title: Priporočilo Sveta z dne 22. maja 2019 o visokokakovostnih sistemih vzgoje in varstva predšolskih otrok

text:
               5.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 189/4

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 22. maja 2019
      o visokokakovostnih sistemih vzgoje in varstva predšolskih otrok
      (2019/C 189/02)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 165 Pogodbe,
      ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V 11. načelu evropskega stebra socialnih pravic (1) je navedeno, da imajo vsi otroci pravico do cenovno dostopne in kakovostne predšolske vzgoje in varstva. To je v skladu z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (2), ki priznava izobraževanje kot pravico, Konvencijo Združenih narodov o otrokovih pravicah ter ciljem trajnostnega razvoja Združenih narodov 4.2, v skladu s katerim je treba do leta 2030 vsem deklicam in dečkom omogočiti dostop do kakovostnega razvoja v zgodnjem otroštvu, varstva in predšolske vzgoje kot priprave na šolo.

                  (2)

                  Evropska komisija v sporočilu „Krepitev evropske identitete s pomočjo izobraževanja in kulture“ (3) predstavlja vizijo evropskega izobraževalnega prostora, v kateri priznava vlogo vzgoje in varstva predšolskih otrok pri polaganju trdnih temeljev za učenje v šoli in pozneje v življenju. V sklepih Sveta o razvoju šol in odličnem poučevanju (4) ter priporočilu Sveta o ključnih kompetencah za vseživljenjsko učenje (5) je bila ponovno poudarjena osrednja vloga, ki jo imata lahko predšolska vzgoja in varstvo pri spodbujanju učenja vseh otrok, njihovega dobrega počutja in razvoja.

                  (3)

                  Oblikovalci politike in raziskovalci priznavajo, da se temelji in sposobnost za vseživljenjsko učenje ustvarijo v zgodnjem otroštvu (6). Učenje je postopen proces; izgradnja trdnih temeljev v zgodnjem otroštvu je osnovni pogoj za razvoj kompetenc na višji ravni in za učni uspeh ter bistvena za zdravje in dobro počutje otrok. Zato mora vzgoja in varstvo predšolskih otrok veljati za temelj sistemov izobraževanja in usposabljanja ter biti sestavni del celotnega izobraževanja.

                  (4)

                  Vključenost v predšolsko vzgojo in varstvo koristi vsem, zlasti pa prikrajšanim otrokom. Pomaga preprečevati nastajanje zgodnjih vrzeli v znanjih in spretnostih, zato je bistveno orodje za boj proti neenakostim in izobraževalni revščini. Vzgoja in varstvo predšolskih otrok mora biti del celovitega svežnja ukrepov politike, ki temelji na otrokovih pravicah in katerega cilj so boljši rezultati otrok in izhod iz začaranega kroga prikrajšanosti, ki se prenaša iz ene generacije v drugo. Izboljšanje vzgoje in varstva predšolskih otrok bo prispevalo k uresničitvi zaveze iz priporočila Komisije „Vlaganje v otroke: prekinimo krog prikrajšanosti“ (7) in priporočila Sveta iz leta 2013 o učinkovitih ukrepih za vključevanje Romov v državah članicah (8).

                  (5)

                  Vključenost v predšolsko vzgojo in varstvo ima številne koristi (9) za posameznike in družbo kot celoto, od višje stopnje izobrazbe in boljših rezultatov na trgu dela do manjše potrebe po ukrepih socialne politike in politike izobraževanja ter bolj kohezivnih in inkluzivnih družb. V študijah PIRLS (10) in PISA (11) so učenci, ki so bili v predšolsko vzgojo vključeni več kot eno leto, pri jezikih in matematiki dosegli boljše rezultate. Izkazalo se je tudi, da je vključenost v kakovostno predšolsko vzgojo in varstvo pomemben dejavnik za preprečevanje zgodnjega opuščanja šolanja (12).

                  (6)

                  Vzgoja in varstvo od najzgodnejših let ima bistveno vlogo pri učenju, kako živeti skupaj v heterogenih družbah. S temi storitvami je mogoče na več načinov okrepiti socialno kohezijo in inkluzijo. V teh okoljih se srečujejo družine. Prispevajo lahko k razvoju jezikovnih kompetenc otrok v jeziku, v katerem se zagotavlja storitev, in v prvem jeziku (13). Predšolska vzgoja in varstvo spodbujata socialno-čustveno učenje, prek katerega se otroci naučijo vživljati v druge ter spoznavajo svoje pravice, enakost, strpnost in različnost.

                  (7)

                  Donosnost naložb v zgodnjih fazah izobraževanja je najvišja od vseh faz izobraževanja, zlasti za prikrajšane otroke (14). Poraba za vzgojo in varstvo predšolskih otrok je zgodnja naložba v človeški kapital z visoko donosnostjo.

                  (8)

                  Razpoložljivost, dostopnost in cenovna sprejemljivost visokokakovostnih storitev otroškega varstva so hkrati ključni dejavniki, ki ženskam, pa tudi moškim, s skrbstvenimi obveznostmi omogočajo udeležbo na trgu dela, kot je bilo priznano na zasedanju Evropskega sveta v Barceloni 2002, Evropskem paktu za enakost spolov (15) ter sporočilu Komisije o usklajevanju poklicnega in zasebnega življenja, sprejetem 26. aprila 2017 (16). Zaposlitev žensk neposredno prispeva k izboljšanju socialno-ekonomskega položaja gospodinjstva in gospodarski rasti.

                  (9)

                  Naložba v vzgojo in varstvo predšolskih otrok je dobra naložba samo, če so storitve visokokakovostne, dostopne, cenovno sprejemljive in inkluzivne. Dokazi kažejo, da koristi prinašata samo visokokakovostna vzgoja in varstvo predšolskih otrok; storitve slabe kakovosti imajo velik negativen učinek na otroke in družbo kot celoto (17). Pri ukrepih in reformah politike morajo biti vidiki kakovosti najpomembnejši.

                  (10)

                  Na splošno države članice porabijo precej manj za vzgojo in varstvo predšolskih otrok kot za primarno izobraževanje. Kot je razvidno iz poročila o oceni napredka glede ciljev iz Barcelone (18), v predšolski vzgoji in varstvu trenutno ni na voljo dovolj mest, v skoraj vseh državah pa je povpraševanje večje od ponudbe. Izkazalo se je, da je pomanjkanje razpoložljivosti, dostopnosti in cenovne sprejemljivosti ena od glavnih ovir za koriščenje teh storitev (19).

                  (11)

                  Evropski parlament v Resoluciji z dne 14. septembra 2017 o novem programu znanj in spretnosti za Evropo (20) države članice poziva, naj izboljšajo kakovost in razširijo dostop do predšolske vzgoje in varstva ter rešijo vprašanje nezadostne infrastrukture, ki omogoča kakovostno in dostopno otroško varstvo ne glede na višino dohodka, razmislijo pa naj tudi, da bi odobrile brezplačen dostop za družine, ki živijo v revščini in socialni izključenosti.

                  (12)

                  Predšolska vzgoja in varstvo morata biti osredotočena na otroka, saj se otroci najbolje učijo v okoljih, ki otroke spodbujajo k sodelovanju in v njih zbujajo zanimanje za učenje. Vzgojitelji in otroci se pogosto pogovarjajo o organizaciji ter izbiri dejavnosti in učnih orodij. Predšolska vzgoja in varstvo bi morala nuditi varno, spodbudno in ljubeče okolje ter zagotavljati socialni, kulturni in fizični prostor z najrazličnejšimi možnosti za otroke, da razvijejo svoj potencial. Najbolje sta zasnovana, kadar temeljita na osnovni predpostavki, da sta vzgoja in varstvo neločljiva. To bi moralo temeljiti na razumevanju, da je otroštvo samo po sebi vrednota in da se otrok ne bi smelo zgolj pripravljati na šolo in odraslost, temveč jih je treba podpirati in ceniti tudi v zgodnjem otroštvu.

                  (13)

                  V okviru, določenem z nacionalnimi, regionalnimi ali lokalnimi predpisi, bi morale družine sodelovati pri vseh vidikih vzgoje in varstva njihovih otrok. Družina je prvo in najpomembnejše mesto za rast in razvoj otrok, starši in skrbniki pa so odgovorni za dobro počutje, zdravje in razvoj posameznega otroka. Vzgoja in varstvo predšolskih otrok ponuja idealno priložnost za oblikovanje celovitega pristopa, ker vodi do prvega osebnega stika s starši. Staršem, ki imajo težave, se lahko ponudi individualno svetovanje z obiski na domu. Za resnično vključenost staršev bi morale biti storitve predšolske vzgoje in varstva zasnovane v partnerstvu z družinami ter temeljiti na zaupanju in vzajemnem spoštovanju (21).

                  (14)

                  Vključitev v predšolsko vzgojo in varstvo je lahko učinkovito orodje za doseganje izobraževalne enakosti za prikrajšane otroke, kot so nekatere skupine migrantov ali manjšin (npr. Romi) in begunski otroci, otroci s posebnimi potrebami ali invalidni otroci, otroci v posebnih oblikah varstva in otroci z ulice, otroci staršev, ki prestajajo zaporno kazen, ter otroci v gospodinjstvih, bolj izpostavljenih tveganju revščine in socialne izključenosti, na primer samohranilskih ali velikih gospodinjstvih. Begunski otroci zaradi svojega ranljivega položaja potrebujejo večjo podporo. Revščina, fizični in čustveni dejavniki stresa, travme ter pomanjkljivo jezikovno znanje lahko ovirajo njihove prihodnje možnosti za izobraževanje in uspešno vključevanje v novo družbo. Vključitev v predšolsko vzgojo in varstvo lahko pripomore k ublažitvi teh dejavnikov tveganja.

                  (15)

                  Inkluzivna vzgoja in varstvo predšolskih otrok lahko prispevata k izpolnjevanju zavez držav članic iz konvencij Združenih narodov o otrokovih pravicah in pravicah invalidov, ki so ju podpisale vse države članice.

                  (16)

                  Z objavo predloga za ključna načela okvira za kakovost (22) iz leta 2014 so se evropski strokovnjaki iz petindvajsetih držav prvič izrekli o kakovosti vzgoje in varstva predšolskih otrok. Premise so zasnovane na petih razsežnostih: dostopu, strokovnih delavcih, kurikulu, spremljanju in evalvaciji ter upravljanju in financiranju. Skupaj je bilo oblikovanih deset premis o izboljšanju kakovosti vzgoje in varstva predšolskih otrok. Ta dokument so v številnih državah objavile lokalne zainteresirane strani, ki se ukvarjajo z zagovarjanjem politik, raziskovanjem in pobudami za usposabljanje. V teh državah je osnutek okvira deloval kot močan katalizator sprememb, saj je bil podlaga za posvetovanja o politiki, na katerih so bile utemeljene začrtane reforme.

                  (17)

                  Vseh pet razsežnosti okvira za kakovost je bistvenih za zagotavljanje visokokakovostnih storitev. Delo delavcev v predšolski vzgoji in varstvu ima še posebej dolgotrajen učinek na življenje otrok. Kljub temu sta profil in status tega poklica v številnih državah precej nizka (23).

                  (18)

                  Da bi delavci v predšolski vzgoji in varstvu uresničili svojo poklicno vlogo pri podpori otrokom in njihovim družinam, potrebujejo kompleksna znanja, spretnosti in kompetence kot tudi globoko razumevanje razvoja otrok in poznavanje predšolske pedagogike. Profesionalizacija strokovnih delavcev je ključna, ker je boljša priprava pozitivno povezana z večjo kakovostjo storitve, večjo kakovostjo interakcij med osebjem in otrokom ter s tem boljšimi razvojnimi rezultati otrok (24).

                  (19)

                  Številni ponudniki storitev zaposlujejo pomočnike, katerih glavna naloga je podpora vzgojiteljem, ki delajo neposredno z otroki in družinami. Navadno so nižje kvalificirani kot vzgojitelji, v številnih državah pa za pomočnike ni zahtevana nobena kvalifikacija. Zato je potrebna profesionalizacija strokovnih delavcev, tudi pomočnikov (25). Stalni strokovni razvoj je sestavni del širjenja kompetenc pomočnikov.

                  (20)

                  Okvir za kakovost ali enakovreden dokument je lahko učinkovit element dobrega upravljanja v vzgoji in varstvu predšolskih otrok. Glede na strokovno mnenje in nedavni pregled politike (26) imajo države, ki razvijajo in izvajajo okvire za kakovost, celovitejše in skladnejše pristope k reformam. Pomembno je, da so zadevne zainteresirane strani in strokovnjaki vključeni v oblikovanje in se čutijo odgovorni za okvir za kakovost.

                  (21)

                  Države članice so določile referenčna merila in cilje v zvezi z vključenostjo otrok v predšolsko vzgojo in varstvo. Leta 2002 je Evropski svet na zasedanju v Barceloni določil cilja (27), da mora biti formalno otroško varstvo zagotovljeno za vsaj 90 % otrok v Uniji od starosti treh let do šoloobvezne starosti in da mora imeti do leta 2010 vsaj 33 % otrok, mlajših od treh let, dostop do varstva. Ta cilja sta bila potrjena v Evropskem paktu za enakost spolov za obdobje 2011–2020. Analiza napredka pri doseganju teh referenčnih meril je podrobno navedena v poročilu Komisije o ciljih iz Barcelone (28). V strateškem okviru za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju (29) je bila kot referenčno merilo določena 95-odstotna vključenost otrok od četrtega leta starosti do začetka osnovnošolskega izobraževanja.

                  (22)

                  Države članice so v zadnjih letih na splošno dobro napredovale pri izboljševanju razpoložljivosti storitev vzgoje in varstva predšolskih otrok. Referenčno merilo iz strateškega okvira za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju 2020 ter cilj iz Barcelone za otroke, mlajše od treh let, sta dosežena. Cilj iz Barcelone za otroke od starosti treh let do šoloobvezne starosti pa kljub napredku od leta 2011 še ni dosežen. Leta 2016 je bilo v predšolsko vzgojo in varstvo vključenih 86,3 % otrok v tej starostni skupini. Vendar ta povprečja prikrivajo velike razlike med državami članicami, regijami in družbenimi skupinami (30). Še bolj si je treba prizadevati, da bodo imeli vsi otroci dostop do visokokakovostne predšolske vzgoje in varstva, čim starši prosijo za to. Potrebni so zlasti posebni ukrepi za zagotovitev večje dostopnosti za prikrajšane otroke (31).

                  (23)

                  Namen tega priporočila je določiti skupno razumevanje, kaj pomeni kakovost v sistemu predšolske vzgoje in varstva. V njem so navedeni možni ukrepi, o katerih naj vlade razmislijo glede na konkretne okoliščine. To priporočilo je naslovljeno tudi na starše, institucije in organizacije, vključno s socialnimi partnerji in organizacijami civilne družbe ter raziskovalci, ki želijo izboljšati ta sektor.

                  (24)

                  V tem priporočilu (32) vzgoja in varstvo predšolskih otrok pomeni vsako regulirano ureditev, ki zagotavlja vzgojo in varstvo otrok od rojstva do šoloobvezne starosti – ne glede na okolje, način financiranja, čas obratovanja ali učno vsebino – ter vključuje institucionalno dnevno varstvo ter ureditve varstva na domu; zasebno in javno financirano zagotavljanje storitev; predšolsko vzgojo in predprimarno izobraževanje.

                  (25)

                  V tem priporočilu sta dosledno upoštevani načeli subsidiarnosti in sorazmernosti –

            DRŽAVAM ČLANICAM PRIPOROČA, NAJ:
      v skladu z nacionalno in evropsko zakonodajo, razpoložljivimi viri in nacionalnimi okoliščinami ter v tesnem sodelovanju z vsemi zadevnimi zainteresiranimi stranmi:

                  1.

                  izboljšajo dostop do visokokakovostnih sistemov vzgoje in varstva predšolskih otrok v skladu s premisami iz „okvira kakovosti za vzgojo in varstvo predšolskih otrok“, predstavljenimi v prilogi k temu priporočilu, in z 11. načelom evropskega stebra socialnih pravic;

                  2.

                  si prizadevajo zagotoviti, da bodo storitve vzgoje in varstva predšolskih otrok dostopne, cenovno sprejemljive in inkluzivne. Razmislile bi lahko o:

                              (a)

                              dosledni in čim zgodnejši podpori otrokovega razvoja s storitvami vzgoje in varstva predšolskih otrok;

                              (b)

                              analizi ponudbe in povpraševanja družin, da bi ponudbo storitev vzgoje in varstva predšolskih otrok bolje prilagodile njihovim potrebam, pri tem pa spoštovale izbiro staršev;

                              (c)

                              analizi in odpravljanju vseh ovir, ki jih imajo lahko družine pri dostopu do storitev vzgoje in varstva predšolskih otrok ter njihovem koriščenju, kot so stroški, ovire zaradi revščine, geografska lega, neprožen čas obratovanja, ovire, povezane z neustreznim zagotavljanjem storitev za otroke s posebnimi potrebami, kulturne in jezikovne ovire, diskriminacija ter pomanjkanje informacij;

                              (d)

                              vzpostavitvi stika in sodelovanja z družinami, zlasti ranljivimi ali prikrajšanimi, da bi jih seznanile z možnostmi in koristmi vključitve v predšolsko vzgojo in varstvo ter z morebitno podporo, ki je na voljo, ter grajenju zaupanja v storitve in spodbujanju vključevanja že v zgodnjem otroštvu;

                              (e)

                              zagotovitvi, da imajo vse družine, ki želijo koristiti storitve vzgoje in varstva predšolskih otrok, dostop do cenovno sprejemljive visokokakovostne predšolske vzgoje in varstva, najbolje s prizadevanji na ustrezni ravni upravljanja za pravico do mesta v visokokakovostni predšolski vzgoji in varstvu;

                              (f)

                              zagotovitvi inkluzivne predšolske vzgoje in varstva za vse otroke, vključno z otroki z različnimi ozadji in otroki s posebnimi učnimi potrebami, tudi invalidnimi otroki, pri čemer naj se izogibajo segregaciji in spodbujajo njihovo vključevanje, ne glede na status njihovih staršev ali skrbnikov na trgu dela;

                              (g)

                              podpori vsem otrokom, da se naučijo učnega jezika, pri tem pa naj se upošteva in spoštuje tudi njihov prvi jezik;

                              (h)

                              krepitvi preventivnih ukrepov, zgodnjemu odkrivanju težav in ustreznemu zagotavljanju storitev za otroke s posebnimi potrebami in njihove družine, ki bo vključevalo vse zadevne akterje, kot so izobraževalne, socialne in zdravstvene službe, ter starše;

                  3.

                  podprejo profesionalizacijo strokovnih delavcev v vzgoji in varstvu predšolskih otrok, vključno z vodstvom. Glede na obstoječo raven poklicne kvalifikacije in delovne razmere lahko uspešna prizadevanja vključujejo:

                              (a)

                              izboljšanje statusa strokovnih delavcev v predšolski vzgoji in varstvu z oblikovanjem visokih poklicnih standardov, zagotavljanjem privlačnega poklicnega statusa in ponujanjem poklicnih možnosti vzgojiteljem v predšolski vzgoji in varstvu, prizadevanjem za bolj uravnoteženo zastopanost spolov ter ustvarjanjem možnosti za profesionalizacijo osebja z nizkimi kvalifikacijami ali brez njih in posebnih možnosti za kvalifikacijo pomočnikov;

                              (b)

                              izboljšanje začetnega izobraževanja in stalnega strokovnega razvoja, da bi se v celoti upoštevale potrebe otrok glede njihovega dobrega počutja, učenja in razvoja ter zadevni družbeni razvoj, enakost spolov in zagotovilo popolno razumevanje otrokovih pravic;

                              (c)

                              zagotavljanje časa strokovnim delavcem za poklicne dejavnosti, kot so refleksija, načrtovanje, sodelovanje s starši ter sodelovanje z drugimi strokovnjaki in sodelavci;

                              (d)

                              prizadevanje, da strokovni delavci razvijejo kompetence za odzivanje na individualne potrebe otrok z različnimi ozadji in otrok s posebnimi učnimi potrebami, vključno z invalidnimi otroki, s katerimi bodo pripravljeni na vodenje raznolikih skupin;

                  4.

                  izboljšajo razvoj kurikulov za zgodnje otroštvo, da bi sledili zanimanjem otrok, negovali njihovo dobro počutje ter zadovoljili edinstvene potrebe in razvili potencial slehernega otroka, tudi tistih s posebnimi potrebami ali ranljivih in prikrajšanih otrok. Pristopi, ki podpirajo celostno učenje in razvoj otrok, bi lahko vključevali:

                              (a)

                              vzpostavljanje ravnotežja pri zagotavljanju socialno-čustvenega ter kognitivnega razvoja, priznavanje pomena igre, stika z naravo, vloge glasbe, umetnosti in telesne dejavnosti;

                              (b)

                              spodbujanje sodelovanja, iniciativnosti, avtonomije, reševanja problemov in ustvarjalnosti ter dovzetnosti za logično razmišljanje, raziskovanje in sodelovanje;

                              (c)

                              spodbujanje empatije, sočutja, vzajemnega spoštovanja ter zavesti o enakosti in različnosti;

                              (d)

                              ponujanje priložnosti za zgodnjo jezikovno izpostavljenost in učenje z igro ter

                              (e)

                              kjer je mogoče, razmislek o možnosti prilagojenih večjezičnih predšolskih programov, ki upoštevajo specifične potrebe dvo- in večjezičnih otrok;

                              (f)

                              usmerjanje ponudnikov storitev pri uporabi starosti primernih digitalnih orodij in novih tehnologij;

                              (g)

                              spodbujanje nadaljnje integracije vzgoje in varstva predšolskih otrok v celotno izobraževanje ter podpiranje sodelovanja med strokovnimi delavci v vzgoji in varstvu predšolskih otrok ter strokovnimi delavci v primarnem izobraževanju, starši in svetovalnimi službami za gladek prehod otrok v osnovno šolo;

                              (h)

                              spodbujanje inkluzivnega, demokratičnega in participativnega učnega okolja, ki sprejema in vključuje glas vseh otrok;

                  5.

                  spodbujajo pregledno in usklajeno spremljanje in evalvacijo storitev vzgoje in varstva predšolskih otrok na vseh ustreznih ravneh za razvoj in izvajanje politike. Uspešni pristopi bi lahko vključevali:

                              (a)

                              uporabo orodij za samoevalvacijo, vprašalnikov in smernic za opazovanje kot dela upravljanja kakovosti na ravni sistema in storitev;

                              (b)

                              uporabo ustreznih in starosti primernih metod, da se spodbudi sodelovanje otrok, prisluhne njihovim mnenjem, skrbem in zamislim ter da se njihov vidik upošteva v procesu ocenjevanja;

                              (c)

                              uporabo obstoječih orodij za večjo inkluzivnost vzgoje in varstva predšolskih otrok, kot je orodje za samorefleksijo okolja inkluzivne predšolske vzgoje, ki ga je razvila Evropska agencija za izobraževanje oseb s posebnimi potrebami in inkluzivno izobraževanje;

                  6.

                  si prizadevajo zagotoviti ustrezno financiranje in pravni okvir za zagotavljanje storitev vzgoje in varstva predšolskih otrok. Razmislile bi lahko o:

                              (a)

                              povečanju vlaganja v vzgojo in varstvo predšolskih otrok s poudarkom na razpoložljivosti, kakovosti in cenovni sprejemljivosti, po potrebi tudi z možnostmi financiranja v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov;

                              (b)

                              oblikovanju in vzdrževanju prilagojenih nacionalnih ali regionalnih okvirov za kakovost;

                              (c)

                              spodbujanju boljšega sodelovanja med službami, namenjenimi družinam in otrokom, ali njihovega nadaljnjega povezovanja, zlasti socialnih in zdravstvenih služb, pa tudi šol, na nacionalni, regionalni in lokalni ravni;

                              (d)

                              vključevanju zanesljivih politik o zaščiti/varovanju otrok v sistem vzgoje in varstva predšolskih otrok, da bi otroke zaščitili pred vsemi oblikami nasilja;

                              (e)

                              razvijanju sistema, ki si prizadeva za:

                                          (1)

                                          močno kulturo dialoga in refleksije, ki pri akterjih na vseh ravneh spodbuja stalni proces razvoja in učenja;

                                          (2)

                                          visokokakovostno infrastrukturo za vzgojo in varstvo predšolskih otrok ter ustrezno geografsko porazdelitev glede na življenjsko okolje otrok;

                  7.

                  z uporabo obstoječih okvirov in orodij poročajo o izkušnjah in napredku pri dostopnosti in kakovosti sistemov vzgoje in varstva predšolskih otrok,

            IN POZDRAVLJA NAMERO KOMISIJE, DA:

                  8.

                  omogoči izmenjavo izkušenj in dobre prakse med državami članicami znotraj strateškega okvira za sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju ter programov, ki ga bodo nasledili, in v Odboru za socialno zaščito;

                  9.

                  na prošnjo držav članic podpre njihovo sodelovanje z organiziranjem vzajemnega učenja in svetovanja;

                  10.

                  podpre sodelovanje z mrežo OECD za vzgojo in varstvo predšolskih otrok, ki naj bi olajšalo razširjanje rezultatov in preprečilo podvajanje;

                  11.

                  podpre razvoj visokokakovostnih inkluzivnih storitev vzgoje in varstva predšolskih otrok s tem, da zagotovi sredstva Unije, zlasti v okviru programa Erasmus+ ter po potrebi evropskih strukturnih in investicijskih skladov, vključno s pobudo Interreg, brez kakršnega koli poseganja v pogajanja o naslednjem večletnem finančnem okviru;

                  12.

                  po posvetovanju z državami članicami predlaga posodobljena evropska referenčna merila ali cilje glede vzgoje in varstva predšolskih otrok z namenom zagotavljanja storitev v skladu z revidiranim referenčnim merilom ET 2020 in cilji iz Barcelone; o tem predlogu referenčnih meril kot tudi o drugih predlaganih evropskih referenčnih merilih glede izobraževanja in usposabljanja bi moral razpravljati in odločati Svet v okviru vzpostavitve novega strateškega okvira za izobraževanje in usposabljanje po letu 2020;

                  13.

                  poroča Svetu o uresničevanju priporočila v skladu z načini poročanja, ki se uporabljajo za obstoječe okvire in orodja.

         V Bruslju, 22. maja 2019

               Za Svet

               Predsednik

            C. B. MATEI

         (1)  Dok. 13129/17.

         (2)  UL C 326, 26.10.2012, str. 391.

         (3)  Dok. COM(2017) 673 final.

         (4)  UL C 421, 8.12.2017, str. 2.

         (5)  UL C 189, 4.6.2018, str. 1.

         (6)  Zgodnje otroštvo je opredeljeno kot obdobje od rojstva do običajno šestega leta starosti, kar ustreza izobraževalni ravni ISCED 0.

         (7)  UL L 59, 2.3.2013, str. 5.

         (8)  UL C 378, 24.12.2013, str. 1.

         (9)  Benefits of early childhood education and care and the conditions for obtaining them, Report of the European Expert Network on Economics of Education (EENEE).

         (10)  The Progress in International Reading Literacy Study (PIRLS).

         (11)  The Programme for International Student Assessment (PISA), OECD (2016), Education at a Glance.

         (12)  Evropska komisija (2014), Study on the effective use of early childhood education and care in preventing early school leaving.

         (13)  Prvi jezik: jezik ali jeziki, ki se ga oziroma se jih otrok nauči v zgodnjem otroštvu (približno pred drugim ali tretjim letom starosti) in v katerem usvoji sposobnost jezikovnega sporazumevanja. Ta izraz je bolj priporočljiv kot materni jezik, ki je pogosto neustrezen, saj prvi jezik ni nujno samo jezik matere.

         (14)  The Economics of Human Development and Social Mobility. Annual Review of Economics, Vol. 6 (2014), 689–733.

         (15)  UL C 155, 25.5.2011, str. 10.

         (16)  Dok. COM(2017) 252 final.

         (17)  A Review of Research on the Effects of Early Childhood Education and Care on Child Development. CARE Project Report (2015).

         (18)  Dok. COM(2018) 273 final.

         (19)  OECD (2017), Starting Strong 2017: Key OECD Indicators on Early Childhood Education and Care. Eurofound (2015), Early Childhood Care: Dostopnost in kakovost storitev.

         (20)  Dok. P8_TA(2017)0360.

         (21)  A Children in Europe policy paper (2008), Young children and their services: developing a European approach.

         (22)  Proposal for key principles of a Quality Framework for Early Childhood Education and Care (2014), poročilo delovne skupine za predšolsko vzgojo in varstvo pod okriljem Evropske komisije.

         (23)  Eurofound (2015), Early childhood care: working conditions, training and quality – A systematic review.

         (24)  Evropska komisija (2011), CoRe: Competence Requirements in Early Childhood Education and Care.

         (25)  Professionalisation of Childcare Assistants in Early Childhood Education and Care (ECEC): Pathways towards Qualification, NESET II report (2016).

         (26)  The current state of national ECEC quality frameworks, or equivalent strategic policy documents, governing ECEC quality in EU Member States, NESET II Report 4/2017.

         (27)  Dok. SN 100/1/02 REV 1.

         (28)  Dok. COM(2018) 273 final.

         (29)  UL C 417, 15.12.2015, str. 25.

         (30)  Dok. COM(2018) 273 final.

         (31)  Evropska komisija (2017), Pregled izobraževanja in usposabljanja.

         (32)  ISCED 0.1 in ISCED 0.2.

         PRILOGA

            „Otroci imajo pravico do cenovno dostopne in kakovostne predšolske vzgoje in varstva.“

            Evropski steber socialnih pravic

         Učenje in vzgoja se začneta z rojstvom, življenje otrok pa najbolj zaznamuje ravno zgodnje otroštvo, saj se takrat postavijo temelji za njihov vseživljenjski razvoj. V tem okviru za kakovost so predstavljena ključna načela in evropski pristop k visokokakovostnim sistemom vzgoje in varstva predšolskih otrok, ki temelji na dobri praksi v državah članicah EU in najnovejših raziskavah. Vključuje deset premis o kakovosti, razdeljenih v pet širših področij kakovosti: dostop, strokovni delavci, kurikul, spremljanje in evalvacija ter upravljanje in financiranje. Deset premis o kakovosti opisuje glavne značilnosti visokokakovostnih storitev, ki izhajajo iz prakse. Okvir za kakovost je orodje za upravljanje, katerega namen je zagotoviti usmeritve za razvoj in vzdrževanje sistemov vzgoje in varstva predšolskih otrok.
         Glavni cilj okvira je opisati sistem, ki lahko zagotavlja visokokakovostno predšolsko vzgojo in varstvo za vse otroke, in njegov razvoj; temelji na naslednjih načelih:

                     —

                     visokokakovostne storitve so odločilne pri spodbujanju razvoja in učenja otrok ter dolgoročno pri izboljšanju njihovih možnosti za izobraževanje;

                     —

                     sodelovanje staršev kot partnerjev pri teh storitvah je bistveno – družina je najpomembnejše mesto za rast in razvoj otrok, starši (in skrbniki) pa so odgovorni za dobro počutje, zdravje in razvoj posameznega otroka;

                     —

                     storitve vzgoje in varstva predšolskih otrok morajo biti osredotočene na otroka, otroke morajo spodbujati k dejavnemu sodelovanju in upoštevati njihova mnenja.

            OKVIR EU ZA KAKOVOST VZGOJE IN VARSTVA PREDŠOLSKIH OTROK

         DOSTOP do kakovostnih storitev predšolske vzgoje in varstva za vse otroke pripomore k njihovemu zdravemu razvoju in učnemu uspehu ter pomaga zmanjševati socialne neenakosti in razlike v kompetencah med otroki z različnimi socialno-ekonomskimi ozadji. Enak dostop je bistven tudi za zagotovitev, da imajo starši, zlasti ženske, potrebno prožnost za (ponovno) vključitev na trg dela.

            Premisi o kakovosti:

         1.   Zagotavljanje storitev, ki so na voljo in cenovno dostopne vsem družinam in njihovim otrokom.

         Splošna zakonska upravičenost do storitev vzgoje in varstva predšolskih otrok daje trdno podlago za vključitev vseh otrok. Podatki o prebivalstvu in anketiranje staršev o povpraševanju po mestih v predšolski vzgoji in varstvu so lahko podlaga za oceno dodatnih potreb in prilagoditev zmogljivosti.
         V okviru zagotavljanja storitev je mogoče odpraviti ovire, ki bi lahko družinam in otrokom preprečevale vključitev v vzgojo in varstvo. To lahko vključuje prilagoditev zahtevanih prispevkov za vzgojo in varstvo predšolskih otrok, da se dostop omogoči tudi gospodinjstvom z nizkimi dohodki. Obstajajo tudi dokazi, da k vključevanju, zlasti otrok zaposlenih mater in otrok iz enostarševskih družin, manjšin ali prikrajšanih skupin, prispevajo tudi prožen čas obratovanja in druge ureditve.
         Zagotavljanje storitev, enakomerno porazdeljeno po mestnih in podeželskih območjih, premožnih in revnejših soseskah ter regijah, lahko poveča dostopnost za prikrajšane skupine v družbi. Razpoložljivost in cenovna dostopnost visokokakovostnih storitev v soseskah, kjer prebivajo revne družine, manjšine ali migrantske ali begunske družine, naj bi najbolj prispevala k enakosti in socialni inkluziji.
         2.   Zagotavljanje storitev, ki spodbujajo vključevanje, krepijo socialno inkluzijo in sprejemajo različnost.

         Okolja, v katerih potekata vzgoja in varstvo predšolskih otrok, lahko dejavno spodbujajo vključevanje, tako da staršem, družinam in skrbnikom omogočijo sodelovanje v procesih odločanja (npr. v svetih staršev). Ciljno usmerjene pobude, naslovljene na družine, zlasti enostarševske ter prikrajšane družine ali manjšinske in migrantske družine, tem skupinam omogočajo, da izrazijo svoje potrebe, ponudnikom storitev pa, da to upoštevajo pri prilagajanju zagotavljanja storitev povpraševanju lokalnih skupnosti.
         Spodbuja se lahko zaposlovanje strokovnih delavcev iz marginaliziranih, migrantskih ali manjšinskih skupin, saj je dokazano, da je koristno, če sestava zaposlenih v okoljih, v katerih potekata vzgoja in varstvo predšolskih otrok, odraža raznolikost v skupnosti.
         Ustvarjanje gostoljubnega okolja za otroke, v katerem se cenijo njihovi jeziki, kultura in domače okolje, prispeva k razvoju njihovega občutka pripadnosti. Z ustreznim stalnim strokovnim razvojem se osebje pripravi tudi na sprejemanje in podpiranje dvojezičnih otrok.
         Okolja, v katerih potekata predšolska vzgoja in varstvo, lahko razvijejo dobre družinske prakse za gladek prehod iz domačega okolja ter z organiziranjem posebnih pobud spodbujajo visoko raven sodelovanja staršev.
         STROKOVNI DELAVCI so najpomembnejši dejavnik za dobro počutje, učenje in razvoj otrok. Zato se njihove delovne razmere in strokovni razvoj štejejo za bistvene sestavine kakovosti.

            Premisi o kakovosti:

         3.   Visokokvalificirani strokovni delavci, ki lahko na podlagi začetnega in nadaljevalnega izobraževanja izpolnjujejo svojo poklicno vlogo.

         V učinkovitih sistemih vzgoje in varstva predšolskih otrok se razmišlja o izboljšanju poklicnega statusa delavcev, ki je splošno priznano kot eden od ključnih dejavnikov kakovosti, z dvigom ravni kvalifikacij, zagotavljanjem privlačnega poklicnega statusa ter ponujanjem prožnih poklicnih možnosti in alternativnih možnosti za pomočnike. To je mogoče podpreti s prizadevanjem za pedagoško osebje, ki ga sestavljajo visokokvalificirani strokovni delavci s polno poklicno kvalifikacijo, ki so specializirani za predšolsko vzgojo, in njihovi pomočniki.
         Najsodobnejši programi začetnega izobraževanja so zasnovani skupaj z delavci v stroki ter zagotavljajo dobro uravnoteženost teorije in prakse. Koristno je tudi, če izobraževalni programi zaposlene pripravijo na kolektivno delo in izboljšanje sposobnosti refleksije. V takih programih so lahko koristna usposabljanja strokovnih delavcev za delo z jezikovno in kulturno različnimi skupinami iz manjšinskih in migrantskih družin ter družin z nizkimi dohodki.
         Strokovni delavci, usposobljeni za spremljanje razvojnih potreb, zanimanj in potenciala majhnih otrok ter sposobni zaznati morebitne razvojne in učne težave, lahko dejavneje podprejo otroka pri razvoju in učenju. Možnosti rednega posebej prilagojenega in stalnega strokovnega razvoja koristijo vsem strokovnim delavcem, tudi pomočnikom in pomožnemu osebju.
         Kar zadeva nujne elemente razvoja in psihologije otroka, bi morale kompetence strokovnih delavcev v skladu z različnimi strukturami usposabljanja v državah članicah vključevati znanje o sistemih za zaščito otrok ter splošneje o otrokovih pravicah.
         4.   Ugodne delovne razmere, vključno s strokovnim vodenjem, ki zagotavljajo priložnosti za opazovanje, refleksijo, načrtovanje, skupinsko delo in sodelovanje s starši.

         Sistemi vzgoje in varstva predšolskih otrok, katerih cilj so boljše delovne razmere, vključno s primernejšo višino plače, lahko povečajo privlačnost zaposlitve v vzgoji in varstvu predšolskih otrok za bolj kvalificirano osebje, ki si želi dostojne poklicne poti.
         Razmerje med odraslimi in otroki ter velikost skupin sta najprimernejša, če sta prilagojena starosti in sestavi skupine otrok, saj mlajši otroci potrebujejo več pozornosti in nege.
         Izkazalo se je, da imajo poklicne učne skupnosti, vzpostavljene znotraj okolij in med njimi, pozitivno vlogo, saj se posvečajo kolegialnim praksam in sodelovanju.
         Zagotavljanje mentorstva in nadzora med uvajanjem novo zaposlenim delavcem lahko pomaga, da začnejo hitro izpolnjevati svojo poklicno vlogo.
         KURIKUL je močno orodje za izboljšanje dobrega počutja, razvoja in učenja otrok. Širok pedagoški okvir določa načela za podporo razvoju in učenju otrok z vzgojno-varstvenimi praksami, ki ustrezajo zanimanjem, potrebam in potencialu otrok.

            Premisi o kakovosti:

         5.   Kurikul, ki temelji na pedagoških ciljih, vrednotah in pristopih, na podlagi katerih lahko otroci izkoristijo ves svoj potencial, in zagotavlja njihov čustveni, kognitivni in telesni razvoj ter dobro počutje.

         S pedagoškimi pristopi, osredotočenimi na otroka, je mogoče bolje podpreti splošni razvoj otrok, zagotavljati podporo njihovim učnim strategijam ter spodbujati njihov kognitivni in nekognitivni razvoj z bolj sistematično krepitvijo izkustvenega učenja, igre in socialnih interakcij.
         Obstajajo trdni dokazi o tem, da je jasno opredeljen kurikul zelo dragocen, saj omogoča usklajen okvir za varstvo, vzgojo in socializacijo, ki so sestavni deli predšolske vzgoje in varstva predšolskih otrok. Najbolje je, če tak okvir določa pedagoške cilje, ki vzgojiteljem omogočajo, da svoj pristop prilagodijo individualnim potrebam otrok, in zagotavlja smernice za visokokakovostno učno okolje. Pri tem se upošteva tudi razpoložljivost knjig in drugih tiskovin za pomoč otrokom pri razvoju pismenosti.
         Učinkovit kurikul s spodbujanjem raznolikosti, enakosti in jezikovne ozaveščenosti pospešuje vključevanje migrantov. Spodbuja lahko razvoj maternega in učnega jezika.
         6.   Kurikul, v katerem morajo zaposleni sodelovati z otroki, sodelavci in starši ter razmišljati o lastni praksi.

         Kurikul lahko pripomore k močnejši vključenosti staršev, zainteresiranih strani in zaposlenih ter zagotovi ustreznejše odzivanje na potrebe, zanimanja in potencial otrok.
         V kurikulu so lahko opredeljene vloge in procesi, v okviru katerih lahko strokovni delavci redno sodelujejo s starši in sodelavci v drugih službah, namenjenih otrokom (vključno z zdravstvenim, socialnovarstvenim in izobraževalnim sektorjem).
         Če je mogoče, lahko kurikul vsebuje smernice za delavce v vzgoji in varstvu predšolskih otrok glede sodelovanja s šolskim osebjem pri prehodu otrok v primarno oziroma predprimarno izobraževanje.
         SPREMLJANJE IN EVALVACIJA vzdržujeta kakovost. Spremljanje in evalvacija izpostavljata prednosti in slabosti, s tem pa lahko pomembno prispevata k izboljšanju kakovosti sistemov vzgoje predšolskih otrok. Zagotavljata lahko podporo zainteresiranim stranem in oblikovalcem politike pri uvajanju pobud, ki ustrezajo potrebam otrok, staršev in lokalnih skupnosti.

            Premisi o kakovosti:

         7.   S spremljanjem in evalvacijo se ustvarjajo informacije na zadevni lokalni, regionalni in/ali nacionalni ravni, ki prispevajo k stalnemu izboljševanju kakovosti politike in prakse.

         Pregledne informacije o storitvah in zaposlenih ali o izvajanju kurikula na ustrezni – nacionalni, regionalni in lokalni – ravni lahko pripomorejo k izboljšanju kakovosti.
         Redne povratne informacije lahko olajšajo proces evalvacije politik, tudi s tem, da omogočajo analizo porabe javnih sredstev ter tega, kaj je učinkovito in v kakšnih okoliščinah.
         Za določitev potreb delavcev v stroki po usposabljanju in pravilno odločanje o tem, kako najbolje izboljšati kakovost storitev in strokovni razvoj, je koristno, da odgovorni za vzgojo predšolskih otrok pravočasno zberejo zadevne podatke.
         8.   Spremljanje in evalvacija, ki sta v otrokovo korist.

         Za zaščito otrokovih pravic je treba v sistem vzgoje in varstva predšolskih otrok vključiti trdne politike o zaščiti/varovanju otrok, da bi otroke zaščitili pred vsemi oblikami nasilja. Politike o zaščiti otrok vključujejo štiri širša področja: (1) politiko, (2) ljudi, (3) postopke in (4) odgovornost. Več informacij o teh področjih je na voljo v publikaciji „Child safeguarding standards and how to implement them“ (Standardi varovanja otrok in kako jih izvajati), ki jo je izdala organizacija Keeping Children Safe.
         Spremljanje in evalvacija lahko vse zainteresirane strani spodbudita k dejavnemu vključevanju in sodelovanju. Vsi, ki jih zanima razvoj kakovosti, lahko prispevajo k praksam spremljanja in evalvacije ter imajo od njih korist.
         Dokazi, ki so na voljo, kažejo, da je mogoče s kombinacijo metod spremljanja (npr. opazovanje, dokumentiranje, opisno ocenjevanje kompetenc in učenja otrok) zagotoviti koristne informacije ter predstaviti izkušnje in razvoj otrok, kar med drugim pripomore h gladkemu prehodu v osnovno šolo.
         Oblikovati je mogoče orodja za spremljanje in postopke za participativno evalvacijo, da bi bili otroci slišani in da bi lahko poročali o svojih učnih in socializacijskih izkušnjah v različnih okoljih.
         UPRAVLJANJE IN FINANCIRANJE sta bistvena, da bi lahko vzgoja in varstvo predšolskih otrok izpolnila svojo vlogo v osebnem razvoju in učenju otrok ter pri zmanjševanju razlik v stopnji izobrazbe in spodbujanju socialne kohezije. Kakovost je rezultat celovitih in usklajenih javnih politik, ki vzgojo in varstvo predšolskih otrok povezujejo z drugimi storitvami, ki zagotavljajo dobrobit majhnih otrok in njihovih družin.

            Premisi o kakovosti:

         9.   Zainteresirane strani jasno in enotno razumejo svojo vlogo in naloge ter vedo, da se od njih pričakuje sodelovanje s partnerskimi organizacijami.

         Za vzgojo in varstvo predšolskih otrok je koristno tesno sodelovanje z vsemi službami, namenjenimi otrokom, vključno s socialnimi in zdravstvenimi službami, šolami in lokalnimi zainteresiranimi stranmi. Izkazalo se je, da je tako povezovanje med službami učinkovitejše, če ga ureja usklajen okvir politike, ki lahko dejavno spodbuja sodelovanje in dolgoročno vlaganje v lokalne skupnosti.
         Dokazano je bilo, da je vključenost zainteresiranih strani bistvena za zasnovo in izvajanje vzgoje in varstva predšolskih otrok.
         Povezovanje ali usklajevanje služb, ki so pristojne za različne predpise o vzgoji in varstvu predšolskih otrok, lahko pozitivno vpliva na kakovost sistema.
         10.   Zakonodaja, predpisi in/ali financiranje prispevajo k napredku pri zagotavljanju splošne upravičenosti do visokokakovostne cenovno dostopne vzgoje in varstva predšolskih otrok, o napredku pa se redno poroča zadevnim zainteresiranim stranem.

         Izboljšanje kakovosti zagotavljanja storitev za vse otroke bi bilo morda lažje doseči s postopnim zagotavljanjem splošne zakonske upravičenosti. To vključuje spodbujanje vključevanja v predšolsko vzgojo in varstvo že v zgodnjem otroštvu. Morda je lahko koristno oceniti, ali tržno usmerjene storitve predšolske vzgoje in varstva prispevajo k neenakemu dostopu ali slabši kakovosti za prikrajšane otroke, ter po potrebi pripraviti načrte za ukrepanje.
         Tesna povezanost s politikami na področju dela, zdravja in socialnih zadev bi bila nedvomno koristna, saj lahko prispeva k učinkovitejši prerazporeditvi sredstev z usmerjanjem dodatnega financiranja k prikrajšanim skupinam in soseskam.


               9.11.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 378/262

         P7_TA(2014)0216
   Humanitarno delovanje oboroženih nedržavnih akterjev v zaščito otrok
   Priporočilo Evropskega parlamenta z dne 12. marca 2014 Svetu o humanitarnem delovanju oboroženih nedržavnih akterjev v zaščito otrok (2014/2012(INI))
   (2017/C 378/32)

      Evropski parlament,

               —

               ob upoštevanju predloga priporočila Svetu, ki so ga v imenu skupine Verts/ALE vložili Catherine Grèze, Eva Joly, Isabella Lövin, Judith Sargentini, Bart Staes in Keith Taylor, o humanitarnem delovanju oboroženih nedržavnih akterjev v zaščito otrok (B7-0585/2013),

               —

               ob upoštevanju poročila generalnega sekretarja Združenih narodov za leto 2013 o otrocih v oboroženih spopadih ter drugih poročil zadevnih akterjev,

               —

               ob upoštevanju smernic EU iz leta 2008 o otrocih v oboroženih spopadih, izvedbene strategije za smernice EU o otrocih v oboroženih spopadih iz leta 2010 in kontrolnega seznama iz leta 2008 za vključitev zaščite otrok, ki so jih prizadeli oboroženi spopadi, v operacije EVOP,

               —

               ob upoštevanju sklepov Sveta iz leta 2008 o uveljavljanju in varstvu otrokovih pravic v zunanjepolitičnih dejavnostih Evropske unije – razvoj in humanitarna razsežnost,

               —

               ob upoštevanju svojih resolucij z dne 19. februarja 2009 o otrocih na posebnem mestu v zunanjepolitičnih dejavnostih EU (1), z dne 16. januarja 2008 z naslovom „Strategiji EU o otrokovih pravicah naproti“ (2), z dne 3. julija 2003 o trgovini z otroki in otrocih vojakih (3), z dne 6. julija 2000 o ugrabitvi otrok s strani Gospodove odporniške vojske (4), in z dne 17. decembra 1998 o otrocih vojakih (5),

               —

               ob upoštevanju resolucij Združenih narodov o otrokovih pravicah, zlasti resolucije Varnostnega sveta Združenih narodov št. 1612 (2005),

               —

               ob upoštevanju izbirnega protokola h Konvenciji o otrokovih pravicah glede udeležbe otrok v oboroženih spopadih iz leta 2002,

               —

               ob upoštevanju pariških zavez za varstvo otrok pred nezakonitim novačenjem v oborožene sile ali skupine ali njihovim izkoriščanjem ter pariških načel in smernic o otrocih, ki sodelujejo v oboroženih silah ali skupinah, ki so bili sprejeti 6. februarja 2007,

               —

               ob upoštevanju členov 121(3) in 97 Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za razvoj (A7-0160/2014),

               A.

               ker v večini sodobnih oboroženih spopadov sodeluje en ali več oboroženih nedržavnih akterjev, ki se borijo proti vladi ali drugim oboroženim skupinam, pri čemer večina bremena takih vojn odpade na pleča civilistov, zlasti otrok;

               B.

               ker je obseg teh nedržavnih akterjev zelo širok in zajema številne različne identitete in motivacije ter različne stopnje pripravljenosti ter sposobnosti spoštovanja mednarodne humanitarne zakonodaje, vendar je potreben nadzor vseh teh vidikov;

               C.

               ker je treba za boljšo zaščito civilistov, zlasti otrok, upoštevati vse strani, vpletene v spopad;

               D.

               ker mednarodni humanitarni standardi veljajo za vse strani v oboroženem spopadu in so zanje zavezujoči;

               E.

               ker imajo oboroženi spopadi še posebej uničujoče posledice na telesni in duševni razvoj otrok in s tem dolgoročno vplivajo na varnost ljudi in trajnostni razvoj;

               F.

               ker je po statutu Mednarodnega kazenskega sodišča vpisovanje ali novačenje otrok, mlajših od 15 let, v oborožene sile ali skupine, ali njihova uporaba za dejavno sodelovanje v spopadih, opredeljeno kot kaznivo dejanje;

               G.

               ker mednarodno pravo prepoveduje vse oblike spolnega nasilja, tudi nad otroki, in ker dejanja spolnega nasilja lahko vodijo do vojnih zločinov, zločinov proti človečnosti ali genocida;

               H.

               ker se je uporaba protipehotnih min od sprejetja Konvencije o prepovedi protipehotnih min leta 1997 zmanjšala, vendar še vedno ogroža otroke, zlasti v oboroženih silah, ki nimajo mednarodnega značaja;

               I.

               ker ima mednarodna skupnost moralno dolžnost, da v zaščito otrok zahteva zaveze od vseh strani, vpletenih v spopade, med drugim tudi od državnih in oboroženih nedržavnih akterjev;

               J.

               ker je treba demobilizacijo, rehabilitacijo in ponovno vključitev otrok vojakov vključiti v vsa pogajanja in v posledične mirovne sporazume, obravnavati pa jih je treba tudi med samim spopadom;

               K.

               ker uspešna demobilizacija in ponovna vključitev otok vojakov lahko pomagata prekiniti ciklično ponavljanje nasilja;

               1.

               komisarju za razvoj in podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko priporoča, naj:

                           (a)

                           spodbujata vpletene države in oborožene nedržavne akterje, naj s pisarno posebnega predstavnika generalnega sekretarja Združenih narodov za otroke v oboroženih spopadih podpišejo akcijske načrte za zaščito otrok v oboroženih spopadih; ob tem pa opozarja, da takšno sodelovanje z oboroženimi nedržavnimi akterji ne pomeni podpiranja ali priznavanja legitimnosti teh skupin ali njihovih aktivnosti;

                           (b)

                           dasta priznanje prizadevanjem Združenih narodov ter mednarodnih in nevladnih organizacij, da bi oborožene nedržavne akterje prepričali, naj zaščitijo otroke, in obenem poudarita, da to ne pomeni podpore ali priznavanja legitimnosti delovanja teh akterjev;

                           (c)

                           v politični dialog s tretjimi državami, na primer v okviru sporazuma iz Cotonouja, vključita cilj, da se preprečita in ustavita novačenje in prisilno sodelovanje otrok, mlajših od 18 let, in poskrbi za njihovo izpustitev in ponovno vključitev v družbo;

                           (d)

                           poudarita, da morajo državni in oboroženi nedržavni akterji spoštovati mednarodno humanitarno pravo in mednarodno humanitarno običajno pravo, in te akterje podpirata pri njihovih prizadevanjih, da sprejmejo posebne ukrepe za zaščito civilistov, zlasti otrok; ob tem pa opozarja, da takšno sodelovanje z oboroženimi nedržavnimi akterji ne pomeni podpiranja ali priznavanja legitimnosti teh skupin ali njihovih aktivnosti;

                           (e)

                           opozarjata, da je mednarodno humanitarno pravo pravni okvir, ki obvezuje oborožene nedržavne skupine, ter da skupni člen 3 ženevskih konvencij in Drugi dodatni protokol iz leta 1977 služita temu namenu, kot tudi številne ustaljene določbe mednarodnega humanitarnega prava; preučita, ali so obstoječe določbe mednarodnega humanitarnega prava primerne za obravnavo nedržavnih akterjev ali pa je potrebna dodatna ureditev;

                           (f)

                           neposredno ali posredno, prek specializiranih nevladnih in humanitarnih organizacij, sodelujeta z oboroženimi nedržavnimi akterji glede vprašanja zaščite deklic in dečkov, da bi zmanjšali trpljenje otrok v oboroženih spopadih in spodbudili nedržavne akterje k podpisu akta o zavezi v okviru ženevskega poziva k zaščiti otrok pred učinki oboroženih spopadov;

                           (g)

                           podpirata humanitarne organizacije, ki vzdržujejo dialog z oboroženimi nedržavnimi akterji, da bi spodbudili spoštovanje mednarodnih humanitarnih standardov v oboroženih spopadih, zlasti zaščito otrok s pomočjo političnih, diplomatskih in finančnih sredstev;

                           (h)

                           poziva države članice EU, naj se pridružijo mednarodnim prizadevanjem za preprečevanje napadov na šole in njihovo uporabo v vojaške namene s strani oboroženih akterjev, tako da potrdijo osnutek smernic iz Lucensa za zaščito šol in univerz pred vojaško uporabo med oboroženimi konflikti;

               2.

               naroči svojemu predsedniku, naj to priporočilo posreduje komisarju za razvoj, podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, Komisiji, Svetu in Evropski službi za zunanje delovanje.

      (1)  UL C 76 E, 25.3.2010, str. 3.

      (2)  UL C 41 E, 19.2.2009, str. 24.

      (3)  UL C 74 E, 24.3.2004, str. 854.

      (4)  UL C 121, 24.4.2001, str. 401.

      (5)  UL C 98, 9.4.1999, str. 297.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 19. decembra 2017 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Central Bank of Cyprus (ECB/2017/43)

text:
               5.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 2/1

         PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
   z dne 19. decembra 2017
   Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Central Bank of Cyprus
   (ECB/2017/43)
   (2018/C 2/01)
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank držav članic, katerih valuta je euro, opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               Mandat sedanjega zunanjega revizorja centralne banke Central Bank of Cyprus, družbe KPMG Limited, bo potekel po reviziji za poslovno leto 2017. Zaradi tega je treba imenovati zunanjega revizorja od poslovnega leta 2018.

               (3)

               Central Bank of Cyprus je za svojega zunanjega revizorja za poslovna leta 2018 do 2022 izbrala družbo PricewaterhouseCoopers Limited –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   Priporoči se, da se družba PricewaterhouseCoopers Limited imenuje za zunanjega revizorja centralne banke Central Bank of Cyprus za poslovna leta 2018 do 2022.

      V Frankfurtu na Majni, 19. decembra 2017

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI


title: Priporočilo Sveta z dne 6. marca 2018 o časovnem načrtu za izvajanje PESCO

text:
               8.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 88/1

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 6. marca 2018
   o časovnem načrtu za izvajanje PESCO
   (2018/C 88/01)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 46(6),
   ob upoštevanju Protokola št. 10 o stalnem strukturnem sodelovanju, vzpostavljenem na podlagi člena 42 Pogodbe o Evropski uniji, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Sklepa Sveta (SZVP) 2017/2315 z dne 11. decembra 2017 o vzpostavitvi stalnega strukturnega sodelovanja (PESCO) in določitvi seznama vključenih držav članic (1),
   ob upoštevanju predloga Zvezne republike Nemčije, Kraljevine Španije, Francoske republike in Italijanske republike,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet se je junija 2017 strinjal o potrebi, da se začne vključujoče in ambiciozno stalno strukturno sodelovanje (PESCO), da bi okrepili evropsko varnost in obrambo ter tako pomagali doseči raven ambicij Unije, kot je izraženo v Globalni strategiji EU in opredeljeno v sklepih Sveta z dne 14. novembra 2016 o izvajanju globalne strategije EU na področju varnosti in obrambe. Poudaril je, da mora to delo biti skladno z nacionalnim obrambnim načrtovanjem držav članic in zavez držav članic, o katerih so se zadevne države članice dogovorile v okviru NATA in ZN.

               (2)

               Svet in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko (v nadaljnjem besedilu: visoki predstavnik) sta 13. novembra 2017 prejela skupno uradno obvestilo v skladu s členom 46(1) Pogodbe o Evropski uniji (PEU) od 23 držav članic, 7. decembra 2017 pa še od dveh drugih držav članic.

               (3)

               Sklep Sveta (SZVP) 2017/2315, s katerim je PESCO vzpostavljen, določa, da se bo njegovo upravljanje organiziralo na ravni Sveta in v okviru projektov, ki jih izvajajo skupine tistih vključenih držav članic, ki so se med seboj dogovorile o njihovi izvedbi.

               (4)

               Države članice, vključene v PESCO, so 11. decembra 2017 sprejele tudi izjavo, v kateri so izrazile namero, da v različnih sestavah pripravijo prve projekte sodelovanja v okviru PESCO, ki so navedeni v Prilogi k izjavi.

               (5)

               Evropski svet je 14. decembra 2017 pozdravil vzpostavitev ambicioznega in vključujočega PESCO in poudaril pomen hitre izvedbe prvega sklopa projektov, vključene države članice pa pozval, naj izpolnijo nacionalne izvedbene načrte.

               (6)

               Svet je 6. marca 2018 sprejel Sklep (SZVP) 2018/340 (2) o pripravi seznama projektov, ki se bodo oblikovali v okviru PESCO.

               (7)

               V točki (a) člena 4(2) Sklepa (SZVP) 2017/2315 je potrjeno, da sme Svet v skladu s členom 46(6) PEU sprejemati sklepe ali priporočila v smislu zagotavljanja strateške usmeritve in smernic za PESCO.

               (8)

               Svet bi zato moral sprejeti priporočilo v smislu zagotavljanja takšne strateške usmeritve in smernic za izvajanje PESCO –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   I.   CILJI IN PODROČJE UPORABE

               1.

               Cilj tega priporočila je zagotoviti strateško usmeritev in smernice za izvajanje PESCO zaradi strukturiranja dela, ki ga je še potrebno opraviti v zvezi s procesi in upravljanjem, tudi kar zadeva projekte, da bi vključene države članice lahko izpolnile večje obveznosti, kakor je določeno v Prilogi k Sklepu (SZVP) 2017/2315.

         II.   IZVAJANJE

      Zaporedje izpolnjevanja obveznosti in opredelitev natančnejših ciljev

               2.

               Točka (b) člena 4(2) Sklepa (SZVP) 2017/2315 določa, da Svet sprejme sklepe in priporočila o zaporedju posameznih stopenj izpolnjevanja večjih obveznosti, določenih v Prilogi k navedenemu sklepu, v prvih dveh zaporednih fazah (leta 2018–2020 in 2021–2025), na začetku vsake faze pa tudi o podrobnejši opredelitvi natančnejših ciljev za izpolnjevanje večjih obveznosti.

               3.

               Zato je primerno, da Svet do junija 2018 sprejme priporočilo o zaporedju izpolnjevanja obveznosti za fazi 2018–2020 in 2021–2025 ter opredelitvi natančnejših ciljev, vključno z obveznostmi, ki jih je treba izpolniti pred letom 2020. To priporočilo bi moralo opredeliti tudi skupno dogovorjene kazalnike za pomoč vključenim državam članicam pri izpolnjevanju obveznosti in za oceno zadevnega napredka.

               4.

               Sekretariat PESCO, ki ga skupaj zagotavljata Evropska služba za zunanje delovanje, vključno z Vojaškim štabom Evropske unije (EUMS), in Evropska obrambna agencija, kakor je določeno v členu 7 Sklepa (SZVP) 2017/2315, je pozvan, da do konca marca 2018 predloži prve povratne informacije o vrsti, podrobnosti in zgradbi informacij v nacionalnih izvedbenih načrtih, ki so jih posredovale vključene države članice decembra 2017, in sicer v luči izpolnjevanja njihovih obveznosti. Te povratne informacije bi morale biti v pomoč kot dejavnik pri oblikovanju priporočila o zaporedju, ki ga Svet sprejme v skladu s točko (b) člena 4(2) Sklepa (SZVP) 2017/2315. Sekretariat PESCO bi lahko posamezne vključene države članice podpiral tudi individualno, če bi za to zaprosile, in jim pomagal do kakovostnejših nacionalnih izvedbenih načrtov.

               5.

               Vključene države članice bi po sprejetju priporočila o zaporedju morale pregledati in po potrebi ustrezno posodobiti svoje nacionalne izvedbene načrte ter jih poslati sekretariatu PESCO do 10. januarja 2019, kakor določa člen 3(2) Sklepa (SZVP) 2017/2315. Z letom 2020 bi bilo te načrte treba sekretariatu PESCO začeti pošiljati do 10. januarja vsako leto, tudi ob upoštevanju pregleda PESCO v Svetu – na podlagi zadnjega letnega poročila visokega predstavnika iz člena 6 Sklepa (SZVP) 2017/2315 –, načrta razvoja zmogljivosti in priporočil iz dvoletnega poročila v sklopu usklajenega letnega pregleda.

               6.

               Svet bo ob koncu prve faze v skladu s točko (c) člena 4(2) Sklepa (SZVP) 2017/2315 glede na rezultate, dosežene v okviru PESCO, posodobil – po potrebi pa tudi okrepil – večje obveznosti iz navedenega sklepa, da se odrazijo potrebe Unije glede zmogljivosti, operativne potrebe Unije in spreminjajoče se varnostno okolje Unije. Podlaga tej odločitvi bo strateški proces pregleda za oceno izpolnjevanja obveznosti v okviru PESCO.

               7.

               V začetku naslednje faze naj bi Svet nato ob upoštevanju točke (c) člena 4(2) Sklepa (SZVP) 2017/2315 sprejel drugi sklop natančnejših ciljev za fazo 2021–2025.

      Seznam projektov, ki se bodo oblikovali v okviru PESCO

               8.

               Potem ko je Svet 6. marca 2018 sprejel sklep o pripravi seznama projektov, ki se bodo oblikovali v okviru PESCO, bi si morale vključene države članice močno prizadevati za opredelitev ciljev in časovnih okvirov za vsak projekt.

               9.

               Svet bi moral ta seznam posodobiti do novembra 2018, tako da bo vključeval tudi naslednji sklop projektov PESCO v skladu s postopkom iz člena 5 Sklepa (SZVP) 2017/2315.

               10.

               Da bi bilo izvajanje PESCO trajnostno in učinkovito, bi moral biti zadevni postopek za ocenjevanje novih projektov, ki jih predložijo vključene države članice na podlagi razpisa za zbiranje novih predlogov projektov, ki se objavi do začetka maja vsakega leta, načeloma dokončan novembra istega leta. Ocenjevanje predlaganih projektov PESCO, ki ga izvaja sekretariat PESCO, bi moralo potekati na podlagi preglednih meril, pri katerih bi morali biti zastopani tako zmogljivostni kot operativni vidiki in ki bi jih bilo treba nadalje oblikovati skupaj z vključenimi državami članicami. Vojaški odbor Evropske unije (VOEU) bo v skladu s členom 5 Sklepa (SZVP) 2017/2315 na podlagi priporočila visokega predstavnika za opredelitev in ocenitev projektov PESCO zagotavljal vojaške nasvete.

               11.

               Vključene države članice, ki nameravajo predlagati posamezen projekt, bi morale dovolj časa, preden predložijo svoj predlog, o njem obvestiti druge vključene države članice, da bi pridobile njihovo podporo in jim dale možnost, da se pridružijo in skupaj predložijo predlog. Podrobni predlogi projektov, vključno s časovnim okvirom za njihovo izvajanje, bi morali biti predloženi dovolj zgodaj, da jih lahko sekretariat PESCO oceni, visoki predstavnik pa na podlagi te ocene Svetu predloži priporočilo v skladu s členom 5(1) Sklepa (SZVP) 2017/2315. Svet poziva sekretariat PESCO, naj oblikuje predlogo za projekte, ki bodo predloženi, in pomaga državam članicam pri posredovanju njihovih posameznih projektov PESCO drugim državam članicam.

      Skupna pravila upravljanja za projekte

               12.

               Svet do junija 2018 v skladu s točko (f) člena 4(2) Sklepa (SZVP) 2017/2315 sprejme skupna pravila upravljanja za projekte, ki bi jih lahko države članice, ki sodelujejo v posameznem projektu, temu projektu ustrezno prilagodile. S pravili naj bi začrtali okvir, ki bo zagotavljal skladno in dosledno izvajanje projektov PESCO ter vključeval načine za redno obveščanje Sveta o napredku pri izvajanju posameznih projektov v skladu s členom 5(2) Sklepa (SZVP) 2017/2315, poleg tega pa bo Svet lahko izvajal potreben nadzor. V zvezi s tem bi bilo treba podrobneje opredeliti vloge in pristojnosti vključenih držav članic, vključno, med drugim in če je ustrezno, s pravili glede vloge opazovalcev, ter sekretariata PESCO. S tem okvirom naj bi vključenim državam zagotovili tudi splošne smernice za vzpostavitev ustrezne ureditve za upravljanje posameznega projekta v skladu s členom 5(3) Sklepa (SZVP) 2017/2315. V zvezi s tem se bo Svet do junija 2018 vrnil k vprašanju nalog usklajevanja vključenih držav članic v okviru projektov.

      Splošni pogoji, pod katerimi pri posameznih projektih izjemoma sodelujejo tretje države

               13.

               Svet bo v skladu s točko (g) člena 4(2) in členom 9(1) Sklepa (SZVP) 2017/2315 sprejel sklep, v katerem bo pravočasno določil splošne pogoje, na podlagi katerih bi bile tretje države lahko izjemoma povabljene k sodelovanju pri posameznih projektih, obenem pa bo v skladu s členom 9(2) Sklepa (SZVP) 2017/2315 določil, ali zadevna tretja država te pogoje izpolnjuje. Delo za določitev teh splošnih pogojev bi se moralo začeti takoj, ko so do junija 2018 vzpostavljena skupna pravila upravljanja za projekte in zaporedje izpolnjevanja obveznosti, zadevni sklep pa bi moral biti po dodatni oceni s strani Sveta načeloma sprejet pred koncem leta 2018.

      Letno poročilo visokega predstavnika Svetu in ocenjevalni mehanizem

               14.

               Visoki predstavnik v skladu s členom 6(3) Sklepa (SZVP) 2017/2315 in na podlagi posodobljenih nacionalnih izvedbenih načrtov, ki jih posredujejo vključene države članice, Svetu vsako leto predloži poročilo, v katerem je opisano trenutno stanje pri izvajanju PESCO, tudi glede izpolnjevanja obveznosti vsake vključene države članice v skladu z njenim nacionalnim izvedbenim načrtom. Poročilo bi se moralo osredotočiti na konkretne ukrepe in določbe, ki jih sprejmejo vključene države članice, da bi izpolnile svoje obveznosti, tudi v okviru projektov PESCO, in na podlagi natančnejših ciljev in zaporedja, določenih za prvi dve zaporedni fazi. Sekretariat PESCO je v zvezi s tem pozvan, naj pripravi posodobljeno predlogo za nacionalne izvedbene načrte.
               Vključene države članice bi morale v svoje nacionalne izvedbene načrte vključiti informacije o konkretnih ukrepih in določbah, ki jih sprejmejo, da bi izpolnile svoje obveznosti, tudi informacije o prispevkih za projekte. Poleg tega se lahko zadevne informacije pojasnijo tudi z neuradnimi posvetovanji.

               15.

               Visoki predstavnik naj bi prvo letno poročilo predstavil aprila 2019 oziroma najpozneje pred zadevno sejo Sveta za zunanje zadeve, ki poteka v prvi polovici leta, tako da se upoštevajo posodobljeni nacionalni izvedbeni načrti, ki jih vključene države članice predstavijo do 10. januarja 2019. Od leta 2020 naprej bi moralo biti letno poročilo predstavljeno marca ali aprila, v njem pa se upoštevajo revidirani in posodobljeni nacionalni izvedbeni načrti, predloženi januarja istega leta.

               16.

               VOEU bi na podlagi poročila visokega predstavnika moral zagotoviti vojaški nasvet in priporočila Političnemu in varnostnemu odboru, da bi lahko slednji do maja vsakega leta pripravil pregled Sveta, ali vključene države članice še vedno izpolnjujejo večje obveznosti. V zvezi s tem bi moral Svet pregledati tudi napredek pri doseganju ravni ambicij Unije, s čimer naj bi izboljšali zmogljivost Unije za zagotavljanje varnosti in okrepili njeno strateško avtonomijo ter utrdili njeno sposobnost za sodelovanje s partnerji in za zaščito državljanov.

      V Bruslju, 6. marca 2018

            Za Svet

            Predsednik

         F. MOGHERINI

      (1)  UL L 331, 14.12.2017, str. 57.

      (2)  UL L 65, 8.3.2018, str. 24.


               4.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 356/130

      P8_TA(2017)0440
      Vzhodno partnerstvo: vrh novembra 2017
      Priporočilo Evropskega parlamenta z dne 15. novembra 2017 Svetu, Komisiji in Evropski službi za zunanje delovanje o vzhodnem partnerstvu pred vrhom novembra 2017 (2017/2130(INI))
      (2018/C 356/18)

         Evropski parlament,

                  —

                  ob upoštevanju členov 2, 3 in 8 ter naslova V, zlasti členov 21, 22, 36 in 37 Pogodbe o Evropski uniji (PEU), pa tudi petega dela Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU),

                  —

                  ob upoštevanju vzpostavitve vzhodnega partnerstva 7. maja 2009 v Pragi kot skupnega prizadevanja EU in njenih vzhodnih partneric Armenije, Azerbajdžana, Belorusije, Gruzije, Moldavije in Ukrajine,

                  —

                  ob upoštevanju skupnih izjav z vrhov vzhodnega partnerstva, ki so potekali leta 2011 v Varšavi, leta 2013 v Vilni in leta 2015 v Rigi,

                  —

                  ob upoštevanju izjave voditeljev 27 držav članic, Evropskega sveta, Evropskega parlamenta in Evropske komisije, sprejete 25. marca 2017 v Rimu,

                  —

                  ob upoštevanju priporočil in dejavnosti parlamentarne skupščine Euronest, foruma civilne družbe vzhodnega partnerstva, Odbora regij ter konference regionalnih in lokalnih oblasti za vzhodno partnerstvo (CORLEAP),

                  —

                  ob upoštevanju sporočil Evropske komisije in Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD) o evropski sosedski politiki, zlasti poročila iz leta 2017 o izvajanju pregleda evropske sosedske politike (JOIN(2017)0018) in revidiranega delovnega dokumenta iz leta 2017 z naslovom Eastern Partnership – 20 Deliverables for 2020: Focusing on key priorities and tangible results (Vzhodno partnerstvo – 20 ciljev do leta 2020: osredotočanje na ključne prednostne naloge in oprijemljive rezultate) (SWD(2017)0300), pa tudi sporočila iz leta 2016 o globalni strategiji za zunanjo in varnostno politiko Evropske unije,

                  —

                  ob upoštevanju sklepov Sveta za zunanje zadeve o evropski sosedski politiki in vzhodnem partnerstvu,

                  —

                  ob upoštevanju svojega priporočila z dne 5. julija 2017 Svetu o 72. zasedanju generalne skupščine Združenih narodov (1), svojih resolucij, zlasti z dne 15. junija 2017 o primeru Afgana Mukhtarlija in razmerah na področju medijev v Azerbajdžanu (2), z dne 6. aprila 2017 (3) in 24. novembra 2016 (4) o razmerah v Belorusiji, z dne 16. marca 2017 o prednostnih nalogah Evropske unije za zasedanja Sveta OZN za človekove pravice v letu 2017 (5), z dne 13. decembra 2016 o pravicah žensk v državah vzhodnega partnerstva (6), z dne 21. januarja 2016 o pridružitvenih sporazumih/poglobljenih in celovitih območjih proste trgovine z Gruzijo, Moldavijo in Ukrajino (7) ter z dne 9. julija 2015 o pregledu evropske sosedske politike (8),

                  —

                  ob upoštevanju skupne izjave parlamentov Gruzije, Moldavije in Ukrajine z dne 3. julija 2017,

                  —

                  ob upoštevanju člena 113 Poslovnika,

                  —

                  ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve (A8-0308/2017),

                  A.

                  ker vzhodno partnerstvo temelji na skupni zavezi Armenije, Azerbajdžana, Belorusije, Gruzije, Moldavije, Ukrajine in Evropske unije, da bodo poglabljali svoje odnose ter spoštovali mednarodno pravo in temeljne vrednote, vključno z demokracijo, pravno državo, spoštovanjem človekovih pravic, temeljnih svoboščin in enakosti spolov ter socialnim tržnim gospodarstvom, trajnostnim razvojem in dobrim upravljanjem;

                  B.

                  ker si vzhodno partnerstvo prizadeva za uresničitev skupnih ciljev, tj. spodbujanje stabilnosti, krepitev zaupanja in sodelovanje, podpiranje demokratičnih reform, dobri sosedski odnosi, mirno reševanje sporov in regionalno sodelovanje, krepitev medosebnih stikov in spodbujanje trgovine, da bi okrepili politični dialog in združevanje, pa tudi gospodarsko sodelovanje in povezovanje;

                  C.

                  ker si EU prek globalne strategije in revidirane evropske sosedske politike prizadeva za zbližanje s svojimi partnericami prek pospešenega političnega združevanja in gospodarskega povezovanja z EU, hkrati pa želi spodbuditi politično stabilizacijo, družbeno odpornost in gospodarsko blaginjo v svojem sosedstvu ter ponuditi priložnosti za privilegirane politične in gospodarske odnose v skladu s stopnjo ambicij posamezne partnerske države;

                  D.

                  ker EU meni, da je sodelovanje samo po sebi vrednota, in trdno verjame, da prinaša koristi za vse vključene strani, ter se je zato zavezala nadaljnjemu sodelovanju z vsemi državami vzhodnega partnerstva, pod pogojem, da osrednje evropske vrednote ne bodo postavljene pod vprašaj ali ogrožene;

                  E.

                  ker morajo EU in njeni partnerji zagotoviti vire in instrumente, s katerimi bodo lahko izpolnili zaveze, partnerji pa se morajo bolj osredotočiti na izvajanje obstoječih sporazumov;

                  F.

                  ker so udeleženci vrha v Rigi leta 2015 pozvali k napredku, ki ga je treba do naslednjega vrha doseči na področjih (1) krepitve institucij in dobrega upravljanja, (2) mobilnosti in medosebnih stikov, (3) gospodarskega razvoja in tržnih priložnosti ter (4) povezljivosti, energetske učinkovitosti, okolja in podnebnih sprememb;

                  G.

                  ker je bil od zadnjega vrha dosežen velik napredek, zlasti s sklenitvijo in začetkom veljavnosti treh pridružitvenih sporazumov, vključno s poglobljenim in celovitim prostotrgovinskim območjem z Gruzijo, Moldavijo in Ukrajino, brezvizumsko ureditvijo z Gruzijo in Ukrajino od leta 2017 (ter Moldavijo od leta 2014), zaključkom pogajanj o celovitem in okrepljenem partnerskem sporazumu z Armenijo (ki služi kot zgled za to, da je določena država članica Evrazijske gospodarske unije in hkrati sodeluje v sosedskih strategijah EU), začetkom pogajanj o novem celovitem sporazumu z Azerbajdžanom, sprejetjem obsežnih reform v številnih od teh držav s politično, tehnično in finančno podporo Evropske unije ter nadaljevanjem politike „kritičnega sodelovanja“ z Belorusijo;

                  H.

                  ker so se razmere na področju človekovih pravic v nekaterih ustanovnih članicah od vzpostavitve vzhodnega partnerstva v Pragi poslabšale, demokratizacija pa se je ustavila; ker mora biti eden od glavnih izzivov olajšati potekajoči prehod v vključujočo, odgovorno, stabilno in trdno demokracijo;

                  I.

                  ker sta večja mobilnost in poglobitev medosebnih stikov med partnerskimi državami in EU še vedno nepogrešljiv instrument za spodbujanje evropskih vrednosti;

                  J.

                  ker je cilj novega strateškega delovnega načrta, ki sta ga predlagali Komisija in ESZD in ki združuje dvostransko in regionalno sodelovanje, usmerjati prihodnje delo EU in šestih partnerskih držav z osredotočanjem na dvajset ciljev do leta 2020;

                  K.

                  ker so neodvisnost, suverenost in ozemeljska celovitost vzhodnih partneric EU še vedno ogrožene zaradi nerešenih regionalnih sporov, vključno z nekaterimi, ki jih je sprožila in jih še vedno dejavno podpira Ruska federacija in so v nasprotju z mednarodnimi zavezami glede spoštovanja mednarodnega pravnega reda; ker bi morala EU igrati dejavnejšo vlogo pri mirnem reševanju vseh potekajočih sporov v sosedstvu; ker ruska agresija proti Ukrajini, priključitev Krimskega polotoka in stalna okupacija dveh gruzijskih regij ter ruske hibridne groženje, vključno z destabilizacijo in propagando, ogrožajo evropsko varnost kot celoto;

                  L.

                  ker politika vzhodnega partnerstva temelji na suvereni pravici vsake partnerice, da izbere raven ambicij, za katere si bo prizadevala v svojih odnosih z EU; ker bodo partnerji, ki si prizadevajo za tesnejše odnose z EU, lahko računali na večjo podporo in pomoč pri doseganju skupnih ciljev, če bodo izpolnili obstoječe zaveze glede reform, kar je v skladu z načelom „več za več“;

                  1.

                  priporoči Svetu, Komisiji in Evropski službi za zunanje delovanje, naj:

            O prihodnosti vzhodnega partnerstva

                  (a)

                  zagotovijo, da bo vrh novembra 2017 usmerjen v prihodnost, da bo prinašal novo dinamiko in določil jasne politične vizije za prihodnost vzhodnega partnerstva kot dolgoročne politike; zagotovijo predvsem, da bodo sklepi s tega vrha podlaga za spoštovanje temeljnih vrednot Evropske unije, zlasti spoštovanje demokracije, človekovih pravic, temeljnih svoboščin, pravne države, dobrega upravljanja, državljanskih pravic, prepovedi diskriminacije in enakosti spolov, na katerih temelji vzhodno partnerstvo, s poudarjanjem teh vrednot kot bistvenih elementov pridružitvenih sporazumov in priznavanjem zavezanosti zadevnih partneric izvajanju in spodbujanju teh vrednot;

                  (b)

                  izpolnijo visoka pričakovanja državljanov vseh partnerskih držav, kar zadeva odpravo korupcije, boj proti organiziranemu kriminalu ter podpiranje pravne države in dobrega upravljanja; si zato prizadevajo za obnovitev zavez partneric za sprejetje in celovito izvajanje reform, povezanih s sodstvom, javno upravo in bojem proti korupciji in organiziranemu kriminalu, na podlagi ustreznih načrtov z jasno opredeljenimi cilji in roki;

                  (c)

                  okrepijo civilno družbo v partnerskih državah in njeno bistveno vlogo v vzhodnem partnerstvu, kot nepogrešljivem akterju v procesu demokratične konsolidacije in kot platformi za regionalno sodelovanje z brezkompromisnim nasprotovanjem vsem zakonodajam in ukrepom, katerih namen je omejiti njene zakonite dejavnosti, ter s spodbujanjem njene večje vključenosti v pripravo, nadzor in spremljanje izvajanja reform, povezanih s partnerstvom, pa tudi s spodbujanjem preglednosti in odgovornosti javnih institucij;

                  (d)

                  spodbujajo volilne reforme, ki zagotavljajo, da so pravni okviri skladni z mednarodnimi standardi, s katerimi se izvajajo priporočila mednarodnih opazovalnih misij, ki jih vodi OVSE, in mnenja Beneške komisije, ter se dosegajo s preglednim procesa in so predmet širokega posvetovanja in po možnosti soglasja z opozicijo in civilno družbo, da bi se izboljšal volilni okvir brez vsakršne pristranskosti do vladajočih strank; zagotovijo, da EU dosledno uporablja obstoječe pogojevanje v zvezi z volilnimi reformami;

                  (e)

                  zagotovijo, da bo v sklepih z vrha novembra 2017 opravljen pregled tega, kar je že bilo doseženo, in poudarjene potrebe po uresničitvi vseh zavez, ki so že bile sprejete, ter bo dan nov zagon za prihodnost partnerstva, vključno z oprijemljivimi rezultati za državljane, zlasti kar zadeva zaposlovanje, zmanjševanje družbeno-gospodarskih razlik, promet, povezljivost, energetsko neodvisnost, mobilnost in izobraževanje, ob upoštevanju, da je nov načrt za zunanje naložbe pomemben instrument v zvezi s tem;

                  (f)

                  si prizadevajo za zmanjšanje brezposelnosti, zlasti mladih, tudi s svežnjem podpornih ukrepov za mlade, kot je program EU4Youth, ter za razvoj znanj in spretnosti, prilagojenih spreminjajočim se potrebam na trgu dela, med drugim s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, spodbujanjem podjetništva in lokalnih panog, podpiranjem trajnostnega kmetijstva, razvojem turizma in digitalnega gospodarstva, krepitvijo socialne infrastrukture ter javnega in zasebnega sektorja storitev, med drugim na področju zdravstva in nege;

                  (g)

                  spodbujajo in dejavno podpirajo izvajanje protidiskriminacijskih politik v vseh sektorjih družbe; zagotovijo enakost spolov v javnih politikah ter podporo za zaposljivost in podjetništvo žensk z zagotavljanjem nadaljnjega izvajanja politike tudi po ciljnem datumu, tj. letu 2020;

                  (h)

                  se zavežejo sodelovanju za večjo mobilnost med EU in partnerskimi državami; podpirajo Moldavijo, Gruzijo in Ukrajino pri izvajanju sporazuma o liberalizaciji vizumskega režima in zagotovijo, da v prihodnosti ne bodo sproženi mehanizmi zadržanja, zlasti s tesnim sodelovanjem na področjih policije in carin, da se preprečijo varnostne grožnje, kriminaliteta in prekoračitve obdobij dovoljenega bivanja; začnejo dialoge o vizumih z Armenijo, da bi spodbudili napredek Azerbajdžana pri izvajanju sporazumov o poenostavitvi vizumskih postopkov in o ponovnem sprejemu oseb za začetek dialoga o vizumih v prihodnosti, ter zaključijo pogajanja o poenostavitvi vizumskih postopkov in o ponovnem sprejemu oseb z Belorusijo v korist njenih državljanov, da bi te države dosegle znaten napredek na področju temeljnih vrednot in izpolnile natančne pogoje, določene v akcijskih načrtih za liberalizacijo vizumskega režima;

                  (i)

                  dodatno povečajo možnosti za tesnejše sodelovanje na področjih izobraževanja, raziskav in inovacij, zlasti z olajšanjem udeležbe v programih, kot so Erasmus+, Spodbujanje odličnosti in povečevanje udeležbe ter EU4Innovation, pa tudi z zagotavljanjem jamstev za posojila s strani skupine Evropske investicijske banke v okviru njenega programa InnovFin; zagotovijo podporo za reformo izobraževanja ter obravnavajo vrzel na področju raziskav in inovacij;

                  (j)

                  zagotovijo, da bodo sklepi z vrha novembra 2017 pomenili tudi novo spodbudo za okrepitev možnosti za trajnostno gospodarsko rast, modernizacijo obstoječih sektorjev, trgovine in naložb, vključno z medregionalnimi možnostmi za čezmejno sodelovanje ter s posebnim poudarkom na podjetništvu ter malih in srednjih podjetjih;

                  (k)

                  pozovejo k preoblikovanju podpore EU za pridružitvene načrte in povezane strukturne reforme, zlasti tiste, ki omogočajo večjo konkurenčnost, ugodnejše poslovno okolje in ustrezen dostop do virov financiranja, tudi prek pobude EU4Business; pozorno spremljajo izvajanje poglobljenih in celovitih prostotrgovinskih sporazumov, da bi preprečili socialni in okoljski damping; razvijejo ciljno usmerjeno pomoč za mala in srednja podjetja, da bi jim pomagali v celoti izkoristiti potencial poglobljenih in celovitih prostotrgovinskih sporazumov; spodbudijo in podprejo pristno reformo gospodarskega sistema, namenjeno opuščanju monopolov in omejevanju vloge oligarhov s sprejetjem ustreznih zakonov, pa tudi večjo reformo bančnega in finančnega sektorja, namenjeno boju proti pranju denarja in izogibanju davkom;

                  (l)

                  podpirajo razvoj potrebne prometne in povezovalne infrastrukture, tudi z ambicioznim naložbenim načrtom za osrednje omrežje TEN-T, ter spodbujajo trgovino znotraj regije; spodbujajo infrastrukturne projekte, ki bodo zagotovili nove priložnosti za trgovino in omogočili več komunikacije in izmenjav med EU in partnerskimi državami, pa tudi med partnerji;

                  (m)

                  povečajo energetsko neodvisnost in učinkovitost s posebnimi naložbami in diverzifikacijo virov energije, zlasti glede energije iz obnovljivih virov in zmanjšanja odvisnosti od fosilnih goriv, z okrepljenim sodelovanjem na vseh prednostnih področjih energetske unije EU in s tesnejšim povezovanjem energetskih trgov partneric z evropskim energetskim trgom, s posebnim poudarkom na medsebojni povezanosti in infrastrukturi; zagotovijo, da bodo deli infrastrukture novega plinovoda v regiji, na morju in na kopnem, vključno s plinovodom Severni tok 2, popolnoma v skladu z zakonodajo EU in strategijo za energetsko unijo in da ne bodo spodkopavali regionalne energetske varnosti; sodelujejo z vzhodnimi partnericami, da bodo podprli gospodinjstva, ki so najbolj prizadeta zaradi vse višjih cen energije;

                  (n)

                  zagotovijo popolno spoštovanje mednarodnih sporazumov in obveznosti na področjih jedrske varnosti in varstva okolja; povečajo prizadevanja za uresničevanje zavez v zvezi s podnebnimi spremembami, tudi z ozaveščanjem javnosti, in za postopno in trajnostno opuščanje zastarelih elektrarn v Armeniji in Ukrajini; pozorno spremljajo razvoj novih projektov, kot je jedrska elektrarna v Ostrovcu (Belorusija);

                  (o)

                  zagotovijo, da bodo sklepi z vrha novembra 2017 obravnavali tudi varnostne grožnje in spore, ki vplivajo na neodvisnost, suverenost, ozemeljsko celovitost, temeljne človekove pravice ter politično, socialno in gospodarsko stabilnost ter razvoj partneric in regije kot celote;

                  (p)

                  se zavežejo ohranjanju enotnosti ukrepov med državami članicami EU pri nadaljnjem izvajanju skupnega pritiska na Rusijo, katere vojaška prisotnost v regiji se je v zadnjih letih povečala, zlasti z okrepljenimi ciljno usmerjenimi omejevalnimi ukrepi, rešitvi spora v vzhodni Ukrajini s popolnim in dejanskim izvajanjem sporazumov iz Minska ter z ohranjanjem opazovalne misije OVSE, rešitvi spora med Rusijo in Gruzijo z oprijemljivimi rezultati mednarodnih razprav iz Ženeve in celovitim izvajanjem sporazuma o premirju iz leta 2008 s strani Rusije, ponovni vzpostavitvi popolne suverenosti Ukrajine na Krimu, Gruzije na njenih zasedenih ozemljih Abhazije in Južne Osetije ter Moldavije v Pridnjestrju, ter namenjanju ustrezne pozornosti nevarnim ekološkim razmeram v vzhodni Ukrajini, podpiranju partnerjev pri krepitvi njihove odpornosti in zaustavitvi dodatnih groženj, ki jih predstavljajo umori, ki jih podpira država, kibernetsko orožje, dezinformacije in druge oblike destabilizacije;

                  (q)

                  poudarijo, da je sodelovanje vzhodne partnerice pri vojaških vajah, namenjenih EU in/ali nekaterim od njenih partneric, kot so na primer vojaške vaje Zapad 2017 pod vodstvom Rusije v Belorusiji, nesprejemljivo; zagotovijo, da partnerica v prihodnje ne bo sodelovala pri takšnih vajah;

                  (r)

                  pozovejo k takojšnji ustavitvi vojaških sovražnosti med armenskimi in azerbajdžanskimi silami, ki po nepotrebnem zahtevajo življenja civilistov in vojakov ter ovirajo družbeno-gospodarski razvoj; potrdijo podporo prizadevanjem sopredsednikov skupine iz Minska, ki deluje v okviru OVSE, za rešitev spora v Gorskem Karabahu ter osnovnim načelom teh držav iz leta 2009, ki vključujejo ozemeljsko celovitost, samoodločbo in neuporabo sile; pozovejo Armenijo in Azerbajdžan k ponovnemu začetku pogajanj v dobri veri s ciljem izvajanja teh načel za rešitev spora, ki se ne more rešiti z uporabo vojaške sile; pozovejo vladi Armenije in Azerbajdžana, naj imata pogovore na visoki ravni ter se zavežeta ukrepom za pristno gradnjo zaupanja in dialogu med armensko in azerbajdžansko civilno družbo; ratifikacijo novih sporazumov med EU in posameznimi pogodbenicami pogojijo s pomembnimi zavezami in znatnim napredkom za rešitev spora, na primer z ohranjanjem premirja in podpiranjem izvajanja osnovnih načel iz leta 2009;

                  (s)

                  pozovejo k stalni podpori delu, ki ga opravljajo EU in misije OVSE v Gruziji, Moldaviji in vzhodni Ukrajini, kot bistvenim dejavnostim za zagotavljanje miru in varnosti predvsem v korist državljanov na kraju samem; zagotovijo učinkovito izvajanje mandata teh misij ter pozovejo Rusijo, naj zanje zagotovi neoviran dostop; razmislijo o podpori napotitve oborožene policijske misije OVSE v vzhodno Ukrajino; skupaj s partnerskimi državami razmislijo o možnostih okrepitve vloge EU pri reševanju teh sporov, vključno z začetkom celovitih ambicioznih misij v okviru skupne varnostne in obrambne politike, namenjenih povečanju varnosti in stabilnosti;

                  (t)

                  pozovejo partnerice EU k polnemu sodelovanju z EU pri obravnavi izzivov, kot so nezakonite migracije, terorizem, kibernetska kriminaliteta, trgovina z ljudmi, tihotapljenje in nezakonita trgovina;

                  (u)

                  v okviru politike za vzhodno partnerstvo razmislijo o privlačnem bolj dolgoročnem modelu „vzhodnega partnerstva+“ za pridružene države, ki so dosegle znaten napredek pri izvajanju reform v zvezi s pridružitvenimi sporazumi/poglobljenimi in celovitimi prostotrgovinskimi sporazumi, kar bi lahko sčasoma vodilo k pridružitvi carinski uniji, energetski uniji, digitalni uniji in schengenskemu območju, nadaljnjemu dostopu do notranjega trga EU, vključitvi v prometna omrežja EU, industrijskim partnerstvom, večjemu sodelovanju v drugih programih in agencijah EU, dodatnemu sodelovanju na področju skupne varnostne in obrambne politike, pa tudi takojšnjim ukrepom, kot so dodatni enostranski tarifni preferenciali, konkreten časovni okvir za odpravo tarif za gostovanje med partnericami in EU ter razvoj visokozmogljivih širokopasovnih storitev; omogočijo uporabo modela „vzhodnega partnerstva+“ drugim državam vzhodnega partnerstva, ko bodo pripravljene na takšne okrepljene zaveze in bodo dosegle znaten napredek pri izvajanju skupno dogovorjenih reform;

                  (v)

                  v zvezi z nepridruženimi državami razmislijo o novih načinih zagotavljanja podpore civilni družbi, podjetjem, akademskim skupnostim in skupnostim neodvisnih medijev ter mladim, tudi z dodatnimi finančnim sredstvi in partnerstvi za mobilnost;

                  (w)

                  zagotovijo, da bodo v obeh primerih skupni cilji po potrebi srednje- in dolgoročni ter da bodo spodbujali nekatere partnerske države k preseganju logike volilnih ciklov in usmerjanju na bolj strateške vizije;

            O izvajanju vzhodnega partnerstva

                  (x)

                  stalno poudarjajo načelo diferenciacije in dejstvo, da obseg in raven sodelovanja z EU določajo njene ambicije in ambicije partneric, pa tudi hitrost in kakovost reform, ki se bodo ocenile na podlagi njihovega popolnega in učinkovitega izvajanja, zlasti glede spoštovanja demokracije, človekovih pravic, temeljnih svoboščin, načela pravne države in dobrega upravljanja;

                  (y)

                  poudarjajo, da je cilj vzhodnega partnerstva oblikovati potrebne pogoje za tesno politično in gospodarsko povezovanje, vključno s sodelovanjem v programih EU; ponovijo, da pridružitveni sporazumi z Gruzijo, Moldavijo in Ukrajino niso končni cilj odnosov teh držav z EU; ponovno priznajo evropske težnje teh držav; poudarijo, da lahko vsaka evropska država v skladu s členom 49 Pogodbe o Evropski uniji in rimsko izjavo z dne 25. marca 2017 zaprosi za članstvo v EU, pod pogojem, da sprejme københavnska merila in načela demokracije, spoštuje temeljne svoboščine in človekove pravice, tudi pravice manjšin, ter ohranja načelo pravne države; pozovejo države članice, naj se v zvezi s tem dogovorijo o ambiciozni izjavi z vrha iz leta 2017, ki določa ustrezne dolgoročne cilje;

                  (z)

                  povabijo Gruzijo, Moldavijo in Ukrajino, naj se osredotočijo na popolno izvajanje pridružitvenih načrtov, da bi izkoristile vse možnosti, ki jih ponujajo pridružitveni sporazumi, tudi s sodelovanjem v skupnih razpravah o napredku, možnostih in izzivih v zvezi z reformami, povezanimi s pridružitvenimi sporazumi/poglobljenimi in celovitimi prostotrgovinskimi sporazumi; ponovno poudarijo pomen dejanskega izvajanja zgoraj omenjenih reform za prihodnjo stabilnost in razvoj držav ter dobrobit njihovih družb; potrdijo, da poglobitev odnosov znotraj modela „vzhodnega partnerstva+“ ter vsako morebitno članstvo v EU zahtevajo znaten napredek v smislu izvajanja teh reform, zlasti kar zadeva načelo pravne države, spoštovanje človekovih pravic in dobro upravljanje;

                  (aa)

                  zagotovijo, da bodo sedanje in prihodnje ravni sodelovanja in podpore za partnerje vedno povezane s strogimi pogoji, ki se bodo tudi upoštevali; poudarjajo, da bo finančna podpora EU za njene partnerice pogojena s konkretnimi reformnimi ukrepi in njihovim aktivnim izvajanjem, in da bo pristop, ki temelji na pobudi EU, še vedno zagotavljal koristi tistim partnericam, ki so najbolj dejavne pri ambicioznih reformah; predvidijo izplačila nepovratnih sredstev v manjših obrokih, da se EU omogoči boljše odzivanje na nepričakovane krize ali pomanjkanja reform; zlasti poudarjajo, da ne bo ratificiran noben celovit sporazum z državo, ki ne spoštuje vrednot EU, zlasti z neizvajanjem odločitev Evropskega sodišča za človekove pravice ter nadlegovanjem, ustrahovanjem in preganjanjem zagovornikov človekovih pravic, nevladnih organizacij in novinarjev; tudi poudarjajo, da morajo biti pred začetkom in zaključkom novega dialoga o brezvizumski ureditvi izpolnjena jasna merila; poudarjajo, da bo zanašanje na pretekle dosežke sistematično vodilo do odložitve izvajanja sporazumov, tudi na področju brezvizumske ureditve in financiranja EU;

                  (ab)

                  podprejo večstransko razsežnost vzhodnega partnerstva kot sredstva za krepitev večstranskega zaupanja, zlasti na konfliktnih območjih, ter ustvarjanje priložnosti za regionalno sodelovanje, tudi prek nadnacionalnih platform civilne družbe, sodelovanje med lokalnimi in regionalnimi oblastmi, in čezmejne projekte, kot so medosebni programi, ki vključujejo medkulturni dialog in mlajše generacije kot dejavnike za spremembo;

                  (ac)

                  poudarjajo pomen usklajenega in učinkovitega obveščanja o politikah, povezanih z vzhodnim partnerstvom, in sicer na notranji in zunanji ravni, ter zagotavljanja dejavnosti obveščanja, prilagojenih posameznim regijam, da se zlasti premosti vrzel v znanju o EU in o njenih odnosih s partnericami; priznajo odlično delo, ki ga je doslej opravila projektna skupina EU East StratCom, in z dodatnim financiranjem podprejo njene dejavnosti; obravnavajo izzive boljšega obveščanja o konkretnih koristih in ciljih vzhodnega partnerstva ter se osredotočajo na dezinformacije z dostopnimi kakovostnimi informacijami, ki temeljijo na dejstvih, v vseh jezikih partnerskih držav ter zagotavljajo spoštovanje svobode izražanja;

                  (ad)

                  poskrbijo, da bo podpora EU prilagojena ravni skupnih ambicij, kar zadeva sodelovanje s posamezno partnerico na podlagi načel „več za več“ in „manj za manj“; zlasti pozovejo EU, naj uskladi proračunske instrumente, kot sta evropski instrument sosedstva in Evropski sklad za trajnostni razvoj, s političnimi nalogami in izvedbenimi strategijami, zlasti v okviru svojih letnih in večletnih proračunskih postopkov;

                  (ae)

                  pozdravijo predloge Komisije za zagotovitev makrofinančne pomoči partnericam, pri čemer morajo predlogi še naprej vključevati stroge in učinkovite pogoje, zlasti v smislu spoštovanja načela pravne države (vključno z neodvisnim sodstvom in večstrankarskim parlamentarnim sistemom), zagotavljanja dobrega upravljanja (vključno z učinkovitim bojem proti korupciji) ter varstva človekovih pravic in svobode medijev; Parlamentu in Svetu vsakih šest mesecev predložijo podrobno pisno poročilo o napredku, doseženem na teh treh področjih, za partnerice, ki že koristijo tako pomoč; pozovejo Komisijo, naj pripravi nove programe makrofinančne pomoči za partnerske države, ki so uspešno zaključile pretekle programe, sistematično zagotavlja zgoraj navedene pogoje v prihodnjih predlogih za tako pomoč ter zagotovi, da se bodo dosledno uporabljali, zlasti v primeru Moldavije;

                  (af)

                  pozovejo Komisijo, Evropsko investicijsko banko in druge večstranske finančne institucije, naj si prizadevajo za uspešno izvajanje naložbenega načrta za Evropo in posebnega podpornega mehanizma za države vzhodnega partnerstva, ki so se zavezale izvajanju pridružitvenih sporazumov; zahtevajo vzpostavitev skrbniškega sklada za Ukrajino, Gruzijo in Moldavijo, ki bo temeljil na primerih dobre prakse glede instrumentov z več donatorji, pri čemer je treba poudariti, da bi se moral ta skrbniški sklad osredotočati na zasebne in javne naložbe, zlasti na področju socialne in gospodarske infrastrukture, pa tudi tiste, ki so namenjene krepitvi absorpcijske sposobnosti sredstev za naložbe ter usklajevanju podpore mednarodnih finančnih institucij in mednarodnih donatorjev na terenu; razmislijo o organizaciji konference donatorjev za Ukrajino v podporo humanitarnim potrebam države, ki so nastale zaradi spora na vzhodu države in priključitve Krima; zagotovijo, da se bo uporaba vseh teh skladov strogo nadzorovala, da bi preprečili vsako zlorabo;

                  (ag)

                  poudarjajo svojo odločno podporo parlamentarnemu prispevku k politiki vzhodnega partnerstva in njenemu nadzoru, zlasti glede vpliva politike na življenje državljanov; v zvezi s tem okrepijo vlogo parlamentarne skupščine Euronest v okviru novega večletnega načrta vzhodnega partnerstva in pridružitvenih parlamentarnih odborov ali parlamentarnih odborov za sodelovanje v pridružitvenih svetih ali svetih za sodelovanje; pozdravijo programe celostnega pristopa za podporo demokraciji, ki se izvajajo; pozovejo člane parlamentov iz partnerskih držav, naj sodelujejo pri nadzoru izvajanja in izmenjavi primerov dobre prakse; povečajo vključenost foruma civilne družbe vzhodnega partnerstva v ta proces;

                  (ah)

                  upoštevajo odločitev Parlamenta, da bo okrepil spremljanje izvajanja mednarodnih sporazumov z vzhodnimi partnericami in povečal nadzor nad podporo EU v zvezi s tem; se odzovejo pozivu Parlamenta, namenjenemu partnericam in Komisiji, naj povečajo preglednost vseh upravičenk do financiranja EU; pozovejo Komisijo in ESZD, naj Parlamentu in Svetu vsakih šest mesecev predložita podrobno pisno poročilo o izvajanju teh sporazumov;

                  (ai)

                  upoštevajo odločitev Parlamenta, da bo okrepil nadzor nad pogajanji o prihodnjih mednarodnih sporazumih z vzhodnimi partnericami; pozovejo Svet, naj Parlamentu nemudoma zagotovi vse potrebne pogajalske smernice v skladu z ustreznim medinstitucionalnim sporazumom (9) (2014/C 95/01); pozdravijo učinkovito sodelovanje Komisije in ESZD s Parlamentom pri zagotavljanju informacij o teh pogajanjih ter jih pozovejo, naj nemudoma zagotovijo osnutke pogajalskih besedil in parafirane sporazume v skladu z ustreznim okvirnim sporazumom (10) (2010/L 304/47);

                  2.

                  naroči svojemu predsedniku, naj posreduje to priporočilo Svetu, Evropski komisiji, Evropski službi za zunanje delovanje ter v vednost posebnemu predstavniku EU za južni Kavkaz in krizo v Gruziji, parlamentarni skupščini OVSE, parlamentarni skupščini Sveta Evrope ter vladam in parlamentom držav vzhodnega partnerstva.

         (1)  Sprejeta besedila, P8_TA(2017)0304.

         (2)  Sprejeta besedila, P8_TA(2017)0267.

         (3)  Sprejeta besedila, P8_TA(2017)0126.

         (4)  Sprejeta besedila, P8_TA(2016)0456.

         (5)  Sprejeta besedila, P8_TA(2017)0089.

         (6)  Sprejeta besedila, P8_TA(2016)0487.

         (7)  Sprejeta besedila, P8_TA(2016)0018.

         (8)  UL C 265, 11.8.2017, str. 110.

         (9)  UL C 95, 1.4.2014, str. 1.

         (10)  UL L 304, 20.11.2010, str. 47.