizadevanja za boj proti davčnim utajam in goljufijam. Primanjkljaj naj bi se leta 2014 dodatno zmanjšal na 1,8 % BDP, leta 2015 pa na 1 % BDP. Največja tveganja za dosego proračunskih ciljev so povezana predvsem s sektorjem podjetij v državni rasti ter lokalno in regionalno ravnijo države. Glede strukturnega salda naj bi fiskalna strukturna prilagoditev v obdobju 2011–2012 presegla 7 odstotnih točk BDP. Srednjeročni proračunski cilj v višini –0,5 % BDP ustrezno odraža zahteve Pakta za stabilnost in rast. Javni dolg naj bi leta 2013 dosegel najvišjo vrednost 115,7 % BDP, nato pa se postopno zmanjševal. V četrtem pregledu programa gospodarskega prilagajanja na ravni osebja je bilo potrjeno, da je še vedno mogoče doseči ciljni fiskalni primanjkljaj za leto 2012, saj je izvrševanje proračuna v prvih štirih mesecih leta 2012 potekalo v skladu s pričakovanji, prihranki v drugih delih proračuna pa omogočajo spopadanje z negativnimi tveganji zaradi bolj izrazitega povečanja brezposelnosti in z davčnega vidika manj ugodne sestave rasti v primerjavi s proračunskimi napovedmi.

               (14)

               Do zdaj je bil dosežen viden napredek, popoln uspeh programa gospodarskega prilagajanja pa je odvisen predvsem od izvajanja več različnih strukturnih reform, ki bodo odpravile togost in ozka grla, ki so vzrok desetletje dolge stagnacije gospodarstva. Daljnosežen in ambiciozen program reform se dosledno izvaja na področju trga dela, zdravstva, stanovanjskih nepremičnin, sodstva in insolventnosti ter regulativnega okvira, vključno s konkurenco. Prav tako so bile doslej zelo uspešne tudi privatizacije. Na področju omrežnih industrij je bil napredek bolj neenoten. Natančneje, predstavljena je bila obsežna strategija za odpravo rastočega dolga v energetskem sektorju z reševanjem problema previsokih najemnin; v naslednjih mesecih bo to strategijo treba tudi izvesti.

               (15)

               Poteka strateško reprogramiranje strukturnih skladov, ki je usmerjeno na podporo zaposlovanju mladih in konkurenčnosti (zlasti malih in srednjih podjetij). Novi ukrepi krepijo prizadevanja na področju zaposlitvenega potnega lista, usposabljanja in poklicnih kvalifikacij ter dostopa do financiranja za mala in srednja podjetja.

               (16)

               Portugalska je v okviru Pakta „euro plus“ sprejela več zavez. Zaveze in izvajanje zavez, predstavljenih leta 2011, se nanašajo na izboljšanje konkurenčnosti, stopnje zaposlenosti in vzdržnosti javnih financ ob hkratni krepitvi finančne vzdržnosti –

         PRIPOROČA, da Portugalska v obdobju 2012–2013 ukrepa tako, da:
   Izvede ukrepe, določene v Izvedbenem sklepu 2011/344/EU ter podrobneje navedene v memorandumu o soglasju z dne 17. maja 2011 in njegovih poznejših dopolnitvah.

      V Bruslju, 10. julija 2012

            Za Svet

            Predsednik

         V. SHIARLY

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Za leto 2012 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 119, 4.5.2012, str. 47).

      (3)  UL C 216, 22.7.2011, str. 1.

      (4)  UL L 159, 17.6.2011, str. 88.

      (5)  UL L 118, 12.5.2010, str. 1.


title: Priporočilo Sveta (EU) 2015/1184 z dne 14. julija 2015 o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Evropske unije

text:
               18.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 192/27

         PRIPOROČILO SVETA (EU) 2015/1184
   z dne 14. julija 2015
   o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Evropske unije
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Pogodba določa, da morajo države članice svoje ekonomske politike obravnavati kot zadevo skupnega pomena in jih usklajevati v okviru Sveta. Pogodba tudi določa, da mora Svet sprejeti širše smernice ekonomskih politik in smernice za zaposlovanje, s katerimi usmerja politike držav članic in Unije.

               (2)

               Unija je v skladu s Pogodbo razvila in začela izvajati instrumente za usklajevanje fiskalne politike in makro-strukturnih politik. Evropski semester združuje različne instrumente v splošnem okviru za integriran večstranski ekonomski in proračunski nadzor. Delovanje evropskega semestra bi moralo še dodatno izboljšati njegova poenostavitev in okrepitev, kot je določila Komisija v letnem pregledu rasti za leto 2015.

               (3)

               Finančna in gospodarska kriza je razkrila in poudarila pomembne slabosti v gospodarstvu Unije in njenih držav članic. Izpostavila je tudi tesno medsebojno povezanost med gospodarstvi in trgi dela držav članic. Z visokim dvigom ravni javnega dolga so se nadalje pojavila tveganja za fiskalno vzdržnost. Ta trenutek je ključni izziv, da se v Uniji vzpostavijo razmere za pametno, trajnostno in vključujočo rast ter za ustvarjanje delovnih mest. V ta namen je potrebno usklajeno in ambiciozno politično delovanje na ravni Unije in na nacionalni ravni v skladu z določbami Pogodbe in ekonomskim upravljanjem Unije. To delovanje bi moralo z združevanjem ukrepov na strani ponudbe in povpraševanja vključevati spodbujanje naložb, obnovljeno zavezanost strukturnim reformam in izvrševanje fiskalne odgovornosti.

               (4)

               Države članice in Unija bi morale poleg tega obravnavati socialne posledice krize in si prizadevati za ustvarjanje povezane družbe, v kateri je ljudem omogočeno, da predvidijo spremembe in jih obvladujejo ter lahko dejavno sodelujejo v družbi in gospodarstvu. Vsem bi bilo treba zagotoviti dostop in priložnosti ter zmanjšati revščino in socialno izključenost, zlasti z zagotavljanjem učinkovitega delovanja trgov dela in sistemov socialnega varstva ter odpravo ovir za udeležbo na trgu dela. Države članice bi morale tudi poskrbeti, da koristi gospodarske rasti občutijo vsi državljani in vse regije.

               (5)

               Delovanje v skladu z integriranimi smernicami ekonomskih politik in politik zaposlovanja držav članic je pomemben prispevek k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast (v nadaljnjem besedilu: strategija Evropa 2020). Strategijo Evropa 2020 bi moral sestavljati integriran sklop evropskih in nacionalnih politik, ki bi jih morale države članice in Unija izvajati za doseganje pozitivnih posrednih učinkov usklajenih strukturnih reform, ustrezne kombinacije skupnih ekonomskih politik in doslednejšega prispevka evropskih politik k ciljem strategije Evropa 2020, pa tudi za zagotovitev nemotenega delovanja ekonomske in monetarne unije. Širše smernice ekonomskih politik držav članic in Evropske unije, priložene temu priporočilu, in ustrezne smernice za politike zaposlovanja skupaj tvorijo integrirane smernice za izvajanje strategije Evropa 2020 (v nadaljnjem besedilu: integrirane smernice Evropa 2020).

               (6)

               Čeprav so integrirane smernice Evropa 2020 naslovljene na države članice in Unijo, bi se morale izvajati v partnerstvu z vsemi nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi organi ter ob tesnem sodelovanju s parlamenti ter socialnimi partnerji in predstavniki civilne družbe.

               (7)

               Širše smernice ekonomskih politik usmerjajo države članice pri izvajanju reform ter upoštevajo medsebojno povezanost držav članic. Skladne so s Paktom stabilnosti in rasti. Take smernice bi morale biti podlaga za priporočila za posamezne države, ki jih Svet lahko naslovi na države članice –

         PRIPOROČA da države članice in po potrebi Unija v svojih ekonomskih politikah upoštevajo smernice iz Priloge, ki so del integriranih smernic Evropa 2020.

      V Bruslju, 14. julija 2015

            Za Svet

            Predsednik

         P. GRAMEGNA

      PRILOGA

         Širše smernice ekonomskih politik držav članic in Evropske unije

         Del I integriranih smernic Evropa 2020

         Smernica 1: Spodbujanje naložb

      Povečanje ravni produktivnih naložb v Evropi je ključnega pomena za povečanje povpraševanja ter izboljšanje konkurenčnosti in možnosti za dolgoročno rast v Evropi. Prizadevanja bi bilo treba usmeriti k mobilizaciji financiranja izvedljivih naložbenih projektov, da se zagotovi financiranje realnega gospodarstva in izboljša naložbeno okolje. Makroekonomska in finančna stabilnost ter regulativna predvidljivost ter odprtost in preglednost finančnega sektorja so odločilni za ohranitev privlačnosti Unije za naložbe zasebnega sektorja, vključno s tujimi naložbami.
      Treba bi bilo v celoti izkoristiti možnosti, ki jih za financiranje naložb za spodbujanje rasti na ključnih področjih prinašajo skladi Unije, vključno z Evropskim skladom za strateške naložbe in strukturnimi skladi, ter nacionalna sredstva. Pri tem sta bistvenega pomena upravljanje sredstev, usmerjeno v rezultate, in, kjer je to primerno, pogostejša uporaba inovativnih finančnih instrumentov.
      Da bi se zagotovilo financiranje realnega gospodarstva, je treba povečati preglednost in zagotavljanje informacij, zlasti z izvajanjem Evropskega svetovalnega vozlišča za naložbe pod okriljem Evropske investicijske banke ter vzpostavitvijo preglednega načrtovanja projektov. Za zagotavljanje nemotenega izvajanja operacij ob primernem tveganju in največji dodani vrednosti je ključno tesno sodelovanje z vsemi ustreznimi deležniki.

         Smernica 2: Spodbujanje rasti z izvajanjem strukturnih reform v državah članicah

      Ambiciozno izvajanje strukturnih reform s strani držav članic na proizvodnem trgu in trgu dela ter na področju sistemov socialne varnosti in pokojninskih sistemov je bistvenega pomena za krepitev in trajno oživitev gospodarstva ter zagotovitev vzdržnih javnih financ, povečanje konkurenčnosti, preprečitev in odpravo škodljivih makroekonomskih neravnotežij v skladu s postopkom v zvezi z makroekonomskim neravnotežjem ter povečanje potenciala gospodarstev Unije za rast. To bi pomagalo tudi pri doseganju večje ekonomske in socialne kohezije. Reforme za spodbujanje konkurence, zlasti v nemenjalnem sektorju, boljše delovanje trgov dela in izboljšanje poslovnega okolja prispevajo k odpravi ovir za rast in naložbe ter k izboljšanju sposobnosti gospodarstva za prilagajanje. Države članice svoje ekonomske politike obravnavajo kot zadevo skupnega pomena in jih usklajujejo, da se okrepijo pozitivne sinergije in preprečijo negativni učinki prelivanja.
      Treba si je prizadevati za reforme trga dela in sistema socialne varnosti, da se spodbudita rast in zaposlovanje, hkrati pa zagotoviti, da bodo vsi imeli dostop do visokokakovostnih, cenovno dostopnih in vzdržnih socialnih storitev in nadomestil. Ukrepe na področju reform trga dela, denimo s pomočjo mehanizmov določanja plač in zvišanjem prispevnih stopenj, bi bilo treba izvajati v skladu s podrobnejšimi navodili v smernicah za zaposlovanje.
      Potrebna so dodatna prizadevanja, da bi Unija postala privlačna destinacija za talente in spretnosti. Treba bi bilo nadaljevati s postopkom reform in nadaljnjim povezovanjem proizvodnih trgov, da bodo imeli potrošniki in podjetja Unije koristi od nižjih cen ter večje izbire blaga in storitev. Bolje povezani trgi podjetjem omogočajo dostop do bistveno večjega trga od domačega, s čimer imajo več priložnosti za širitev. Konkurenčnejši in bolje povezani proizvodni trgi bodo prav tako spodbudili inovacije ter lahko pripomorejo k hitrejšemu prilagajanju in večji odpornosti na ekonomske šoke v posameznih državah članicah in Uniji kot celoti.
      Treba bi bilo izvesti nadaljnja prizadevanja za izboljšanje regulativnega okolja, v katerem poslujejo podjetja, v podporo malim in srednjim podjetjem; ta prizadevanja bi morala vključevati posodobitev javne uprave, zmanjšanje upravnega bremena, večjo preglednost, boj proti korupciji, davčni utaji in neprijavljenemu delu ter izboljšanje neodvisnosti, kakovosti in učinkovitosti pravosodnih sistemov, skupaj z izvrševanjem pogodb in dobro delujočimi postopki insolventnosti.
      Informacijske in komunikacijske tehnologije ter digitalno gospodarstvo so pomembne gonilne sile produktivnosti, inovacij in rasti v vseh sektorjih gospodarstva. Poleg spodbujanja zasebnih naložb v raziskave in inovacije bi bilo treba izvesti korenite reforme za posodobitev raziskovalnih in inovacijskih sistemov, za okrepitev sodelovanja med javnimi ustanovami in zasebnim sektorjem ter za izboljšanje širših okvirnih pogojev, ki bi podjetjem omogočala intenzivnejšo uporabo znanja. S povečanjem kakovosti in učinkovitosti javnih naložb v raziskave in inovacije se bo še naprej izboljševala kakovost javnih financ, dolgoročno pa bi se lahko izboljšala tudi njihova vzdržnost.

         Smernica 3: Odpravljanje ključnih ovir za trajnostno rast in delovna mesta na ravni Unije

      Nadaljnje povezovanje enotnega trga, vključno z odpravo še preostalih ovir, krepitev konkurence in izboljšanje poslovnega okolja so ključnega pomena, da bi Evropa ostala privlačna za domača in tuja podjetja. Da bi premaknili meje evropske produktivnosti, je treba okrepiti inovacije in ustvarjanje človeškega kapitala ter zagotoviti, da bo enotni digitalni trg povezan in dobro delujoč. Spodbujanje potrošnikov in podjetij k večji uporabi informacijskih in komunikacijskih tehnologij lahko prispeva k ustvarjanju digitalne Evrope brez meja in večji produktivnosti.
      Dobro delujoč finančni sektor je ključnega pomena za nemoteno delovanje gospodarstva. V celoti bi bilo treba izvajati okrepljene regulativne in nadzorne predpise ter pravila o varstvu potrošnikov na področju finančnih trgov in finančnih institucij. Sprejeti je treba ukrepe za vzpostavitev trajnostnega trga listinjenja v Evropi, kar bo prispevalo k izboljšanju zmogljivosti bank Unije za učinkovito financiranje. Na dosežkih enotnega trga finančnih storitev in kapitala bi bilo treba vzpostaviti resnično unijo kapitalskih trgov.
      Uresničevanje močne energetske unije bi moralo podjetjem in gospodinjstvom zagotoviti cenovno dostopno, zanesljivo in trajnostno energijo. Treba bi si bilo prizadevati za stroškovno učinkovito izvajanje okvira podnebne in energetske politike za leto 2030 ter prehod na konkurenčno, z viri gospodarno nizkoogljično gospodarstvo, vključno z reformami na strani povpraševanja in ponudbe, hkrati pa spodbujati zelena delovna mesta, zelene tehnologije in inovativne rešitve. Pri tem je treba posebno pozornost še naprej namenjati energetskemu in prevoznemu sektorju, tudi kar zadeva povezave in infrastrukturo.
      Zakonodaja Unije bi se morala osredotočati na tista vprašanja, ki jih je najbolje obravnavati na evropski ravni, oblikovati pa bi jo bilo treba ob upoštevanju gospodarskih, okoljskih in družbenih vplivov. Ustvarjanje enakih konkurenčnih pogojev prek meja z večjo regulativno predvidljivostjo in ob polnem upoštevanju pravil konkurence bo privabljalo dodatne naložbe. Boljše in predvidljivejše poslovno okolje je še posebej pomembno za mrežne gospodarske panoge, za katere so značilni dolgoročno uresničevanje naložbenih načrtov in obsežne začetne naložbe. Še naprej bi bilo treba razvijati zunanjo razsežnost notranjega trga.

         Smernica 4: Izboljšanje vzdržnosti javnih financ in povečanje njihove sposobnosti za spodbujanje rasti

      Zdrave javne finance so ključne za rast in ustvarjanje delovnih mest. Fiskalna vzdržnost je bistvenega pomena za pridobitev zaupanja vlagateljev in fiskalnega manevrskega prostora, potrebnega za soočanje z nepričakovanimi dogodki, ter zagotovitev čim večjega pozitivnega prispevka javnih financ h gospodarstvu. Z njo nastanejo tudi ustrezni pogoji za podporo rasti in naložb. Države članice bi morale zagotoviti dolgoročen nadzor nad ravnmi primanjkljaja in javnega dolga. Fiskalne politike je treba izvajati skladno z okvirom Unije, ki temelji na pravilih, zlasti Paktom stabilnosti in rasti, in jih dopolnjevati s stabilnimi nacionalnimi proračunskimi ureditvami. Fiskalne politike bi morale odražati gospodarske razmere in tveganja glede vzdržnosti javnih financ na ravni držav članic, hkrati pa bi bilo treba zagotoviti dobro usklajevanje ekonomskih politik. Države članice evroobmočja so pozvane, da še naprej pozorno spremljajo in obravnavajo splošni fiskalni položaj evroobmočja, vključno s fiskalno naravnanostjo.
      Pri pripravi in izvajanju strategij za proračunsko konsolidacijo bi bilo treba dati prednost odhodkom, ki spodbujajo rast, na področjih izobraževanja, spretnosti in zaposljivosti, raziskav in razvoja ter inovacij in naložb v omrežja, ki pozitivno vplivajo na produktivnost. Reforme na področju odhodkov bi morale biti usmerjene v povečanje učinkovitosti javne uprave; take reforme se lahko pripravijo na podlagi pregledov porabe, da bi se zagotovila dolgoročna vzdržnost.
      Reforme na področju odhodkov, ki spodbujajo učinkovito dodeljevanje sredstev v podporo rasti in zaposlovanja, hkrati pa spoštujejo načela enakosti, bi bilo treba po potrebi dopolniti s posodobljenimi sistemi prihodkov. Še naprej bi bilo treba preučevati možnost uvedbe skupne konsolidirane osnove za davek od dohodkov pravnih oseb. Preusmeritev k davkom, ki so ugodnejši za rast, lahko – ob hkratnem zagotavljanju skladnosti s Paktom stabilnosti in rasti – prispeva k odpravljanju tržnih neučinkovitosti in postavi temelje za trajnostno rast in ustvarjanje delovnih mest. Hkrati pa je treba upoštevati tudi distribucijske učinke vsake spremembe obdavčitve. Učinkovitost davčnega sistema bi bilo mogoče izboljšati z razširitvijo davčnih osnov, kot so odprava ali zmanjšanje uporabe in velikodušnosti izjem in preferencialnih režimov ter preverjanjem obsega in učinkovitosti davčnih odhodkov, pa tudi s krepitvijo davčne uprave, poenostavitvijo davčnega sistema ter bojem proti davčnim utajam in agresivnemu davčnemu načrtovanju.


title: Priporočilo Sveta z dne 12. julija 2011 v zvezi z nacionalnim programom reform Malte za leto 2011 ter mnenje Sveta o posodobljenem programu za stabilnost Malte za obdobje 2011–2014

text:
               21.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 215/10

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 12. julija 2011
   v zvezi z nacionalnim programom reform Malte za leto 2011 ter mnenje Sveta o posodobljenem programu za stabilnost Malte za obdobje 2011–2014
   2011/C 215/04
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(3) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije za začetek nove strategije za delovna mesta in rast, imenovane Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za spodbuditev potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v svojih nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Komisija je 12. januarja 2011 sprejela prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek novega cikla gospodarskega upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.

               (4)

               Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil prednostne naloge za fiskalno konsolidacijo in strukturne reforme (v skladu s sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na podlagi letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je potrebo po prednostni obravnavi ponovne vzpostavitve trdnega proračunskega stanja in fiskalne vzdržnosti, zmanjšanja brezposelnosti z reformami na trgu dela ter po novih prizadevanjih za povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da te prednostne naloge pretvorijo v konkretne ukrepe ter jih vključijo v svoje programe za stabilnost ali konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (5)

               Poleg tega je Evropski svet 25. marca 2011 pozval države članice, ki sodelujejo v paktu „euro plus“, naj pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe za stabilnost ali konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (6)

               Malta je 28. aprila 2011 predložila nacionalni program reform za leto 2011, 29. aprila 2011 pa je predložila leta 2011 posodobljeni program za stabilnost za obdobje 2011–2014. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave.

               (7)

               Ko je nastopila gospodarska kriza, so se izvoz in naložbe močno zmanjšali, realni BDP pa se je leta 2009 zmanjšal za 3,4 %. Stopnja zaposlenosti se je le rahlo znižala, k čemur je pripomogla pomoč države. Ko so leta 2010 izvoz in poslovne naložbe začeli spet močno rasti, se je gospodarska dejavnost Malte leta 2010 spet razmahnila, stopnja brezposelnosti pa se je začela zniževati. Glede na velik javni dolg (61,5 % BDP leta 2008) vlada ni dala veliko fiskalnih spodbud in je javnofinančni primanjkljaj leta 2009 (3,7 % BDP) ostal pod povprečjem celotnega euroobmočja. Leta 2010 sta deleža javnofinančnega primanjkljaja in javnega dolga ostala bolj ali manj stabilna.

               (8)

               Na podlagi ocene dopolnjenega programa stabilnosti v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi rahlo optimističen, zlasti v zadnjih letih programa za stabilnost. Predvideva se, da se bo leta 2011 s programom za stabilnost javnofinančni primanjkljaj s 3,6 % BDP iz leta 2010 znižal pod referenčno vrednost iz Pogodbe. Zato je treba postopno približevanje srednjeročnemu cilju uravnoteženega proračuna v strukturnem smislu podpreti z zavezo k zagotovitvi trajnostne konsolidacije, ki v glavnem temelji na odhodkih. Vendar v programu za stabilnost ni predvideno, da bo srednjeročni cilj dosežen v obdobju programa za stabilnost. Delež dolga se bo zaradi pozitivnega in naraščajočega primarnega salda predvidoma z najvišje točke leta 2010, ko je znašal 68 % BDP, leta 2014 znižal na 63,7 %. Povprečna letna strukturna prilagoditvena prizadevanja v obdobju 2012–2014 se po izračunih Komisije na splošno skladajo s paktom za stabilnost in rast. Vendar bi bili proračunski rezultati lahko slabši od ciljnih zaradi prekoračitev pri odhodkih in pomanjkanja informacij o ukrepih, na katerih bodo temeljila konsolidacijska prizadevanja po letu 2011.

               (9)

               Da bi dosegla srednjeročni cilj, je za Malto ključni izziv nadaljevanje fiskalne konsolidacije. Čeprav so bili v proračunu za leto 2011 predvideni ukrepi za zmanjšanje čezmernega primanjkljaja leta 2011, bi bili v primeru odstopanj potrebni dodatni ukrepi. Verodostojnost srednjeročne konsolidacijske strategije, ki je še ne podpirajo konkretni ukrepi, bi se povečala z močnejšim večletnim proračunskim okvirom. Ključna slabost je nezavezujoča narava večletnih ciljev, ki je razlog za razmeroma kratke okvire fiskalnega načrtovanja. Program za stabilnost navaja, da se proučuje uvedba pravila o odhodkih.

               (10)

               Glede na zadnje ocene Komsije je na Malti tveganje glede dolgoročne vzdržnosti javnih financ visoko, saj je dolgoročna proračunska posledica staranja prebivalstva, vključno s pokojninami, na Malti znatno večja od povprečja v EU. Poleg tega pa je zaradi še vedno relativno nizke upokojitvene starosti, pogoste uporabe shem predčasne upokojitve in zelo nizke delovne aktivnosti starejših žensk udeležba starejših delavcev na trgu dela zelo nizka. S pokojninsko reformo iz leta 2006 se je upokojitvena starost zvišala, čeprav zelo postopoma, dosegla pa se je tudi primernost prihodnjih pokojnin, zlasti z ugodnejšo ureditvijo indeksacije in uvedbo zajamčene minimalne državne pokojnine. Nacionalni program reform poroča o potekajočem posvetovanju o predlogih za nadaljnjo pokojninsko reformo, ki jih je predložila delovna skupina za pokojnine, vključno z vzpostavitvijo jasne povezave med upokojitveno starostjo in pričakovano življenjsko dobo ter vključitvijo obveznega drugega pokojninskega stebra in prostovoljnega tretjega stebra. Vendar nacionalni program reform ne predlaga celovite strategije aktivnega staranja, ki bi spremljala sedanje in predvidene zakonodajne spremembe. Razmeroma velika razširjenost neprijavljenega dela pomeni tveganje za vzdržnost javnih financ na dolgi rok. Vlada v nacionalnem programu reform predlaga nekaj ukrepov za reševanje tega problema, a med njimi ni predlogov za revizijo sistema davčnih olajšav, da bi se delo bolj splačalo. Spodbujanje udeležbe žensk na trgu dela je še en velik izziv za Malto, glede na to, da je tam stopnja zaposlenosti žensk najnižja v EU. Vlada je v nacionalnem programu reform navedla precej pobud za zaposlovanje žensk. Njihovo izvajanje in učinke bi bilo treba oceniti leta 2012.

               (11)

               V zadnjih letih je Malta doživela intenzivno prestrukturiranje industrije, saj so tradicionalno, delovno intenzivno proizvodnjo nadomestile nove dejavnosti z visoko dodano vrednostjo. To je povzročilo neusklajenost povpraševanja in ponudbe znanj in veščin na trgu dela, pri čemer se je pokazalo, da je za nadaljnjo razvejanost gospodarske baze treba zagotoviti znanja in veščine, ki se zahtevajo v novih sektorjih, in sicer zlasti z višjo izobrazbo.

               (12)

               Malta ima najvišjo stopnjo zgodnjega opuščanja šolanja v EU, ki je leta 2009 znašala 36,8 % v primerjavi s povprečjem EU v višini 14,4 %. V državi je tudi nizka stopnja ljudi v starosti od 30 do 34 let, ki imajo visokošolsko ali enakovredno izobrazbo (21,1 % v primerjavi s povprečjem EU v višini 32,3 % leta 2009). Cilj Malte je do leta 2020 stopnjo zgodnjega opuščanja šolanja zmanjšati na 29 % in delež mladih v starosti od 30 do 34 let z visokošolsko ali enakovredno izobrazbo povečati na 33 %. Leta 2011 je uvedla ukrepe za usmerjanje mladih z visokim tveganjem za zgodnje opuščanje šolanja na zanimive poklicne poti prek poklicnega usposabljanja in zagotavljanje druge možnosti za izobraževanje in usposabljanje.

               (13)

               Malta je ena redkih držav članic EU s splošnim mehanizmom indeksacije plač. Povišanje plač je vezano na mehanizem obvezne prilagoditve življenjskim stroškom, s katerim je povišanje plač usklajeno s preteklim gibanjem inflacije, čeprav je sorazmerno višje na nižjem koncu lestvice plač. Prilagoditev, ki se prišteje minimalni plači, bi lahko še bolj ovirala konkurenčnost delovno intenzivnih sektorjev. Problem je še posebno resen z vidika nedavnega zvišanja cen energije, kar bi lahko povzročilo inflacijsko-plačne spirale.

               (14)

               Malta je skoraj v celoti odvisna od uvoza nafte za energijo, zaradi česar lahko njeno gospodarstvo spremembe cen nafte zelo prizadenejo. To bi lahko skupaj z neprimernostjo energetskega sistema Malte privedlo do težav za podjetništvo ter konkurenčnost malih in srednje velikih podjetij. Izkoriščanje potenciala za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov bi lahko imelo dvojno korist, in sicer izboljšanje konkurenčnosti ter uresničevanje energetskih in podnebnih ciljev. V nacionalnem reformnem programu je informacij o energetskih ukrepih malo, zato je težko oceniti njihovo izvedljivost in stroškovno učinkovitost.

               (15)

               Malta je v okviru pakta „euro plus“ sprejela več zavez. Zaveze zadevajo dve področji pakta: konkurenčnost in vzdržnost javnih financ. Na fiskalnem področju zaveze zajemajo povečanje odgovornosti in preglednosti proračunskega okvira ter tudi razmislek o uvedbi mehanizmov za povečanje discipline pri izvrševanju proračuna. Za povečanje produktivnosti so predvideni ukrepi za izboljšanje poslovnega okolja in finančnih pogojev za podjetja ter tudi za spodbujanje konkurence na področju storitev, zlasti telekomunikacij. Čeprav so v nacionalnem programu rerform zaveze v okviru pakta „euro plus“ obravnavane, niso predlagane rešitve za zagotavljanje delovnih mest in finančne stabilnosti. Čeprav se organi osredotočajo na večanje produktivnosti, ne priznajo, da sedanji mehanizem plačne indeksacije vpliva na konkurenčnost Malte. Zaveze v okviru pakta „euro plus“ so bile ocenjene in upoštevane v priporočilih.

               (16)

               Komisija je ocenila malteški program za stabilnost in nacionalni program reform ter zaveze v okviru pakta „euro plus“. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje EU z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le njihovega pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Malti, ampak tudi njihovo spoštovanje pravil in smernic EU. S tega vidika Komisija meni, da so kljub ustreznosti usmerjenega približevanja srednjeročnemu cilju pri konsolidacijski strategiji zaradi pomanjkanja konkretnih podpornih ukrepov in možne prekoračitve odhodkov, kot se je že zgodilo, tveganja precejšnja. Poleg tega lahko nezavezujoča narava srednjeročnega proračunskega okvira ne podpira fiskalne discipline. Relativno visoki dolgoročni stroški staranja prebivalstva, zlasti pokojninski odhodki, ogrožajo dolgoročno vzdržnost javnih financ Malte. Nacionalni program reform navaja glavne strukturne izzive, s katerimi se sooča gospodarstvo Malte, obenem pa se zdi utemeljeno nameniti dodatno pozornost določenim vprašanjem, predvsem boljši izrabi potenciala delovne sile v gospodarstvu, ter pregledu in sprejetju potrebnih ukrepov za reformiranje mehanizma določanja plač, da se zagotovi večjo usklajenost plač z razvojem produktivnosti, ter energetski razvejanosti.

               (17)

               V luči te ocene, tudi ob upoštevanju Priporočila Sveta z dne 16. februarja 2010 na podlagi člena 126(7) Pogodbe o delovanju Evropske unije, je Svet proučil posodobljen program za stabilnost Malte iz leta 2011, njegovo mnenje (3) pa je zlasti odraženo v njegovih priporočilih v točkah (1) in (2) v nadaljevanju. Ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta z dne 25. marca 2011 je Svet proučil nacionalni program reform Malte –

         PRIPOROČA, da Malta v obdobju 2011–2012:

               1.

               Zagotovi popravek čezmernega primanjkljaja leta 2011 v skladu s priporočili iz postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem, in naj bo pripravljena sprejeti dodatne ukrepe za preprečevanje morebitnih odstopanj ter sprejme konkretne podporne ukrepe, da se doseže ciljni primanjkljaj za leto 2012. Zniža visok delež javnega dolga in zagotovi ustrezen napredek proti dosegi srednjeročnega cilja. Za povečanje verodostojnosti srednjeročne konsolidacijske strategije opredeli potrebne obsežne ukrepe od leta 2013 dalje, fiskalne cilje vključi v zavezujoč večletni fiskalni okvir, ki temelji na pravilih, in izboljša spremljanje izvrševanja proračuna.

               2.

               Sprejme ukrepe za zagotavljanje vzdržnosti pokojninskega sistema s pospeševanjem postopnega zviševanja upokojitvene starosti in povezavo le-te s pričakovano življenjsko dobo. Z višjo zakonsko določeno upokojitveno starostjo naj uvede tudi celovito strategijo aktivnega staranja, odvrača od uporabe shem predčasnega upokojevanja in spodbuja zasebno pokojninsko varčevanje.

               3.

               Približa rezultate izobraževanja potrebam trga dela, zlasti z ukrepi za izboljšanje dostopa do višjega izobraževanja in s povečanjem učinkovitosti sistema poklicnega usposabljanja. Sprejme nadaljnje ukrepe za zmanjšanje stopnje zgodnjega opuščanja šolanja z opredelitvijo, analizo in merjenjem razlogov zanj do leta 2012, ter z vzpostavitvijo mehanizma rednega spremljanja in poročanja o uspešnosti ukrepov.

               4.

               Pregleda in sprejme potrebne ukrepe za reformo, ob posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu z nacionalno prakso, sistema plač in indeksacije plač, da se zagotovi, da bo rast plač bolje odražala razvoj produktivnosti dela in konkurenčnosti.

               5.

               Okrepi prizadevanja za zmanjšanje odvisnosti Malte od uvoza nafte z zagotavljanjem naložb v obnovljive vire energije in s uporabo razpoložljivih sredstev EU za izboljšanje infrastrukture in spodbujanje energetske učinkovitosti v celoti.

      V Bruslju, 12. julija 2011

            Za Svet

            Predsednik

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Veljajo tudi za leto 2011 v skladu s Sklepom Sveta 2011/308/EU z dne 19. maja 2011 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 138, 26.5.2011, str. 56).

      (3)  Predvideno v členu 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 9. julija 2013 v zvezi z nacionalnim programom reform Litve za leto 2013 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Litve za obdobje 2012-2016

text:
               30.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/51

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 9. julija 2013
   v zvezi z nacionalnim programom reform Litve za leto 2013 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Litve za obdobje 2012-2016
   2013/C 217/13
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočil Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Voditelji držav oziroma vlad so 29. junija 2012 sprejeli dogovor za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

               (4)

               Svet je 6. julija 2012 sprejel priporočilo (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Litve za leto 2012 in dal mnenje konvergenčnem programu Litve za obdobje 2012–2015.

               (5)

               Komisija je 28. novembra 2012 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2013. Poleg tega je 28. novembra 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (4) sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Litve ni opredelila kot ene od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (6)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 7. februarja 2013 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2013 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2013.

               (7)

               Evropski svet je 14. marca 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, vrnitvi k normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

               (8)

               Litva je 9. aprila 2013 predložila svoj nacionalni program reform za leto 2013, 26. aprila 2013 pa svoj konvergenčni program za obdobje 2012–2016. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (9)

               Na podlagi ocene konvergenčnega programa v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v programu, verjeten in večinoma skladen z napovedjo služb Komisije iz spomladi 2013. Po ambiciozni fiskalni konsolidaciji po letu 2009 se je javnofinančni primanjkljaj leta 2012 znižal na 3,2 % BDP, kar se šteje za zadostno znižanje za razveljavitev sklepa o obstoju čezmernega primanjkljaja, ob upoštevanju stroškov sistemske pokojninske reforme. Znižanje primanjkljaja do neke mere temelji na trdni gospodarski rasti in začasni zamrznitvi odhodkov. Konvergenčni program je spremenil srednjeročni cilj z 0,5 % na – 1,0 %, kar je še vedno v skladu s cilji Pakta za stabilnost in rast.
               Proračunska strategija, začrtana v ciljih konvergenčnega programa, si prizadeva za dosego srednjeročnega cilja do leta 2016. Na podlagi (preračunanega) strukturnega proračunskega salda je načrtovano letno napredovanje pri doseganju srednjeročnega cilja v strukturnem smislu višje od 0,5 % BDP. Referenčna vrednost za odhodke iz Pakta za stabilnost in rast v programskem obdobju je dosežena. Prilagoditev se večinoma izvede na začetku programskega obdobja in predvsem temelji na omejevanju odhodkov, vendar je le delno podprta s konkretnimi ukrepi, vključno z enkratnimi, ki niso vedno natančno določeni. Po napovedi služb Komisije iz spomladi 2013 je pričakovana strukturna prilagoditev za leti 2013 in 2014 0,3 % oziroma 0,0 % BDP, torej pod zahtevanim napredkom 0,5 % BDP, kar vzbuja dvome glede poteka prilagajanja na podlagi konvergenčnega programa. Nadaljnji ukrepi za konsolidacijo še niso bili specificirani, poleg tega je treba razmisliti o strukturnih reformah, ki vključujejo premik k ukrepom na podlagi prihodkov. Javni dolg ostaja pod 60 % BDP, leta 2012 je znašal 40,7 %, ter naj bi v programskem obdobju nekoliko upadel. Medtem ko naj bi se po konvergenčnem programu dolg nekoliko zmanjšal na 39,7 % leta 2013 in do leta 2016 nadalje upadel na 34,5 %, naj bi po napovedih služb Komisije iz spomladi 2013 padel na 40,1 % BDP v letu 2013 in na 39,4 % v letu 2014. Razlike so predvsem posledica nižjih predvidenih primanjkljajev v konvergenčnem programu.

               (10)

               Čeprav se je v zadnjih letih primanjkljaj zmanjšal, Litva še vedno nima dovolj fiskalnega manevrskega prostora, da bi se odzvala na negativne pretrese. Mogoče pa je nadalje izboljšati obdavčevanje, da bi bilo manj izkrivljanj, in nadaljnje povečati izpolnjevanje davčnih obveznosti. Litva ima še naprej najnižji delež davkov v razmerju do BDP v Uniji, konsolidacija pa se je večinoma osredotočala na stran odhodkov. Še vedno se lahko poiščejo dodatni viri za davčne prihodke, ki so manj škodljivi za rast, kot so okoljski davki in periodična obdavčitev nepremičnin. Medtem ko je Litva sprejela ukrepe za povečanje prihodkov iz periodične obdavčitve nepremičnin, je izboljšanje še vedno možno. Prihodki Litve iz okoljskih davkov se znižujejo in so bili leta 2011 drugi najnižji v Uniji, tudi zaradi najnižje stopnje prometnih davkov v Uniji; to ne olajša zmanjšanja visoke energetske intenzivnosti litovskega gospodarstva. Hkrati bi bilo treba pri fiskalni konsolidaciji dati prednost odhodkom, ki spodbujajo rast, npr. za raziskave in izobraževanje. Izvajanje zakonodaje, ki krepi zakonodajni okvir, je v zaostanku. Fiskalni okvir Litve v letih pozitivnih rezultatov ni preprečil prociklične fiskalne politike. Sprememba zakona o sestavi proračuna gre v pravo smer. Zato je treba izboljšati spremljanje in izvajanje proračunskega postopka, zlasti na ravni občin, ter odgovornost zanj ter zagotoviti zavezujoč značaj srednjeročnega okvira.

               (11)

               Demografski razvoj je izziv za dolgoročno fiskalno vzdržnost Litve. Tako ostaja pomembna obsežna pokojninska reforma, ki obravnava tako vzdržnost kot ustreznost pokojnin. Ustreznost pokojnin je izziv, saj starejše prebivalstvo ogrožata revščina in izključenost. Reforma sistema pokojninskega varčevanja iz leta 2012 spodbuja drugi steber pokojninskega varčevanja s finančnimi spodbudami iz državnega proračuna. Prav tako omogoča možnost izstopa iz zasebnega pokojninskega varčevanja ter vrnitev k državnim skladom socialnega zavarovanja v prehodnem obdobju ter postopno povišanje upokojitvene starosti. Reforma bo začela veljati 1. januarja 2014. To so pomembni, vendar izolirani koraki v pravo smer, potrebne pa so pomembnejše spremembe, zlasti znotraj prvega pokojninskega stebra. Poleg tega so potrebni ukrepi, ki spodbujajo zaposlovanje starejših delavcev in njim prijazno delovno okolje.

               (12)

               Odpravljanje brezposelnosti in nizka udeležba nizkokvalificirane delovne sile na trgu ostajata ključna izziva. Zlasti je brezposelnost visoka med mladimi in nekvalificiranimi delavci. Neustrezna usposobljenost je postala še zlasti očitna med krizo, predstavlja vse večjo težavo in kaže na strukturne pomanjkljivosti v izobraževalnih politikah in politikah trga dela. Iz tega izhajajoče pomanjkanje usposobljene delovne sile še poslabšujejo visoke stopnje izseljevanja. Zato so potrebni dodatni ukrepi za izboljšanje prilagodljivosti trga dela in za spodbujanje udeležbe na trgu dela, zlasti za mlade, nekvalificirane osebe in starejše delavce. Splošen obseg ukrepov aktivne politike na trgu dela in razporeditev financiranja po posameznih ukrepih ostajata nezadostna, ukrepi so slabo ciljno usmerjeni na osebe z nizkimi kvalifikacijami in dolgotrajno brezposelne. Celovit pregled delovne zakonodaje ob sodelovanju socialnih partnerjev bi lahko odkril nepotrebne omejitve in upravne ovire, ki vplivajo na fleksibilne pogodbene dogovore, določbe glede odpuščanja in fleksibilne ureditve delovnega časa. Za zagotovitev boljšega prehoda iz izobraževalnih ustanov na trg dela, je treba oblikovati privlačnejše ureditve za vajeništvo in pripravništvo.

               (13)

               Revščina in socialna izključenost sta še vedno zaskrbljujoče visoki. Zlasti skrb vzbuja porast revščine otrok. Ukrepi reforme denarne socialne pomoči, ki so namenjeni povečanju spodbud za delo (ugodnosti ob zaposlitvi za dolgotrajno brezposelne, postopno znižanje socialnih prejemkov za delovno sposobne, ki niso aktivni iskalci zaposlitve) in zmanjšanju revščine, so se začeli izvajati leta 2012. Pilotni projekt v petih občinah je pokazal izjemne rezultate glede prihrankov pri odhodkih in boljšega ciljnega usmerjanja na upravičence. Sedaj je treba vzpostaviti sistem spremljanja, da se oceni učinkovitost teh ukrepov in njihov učinek na zmanjševanje revščine in izključenosti. Reforma bi morala biti povezana tudi z ukrepi za aktivacijo, ki bi okrepili udeležbo na trgu dela, zlasti za upravičence do dolgoročne socialne podpore. Ukrepi, sprejeti za zmanjšanje revščine, vključujejo razširitev socialnih prejemkov in novo metodo za izračun zneskov prejemkov. Poleg tega je minimalna plača 1. januarja 2013 narasla za 18 %, kar bi lahko pomagalo zmanjšati past neaktivnosti in revščino med zaposlenimi. Vendar se zdijo ti ukrepi nezadostni glede na obseg izziva in ni na voljo obsežna strategija ali akcijski načrt za boj proti revščini.

               (14)

               Vlada od leta 2010 izvaja ambiciozno reformo državnih podjetij. Reforma je ustrezna in verodostojna ter vključuje zakonodajne in organizacijske spremembe. Nadzorni vidiki reforme so bili izvedeni, prav tako je bila dosežena obsežna skladnost z zahtevami poročanja. Sedaj je izziv preprečiti navzkrižja interesov, tako v zvezi z nadzornimi kot nenadzornimi funkcijami, ter razlikovati med komercialnimi in nekomercialnimi dejavnostmi teh podjetij. Ko bo reforma v celoti izvedena, lahko pomaga spodbuditi konkurenčnost in rast. Spremljanje upoštevanja predpisov bo zato ključno.

               (15)

               Povezave električnega in plinskega omrežja s sosednjimi državami ostajajo premalo razvite. Zato je konkurenca v energetskem sektorju zelo omejena, cene energije pa visoke. Poleg tega je še vedno problematična energetska učinkovitost. Napredek pri obnovi stavb je počasen, vključno v zvezi z naložbami v okviru holdinškega sklada JESSICA, prav tako ostajajo večji izzivi pri obnovi zasebnih stanovanjskih zgradb.

               (16)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Litve. Ocenila je konvergenčni program in nacionalni program reform. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z upoštevanjem prispevkov EU v prihodnjih nacionalnih odločitvah, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Litvi, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 6 spodaj.

               (17)

               Svet je ob upoštevanju te ocene proučil konvergenčni program, njegovo mnenje (5) pa je izraženo zlasti v priporočilu v točki 1 v nadaljevanju –

         PRIPOROČA, da Litva v obdobju 2013–2014 ukrepa tako, da:

               1.

               Zagotovi rasti prijazno fiskalno konsolidacijo in izvede načrtovano proračunsko strategijo, pri čemer si prizadeva za strukturno prilagoditev, ki ji bo omogočila dosego srednjeročnega cilja. Prednost da odhodkom, ki spodbujajo rast. Še naprej krepi fiskalni okvir, zlasti z zagotavljanjem izvršljivih in zavezujočih zgornjih mej odhodkov v srednjeročnem proračunskem okviru. Preuči davčni sistem in razmisli o povišanju tistih davkov, ki so manj škodljivi za rast, kot so periodična obdavčitev premoženja in okoljski davki, vključno z uvedbo obdavčitve avtomobilov, medtem ko si še naprej prizadeva za boljše izpolnjevanje davčnih obveznosti.

               2.

               Sprejme in izvaja zakonodajo za obsežno reformo pokojninskega sistema. Uskladi z zakonom predpisano upokojitveno starost s pričakovano življenjsko dobo, omeji možnosti za zgodnje upokojevanje, določi jasna pravila za indeksacijo pokojnin ter spodbuja uporabo dopolnilnih varčevalnih shem, medtem ko hkrati zagotovi izvajanje tekočih reform. Podpre pokojninsko reformo z ukrepi, ki spodbujajo zaposljivost starejših delavcev.

               3.

               Odpravi visoko brezposelnost med nizkokvalificiranimi delavci in dolgoročno brezposelnimi, in sicer tako da sredstva preusmeri na aktivne politike na trgu dela in hkrati izboljša njihova učinkovitost. Izboljša zaposljivost mladih, na primer prek jamstva za mlade, izboljša izvajanje in učinkovitost vajeniških shem ter odpravi neskladje med kvalifikacijami in potrebami trga dela. Ob posvetovanju s socialnimi partnerji pregleda ustreznost delovne zakonodaje v zvezi s fleksibilnimi pogodbami, določbami glede odpuščanja in fleksibilnimi ureditvami delovnega časa.

               4.

               Izvede konkretne ciljne ukrepe za zmanjšanje revščine in socialne izključenosti. Še naprej krepi povezave med reformami denarne socialne pomoči in ukrepi za aktivacijo.

               5.

               Zaključi izvajanje reforme državnih podjetij, zlasti za zagotovitev ločitve lastniških in nadzornih funkcij, ter natančno spremlja skladnost z zahtevami reforme.

               6.

               Pospeši ukrepe za izboljšanje energetske učinkovitosti zgradb, vključno z odpravo odvračilnih dejavnikov in hitrim izvajanjem holdinškega sklada. Spodbuja konkurenco energetskih omrežij, tako da izboljša povezanost z drugimi državami članicami na področju električne energije in plina.

      V Bruslju, 9. julija 2013

            Za Svet

            Predsednik

         R. ŠADŽIUS

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Za leto 2013 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2013/208/EU z dne 22. aprila 2013 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 118, 30.4.2013, str. 21).

      (3)  UL C 219, 24.7.2012, str. 54.

      (4)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (5)  V skladu s členom 9(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.