title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 13. decembra 2016 o politiki razdelitve dividend (ECB/2016/44)

text:
               23.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 481/1

         PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
   z dne 13. decembra 2016
   o politiki razdelitve dividend
   (ECB/2016/44)
   (2016/C 481/01)
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 127(6) in člena 132 Pogodbe,
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 34 Statuta,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (1) in zlasti člena 4(3) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (okvirna uredba o EMN) (ECB/2014/17) (2),
   ob upoštevanju naslednjega:
   Kreditne institucije morajo nadaljevati s pripravami za pravočasno in polno uporabo Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (3) ter Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4) v težavnem makroekonomskem in finančnem okolju, ki izvaja pritisk na dobičkonosnost bank in posledično na njihovo sposobnost izgraditi kapitalsko osnovo. Poleg tega je potrebno, da kreditne institucije financirajo gospodarstvo, konservativna politika razdelitve dividend pa je del ustreznega obvladovanja tveganj in trdnega bančnega sistema. Uporabiti bi bilo treba enako metodo, kot je bila določena v Priporočilu ECB/2015/49 Evropske centralne banke (5) –
   SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

      I.

               1.

               Kreditne institucije bi morale oblikovati politiko razdelitve dividend na podlagi konservativnih in preudarnih predpostavk, da bodo po vsaki razdelitvi izpolnjevale veljavne kapitalske zahteve ter spoštovale rezultate procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja.

                           (a)

                           Kreditne institucije morajo ves čas izpolnjevati veljavne minimalne kapitalske zahteve (zahteve v okviru prvega stebra). To vključuje količnik navadnega lastniškega temeljnega kapitala v višini 4,5 %, količnik temeljnega kapitala v višini 6 % in količnik skupnega kapitala v višini 8 %, kakor je določeno v členu 92 Uredbe (EU) št. 575/2013.

                           (b)

                           Poleg tega morajo kreditne institucije ves čas izpolnjevati kapitalske zahteve, ki se naložijo s sklepom na podlagi procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja ob uporabi člena 16(2)(a) Uredbe (EU) št. 1024/2013 in ki presegajo zahteve v okviru prvega stebra (zahteve v okviru drugega stebra).

                           (c)

                           Kreditne institucije morajo izpolnjevati tudi zahtevo po skupnem blažilniku, kakor je opredeljena v členu 128(6) Direktive 2013/36/EU.

                           (d)

                           Kreditne institucije morajo tudi doseči polno višino (fully loaded) (6) količnika navadnega lastniškega temeljnega kapitala, količnika temeljnega kapitala in količnika skupnega kapitala do zadevnega datuma začetka polne uporabe. To se nanaša na polno uporabo zgoraj navedenih količnikov po uporabi prehodnih določb in polno uporabo zahteve po skupnem blažilniku, kakor je opredeljena v členu 128(6) Direktive 2013/36/EU. Prehodne določbe so določene v naslovu XI Direktive 2013/36/EU in delu 10 Uredbe (EU) št. 575/2013.

                     Te zahteve je treba izpolnjevati na konsolidirani in posamični podlagi, razen če je bila uporaba bonitetnih zahtev na posamični podlagi opuščena, kakor je določeno v členih 7 in 10 Uredbe (EU) št. 575/2013.

               2.

               V zvezi z izplačilom dividend s strani kreditnih institucij (7) v letu 2017 za poslovno leto 2016 ECB priporoča naslednje:

                           (a)

                           kategorija 1: kreditne institucije, ki (i) izpolnjujejo veljavne kapitalske zahteve, navedene v odstavku 1(a), (b) in (c), ter (ii) so že dosegle polno višino količnikov, navedenih v odstavku 1(d), po stanju na 31. december 2016, bi morale razdeliti čisti dobiček v obliki dividend na konservativen način, da bi lahko še naprej izpolnjevale vse zahteve ter spoštovale vse rezultate procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja tudi v primeru poslabšanja ekonomskih in finančnih razmer;

                           (b)

                           kategorija 2: kreditne institucije, ki izpolnjujejo veljavne kapitalske zahteve, navedene v odstavku 1(a), (b) in (c), po stanju na 31. december 2016, ne dosegajo pa polne višine količnikov, navedenih v odstavku 1(d), po stanju na 31. december 2016, bi morale razdeliti čisti dobiček v obliki dividend na konservativen način, da bi lahko še naprej izpolnjevale vse zahteve ter spoštovale vse rezultate procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja tudi v primeru poslabšanja ekonomskih in finančnih razmer. Poleg tega lahko načeloma izplačajo dividende samo v obsegu, ki zagotavlja, kot minimum, linearno (8) gibanje v smeri zahtevane polne višine kapitalskih zahtev, navedenih v odstavku 1(d), ter rezultatov procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja;

                           (c)

                           kategorija 3: kreditne institucije, ki kršijo zahteve iz odstavka 1(a), (b) ali (c), načeloma ne bi smele razdeliti dividend.

                     Kreditne institucije, ki ne morejo izpolniti tega priporočila, ker menijo, da so pravno zavezane izplačati dividende, bi morale nemudoma stopiti v stik s svojo skupno nadzorniško skupino.
               Od kreditnih institucij iz kategorij 1, 2 in 3, kakor so navedene v odstavku 2(a), (b) in (c), se pričakuje, da bodo izpolnile tudi smernice v okviru drugega stebra. Če vse drugo ostane nespremenjeno, se lahko pričakuje, da bo zahtevani kapital (9) ostal dokaj stabilen. Če kreditna institucija ne izpolnjuje smernic v okviru drugega stebra ali pričakuje, da jih ne bo izpolnjevala, bi morala nemudoma stopiti v stik s svojo skupno nadzorniško skupino. ECB bo pregledala razloge, zakaj se je kapital kreditne institucije zmanjšal ali se pričakuje, da se bo zmanjšal, ter preučila možnost sprejetja ustreznih in sorazmernih ukrepov za posamezno institucijo.

      II.

   To priporočilo je naslovljeno na pomembne nadzorovane subjekte in pomembne nadzorovane skupine, kakor so opredeljeni v točkah (16) in (22) člena 2 Uredbe (EU) št. 468/2014 (ECB/2014/17).

      III.

   To priporočilo je naslovljeno tudi na pristojne nacionalne organe in imenovane nacionalne organe glede manj pomembnih nadzorovanih subjektov in manj pomembnih nadzorovanih skupin, kakor so opredeljeni v točkah (7) in (23) člena 2 Uredbe (EU) št. 468/2014 (ECB/2014/17). Od pristojnih nacionalnih organov in imenovanih nacionalnih organov se pričakuje, da bodo to priporočilo primerno uporabili za take subjekte in skupine (10).

      V Frankfurtu na Majni, 13. decembra 2016

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  UL L 287, 29.10.2013, str. 63.

      (2)  UL L 141, 14.5.2014, str. 1.

      (3)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

      (4)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

      (5)  Priporočilo ECB/2015/49 Evropske centralne banke z dne 17. decembra 2015 o politiki razdelitve dividend (UL C 438, 30.12.2015, str. 1).

      (6)  Vsi blažilniki v polni višini.

      (7)  Kreditne institucije so lahko v različnih pravnih oblikah, npr. družbe, ki kotirajo na borzi, in družbe, ki niso delniške družbe, kot so vzajemne družbe, zadruge ali hranilnice. Pojem „dividenda“ se v tem priporočilu uporablja za vse vrste izplačil denarja, ki jih odobri skupščina družbe.

      (8)  To v praksi pomeni, da bi morale kreditne institucije v obdobju štirih let, ki se je začelo 31. decembra 2014, načeloma vsako leto zadržati najmanj 25 % vrzeli do polne višine količnika navadnega lastniškega temeljnega kapitala, količnika temeljnega kapitala in količnika skupnega kapitala, navedenih v odstavku 1(d).

      (9)  Zahtevani kapital pomeni vsoto zahtev v okviru prvega in drugega stebra, varovalnega kapitalskega blažilnika ter smernic v okviru drugega stebra. Ne glede na postopno uvajanje varovalnega kapitalskega blažilnika bi morale kreditne institucije pričakovati, da bodo imele tudi v prihodnosti pozitivne smernice v okviru drugega stebra.

      (10)  Če se to priporočilo uporabi za manj pomembne nadzorovane subjekte in manj pomembne nadzorovane skupine, ki menijo, da ga ne morejo izpolniti, ker štejejo, da so pravno zavezani izplačati dividende, bi morali ti nadzorovani subjekti in nadzorovane skupine nemudoma stopiti v stik z zanje pristojnimi nacionalnimi organi.


title: Priporočilo Sveta z dne 14. julija 2015 v zvezi z nacionalnim programom reform Slovaške za leto 2015 in mnenje Sveta o programu Slovaške za stabilnost za leto 2015

text:
               18.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/10

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 14. julija 2015
   v zvezi z nacionalnim programom reform Slovaške za leto 2015 in mnenje Sveta o programu Slovaške za stabilnost za leto 2015
   (2015/C 272/03)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik. Strategija se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je na predlog Komisije 14. julija 2015 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2). Skupaj tvorita integrirane smernice in države članice so bile pozvane, naj jih upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 8. julija 2014 sprejel priporočilo (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Slovaške za leto 2014 in dal mnenje o dopolnjenem programu Slovaške za stabilnost za leto 2014. Komisija je 28. novembra 2014 predložila mnenje o osnutku proračunskega načrta Slovaške za leto 2015 v skladu z Uredbo (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4).

               (4)

               Komisija je 28. novembra 2014 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2015. Komisija je isti dan na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (5) sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Slovaška ni bila opredeljena kot ena od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljeni pregled.

               (5)

               Evropski svet je 18. decembra 2014 potrdil prednostne naloge za spodbujanje naložb, okrepitev strukturnih reform ter prizadevanje za odgovorno in rasti prijazno konsolidacijo javnih financ.

               (6)

               Komisija je 26. februarja 2015 objavila poročilo o državi za Slovaško za leto 2015. V njem je bil ocenjen napredek Slovaške pri izpolnjevanju priporočil za posamezne države, sprejetih 8. julija 2014.

               (7)

               Slovaška je 29. aprila 2015 predložila nacionalni program reform za leto 2015 in program za stabilnost za leto 2015. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (8)

               Za Slovaško trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. V programu za stabilnost za leto 2015 vlada načrtuje, da se bo nominalni primanjkljaj postopno izboljševal, in sicer na 2,5 % BDP v letu 2015 in nato na 0,5 % BDP v letu 2018. V skladu s programom za stabilnost naj bi bil srednjeročni cilj, tj. strukturni primanjkljaj v višini 0,5 % BDP, dosežen leta 2017. Po pričakovanjih se bo delež javnega dolga v BDP v letu 2015 rahlo zmanjšal na 53,4 % BDP, nato pa naj bi se še naprej zmanjševal do 50,3 % BDP v letu 2018. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Vendar ukrepi za podporo načrtovanim ciljem glede primanjkljaja od leta 2016 niso dovolj podrobno opredeljeni. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2015 je neto rast odhodkov v letih 2015 in 2016 pod referenčnim merilom, torej je v skladu z zahtevami iz Pakta za stabilnost in rast. Svet na podlagi ocene programa za stabilnost in ob upoštevanju pomladanske napovedi Komisije iz leta 2015 pričakuje, da bo Slovaška izpolnjevala določbe Pakta za stabilnost in rast.

               (9)

               Trg dela je v letu 2014 kazal znake okrevanja, vendar je brezposelnost še vedno velika. Negativne spodbude v sistemu socialne varnosti so se zmanjšale in dosežen je bil določen napredek pri zmanjševanju brezposelnosti mladih, vendar ostaja velik izziv dolgotrajna brezposelnost, zaposlenost Romov in nizko kvalificiranih delavcev pa je nizka. Čeprav je bilo sprejetih nekaj začetnih ukrepov za izboljšanje javnih zavodov za zaposlovanje, imajo ti omejene zmogljivosti pri zagotavljanju individualiziranih storitev, zlasti osebam, ki so najbolj oddaljene od trga dela. Stopnja zaposlenosti žensk ostaja precej pod povprečjem EU, kar kaže na nezadostno zagotavljanje kakovostnih in cenovno dostopnih storitev otroškega varstva ter razmeroma dolg starševski dopust.

               (10)

               Slovaška je dosegla določen napredek na področju učenja na delovnem mestu s sprejetjem novega zakona o poklicnem izobraževanju in usposabljanju, ki bo stopil v veljavo leta 2015. Vendar je bil dosežen omejen napredek pri izboljševanju pogojev za poučevanje, spodbujanju oblikovanja bolj poklicno usmerjenih programov dodiplomskega študija in povečanju deleža romskih otrok, vključenih v predšolsko vzgojo in varstvo. Sprejeti niso bili nobeni ukrepi za zagotovitev večje udeležbe Romov v poklicnem usposabljanju in visokošolskem izobraževanju. Dosežen je bil le omejen napredek pri odpravi vrzeli v slovaškem raziskovalnem in inovacijskem sistemu, pri čemer sta glavni potrebi izboljšanje kakovosti in relevantnosti znanstvene baze ter spodbujanje sodelovanja med univerzami, raziskovalnimi ustanovami in podjetji.

               (11)

               Slaba kakovost poslovnega okolja na Slovaškem zmanjšuje privlačnost države za tuje in domače naložbe. Poslovnemu okolju še posebej škodujeta premajhna učinkovitost in kakovost javne uprave ter pravosodnega sistema. Javna uprava čuti posledice pogostega menjavanja uslužbencev in neučinkovitega upravljanja človeških virov. Prizadevanja za odpravo korupcije so bila doslej omejena. Natančneje, potreba po okrepitvi analitične in revizijske zmogljivosti davčne uprave ni bila obravnavana. Za javno naročanje so značilne pomanjkljivosti, ki vplivajo na dodeljevanje javnih sredstev.

               (12)

               Medtem ko so zadnje spremembe davčnega sistema prispevale k izboljšanju javnih financ, bodo stroški, povezani s staranjem prebivalstva, bremenili trenutno razmeroma razumno zadolženost Slovaške v prihodnosti. Dolgoročna vzdržnost javnih financ je odvisna od zmožnosti vlade, da poveča stroškovno učinkovitost zdravstvenega sektorja. Splošna raven učinkovitosti slovaškega zdravstvenega sistema je šibka in manj uspešna v primerjavi s preostalimi državami EU. Vlada je sprejela novo zdravstveno strategijo za obdobje 2014–2020, da bi poskusila odpraviti pomanjkljivosti nacionalnega zdravstvenega sistema. Strategija se izvaja, vendar večina ukrepov še ni začela veljati. Prav tako še naprej obstaja neučinkovitost pri pobiranju in upravljanju davkov.

               (13)

               Slabi rezultati naložb v zadnjih letih lahko omajajo dolgoročne možnosti za rast Slovaške. Upad zasebnih naložb med letoma 2008 in 2013 je bil posebej velik, pri čemer so nefinančne družbe predstavljale približno 90 % upada vseh naložb zaradi zmanjšanja prilivov neposrednih tujih naložb. Leta 2013 so bile naložbe v investicijsko blago še vedno za približno 13 % realno nižje kot leta 2008. Čeprav so se javne naložbe skrčile bistveno manj, ima zmanjšanje še vedno znatne posledice zaradi obsežnih projektov na področju prometne infrastrukture, ki so nujni, da bi lahko izkoristili potencial rasti v osrednjih in vzhodnih regijah Slovaške. Javne naložbe zavirajo tako upravne in regulativne ovire v zvezi z načrtovanjem naložb kot tudi pomanjkanje preglednosti in dolgotrajnost postopkov za pridobitev gradbenih dovoljenj in dovoljenj za uporabo zemljišč. Skladi EU predstavljajo zelo velik delež skupnih javnih naložb na Slovaškem v primerjavi s stopnjami v drugih državah članicah v njeni regiji. Poleg tega so črpanje sredstev EU ovirali šibko upravljanje postopkov načrtovanja, slabo načrtovanje in izbira projektov ter neizpolnjevanje zahtev v zvezi s presojo vplivov na okolje. Uporaba prilagojenih specifikacij v javnih naročilih omejuje konkurenco in povzroča visoke končne cene. Te težave bi lahko premagali z izboljšanjem nadzora in večjim strokovnim znanjem v javnih subjektih, ki sodelujejo pri javnih naročilih. Neustrezna učinkovitost in kakovost javne uprave in pravosodnega sistema še posebej zavirata poslovno okolje, vprašanja, kot sta reforma civilnega postopka in neenakomerna porazdelitev delovne obremenitve na sodiščih, pa še niso bila obravnavana.

               (14)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Slovaške in jo objavila v poročilu o državi za leto 2015. Prav tako je ocenila program za stabilnost in nacionalni program reform ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Slovaška prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Slovaškem, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih 1 do 4 spodaj.

               (15)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost in meni (6), da Slovaška izpolnjuje določbe Pakta za stabilnost in rast.

               (16)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na podlagi te analize je Svet izdal posebna priporočila, naslovljena na države članice, katerih valuta je euro (7). Slovaška bi morala kot država članica, katere valuta je euro, zagotoviti tudi celovito in pravočasno izvedbo teh priporočil –

         PRIPOROČA, da Slovaška v obdobju 2015–2016 ukrepa tako, da:

               1.

               Izboljša stroškovno učinkovitost zdravstvenega sektorja, vključno z izboljšanjem upravljanja bolnišničnega zdravljenja in okrepitvijo osnovnega zdravstvenega varstva. Sprejme ukrepe za povečanje pobiranja davkov.

               2.

               Sprejme dodatne ukrepe za odpravo dolgotrajne brezposelnosti, in sicer z izboljšanjem aktivacijskih ukrepov, drugo priložnostjo za izobraževanje in uvedbo visokokakovostnega usposabljanja, prilagojenega potrebam posameznikov. Izboljša spodbude za ženske, da ostanejo na delovnem mestu ali se nanj vrnejo, z izboljšanjem zmogljivosti za varstvo otrok.

               3.

               Izboljša usposabljanje učiteljev in privlačnost poučevanja kot poklica za zaustavitev slabšanja rezultatov izobraževanja. Poveča udeležbo romskih otrok v rednem izobraževanju in visokokakovostni predšolski vzgoji.

               4.

               Okrepi naložbe v infrastrukturo ter izboljša in racionalizira upravne postopke za pridobitev dovoljenj za uporabo zemljišč in gradbenih dovoljenj. Poveča konkurenco na področju javnih naročil in izboljša nadzorne mehanizme v zvezi z njimi.

      V Bruslju, 14. julija 2015

            Za Svet

            Predsednik

         P. GRAMEGNA

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Ohranjen s Sklepom Sveta 2014/322/EU z dne 6. maja 2014 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic za 2014 (UL L 165, 4.6.2014, str. 49).

      (3)  Priporočilo Sveta z dne 8. julija 2014 v zvezi z nacionalnim programom reform Slovaške za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Slovaške za stabilnost za leto 2014 (UL C 247, 29.7.2014, str. 122).

      (4)  Uredba (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o skupnih določbah za spremljanje in ocenjevanje osnutkov proračunskih načrtov ter zagotavljanje zmanjšanja čezmernega primanjkljaja držav članic v euroobmočju (UL L 140, 27.5.2013, str. 11).

      (5)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.

      (7)  UL C 272, 18.8.2015, str. 98.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 21. decembra 2006 — Svetu Evropske unije o zunanjih revizorjih centralne banke Oesterreichische Nationalbank (ECB/2006/29)

text:
               10.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/1

      PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE

   z dne 21. decembra 2006
   Svetu Evropske unije o zunanjih revizorjih centralne banke Oesterreichische Nationalbank
   (ECB/2006/29)
   (2007/C 5/01)
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE —
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank Eurosistema opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               V skladu s členom 37(1) Zveznega zakona o centralni banki Oesterreichische Nationalbank mora skupščina centralne banke Oesterreichische Nationalbank (OeNB) vsako leto izbrati dva revizorja in dva nadomestna revizorja. Nadomestna revizorja lahko dobita mandat le v primeru, če revizorja ne bi bila zmožna opraviti revizije.

               (3)

               Svet Evropske unije je 14. marca 2006 ob upoštevanju Priporočila ECB/2006/1 z dne 1. februarja 2006 Svetu Evropske unije o zunanjih revizorjih centralne banke Oesterreichische Nationalbank (1) skupaj odobril KPMG Alpen-Treuhand GmbH in TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH za zunanja revizorja ter Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH in BDO Auxilia Treuhand GmbH skupaj za nadomestna revizorja za poslovno leto 2006 (2).

               (4)

               OeNB je 8. septembra 2006 obvestila ECB, da KPMG Alpen-Treuhand GmbH na skupščini OeNB maja 2006 ni dobila večine glasov, potrebne za izbor, in da je bil posledično drugopostavljeni revizor, TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH, imenovan za prvega revizorja. Prvopostavljeni nadomestni revizor, Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH, je bil imenovan za drugega revizorja, drugopostavljeni nadomestni revizor, BDO Auxilia Treuhand GmbH, pa je bil imenovan za edinega nadomestnega revizorja. Z namenom imenovanja potrebnega drugega nadomestnega revizorja je OeNB izvedla omejeni postopek za oddajo javnega naročila, izbrala Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH in pozvala ECB, da ga priporoči Svetu EU za potrditev.

               (5)

               Potrditev s strani Sveta EU je nujna za imenovanje Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH za drugega zunanjega revizorja in Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH za drugega nadomestnega zunanjega revizorja OeNB.

               (6)

               Mandat zunanjih revizorjev se lahko vsako leto podaljša, pri čemer ne sme preseči skupnega obdobja petih letih —

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Priporoči se, da se TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH in Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH skupaj imenujeta za zunanja revizorja OeNB za poslovno leto 2006.

               2.

               Priporoči se, da se BDO Auxilia Treuhand GmbH in Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH skupaj imenujeta za nadomestna zunanja revizorja OeNB za poslovno leto 2006.

               3.

               Ta mandat se lahko vsako leto podaljša, pri čemer ne sme preseči skupnega obdobja petih let, ki se konča najkasneje s poslovnim letom 2010.

      V Frankfurtu na Majni, 21. decembra 2006

            Predsednik ECB

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  UL C 34, 10.2.2006, str. 30.

      (2)  UL L 79, 16.3.2006, str. 25.


				|

		52014DC0417

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Luksemburga za leto 2014_x000b__x000b_in mnenje Sveta o luksemburškem programu stabilnosti za leto 2014 /* COM/2014/0417 final - 2014/ () */

Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Luksemburga za leto 2014
in mnenje Sveta o luksemburškem programu stabilnosti za leto 2014
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti
člena 5(2) Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[2],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[3],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
ob upoštevanju mnenja
Ekonomsko-finančnega odbora,
ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno
zaščito,
ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko
politiko,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil
predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za rast in
delovna mesta Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih
politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je
potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in
konkurenčnost.
(2)
Svet je na predlog Komisije 13. julija 2010
sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav
članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za
politike zaposlovanja držav članic, ki skupaj tvorita integrirane
smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice
upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.
(3)
Voditelji držav oziroma vlad so
29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo
vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir
za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja.
Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic,
in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020
ter izvajanju priporočil za posamezne države.
(4)
Svet je 9. julija 2013 sprejel priporočilo
v zvezi z nacionalnim reformnim programom Luksemburga za leto 2013 in dal
mnenje o dopolnjenem luksemburškem programu stabilnosti za obdobje 2012–2016. Komisija je 15. novembra 2013 predložila
mnenje o osnutku proračunskega načrta Luksemburga za leto 2014[4] v skladu z Uredbo (EU) št. 473/2013[5].
(5)
Komisija je 13. novembra 2013 sprejela letni
pregled rasti[6],
ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih
politik za leto 2014. Istega dne je na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011
sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja[7],
v katerem je Luksemburg opredelila kot eno od držav članic, za katere je
treba opraviti poglobljen pregled.
(6)
Evropski svet je 20. decembra 2013 potrdil
prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, konsolidacije javnih
financ in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju
diferencirane, rasti prijazne konsolidacije javnih financ, vrnitvi k normalnim
posojilnim pogojem v gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti,
odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne
uprave.
(7)
Komisija je 5. marca 2014 objavila rezultate
poglobljenega pregleda za Luksemburg[8],
ki ga je opravila v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na
podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Luksemburgu ni
makroekonomskih neravnotežij v smislu postopka v zvezi z makroekonomskim
neravnotežjem. Analiza presežka tekočega računa zlasti kaže, da ne
izhaja iz šibkega domačega povpraševanja, ampak je bolj posledica posebnega
luksemburškega modela rasti, ki močno temelji na finančnih storitvah.
Tveganja za domačo finančno stabilnost zaradi velikega
finančnega sektorja obstajajo, vendar so razmeroma nizka, saj je sektor
diverzificiran in hkrati specializiran. Visoka stopnja zadolženosti v zasebnem
sektorju, zlasti med nefinančnimi družbami, odraža predvsem prisotnost
velikega števila multinacionalnih podjetij, ki uporabljajo svoje podružnice ali
hčerinske družbe v Luksemburgu za financiranje dejavnosti znotraj skupine.
Sedanje ugodno stanje javnih financ je v veliki meri odvisno od trajnosti
modela rasti, ki temelji na rastočem finančnem sektorju in
dolgoročno predstavlja visoko tveganje za vzdržnost.
(8)
Luksemburg je 28. aprila 2014 predložil
nacionalni reformni program za leto 2014, 25. aprila 2014 pa še
program stabilnosti za leto 2014. Programa sta bila ocenjena istočasno, da
bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.
(9)
Cilj srednjeročne proračunske strategije
iz programa stabilnost za leto 2014 je vrnitev k srednjeročnemu cilju leta
2016, in sicer po znatnem odstopanju od tega cilja leta 2015. Program potrjuje
prejšnji srednjeročni cilj, ki je presežek v višini 0,5 % BDP in
odraža zahteve Pakta za stabilnost in rast. Predvideva se, da se bo
(preračunani) strukturni presežek sektorja država zmanjšal z 1,4 %
BDP leta 2013 na 1,1 % leta 2014, preden se bo spremenil v primanjkljaj v
višini 0,1 % BDP leta 2015. Nato se načrtujejo postopoma
naraščajoči strukturni presežki. Zato se pričakuje, da bo
Luksemburg še vedno dosegal srednjeročni cilj leta 2014, vendar
znatno odstopal od njega leta 2015. V skladu s programom naj bi bila leta 2015
stopnja rasti javnofinančnih izdatkov brez diskrecijskih ukrepov na strani
prihodkov nad referenčno srednjeročno stopnjo potencialne rasti BDP.
Na splošno so cilji programa delno v skladu z zahtevami preventivnega dela
Pakta za stabilnost in rast z odstopanjem zlasti leta 2015. Delež dolga, ki je
leta 2013 znašal 23,1 % BDP, kar je precej pod referenčno vrednostjo
60 % BDP, naj bi se po napovedih v programskem obdobju dodatno znižal.
Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v
programu in ki ga je pripravil neodvisni organ (STATEC), je za leti 2014 in
2015 nekoliko optimističen. Vlada predvideva, da bo BDP v letih 2014 in
2015 rasel po stopnji 3,2 %, v pomladanski napovedi Komisije iz leta 2014
pa sta predvideni stopnji 2,6 % za leto 2014 in 2,7 % za leto 2015.
Poleg tega organi še niso v celoti opredelili ukrepov za obdobje 2015–2018, ki
so podlaga za fiskalno usmeritev. V skladu z napovedjo Komisije, ki ne upošteva
nedavno napovedanih ukrepov, naj bi se strukturni presežek leta 2014 zmanjšal
na 0,6 % BDP ter se leta 2015 spremenil v primanjkljaj v višini 1,3 %
BDP. Stopnja rasti javnofinančnih izdatkov brez diskrecijskih ukrepov na
strani prihodkov naj bi bila po ocenah nad referenčno srednjeročno
stopnjo potencialnega BDP leta 2015, ko se pričakuje znatno odstopanje. Na
podlagi ocene programa stabilnosti za leto 2014 in napovedi Komisije v skladu z
Uredbo Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da zlasti od leta 2015
naprej obstajajo tveganja za dosego ciljev programa, ki so le delno v skladu z
zahtevami preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast.
(10)
Vlada je julija 2013 parlamentu predložila osnutek
zakona o prenosu določb Direktive Sveta 85/2011 o proračunskih
okvirih in Pogodbe o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju. Čeprav naj
bi osnutek zakona po pričakovanjih začel veljati 1. januarja
2014, je bilo njegovo sprejetje odloženo zaradi odstopa vlade julija. V skladu
z osnutkom zakona se uvede nov zakon o večletnem finančnem programu,
ki zajema isto obdobje kot prihodnja dopolnitev programa stabilnosti. Zakon o
večletnem finančnem programu bi se skupaj z letnim proračunom
sproti letno posodabljal. V njem bi bili podrobno opredeljeni načrti za
dosego srednjeročnega proračunskega cilja na ravni države. Osnutek
zakona uvaja večletne zgornje meje v zakon o večletnem finančnem
programu, ki bi zajemal samo sektor centralne države, vendar v njem niso
opredeljene posledice v primeru, če bi bile zgornje meje presežene.
Osnutek zakona ne predvideva nacionalnega predpisa o izdatkih, ki bi usmerjal
določanje večletnih ciljev glede izdatkov. Vendar vsebuje
določbe glede poteka prilagoditve za dosego srednjeročnega cilja, ki
jih je treba upoštevati. Revidiran osnutek zakona je bil predložen parlamentu
marca 2014 in med drugim določa, da se naloga neodvisnega spremljanja
fiskalnih predpisov zaupa na novo ustanovljeni instituciji „Conseil National
des Finances Publiques“.
(11)
Poleg tega bodo na davčne prihodke iz DDV vplivali
novi predpisi o prihodkih iz DDV, ustvarjeni z dejavnostmi e-trgovine. Od leta
2015 naprej bodo takšni prihodki preneseni iz države, kjer ima sedež ponudnik
storitev, v državo, v kateri ima prebivališče prejemnik storitev. Vlada je
napovedala, da se bodo stopnje DDV povečale za 2 odstotni točki,
kar naj bi deloma nadomestilo izgubo prihodkov. Vendar se
glede na široko uporabo znižanih in zelo znižanih stopenj lahko zberejo dodatni
prihodki z razširitvijo uporabe standardne stopnje in se tako v večji meri
nadomestijo zgoraj navedene izgube.
(12)
Bruto javni izdatki za pokojnine kot delež BDP v
Luksemburgu se bodo povečali, in sicer v skladu s številkami iz
poročila Komisije iz leta 2012 o staranju prebivalstva z 9,2 % BDP na
18,6 % v letu 2060. Razlog je predvsem poraba v zvezi s staranjem
prebivalstva in zlasti za pokojnine. Pokojninska reforma iz leta 2012 je bila
po obsegu omejena in ni bistveno obravnavala nevarnosti za dolgoročno
vzdržnost javnih financ. Kratkoročno financiranje pokojninskega sistema je
zdaj zagotovljeno z nizko stopnjo ekonomsko odvisnih starejših ljudi in je
odvisno od prispevkov, ki jih plačuje razmeroma mlado prebivalstvo
čezmejnih delavcev. Pričakuje se, da se bo v prihodnosti ta trend
obrnil, medtem ko se bodo stroški za pokojnine kot tudi stroški dolgotrajne
oskrbe verjetno bistveno povečali. Da bi se zagotovila vzdržnost
pokojninskega sistema, bi bilo treba po letu 2020 znatno povečati stopnjo
prispevkov, in sicer poleg že uvedenega omejevanja prilagajanja pokojnin življenjskemu
standardu. To bi pomenilo znatno povečanje obremenitve dela, ki bi jo
nosilo prihodnje aktivno prebivalstvo, in posledično izgubo stroškovne
konkurenčnosti. Glede na trenutno visoko nadomestitveno stopnjo bi se
lahko sprejeli nekateri različni ukrepi za zagotovitev pravičnejše
porazdelitve obremenitve med generacijami. Uvedba zgornje meje za prilagajanje
pokojnin na podlagi realne rasti plač bi povečala pokojninske
rezerve. Poleg tega bi dvig dejanske upokojitvene starosti, ki je trenutno 59
let, z njeno prilagoditvijo spremembi pričakovane življenjske dobe
pripomogel k zagotavljanju dolgoročne vzdržnosti pokojninskega sistema.
Tudi možnosti za predčasno upokojevanje bi se morale zmanjšati.
Finančne spodbude za podaljšanje delovne dobe, kot je predvideno v pokojninski
reformi, bi lahko prispevale k vzdržnosti pokojninskega sistema, vendar bi bilo
treba zaposljivost starejših delavcev dodatno izboljšati z okrepitvijo
poklicnega izobraževanja in vseživljenjskega učenja. Luksemburg mora
omejiti prihodnje potrebe po dolgotrajni oskrbi in s tem povezane stroške, da
se zagotovi njena vzdržnost. Storitve dolgotrajne oskrbe bi bile lahko
stroškovno učinkovitejše tudi z boljšim usklajevanjem med zdravstvenim in
socialnim varstvom, izboljšanjem zagotavljanja storitev in boljšo podporo
družinskim članom, ki negujejo svojce.
(13)
Luksemburški velik presežek tekočega
računa je posledica finančnih storitev in skriva trajno in postopno
povečevanje primanjkljaja v trgovinski bilanci za blago, ki izvira iz
počasne rasti izvoza. Čeprav ta trend odraža povečan pomen
sektorja storitev v gospodarstvu, je tudi posledica bolj strukturnega
poslabšanja stroškovne konkurenčnosti. Nedavni stalni porast stroškov dela
na enoto je ogrozil konkurenčnost luksemburške industrijske strukture.
Prilagoditev mehanizma usklajevanja plač z inflacijo, ki jo je vlada
sprejela leta 2012, se bo zaključila do konca leta 2014. Čeprav bi se
lahko preučile različne možnosti, je pomembno, da so plače
tesneje vezane na produktivnost z reformo sistema usklajevanja plač z
inflacijo, ki omogoča sektorsko diferenciacijo. Velika odvisnost od
finančnega sektorja pomeni strukturno tveganje za luksemburško
gospodarstvo. Zato se mora Luksemburg osredotočiti na razvoj visoko
specializiranih podjetij kot odskočne deske za rast, ki temelji na
inovacijah. Čeprav štirikratno povečanje intenzivnosti raziskav in
razvoja v javnem sektorju od leta 2000 naprej odraža odločenost za
okrepitev javnih raziskovalnih zmogljivosti, Luksemburg ni na pravi poti, da
leta 2020 doseže svoj cilj glede intenzivnosti raziskav in razvoja v višini
2,3–2,6 % BDP zaradi velikega zmanjšanja intenzivnosti raziskav in razvoja
v podjetjih (z 1,53 % BDP leta 2000 na 1 % leta 2012). Njegovo
uspešnost glede kazalnikov o sodelovanju med javnimi raziskovalnimi ustanovami
in podjetji bi bilo treba še izboljšati. Z reformami za krepitev inovacijskih
grozdov, ki so se začele leta 2013, bi bilo treba nadaljevati.
(14)
Čeprav so bili sprejeti različni ukrepi,
je brezposelnost mladih še naprej visoka, leta 2012 je znašala 18 %, nato
se je zmanjšala, vendar je leta 2013 še vedno znašala 17,4 % aktivnega
prebivalstva. Močno je odvisna od stopnje izobrazbe in je nižja za tiste z
višjo izobrazbo. Luksemburški izobraževalni sistem se sooča s številnimi
specifičnimi izzivi, na primer večjezičnostjo ter posebnimi
znanji in spretnostmi, ki jih zahteva visoko specializiran trg dela z velikim
finančnim sektorjem. Rezultati raziskave znanj in spretnosti učencev,
ki jih je izvedel OECD leta 2012, so potrdili, da so potrebni dodatni ukrepi za
izboljšanje relativno slabih rezultatov mladih pri osnovnih znanjih in
spretnostih, merjenih od leta 2006 naprej. V zvezi s tem bi bilo treba
nadaljevati z reformami v osnovnih in srednjih šolah. Poleg tega bi bilo treba
dodatno izboljšati kakovost in privlačnost poklicnega izobraževanja in
usposabljanja, da bi se lahko trgu dela ponudila kvalificirana delovna sila,
vključno zlasti s prebivalstvom s priseljeniškimi koreninami. Oblikovanje
davčnega sistema in sistema prejemkov povzroča zelo velike pasti na
trgu dela, ki so med najvišjimi v EU, in sicer za vse ravni plač in vrste
družin. Poleg tega aktivacijske politike kljub nedavni reformi ostajajo šibke;
udeležba v aktivnih politikah zaposlovanja v obdobju brezposelnosti ni obvezna
in ko oseba sodeluje v aktivnih politikah zaposlovanja, ji ni treba še naprej
iskati zaposlitve.
(15)
Luksemburg je zavezan, da bo leta 2020 zmanjšal
svoje emisije toplogrednih plinov v sektorjih zunaj sistema za trgovanje z
emisijami za 20 %, vendar se pričakuje, da mu bo za dosego tega cilja
zmanjkalo 23 odstotnih točk. Poleg tega se pričakuje, da bodo
leta 2013 emisije za 1 % višje od cilja, določenega za leto 2013 v
odločbi o porazdelitvi prizadevanj. Približno 70 % emisij v zvezi s
prometom je povezanih z izvozom goriva, med drugim zaradi zelo nizkih trošarin
na goriva. Priznanje, da je izvoz goriva ključni izziv, v drugem
nacionalnem akcijskem načrtu o podnebju, ki je bil sprejet maja 2013, je
korak naprej. Vendar so za obravnavanje tega vprašanja potrebni bolj konkretni
in dolgoročni ukrepi. Okoljski davki so leta 2012 znašali 2,4 % BDP,
leta 2004 pa 3,1 %. To zmanjšanje je zlasti posledica nižjih davčnih
prihodkov iz obdavčitve energije, na katere je vplivalo dejstvo, da se
davki na energijo ne usklajujejo z inflacijo. Prometni davki, razen goriva,
leta 2012 predstavljajo 0,2 % BDP. Davki na gorivo, ki se uporablja za
promet, so visoki in znašajo 2,2 % BDP, kljub preferenčni davčni
obravnavi dizelskega goriva, večinoma zaradi „turizma na bencinske črpalke“.
Okoljski davki predstavljajo podpovprečni delež celotnih davčnih
prihodkov, tako da je zasnovo okoljskih davkov mogoče izboljšati, zlasti s
povečanjem davka na energente za promet.
(16)
V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla
obsežno analizo luksemburške ekonomske politike. Ocenila je program stabilnosti
in nacionalni reformni program. Glede na to, da je treba okrepiti splošno
gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo EU v prihodnje
nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno
fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Luksemburgu, ampak tudi spoštovanje
pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru
evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 5 v
nadaljevanju.
(17)
Svet je ob upoštevanju te ocene proučil
luksemburški program stabilnosti, njegovo mnenje[9]
pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke 1 v nadaljevanju.
(18)
V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla
tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na podlagi te
analize je Svet izdal posebna priporočila za države članice, katerih
valuta je euro. Tudi Luksemburg bi moral ta priporočila izvesti
pravočasno in v celoti –
PRIPOROČA, da Luksemburg v obdobju
2014–2015 ukrepa, tako da:
1.           Ohrani trden fiskalni položaj
v letu 2014 ter znatno okrepi proračunsko strategijo v letu 2015, da
zagotovi doseganje srednjeročnega cilja in njegovo nadaljnje izpolnjevanje
zatem, da se zaščiti dolgoročna vzdržnost javnih financ, zlasti z
upoštevanjem posrednih obveznosti v zvezi s staranjem prebivalstva. Okrepi
fiskalno upravljanje, tako da pospeši sprejetje srednjeročnega
proračunskega okvira, ki bo zajemal sektor države in vključeval
večletne zgornje meje za odhodke, ter vzpostavi neodvisno spremljanje
fiskalnih predpisov. Dodatno razširi davčno osnovo.
2.           Za zagotovitev fiskalne
vzdržnosti in omejitve odhodkov, povezanih s staranjem prebivalstva, s
povečanjem stroškovne učinkovitosti dolgoročne nege, nadaljuje
pokojninsko reformo, da bi se zvišala dejanska upokojitvena starost, in sicer
tudi z omejevanjem predčasnega upokojevanja in povezavo med zakonsko
določeno upokojitveno starostjo in pričakovano življenjsko dobo.
Okrepi prizadevanja za povečanje stopnje udeležbe starejših, med drugim z
izboljšanjem njihove zaposljivosti prek vseživljenjskega učenja.
3.           Pospeši sprejetje strukturnih
ukrepov v posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu z nacionalnimi
praksami izvede reformo sistema usklajevanja plač z inflacijo, da bi se
plače bolj odzivale na razvoj produktivnosti, zlasti na sektorski ravni. Prizadeva
si za diverzifikacijo strukture gospodarstva, med drugim s spodbujanjem
zasebnih naložb v raziskave ter dodatnim razvijanjem sodelovanja med javnimi
raziskovalnimi ustanovami in podjetji.
4.           Nadaljuje prizadevanja za
zmanjšanje brezposelnosti mladih nizkokvalificiranih iskalcev zaposlitve s
priseljenskimi koreninami, in sicer z usklajeno strategijo, vključno z
dodatnim izboljšanjem načrtovanja in spremljanja aktivnih politik
zaposlovanja, odpravljanjem neskladnosti med ponudbo znanj in spretnosti ter
povpraševanjem po njih ter zmanjšanjem negativnih finančnih spodbud za
delo. V ta namen pospeši izvajanje reforme splošnega in poklicnega
izobraževanja ter usposabljanja, da bi bolje uskladili znanja in spretnosti
mladih s povpraševanjem na trgu dela.
5.           Razvije
celovit okvir in sprejme konkretne ukrepe za doseganje ciljev zmanjšanja emisij
toplogrednih plinov v sektorjih zunaj sistema za trgovanje z emisijami do leta
2020, zlasti prek obdavčitve energentov za promet.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               COM(2014) 417 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 in P7_TA(2014)0129.
[4]               UL L 140, 27.5.2013, str. 11.
[5]               C(2013) 8006 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               SWD(2014) 84 final.
[9]               V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije z dne 27. novembra 2013 o procesnih jamstvih za ranljive osebe, ki so osumljene ali obdolžene v kazenskem postopku

text:
               24.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 378/8

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 27. novembra 2013
   o procesnih jamstvih za ranljive osebe, ki so osumljene ali obdolžene v kazenskem postopku
   2013/C 378/02
   EVROPSKA KOMISIJA –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Namen tega priporočila je spodbuditi države članice, naj okrepijo procesne pravice vseh osumljenih ali obdolženih oseb, ki ne morejo razumeti kazenskega postopka in v njem učinkovito sodelovati zaradi svoje starosti, duševnih ali telesnih značilnosti ali invalidnosti (v nadaljnjem besedilu: ranljive osebe).

               (2)

               Z določitvijo minimalnih pravil o varstvu procesnih pravic osumljenih ali obdolženih oseb bi moralo to priporočilo okrepiti zaupanje držav članic v sisteme kazenskega pravosodja drugih držav članic in tako pripomoči k izboljšanju vzajemnega priznavanja odločb v kazenskih zadevah.

               (3)

               V stockholmskem programu (1) je močno poudarjena krepitev pravic posameznikov v kazenskih postopkih. V točki 2.4 je Evropski svet pozval Komisijo, naj predloži predloge za postopni pristop (2) k okrepitvi pravic osumljenih ali obdolženih oseb.

               (4)

               Do zdaj so bili sprejeti trije ukrepi, in sicer Direktiva 2010/64/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3), Direktiva 2012/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4) ter Direktiva 2013/48/EU Evropskega parlamenta in Sveta (5).

               (5)

               Sklicevanja v tem priporočilu na osumljeno ali obdolženo osebo, ki ji je bila odvzeta prostost, bi bilo treba razumeti kot sklicevanja na situacijo, ko je osumljeni ali obdolženi osebi v času kazenskega postopka odvzeta prostost v smislu člena 5(1)(c) EKČP, kakor to razlaga sodna praksa Evropskega sodišča za človekove pravice.

               (6)

               Bistvenega pomena je, da se za osebo, ki je osumljena ali obdolžena v kazenskem postopku, nemudoma ugotovi, ali je ranljiva, in da se ji prizna ustrezen status. V ta namen bi morali policija, organi kazenskega pregona ali sodni organi opraviti začetno presojo. Pristojni organi bi morali imeti tudi možnost pozvati neodvisnega strokovnjaka, naj preuči stopnjo ranljivosti, potrebe ranljive osebe in ustreznost vseh sprejetih ali predvidenih ukrepov zoper ranljivo osebo.

               (7)

               Osumljene ali obdolžene osebe (oziroma njihovi odvetniki) bi morale imeti pravico, da v skladu z nacionalnim pravom ugovarjajo oceni njihove morebitne ranljivosti v kazenskem postopku, zlasti če bi to precej oviralo ali omejevalo uresničevanje njihovih temeljnih pravic. Ta pravica za države članice ne pomeni obveznosti uvajanja posebnega pritožbenega postopka, ločenega mehanizma ali pritožbenega postopka, v katerem se izpodbija neupoštevanje ali zavrnitev uresničevanja takšnih pravic.

               (8)

               Izraz „zakoniti zastopnik“ pomeni osebo, ki zastopa interese in nadzoruje pravne zadeve ranljive osebe. Primer za to je predvsem skrbnik ranljive osebe, ki ga imenuje sodišče.

               (9)

               Izraz „ustrezna odrasla oseba“ pomeni sorodnika ali osebo, ki ima z ranljivo osebo socialni odnos ter lahko komunicira z organi in ranljivi osebi omogoča uresničevanje njenih procesnih pravic.

               (10)

               Ranljive osebe potrebujejo ustrezno pomoč in podporo v času kazenskega postopka. V ta namen bi bilo treba pravnega zastopnika ranljive osumljene ali obdolžene osebe ali ustrezno odraslo osebo čim prej obvestiti o kazenskem postopku zoper ranljivo osebo, naravi obtožbe, procesnih pravicah in razpoložljivih pravnih sredstvih. Pravnega zastopnika ali ustrezno odraslo osebo bi bilo treba čim prej uradno obvestiti o odvzemu prostosti in razlogih zanjo, razen če je to v nasprotju s koristmi ranljive osebe.

               (11)

               Osebe, ki jim je priznan status posebno ranljivih oseb, ne morejo slediti kazenskemu postopku in ga razumeti. Z namenom zagotoviti, da so njihove pravice do poštenega sojenja zajamčene, takšne osebe ne bi smele imeti možnosti, da se odpovedo pravici do odvetnika.

               (12)

               Da bi zagotovili spoštovanje osebne celovitosti ranljive osebe, ki ji je odvzeta prostost, bi morale imeti ranljive osebe dostop do zdravniškega pregleda, na katerem se ocenita njihovo splošno zdravstveno stanje in združljivost morebitnih ukrepov zoper njih v takšnem stanju.

               (13)

               Ranljive osebe ne morejo vedno razumeti vsebine policijskih zaslišanj, ki so jim podvržene. Da bi preprečili vsako izpodbijanje vsebine zaslišanja in s tem neupravičeno ponovitev izpraševanja, bi bilo treba ta zaslišanja snemati z avdiovizualnimi sredstvi.

               (14)

               Ob upoštevanju posebnih okoliščin vsake zadeve stanje ranljivosti osumljene ali obdolžene osebe ne bi smelo pomeniti ovire zanjo, da pri uresničevanju svojih procesnih pravic dostopa do materialnih dokazov, ki jih imajo pristojni organi v zvezi z zadevno kazensko zadevo, in da uveljavlja pravico do učinkovitih pravnih sredstev.

               (15)

               To priporočilo se uporablja za ranljive osebe v postopku predaje na podlagi Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ (6) (postopek na podlagi evropskega naloga za prijetje). Pristojni organi v izvršitveni državi članici bi morali zagotoviti uporabo pravil o posebnih procesnih pravicah iz tega priporočila v postopku na podlagi evropskega naloga za prijetje.

               (16)

               Sklicevanja v tem priporočilu na ustrezne ukrepe za zagotovitev učinkovitega dostopa do sodnega varstva za invalide bi bilo treba razumeti v smislu ciljev, določenih v Konvenciji Združenih narodov iz leta 2006 o pravicah invalidov in zlasti v členu 13 Konvencije.

               (17)

               Zagotoviti bi bilo treba, da se strokovnjaki v stiku z ranljivimi osebami zavedajo posebnih potreb teh oseb, zato bi morali biti deležni ustreznega usposabljanja.

               (18)

               To priporočilo spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah. Namen tega priporočila je zlasti spodbujanje pravice do svobode, pravice do poštenega sojenja in pravic obrambe.

               (19)

               Države članice bi morale Komisijo obvestiti o ukrepih za izvajanje tega priporočila v [36 mesecih] od njegove objave. Komisija bi morala na podlagi teh informacij spremljati in ocenjevati sprejete ukrepe držav članic –

         PRIPOROČA:
   ODDELEK 1

      PREDMET UREJANJA IN PODROČJE UPORABE

               1.

               To priporočilo poziva države članice, naj okrepijo nekatere procesne pravice ranljivih osumljenih ali obdolženih oseb v kazenskem postopku ter ranljivih oseb v postopku na podlagi evropskega naloga za prijetje.

               2.

               Ranljivim osebam bi morale biti posebne procesne pravice zagotovljene od trenutka, ko so osumljene storitve kaznivega dejanja. Takšne pravice bi jim morale biti zagotovljene do konca postopka.

               3.

               Ranljivim osebam bi moralo biti omogočeno uresničevanje procesnih pravic v skladu z njihovimi največjimi koristmi ob upoštevanju njihove zmožnosti razumeti postopek in v njem učinkovito sodelovati.

         ODDELEK 2

      IDENTIFIKACIJA RANLJIVIH OSEB

               4.

               Čim prej bi bilo treba ugotoviti, ali je oseba ranljiva, in ji v skladu s tem priznati status ranljive osebe. Države članice bi morale zagotoviti, da lahko vsi pristojni organi odredijo zdravniški pregled, ki ga opravi neodvisni strokovnjak, da se tako identificirajo ranljive osebe ter ugotovijo stopnja njihove ranljivosti in njihove posebne potrebe. Ta strokovnjak lahko poda obrazloženo mnenje o primernosti sprejetih ali predvidenih ukrepov proti ranljivi osebi.

         ODDELEK 3

      PRAVICE RANLJIVIH OSEB

      Prepoved diskriminacije

               5.

               Ranljive osebe pri uresničevanju procesnih pravic iz tega priporočila ne bi smele biti izpostavljene diskriminaciji na podlagi nacionalne zakonodaje.

               6.

               Procesne pravice, priznane ranljivim osebam, bi bilo treba spoštovati ves čas kazenskega postopka ob upoštevanju narave in stopnje ranljivosti oseb.

      Domneva o ranljivosti

               7.

               Države članice bi morale predpisati domnevo o ranljivosti, zlasti za osebe z resnimi psihološkimi, intelektualnimi, fizičnimi ali senzoričnimi okvarami, duševnimi boleznimi ali kognitivnimi težavami, ki jih ovirajo pri razumevanju postopka in učinkovitem sodelovanju v njem.

      Pravica do obveščenosti

               8.

               Invalidi bi morali na zahtevo prejeti informacije v zvezi z njihovimi procesnimi pravicami, in sicer v obliki, ki jim je dostopna.

               9.

               Ranljive osebe in, po potrebi, njihov pravni zastopnik ali ustrezna odrasla oseba bi morali biti obveščeni o posebnih procesnih pravicah iz tega priporočila, zlasti tistih v zvezi s pravico do obveščenosti, pravico do zdravstvene pomoči, pravico do odvetnika, spoštovanjem zasebnosti in, če je primerno, tudi pravicami v zvezi s priporom pred sojenjem.

               10.

               Pravni zastopnik ali ustrezna odrasla oseba, ki jo imenujejo ranljiva oseba ali pristojni organi za pomočnika tej osebi, bi morala biti navzoča na policijski postaji in na sodnih obravnavah.

      Pravica do dostopa do odvetnika

               11.

               Če ranljiva oseba ne more razumeti postopka in mu slediti, bi moralo biti določeno, da se pravici do dostopa do odvetnika v skladu z Direktivo 2013/48/EU ne more odpovedati.

      Pravica do zdravstvene pomoči

               12.

               Ranljive osebe bi morale imeti dostop do sistematične in redne zdravstvene pomoči ves čas kazenskega postopka, če jim je odvzeta prostost.

      Snemanje zaslišanja

               13.

               Vsako zaslišanje ranljivih oseb v postopku predhodne preiskave bi bilo treba snemati z avdiovizualnimi sredstvi.

      Odvzem prostosti

               14.

               Države članice bi morale sprejeti vse potrebno za zagotovitev, da je odvzem prostosti ranljivim osebam pred obsodbo skrajno sredstvo ter da je sorazmeren in poteka pod pogoji, ki so prilagojeni potrebam ranljive osebe. Treba bi bilo sprejeti ustrezne ukrepe za zagotovitev, da imajo ranljive osebe, kadar jim je odvzeta prostost, dostop do primerne nastanitve, pri čemer se upoštevajo njihove posebne potrebe.

      Zasebnost

               15.

               Pristojni organi bi morali sprejeti ustrezne ukrepe, da se v kazenskem postopku zagotovi varstvo zasebnosti, osebne celovitosti in osebnih podatkov ranljivih oseb, vključno z zdravstvenimi podatki.

      Postopki na podlagi evropskega naloga za prijetje

               16.

               Izvršitvena država članica bi morala zagotoviti, da ima ranljiva oseba ob prijetju v postopku na podlagi evropskega naloga za prijetje posebne procesne pravice iz tega priporočila.

      Usposabljanje

               17.

               Policijske uradnike ter uradnike organov pregona in sodnih organov, ki so pristojni v kazenskem postopku zoper ranljivo osebo, bi bilo treba ustrezno usposobiti.

         ODDELEK 4

      SPREMLJANJE

               18.

               Države članice bi morale Komisijo v (36 mesecih po objavi tega priporočila) obvestiti o ukrepih, ki so jih sprejele za njegovo izvajanje.

         ODDELEK 5

      KONČNE DOLOČBE

               19.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 27. novembra 2013

            Za Komisijo

         Viviane REDING

            Podpredsednica

      (1)  UL C 115, 4.5.2010, str. 1.

      (2)  UL C 291, 4.12.2009, str. 1.

      (3)  Direktiva 2010/64/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. oktobra 2010 o pravici do tolmačenja in prevajanja v kazenskih postopkih (UL L 280, 26.10.2010, str. 1).

      (4)  Direktiva 2012/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku (UL L 142, 1.6.2012, str. 1).

      (5)  Direktiva 2013/48/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o pravici do dostopa do odvetnika v kazenskem postopku in v postopkih na podlagi evropskega naloga za prijetje ter pravici do obvestitve tretje osebe ob odvzemu prostosti in do komunikacije s tretjimi osebami in konzularnimi organi med odvzemom prostosti (UL L 294, 6.11.2013, str. 1).

      (6)  Okvirni sklep Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL L 190, 18.7.2002, str. 1).


title: Priporočilo Komisije z dne 21. oktobra 2011 o pobudi za skupno načrtovanje programov za raziskave Urbana Evropa – svetovni urbani izzivi, skupne evropske rešitve

text:
               25.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/1

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 21. oktobra 2011
   o pobudi za skupno načrtovanje programov za raziskave „Urbana Evropa – svetovni urbani izzivi, skupne evropske rešitve“
   2011/C 312/01
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 181 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V času, ko se svetovni trendi, kakršen je urbanizacija, krepijo, je trajnostni razvoj evropskih urbanih območij pomembno družbeno vprašanje. Po napovedih bo do leta 2050 v mestih živelo približno 70 odstotkov svetovnega prebivalstva, danes pa jih živi približno 50 odstotkov (1). Za Evropo bo ta delež večji: približno 83 odstotkov prebivalstva (približno 557 milijonov) bo po pričakovanjih do leta 2050 živelo v mestih.

               (2)

               Urbanizacija vsebuje široko paleto medsebojno povezanih izzivov, vključno z družbeno zapostavljenostjo in izločenostjo, razraščanjem mest in prenaseljenostjo, vprašanji varnosti in zaščite, uničevanjem okolja, onesnaženjem in učinki na podnebne spremembe. Ta razvojna dogajanja izvajajo pritisk na družbo in pomenijo izziv brez primere za prožnost ter za upravljanje in obvladovanje urbanih sistemov v Evropi in po svetu.

               (3)

               Po drugi strani pa bi morala Evropa izkoristiti prednosti urbaniziranega prostora. Urbana območja poganjajo rast evropskega gospodarstva. Urbane aglomeracije in omrežno povezana mesta so postali konice razvoja, ne le z družbenogospodarskega vidika, ampak tudi s tehnološkega in geopolitičnega vidika. Mesta so prava „središča inovativnosti“, v katerih se znanje, politika in praksa združujejo in ustvarjajo inovativne ideje, uporabljajo nove tehnologije in izkoriščajo sveže vpoglede v izzive in gonila urbanega razvoja in rešitve na področju slednjega. Obstaja tudi vse več dokazov, da imajo omrežja velikih urbanih središč, pogosto imenovana „svetovna mesta“, vse večji vpliv na mednarodni ravni, hkrati pa je treba priznati pomen malih in srednje velikih mest zaradi njihovega učinka, zlasti v smislu regionalnega razvoja. Za Evropo je značilna velika urbana gostota in veliko število malih in srednje velikih mest, katerih prednosti je treba upoštevati z gospodarskega, družbenega in kulturnega vidika.

               (4)

               Strategija Evropa 2020 izpostavlja tri prednostne naloge, ki se medsebojno dopolnjujejo: pametna rast, trajnostna rast in vključujoča rast (2). Trajnostni urbani razvoj bi lahko pomembno prispeval k doseganju teh ciljev. Komisija v svoji vodilni pobudi „Unija inovacij“, opisani v sporočilu Komisije z dne 6. oktobra 2010„Vodilna pobuda iz strategije Evropa 2020 Unija inovacij“ (3), navaja kot cilje enega od možnih inovacijskih partnerstev „pametna mesta, prijetna za življenje, ki združujejo energetsko učinkovit in čist transport ter hiter internet“. Mesta lahko prispevajo k vključujoči rasti, zlasti v boju proti družbeni polarizaciji in revščini, preprečevanju družbene izločenosti in obravnavanju vprašanj staranja. Evropska platforma proti revščini in socialni izključenosti (4) naj bi do leta 2020 dosegla cilj EU, da se revščina in družbena izključenost zmanjšata za najmanj 20 milijonov. Pomagala bo najti najboljše prakse in spodbujati medsebojno učenje med občinami.

               (5)

               Nujno je treba okrepiti bazo znanja o integriranem urbanem razvoju na področjih, kjer se v okviru raziskav povezuje z gospodarstvom, družbo, mobilnostjo in ekologijo, da bi oblikovanje politike čim bolj temeljilo na dokazih.

               (6)

               Potrebno je usklajevanje, da bi se ustrezno odzvali na navedene izzive, izkoristili priložnosti in olajšali sodelovanje pri visokokakovostnih raziskavah, namenjenih zagotavljanju raziskovalnih dokazov, ki podpirajo mestna območja kot zapleten omrežni sistem z veliko medsebojno odvisnostjo zadevnih gospodarskih, tehnoloških, družbenih in ekoloških podsistemov in z dolgoročno v prihodnost usmerjeno perspektivo.

               (7)

               Svet za konkurenčnost je na svojem zasedanju 26. maja 2010 (5) opredelil in utemeljil vrsto možnih pobud za skupno načrtovanje programov (JPI – Joint Programming Initiatives), vključno s pobudo „Urbana Evropa – globalni urbani izzivi, skupne evropske rešitve“, kot področja, na katerih bi skupno načrtovanje programov raziskav zagotovilo veliko dodano vrednost za sedanja razdrobljena prizadevanja držav članic in za obstoječe pobude Unije. Zato je sprejel sklepe, v katerih priznava potrebo po pobudi za skupno načrtovanje programov na tem področju ter poziva Komisijo, naj prispeva k pripravi te pobude.

               (8)

               Države članice so s predložitvijo uradnih pisem o zavezi potrdile svoje sodelovanje pri takšni pobudi za skupno načrtovanje programov.

               (9)

               Skupno načrtovanje programov za raziskave trajnostnega urbanega razvoja bi zagotovilo usklajenost raziskav in inovacij na tem področju, kar bi pomembno prispevalo k izgradnji polno delujočega Evropskega raziskovalnega prostora (ERA – European Research Area) za raziskave in inovacije glede urbanega razvoja in okrepilo vodilno vlogo Evrope ter konkurenčnost raziskav na tem področju.

               (10)

               Urbani razvoj je pomembno večtematsko področje v programih financiranja Unije za raziskave in inovacije. Dejavnosti znotraj te pobude za skupno načrtovanje programov je treba tesno usklajevati z drugimi sorodnimi dejavnostmi v okviru obstoječih in prihodnjih programov financiranja in pobud glede raziskav in inovacij.

               (11)

               Zato in da bi dosegle cilje iz tega priporočila, bi morale države članice sodelovati s Komisijo, da bi zagotovile usklajevanje in razvoj sinergij z obstoječimi shemami raziskav in razvoja, tako da bi raziskale sorodne pobude Komisije, kakršna je pobuda „pametna mesta in skupnosti“ in druge sorodne pobude, tako da se prepreči podvajanje in prekrivanje.

               (12)

               Da bi Komisija lahko poročala Evropskemu parlamentu in Svetu, morajo države članice Komisiji redno poročati o napredku pri tej pobudi za skupno načrtovanje programov –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Države članice se spodbujajo, da razvijejo in vzdržujejo skupno vizijo o tem, kako lahko sodelovanje in usklajevanje na področju raziskav na ravni Unije prispevata k doseganju trajnostnega urbanega razvoja v vseh njegovih oblikah (6).

               2.

               Države članice se spodbujajo k razvoju skupnega strateškega raziskovalnega programa, v katerem bi opredelile srednje- do dolgoročne raziskovalne potrebe in cilje na področju urbanega razvoja v razmerah rastoče globalizacije. Strateški raziskovalni program bi moral vključevati izvedbeni načrt, v katerem bi bile določene prednostne naloge in roki ter opredeljeni ukrepi, instrumenti in viri, potrebni za njegovo izvajanje.

               3.

               Države članice se spodbujajo, naj v strateški raziskovalni program in v izvedbeni načrt vključijo naslednje ukrepe:

                           (a)

                           opredelitev in izmenjava informacij o zadevnih nacionalnih programih in raziskovalnih dejavnostih;

                           (b)

                           krepitev zmogljivosti za skupno napovedovanje in tehnološko ocenjevanje;

                           (c)

                           izmenjava informacij, virov, najboljših praks, metodologij in smernic;

                           (d)

                           določitev področij ali raziskovalnih dejavnosti, ki bi imele korist od usklajevanja in krepitve takega usklajevanja;

                           (e)

                           določitev področij ali raziskovalnih dejavnosti, ki bi imele korist od skupnih razpisov za zbiranje predlogov ali od združevanja sredstev;

                           (f)

                           opredelitev načinov za skupno izvajanje raziskav na področjih iz točke (e);

                           (g)

                           zagotavljanje usklajevanja, razvijanje sinergij z obstoječimi in prihodnjimi programi in pobudami za financiranje raziskav in inovacij v Uniji ter preprečevanje podvajanja z obstoječimi in prihodnjimi pobudami Unije na tem področju;

                           (h)

                           upoštevanje spreminjajočih se potreb mest in mestnega prebivalstva pri določitvi ciljev raziskovalnih programov na področju urbanega razvoja;

                           (i)

                           souporaba, kjer je primerno, obstoječe raziskovalne infrastrukture ali razvoj novih zmogljivosti, kot so usklajene zbirke podatkov, ali popis in razvoj modelov za preučevanje urbanih procesov;

                           (j)

                           spodbujanje boljšega sodelovanja znotraj javnega sektorja ter med javnim in zasebnim sektorjem in odprt inovacijski proces med različnimi raziskovalnimi dejavnostmi ter izobraževalnim in poslovnim sektorjem v zvezi z urbanim razvojem, ob hkratnem zagotavljanju širokega sodelovanja zadevnih zainteresiranih strani, kot so lokalni organi in civilna družba;

                           (k)

                           izmenjava in širjenje znanja, inovacij in interdisciplinarnih metodoloških pristopov ter ugotavljanje in odstranjevanje ovir v sistemu raziskav in inovacij, ki preprečujejo, da bi družbeno koristne inovativne rešitve hitreje prišle na trg;

                           (l)

                           zagotavljanje ustreznih znanstvenih informacij za raven oblikovanja politike na lokalni, regionalni in nacionalni ravni ter na ravni Unije;

                           (m)

                           vzpostavljanje omrežij med središči, namenjenimi urbanim raziskavam, vključno s središči izven ERA.

               4.

               Države članice se spodbujajo, da ohranjajo in naprej razvijajo učinkovito skupno upravljavsko strukturo na področju raziskav, povezanih z izzivom urbanega razvoja, z nalogo ustvariti skupne pogoje, pravila in postopke za sodelovanje in usklajevanje ter spremljanje izvajanja strateškega raziskovalnega programa.

               5.

               Države članice se spodbujajo, da skupaj izvajajo strateški raziskovalni program prek svojih nacionalnih raziskovalnih programov v skladu s smernicami za okvirne pogoje za skupno načrtovanje programov, ki jih je oblikovala skupina Sveta na visoki ravni za skupno načrtovanje (7).

               6.

               Države članice se spodbujajo, naj sodelujejo s Komisijo z namenom, da bi raziskale sorodne pobude Komisije za pomoč državam članicam pri pripravi in izvajanju strateškega raziskovalnega programa ter da bi pobudo za skupno načrtovanje programov uskladile z drugimi pobudami Unije na tem področju, na primer pri raziskavah in razvoju, podprtih s programi financiranja za raziskave in inovacije, zlasti na področju družboslovnih, ekonomskih in humanističnih znanosti, prometa, energije, okolja, IKT, varnosti, zdravja, in ostalimi pobudami za raziskave in inovacije, kot so ostale sorodne pobude za skupno načrtovanje programov (JPI), skupnosti znanja in inovacij Evropskega tehnološkega inštituta in evropske tehnološke platforme.

               7.

               Države članice se spodbujajo, naj se tesno povežejo s Strateškim forumom za mednarodno sodelovanje na področju znanosti in tehnologije (SFIC – Strategic Forum for International Science and Technology Cooperation) (8) pri razvijanju in izvajanju možne mednarodne dimenzije v strateškem raziskovalnem programu in naj zagotavljajo skladnost s pobudami SFIC, pripravljenimi skupaj s tretjimi državami ali usmerjenimi k tretjim državam.

               8.

               Države članice se spodbujajo, naj Komisiji z letnimi poročili o napredku redno poročajo o napredku pri tej pobudi za skupno načrtovanje programov.

      V Bruslju, 21. oktobra 2011

            Za Komisijo

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Članica Komisije

      (1)  http://www.un.org/esa/population/unpop.htm

      (2)  Sporočilo Komisije „Evropa 2020 – Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“, Bruselj, COM(2010) 2020.

      (3)  COM(2010) 546.

      (4)  Sporočilo Komisije „Evropska platforma proti revščini in socialni izključenosti: evropski okvir za socialno in teritorialno kohezijo“, Bruselj, COM(2010) 758 konč.

      (5)  10246/10.

      (6)  http://www.jpi-urbaneurope.eu

      (7)  ERC-GPC 1311/10. „Joint Programming in Research 2008-2010 and beyond“ („Skupno načrtovanje raziskovalnih programov za obdobje 2008–2010 in potem“) – Poročilo Svetu skupine na visoki ravni za skupno načrtovanje programov z dne 12. novembra 2010 – Priloga II.

      (8)  SFIC je bil ustanovljen na podlagi Sklepov Sveta iz decembra 2008, v katerih je Svet pozval države članice in Komisijo, naj oblikujejo novo partnerstvo za mednarodno sodelovanje na področju znanosti in tehnologije. Ustanovil ga je Svet kot posebno sestavo Odbora za Evropski raziskovalni prostor (ERAC).


|

52011DC0324

/* KOM/2011/0324 končno - */  PRIPOROČILO KOMISIJE SVETU o pooblastitvi Komisije za pogajanja v imenu Evropske unije v zvezi s spremembami Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti   PRIPOROČILO KOMISIJE SVETU o pooblastitvi Komisije za pogajanja v imenu Evropske unije v zvezi s spremembami Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti

	PRIPOROČILO KOMISIJE SVETUo pooblastitvi Komisije za pogajanja v imenu Evropske unije v zvezi s spremembami Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnostiOBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMČlen 11 Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti pojem „pravni red Evropskih skupnosti o energetiki“ opredeljuje kot:– Direktivo 2003/54/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES;– Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES ter– Uredbo (ES) št. 1228/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije.V skladu s Sklepom št. 2007/06/MC-EnC Ministrskega sveta Energetske skupnosti z dne 18. decembra 2007 morajo pogodbenice izvajati tudi Uredbo (ES) št. 1775/2005 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. septembra 2005 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina.V Evropski uniji so te štiri navedene pravne akte razveljavile z učinkom od 3. marca 2011 in nadomestile Direktiva 2009/72/ES, Direktiva 2009/73/ES, Uredba (ES) št. 714/2009 in Uredba (ES) št. 715/2009, ki so bile sprejete 13. julija 2009. Skupaj z Uredbo (ES) št. 713/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o ustanovitvi Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev predstavljajo ti pravni akti EU „tretji paket“ pravnih ukrepov za notranji energetski trg EU.V skladu s členom 20 Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti: „Pogodbenice v roku enega leta od začetka veljavnosti te pogodbe Evropski komisiji predložijo načrte za izvajanje Direktive 2001/77/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu z električno energijo in Direktive 2003/30/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. maja 2003 o pospeševanju rabe biogoriv in drugih obnovljivih goriv v sektorju prevoza. Evropska komisija predloži načrt vsake pogodbenice v sprejetje Ministrskemu svetu.“Obe direktivi, ki sta opredeljeni kot „pravni red o obnovljivih virih energije“, sta bili spremenjeni z Direktivo 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES.Komisija je v skladu s členom 7 Sklepa 2006/500/ES v poročilu o Energetski skupnosti, ki ga je sprejela 10. marca 2011, sprejetje in izvajanje tretjega paketa ter Direktive 2009/28 opredelila kot eno prednostnih nalog Energetske skupnosti in sredstvo za hitrejše vključevanje regije v enotni evropski energetski trg.V skladu s členom 59 Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti Evropsko unijo v Odboru regulatorjev Energetske skupnosti predstavlja „Evropska komisija, ki ji pomagata po en regulator vsake udeleženke in en predstavnik Skupine evropskih regulatorjev za električno energijo in plin (ERGEG).“Dejavnosti, ki jih je v preteklosti opravljala Skupina evropskih regulatorjev za električno energijo in plin (ERGEG), je prevzela Agencija za koordinacijo energetskih regulatorjev (ACER), ERGEG pa bo s 1. julijem 2011 razpuščena.Komisija je 6. maja 2011 sprejela Sklep o določitvi predloga Komisije Ministrskemu svetu Energetske skupnosti o izvajanju Direktive 2009/72/ES, Direktive 2009/73/ES, Uredbe (ES) št. 714/2009 in Uredbe (ES) št. 715/2009 ter spremembi členov 11 in 59 Pogodbe o Energetski skupnosti.Člen 5(2) Sklepa Sveta 2006/500 z dne 29. maja 2006 o sklenitvi Pogodbe o Energetski skupnosti s strani Evropske skupnosti določa postopek, ki ga je treba uporabiti, preden institucije Energetske skupnosti sprejmejo stališče v zvezi s spremembami Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti (člen 100(i)).Ob upoštevanju zgoraj navedenega Komisija priporoča, da jo Svet pooblasti za odločanje znotraj institucij Energetske skupnosti v zvezi s potrebnimi prilagoditvami Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti.PRIPOROČILOOb upoštevanju navedenega Komisija priporoča:-  da Svet pooblasti Komisijo za pogajanja v imenu Evropske unije v zvezi s spremembami Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti;-  naj bo, kot je v skladu s Pogodbo, za Evropsko unijo pogajalec Komisija, pogajala pa se bo o spremembah Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti, kot določajo pogajalske smernice; in-  da Svet imenuje odbor za posvetovanja v času pogajanj ter-  da Svet izda pogajalske smernice, ki so priložene temu priporočilu.PRILOGASmernice za pogajanje v zvezi s spremembami Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti.„Pravni red evropskih skupnosti o energetiki“Spremembe, dogovorjene v imenu Evropske unije, morajo biti skladne s tistimi, ki so predlagane v Sklepu Komisije z dne 6. maja 2011.„PRAVNI RED O OBNOVLJIVIH VIRIH ENERGIJE“Spremembe, dogovorjene v imenu Evropske unije, se morajo nanašati na obveznost pogodbenic, da sprejmejo Direktivo 2009/28 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES.REGULATIVNI ODBOR ENERGETSKE SKUPNOSTISpremembe, dogovorjene v imenu Evropske unije, morajo biti skladne s tistimi, ki so predlagane v Sklepu Komisije z dne 6. maja 2011.


				|

		52012PC0104

			Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA za odpravo čezmernega javnofinančnega primanjkljaja na Madžarskem /* COM/2012/0104 final - 2012/ () */

			   	OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM
Svet je 5. julija 2004 v skladu s členom
104(6) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (PES) odločil, da ima
Madžarska čezmeren primanjkljaj. Svet je 24. januarja 2012 v skladu s
členom 126(8) Pogodbe o delovanju EU (PDEU) ugotovil, da Madžarska ni
sprejela učinkovitih ukrepov kot odgovor na zadnje priporočilo Sveta
v skladu s členom 104(7) Pogodbe z dne 7. julija 2009.
V okviru ukrepov, ki so sledili Sklepu Sveta z
dne 24. januarja 2012, ter v skladu s členom 126(7) PDEU in členom 3
Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 mora Komisija [6. marca 2012] sprejeti
priporočilo za novo priporočilo Sveta za odpravo čezmernega
javnofinančnega primanjkljaja na Madžarskem.
Priporočilo za
PRIPOROČILO SVETA
za odpravo čezmernega
javnofinančnega primanjkljaja na Madžarskem
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije (PDEU) in zlasti člena 126(7) Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
V skladu s členom 126 PDEU se države
članice izogibajo čezmernim javnofinančnim primanjkljajem.
(2)
Pakt za stabilnost in rast temelji na cilju zdravih
javnih financ kot sredstvu za izboljšanje pogojev za stabilnost cen in
močno trajnostno rast, ki pospešuje ustvarjanje delovnih mest.
(3)
Svet je 5. julija 2004 v skladu s
členom 104(6) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (PES) ugotovil, da
na Madžarskem obstaja čezmerni primanjkljaj, in je v skladu s členom
104(7) PES izdal priporočila za odpravo čezmernega primanjkljaja do
leta 2008.
(4)
Svet je januarja 2005 v skladu s členom 104(8)
PES menil, da Madžarska ni sprejela učinkovitih ukrepov na podlagi
njegovega priporočila, in je marca 2005 na podlagi člena 104(7) PES
izdal še eno priporočilo, v katerem je leto 2008 potrdil kot rok za
odpravo čezmernega primanjkljaja. Svet je novembra 2005 odločil, da
Madžarska drugič zapored ni upoštevala priporočil na podlagi
člena 104(7) PES. Svet je zato oktobra 2006 na Madžarsko naslovil tretje
priporočilo na podlagi člena 104(7) PES, v katerem je datum za
odpravo čezmernega primanjkljaja odložil na leto 2009. Svet je julija 2009
sklenil, da se lahko šteje, da so madžarski organi sprejeli učinkovite
ukrepe v odgovor na priporočila iz oktobra 2006, ter je glede na hudo
gospodarsko krizo izdal revidirana priporočila na podlagi
člena 104(7) PES, v katerih je ponovno določil nov rok za
odpravo primanjkljaja, tj. 2011. Komisija je 27. januarja 2010 sklenila,
da je Madžarska sprejela učinkovite ukrepe v odgovor na zadnja
priporočila Sveta, vendar je opozorila na precejšnja tveganja.
(5)
V skladu z določbami člena 126(8)
PDEU je Svet 24. januarja 2012 odločil, da Madžarska ni sprejela
učinkovitih ukrepov v odgovor na priporočilo Sveta iz julija 2009 v
obdobju, ki je določeno v tem priporočilu. Medtem ko se je v letu
2011 nominalna referenčna vrednost 3 % BDP sicer spoštovala, to ni
temeljilo na strukturnem in trajnostnem izboljšanju in je bilo odvisno od
znatnih enkratnih prihodkov. Temu se je pridružilo strukturno poslabšanje v
letih 2010 in 2011 za več kot 2 % BDP v primerjavi s
priporočenim skupnim fiskalnim izboljšanjem za 0,5 % BDP. Poleg tega,
medtem ko organi v letu 2012 izvajajo strukturne ukrepe, ki naj bi precej
izravnali prejšnje poslabšanje, naj bi se v letu 2012 referenčna vrednost
iz Pogodbe v višini 3 % BDP ponovno upoštevala le zaradi enkratnih ukrepov
v višini približno 1 % BDP, v letu 2013 pa naj se ponovno ne bi
upoštevala. [Po tem sklepu Sveta se je Svet [13. marca] odločil, da
začasno blokira del odobritev za prevzem obveznosti iz kohezijskega sklada
za leto 2013 za Madžarsko (v skladu s členom 4 Uredbe Sveta (ES)
št. 1084/2006).]
(6)
V skladu s členom 126(7) PDEU in členom 3
Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 o pospešitvi in razjasnitvi izvajanja
postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem (ki je del Pakta za stabilnost
in rast) mora Svet poleg tega na zadevno državo članico nasloviti
priporočila z namenom, da se stanje čezmernega primanjkljaja v danem
roku odpravi. V priporočilu morata biti za zadevno državo članico
določena rok največ šestih mesecev za sprejetje učinkovitih
ukrepov za odpravo čezmernega primanjkljaja ter rok za odpravo
čezmernega primanjkljaja, ki mora biti dosežena v letu po ugotovitvi
čezmernega primanjkljaja, razen v posebnih okoliščinah. Pri
ugotavljanju, ali obstajajo posebne okoliščine, je treba upoštevati
„pomembne dejavnike“, kot so pojasnjeni v členu 2(3) Uredbe (ES)
št. 1467/97. Poleg tega mora Svet v priporočilu za odpravo
čezmernega primanjkljaja zahtevati, da se dosežejo letni proračunski
cilji, ki so na podlagi napovedi, na kateri temelji priporočilo, v skladu
z minimalnim letnim izboljšanjem strukturnega salda, tj. ciklično
prilagojenega salda brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, pri
čemer se za referenčno merilo uporabi 0,5 % BDP.
(7)
Madžarsko gospodarstvo je prišlo iz recesije v letu
2010, ko je njen BDP narasel za 1,3 %. Oživitev v letu 2010 je bila precej
hitrejša od napovedi služb Komisije iz pomladi 2009, v kateri je bil napovedan
padec -0,3 % (tj. v času priporočila Sveta). Po
pričakovanjih bo v letu 2011 BDP še naprej rasel po zmerni stopnji
1,7 %, pri čemer bo še vedno temeljil izključno na zunanjem
saldu. Vendar so se obeti za rast poslabšali v letu 2011 zaradi splošnega
poslabšanja mednarodnih okoliščin, kar se je odražalo na več
področjih ter povzročilo nadaljnje krčenje domačega
povpraševanja, povezano tudi z negotovostmi glede politike. V zvezi s tem
vmesna napoved služb Komisije iz februarja 2012 napoveduje rahlo krčenje
BDP za 0,1 %, preden začne ta ponovno rasti.
(8)
Po primanjkljaju 4,2 % BDP v letu 2010 se
pričakuje, da se bo javnofinančni saldo v letu 2011 spremenil v
presežek, vendar zgolj zaradi precejšnjih enkratnih prihodkov v višini skoraj
10 % BDP, povezanih s prenosom pokojninskih sredstev iz zasebnih
pokojninskih shem. Po uradnih ocenah proračunski presežek za leto
2011 znaša 3,9 % BDP, kot je določeno v poročilu o napredku pri
postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem iz decembra 2011. Ob
upoštevanju nedavnih informacij o denarnem toku proračunskih sredstev za
nekatere postavke prihodkov ter za podsektor lokalne uprave, ki presega
pričakovanja, je presežek morda celo nekoliko višji (približno 4,1 %
BDP na podlagi posodobljene ocene služb Komisije).
(9)
Za leto 2012 je ciljni primanjkljaj v sprejetem
proračunu 2,5 % BDP, ki naj bi se dosegel na podlagi številnih
konsolidacijskih paketov – v veliki meri so bili ti objavljeni v Széll
Kálmánovem načrtu in v posodobitvi konvergenčnega programa iz
leta 2011 – delno namenjenim odpravi učinka velikih znižanj davka, ki so
bila sprejeta v drugi polovici leta 2010 in so znašala nekaj nad 2 % BDP,
medtem ko se ohrani rezerva kot varovalo za izredne razmere (morebitna
zmanjšanja odhodkov) v višini 1,1 % BDP. Doseganje cilja podpirajo
tudi neto enkratni prihodki v višini 0,7 % BDP iz začasnih izrednih
davkov. Na podlagi nedavnega ekonomskega in proračunskega razvoja se v
posodobljeni napovedi služb Komisije trenutno pričakuje primanjkljaj v
višini 3 % BDP, kar je nad uradnim ciljem, ki so ga določili organi.
V primerjavi s sprejetim proračunom ta višji napovedani primanjkljaj
odraža med drugim nižjo gospodarsko rast za polovico odstotne točke ter
preudarnejšo oceno razvoja prihodkov in odhodkov. Istočasno se v njej
predvideva, da se izredne rezerve ne bodo uporabile (tj. odhodki se bodo po
potrebi znižali). Posodobljena napoved služb Komisije v višini 3 %
BDP je za 0,2 % BDP višja od napovedi v času sprejetja
priporočila za sklep Sveta na podlagi člena 126(8). To je
utemeljeno z dejstvom, da osnovni učinek, ki presega pričakovanja (od
leta 2011), ni dovolj za izravnavo proračunskih učinkov nadaljnjega
popravka navzdol v gospodarskih obetih za leto 2012 in učinka višjih
donosov iz obveznic. V skladu z ustaljeno prakso fiskalnega nadzora EU
novih konsolidacijskih načrtov v višini 0,4 % BDP, ki so jih organi
objavili 21. februarja 2012, ni mogoče vključiti v napoved služb
Komisije, ker še niso bili dovolj utemeljeni.
(10)
Po pričakovanjih bo v letu 2013 primanjkljaj
ponovno narasel na približno 3,6 % BDP (s 3 % BDP), kar presega
napoved služb Komisije, ki je določala primanjkljaj v višini 3,25 %
BDP v času sprejetja sklepa Sveta na podlagi člena 126(8) PDEU,
da Madžarska ni sprejela ustreznih ukrepov. Ta višja številka primanjkljaja je
predvsem posledica rasti primanjkljaja za 0,4 % BDP (kot so nižji
davčni prihodki zaradi napovedane nižje rasti v letu 2012), ki je prav
tako prispevala k višjemu napovedanemu primanjkljaju za leto 2012. Poleg tega
se bodo v letu 2013 odhodki zaradi obresti povišali bolj kot v letu 2012 (za
0,1 % BDP). Pričakuje se, da bodo ti učinki le delno izravnani z
drugimi učinki, kot so nižja potreba po financiranju centralnih bank v
letu 2013 (za 0,25 % BDP) od prvotno pričakovane. V primerjavi z
letom 2012 povišanje primanjkljaja na 3,6 % v letu 2013 izhaja predvsem iz
postopnega ukinjanja sektorskih dajatev z neto proračunskim učinkom
0,7 % BDP v letu 2013, višjih stroškov servisiranja dolga v višini
0,5 % BDP ter znižanja davčne osnove za obračun dohodnine s
proračunskim učinkom 0,3 % BDP. Ti učinki, ki
povečujejo primanjkljaj, skupno v višini približno 1,5 % BDP, bodo po
pričakovanjih le delno izravnani z nadaljnjim izvajanjem programa Széll
Kálmánove strukturne reforme, ki zagotavlja prihranek v višini 0,4 % BDP
ter druge prihranke v višini 0,4 % BDP, kot je nominalna zamrznitev
plač v javnem sektorju. Končno, proračunu naj bi nekoliko
koristila predvidena oživitev gospodarstva.
(11)
V skladu z zadnjimi ocenami služb Komisije na bi se
strukturni saldo po poslabšanju za 1,5 % v letu 2010 in za 0,5 % v
letu 2011 izboljšal za približno 2 % v letu 2012, preden bi se ponovno
poslabšal za 0,5 % BDP v letu 2013. Če bi vlada sprejela potrebne
ukrepe za dosego fiskalnih ciljev v letih 2012 in 2013, bi strukturno
izboljšanje znašalo okrog 2,5 % BDP v letu 2012 in 0,5 % BDP v letu
2013.
(12)
Zgoraj opisano napoved glede proračuna je
mogoče izboljšati za več kot 0,5 % BDP v letu 2013, če bi
se reforme iz Széll Kálmánovega načrta ustrezno opredelile in izvedle.
Dodatne prihranke pri odhodkih, objavljene 21. februarja 2012, je treba
utemeljiti, zlasti na področjih zmanjšanja subvencij javnim prevoznim
podjetjem in farmacevtskim družbam, medtem ko je dodatne prihodke mogoče
pričakovati iz načrtovane uvedbe elektronskega plačevanja
cestnin. Poleg teh ukrepov lahko Madžarska za dosego trajne odprave
čezmernega primanjkljaja bolje ciljno usmerja dodeljevanje splošnega
otroškega dodatka (mogoče v povezavi z nedavno uvedenimi zelo ugodnimi
davčnimi olajšavami za družine) z uvedbo centraliziranega davka na
nepremičnine, odmerjenega glede na vrednost, in izboljša progresivno
naravo sheme enotnega davka na dohodek; slednje vprašanje je bilo obravnavano v
priporočilu Sveta Madžarski iz julija 2011 v okviru evropskega semestra.
(13)
Po povišanju z 79,7 % BDP v letu 2009 na
81,3 % v letu 2010 se je javni dolg v letu 2011 nekoliko zmanjšal na
80,3 % BDP. To rahlo izboljšanje odraža precejšni primarni presežek v
višini 8 % BDP, ki je nastal zaradi enkratnega prihodka ob prevzemu
zasebnih pokojninskih sredstev, kar se v veliki meri izravna s padcem
menjalnega tečaja. Če pogledamo naprej, glede na napovedane številke
primanjkljaja in na podlagi domneve o močnejšem tehničnem menjalnem
tečaju v primerjavi s stopnjo iz konca leta 2011 ter ob predpostavki
nadaljnje prodaje sredstev iz nekdanjih zasebnih pokojninskih skladov v višini
1 % BDP, se pričakuje, da bo javni dolg v letu 2012 približno
76 % BDP, vendar naj bi v letu 2013 ponovno narasel.
(14)
Pretekli fiskalni dogodki kažejo na pomanjkljivosti
pri fiskalnem upravljanju in preglednosti pri načrtovanju in izvajanju
proračuna. Po dejanski oslabitvi prejšnjega okvira za fiskalno
upravljanje, ki je bil v drugi polovici leta 2010 še vedno v povojih, so organi
v novi ustavi (ki je začela veljati 1. januarja 2012) uvedli
ključne elemente spremenjene zasnove. Predvsem je bil nominalni prag dolga
določen pri 50 % BDP (ki se doseže prek stalnega zmanjševanja dolga s
trenutnih visokih stopenj), pravica do veta na proračun pa je bila
podeljena preoblikovanemu Fiskalnemu svetu. Nadaljnja zakonodaja za
vzpostavitev novih operativnih numeričnih pravil na osrednji in lokalni
ravni ter sklenitev dogovora o vodstvu Fiskalnega sveta je bila sprejeta konec
leta 2011 v „temeljnem zakonu“. Zdi se, da se sprejeto novo letno
numerično pravilo še vedno preveč osredotoča na letni
proračunski cikel in ne vodi do srednjeročnega načrtovanja
proračuna, katerega okrepitev je priporočil Svet v svojem
priporočilu iz julija 2011 v okviru evropskega semestra. V istem priporočilu
za specifično državo je Svet prosil Madžarsko tudi, naj razširi
analitično pristojnost Fiskalnega sveta (npr. prek priprave rednih
osnovnih makrofiskalnih napovedi), ki še ni zagotovljena, tudi po sprejetju
zakona o gospodarski stabilnosti iz decembra 2011.
(15)
Redno in pravočasno spremljanje napredka pri
izvajanju strategije za fiskalno konsolidacijo za odpravo čezmernega
primanjkljaja podpira člen 10a Uredbe Sveta (ES) št. 1497/67, ki
določa, da zadevna država članica zagotovi vse potrebne informacije.
V zvezi s tem je treba ločeno poglavje v posodobljenem konvergenčnem
programu Madžarske pripraviti v letu 2012 in pozneje ter mora biti
vključeno v redna dvoletna poročila o napredku do zaključka
postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem v skladu z obveznostjo
madžarskih organov.
(16)
Ukrepi za proračunsko konsolidacijo bi morali
na splošno zagotoviti trajno izboljšanje javnofinančnega salda, hkrati pa
bi morali biti usmerjeni k povečevanju kakovosti javnih financ in krepitvi
možnosti za gospodarsko rast –
SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
(1)
Madžarski organi morajo do leta 2012 odpraviti
sedanji čezmerni primanjkljaj.
(2)
Madžarski organi morajo znižati javnofinančni
primanjkljaj pod referenčno vrednost 3 % BDP na verodostojen in
trajnosten način v skladu z večletno usmeritvijo, določeno v
posodobljenem konvergenčnem programu Madžarske z dne 15. aprila 2011,
ki ga je Svet potrdil v mnenju z dne 12. julija 2011. Posebej v ta namen
morajo madžarski organi:
(a)
zagotoviti dosego ciljnega primanjkljaja v letu
2012 v višini 2,5 % BDP v primerjavi s pričakovanim rezultatom
3 % BDP na podlagi makroekonomskega okvira po vmesni napovedi služb
Komisije iz februarja 2012, kar bi zahtevalo dodaten fiskalni napor v višini
vsaj 0,5 % BDP poleg že predvidenega 1,9 % BDP; to je treba zlasti
izvesti z nadaljnjo specifikacijo in strogim izvajanjem ukrepov za zmanjšanje
primanjkljaja, vključenih v Széll Kálmánov načrt in v posodobitev
konvergenčnega programa iz leta 2011, ter po potrebi s sprejetjem dodatnih
konsolidacijskih ukrepov strukturne narave. Nameniti morebitne
nepričakovane dobičke za izboljšanje nominalnega salda, vključno
z možnimi enkratnimi prihodki, ki izhajajo iz umika upravičencev iz
zasebnega v javni pokojninski steber;
(b)
sprejeti potrebne dodatne ukrepe strukturne narave,
ki so potrebni za zagotovitev, da primanjkljaj v letu 2013, ki naj bi po ocenah
za 0,6 % presegel prag 3 % BDP iz Pogodbe na podlagi makroekonomskega
okvira po vmesni napovedi služb Komisije iz februarja 2012, ostane precej pod
pragom tudi po pričakovani in priporočeni popolni postopni odpravi
enkratnih prihodkov v višini približno 1 % BDP. Ti ukrepi morajo
vključevati dodatno specifikacijo in izvajanje načrtovanih
strukturnih reform, vključenih v Széll Kálmánov načrt;
(c)
vključiti zadostne določbe glede rezerv v
prihodnje zakone o proračunu (poleg splošnih rezerv, predpisanih v zakonu
o javnih financah), za zagotovitev doseganja proračunskih ciljev tudi v
primeru nepredvidenih dogodkov.
(3)
Zgoraj omenjena proračunska prilagoditev mora
prispevati k zmanjševanju deleža bruto javnega dolga. Zlasti je treba
zagotoviti zadosten napredek k skladnosti z referenčnim merilom za
zmanjšanje dolga v treh letih po odpravi čezmernega primanjkljaja, in
sicer v skladu s členom 2 (1a) Uredbe 1467/97.
(4)
Kot je priporočil Svet julija 2011 morajo
madžarski organi uveljaviti ključna ustavna fiskalna pravila s
prilagoditvijo temeljnega zakona o gospodarski stabilnosti. Numerična
pravila morajo zagotoviti, da je proračunski postopek vključen v
zavezujoč srednjeročni okvir, poleg tega je treba razširiti
analitične pristojnosti Fiskalnega sveta
(5)
Svet je določil rok [13 september 2012], do
katerega mora madžarska vlada sprejeti učinkovite ukrepe in opredeliti
ukrepe, ki bodo potrebni za zagotavljanje trajne odprave čezmernega
primanjkljaja. Pri oceni učinkovitega ukrepa se bo upošteval gospodarski
razvoj glede na posodobljene obete iz delovnega dokumenta služb, ki je priložen
priporočilu Komisije za to priporočilo Sveta.
Madžarski organi morajo poročati o
napredku pri izvajanju teh priporočil v ločenem poglavju posodobitve
konvergenčnega programa, ki bo pripravljena v letu 2012 in pozneje, ter v
rednih dvoletnih poročilih o napredku do zaključka postopka v zvezi s
čezmernim primanjkljajem, in sicer v skladu z obveznostjo Madžarske.
Poleg tega Svet poudarja pomen doseganja
srednjeročnega cilja za zagotovitev trajnosti javnih financ ali hitro
približevanje takšni trajnosti. Zato poziva madžarske organe, da prevzamejo
potreben strukturni napor za dosego njihovega ciljnega proračunskega primanjkljaja
v višini 2,2 % BDP za leto 2013 na način, ki zagotavlja, da se
srednjeročni cilj – trenutno strukturni saldo v višini -1,5 %
BDP – vzdržuje skupaj s trajno odpravo čezmernega primanjkljaja.
To priporočilo je naslovljeno na
Madžarsko.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik