               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 23.5.2018
            COM(2018) 418 final
            Priporočilo za
            PRIPOROČILO SVETA
            v zvezi z nacionalnim programom reform Nizozemske za leto 2018in mnenje Sveta o programu Nizozemske za stabilnost za leto 2018

               Priporočilo za

               PRIPOROČILO SVETA

               v zvezi z nacionalnim programom reform Nizozemske za leto 2018

                  in mnenje Sveta o programu Nizozemske za stabilnost za leto 2018

               SVET EVROPSKE UNIJE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik
                  1
                in zlasti člena 5(2) Uredbe,

               ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij
                  2
                in zlasti člena 6(1) Uredbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije
                  3
               ,

               ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta
                  4
               ,

               ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,

               ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)Komisija je 22. novembra 2017 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2018. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je na zasedanju 22. marca 2018 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 22. novembra 2017 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Nizozemsko opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil na zasedanju 22. marca 2018. Svet je priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja sprejel 14. maja 2018.

               (2)Nizozemska bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja, kot je navedeno v priporočilih 1 in 2 spodaj.

               (3)Poročilo o državi za Nizozemsko
                  5
                za leto 2018 je bilo objavljeno 7. marca 2018. V njem so bili ocenjeni določen napredek pri izvajanju priporočil za posamezno državo, ki jih je Svet sprejel 11. julija 2017, ukrepanje po priporočilih, prejetih v prejšnjih letih, in napredek Nizozemske pri doseganju njenih nacionalnih ciljev strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, ki so bili prav tako objavljeni 7. marca 2018
                  6
               . Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da na Nizozemskem obstajajo makroekonomska neravnotežja. Med državami članicami euroobmočja ima Nizozemska največji triletni povprečni presežek na tekočem računu glede na BDP. Presežek nakazuje neoptimalno razporejanje virov, kar pomeni, da ima država še neizkoriščene možnosti za povečanje rasti in blaginje. Zasebni dolg je visok, še zlasti gospodinjski hipotekarni dolg in dolg multinacionalk. Dolge bilance stanja gospodinjstev povečujejo ranljivost za finančne pretrese.

               (4)Nizozemska je 30. aprila 2018 predložila nacionalni program reform za leto 2018, 26. aprila 2018 pa program stabilnosti za leto 2018. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (5)Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov za obdobje 2014–2020. Kot je predvideno v členu 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta
                  7
               , lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti evropskih strukturnih in investicijskih skladov z dobrim gospodarskim upravljanjem
                  8
               .

               (6)Za Nizozemsko trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. Vlada v programu stabilnosti za leto 2018 načrtuje zmanjšanje presežka sektorja država z 1,1 % BDP v letu 2017 na 0,3 % BDP v letu 2021. Srednjeročni proračunski cilj, tj. strukturni primanjkljaj v višini 0,5 % BDP, ostaja izpolnjen v celotnem obdobju programa. V skladu s programom za stabilnost za leto 2018 naj bi dolg sektorja država kot odstotek BDP padel na 44,0 % BDP v letu 2021. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2018 naj bi se strukturni saldo zmanjšal s presežka v višini 0,5 % BDP v letu 2017 na primanjkljaj v višini 0,1 % BDP v letu 2018 in 0,3 % BDP v letu 2019, kar je nad srednjeročnim proračunskim ciljem. Dolg sektorja država naj bi se po napovedi še naprej zanesljivo zmanjševal in ostal pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe. Na splošno Svet meni, da bo Nizozemska v letih 2018 in 2019 izpolnjevala določbe Pakta za stabilnost in rast. Hkrati ima država ob upoštevanju srednjeročnega cilja še vedno dovolj maneverskega prostora za uporabo fiskalne in strukturne politike, da bi povečala javne in zasebne naložbe v raziskave, razvoj in inovacije.

               (7)Nizozemska ima učinkovit raziskovalni in razvojni sektor, poleg tega uspešna izobraževalni sistem in znanstvena podlaga zagotavljata trdno osnovo za spodbujanje zmogljivosti za inovacije in rast prek izobraževalnih, raziskovalnih in razvojnih dejavnosti. Država je najavila precejšnje dodatne naložbe, ki bi lahko pomagale stabilizirati intenzivnost javnih in zasebnih raziskav in razvoja. Zaenkrat ostaja negotovo, ali bo Nizozemska dosegla svoje cilje iz strategije Evropa 2020, zlasti glede naložb v raziskave in razvoj ter obnovljive energije.

               (8)Ključni izziv pri obravnavi visoke zadolženosti gospodinjstev je povezan s trgom stanovanjskih nepremičnin, na katerem toga pravila in izkrivljajoče spodbude, ki so se nakopičile v zadnjih desetletjih, oblikujejo vzorce stanovanjskega financiranja in varčevanja v tem sektorju. Od leta 2012 država izvaja sklop ukrepov, s katerimi je delno obravnavala to težavo. Vlada je v letu 2017 najavila načrte za pospešitev zmanjševanja davčne olajšave za hipotekarne obresti z začetkom leta 2020. Še vedno pa pomanjkanje dobro delujočega srednjega segmenta na najemniškem trgu spodbuja gospodinjstva, naj raje kupujejo kot najemajo, kar vodi do visokega razmerja med dolgom in dohodkom ter finančne ranljivosti v mladih letih. Sektor socialnih stanovanj je eden največjih v Uniji, vendar v teh stanovanjih ne prebivajo vedno tisti, ki so resnično v stiski. Gospodinjstva z visokimi dohodki ostajajo v socialnih stanovanjih, ker podjetja, ki upravljajo s socialnimi stanovanji, ne povišujejo najemnin tako hitro, kot bi jih po zakonu lahko. Medtem ko je vlada najavila, da bo podprla zagotavljanje cenovno dostopnih stanovanj na zasebnem najemniškem trgu, zaenkrat še ni sporočila konkretnih ukrepov za tovrstno podporo.

               (9)Kot je navedeno v priporočilu za euroobmočje za leto 2018, so strategije za boj proti agresivnemu davčnemu načrtovanju ključne za preprečevanje izkrivljanja konkurence med podjetji, zagotavljanje poštene obravnave davkoplačevalcev in zaščito javnih financ. Učinki prelivanja strategij davkoplačevalcev za agresivno davčno načrtovanje med državami članicami zahtevajo usklajene ukrepe nacionalnih politik, ki bodo dopolnili zakonodajo EU. Visoka raven izplačil dividend ter plačil licenčnin in obresti, izvršenih prek Nizozemske, še naprej kaže, da nizozemska davčna pravila uporabljajo podjetja, ki izvajajo agresivno davčno načrtovanje. Velik del neposrednih tujih naložb je v subjektih za posebne namene. Odsotnost davčnih odtegljajev na v tujino plačane licenčnine in obresti (tj. plačila rezidentov EU rezidentom tretjih držav) lahko privede do tega, da se ta plačila izognejo vsakršni obdavčitvi, če tudi v jurisdikciji prejema niso obdavčena. Pomanjkanje nekaterih pravil o preprečevanju zlorab, zlasti v primeru hibridnih subjektov, lahko tudi olajša agresivno davčno načrtovanje. Komisija priznava, da je zaveza Nizozemske za boj proti agresivnemu davčnemu načrtovanju, kot jo je določila v davčni reformi, vključno z davčnimi odtegljaji na plačila licenčnin, obresti in dividend v primeru zlorabe ali na plačila v jurisdikcije z nizko davčno stopnjo, pozitiven korak proti zmanjšanju agresivnega davčnega načrtovanja ter bi jo bilo treba nemudoma izvesti in pozorno spremljati. Na podlagi nedavne izmenjave stališč bo Komisija nadaljevala konstruktivni dialog za boj proti strategijam davkoplačevalcev za agresivno davčno načrtovanje.

               (10)Kljub nizki brezposelnosti in visoki stopnji prostih delovnih mest je bila nominalna rast plač v letu 2017 zmerna, in sicer 1,5 %. To je manj od stopnje, ki bi jo bilo mogoče pričakovati glede na inflacijo, produktivnost in brezposelnost. Zmerno rast plač je mogoče delno povezati s počasno rastjo produktivnosti, preostalo stagnacijo na trgu dela in povečano razdrobljenostjo trga dela. Vlada je leta 2017 sprejela več fiskalnih ukrepov, s katerimi je zmanjšala davčno obremenitev dela in katerih namen je povišati neto razpoložljiv dohodek gospodinjstev zaposlenih oseb. Dodatno povečanje neto razpoložljivega dohodka gospodinjstev z oblikovanjem pogojev za spodbujanje rasti plač in reformiranjem drugega stebra pokojninskega sistema, da ta postane bolj pregleden, medgeneracijsko pravičnejši in odpornejši na pretrese, bi podpiralo domače povpraševanje in prispevalo k uravnoteženju euroobmočja.

               (11)Nedavno rast zaposlenosti je mogoče v veliki meri pripisati povečanju števila zaposlenih s pogodbami za določen čas in samozaposlenih. Visok in naraščajoč delež pogodb za določen čas in hitro povečevanje samozaposlovanja brez zaposlenih potekata v razmerah velikih razlik v veljavni delovnopravni zakonodaji, predpisov o varstvu pri delu ter razlik v davčni zakonodaji in zakonodaji o socialni varnosti. Čeprav je vlada sprejela določene ukrepe in pred kratkim najavila dodatne, nekateri od teh dejavnikov še vedno ustvarjajo finančne spodbude za zaposlene, da se samozaposlijo, ali spodbujajo njihovo zaposlovanje za določen čas. Poleg tega je bilo izvrševanje ukrepov za obravnavo navideznega samozaposlovanja odloženo do leta 2020. Samozaposleni so pogosteje premalo zavarovani pred invalidnostjo, brezposelnostjo in starostjo. To bi lahko dolgoročno vplivalo na vzdržnost sistema socialne varnosti.

               (12)Kljub na splošno dobro delujočemu trgu dela, je še vedno na voljo neizkoriščen potencial delovne sile. Zlasti ostajata pomemben izziv visoko število žensk, zaposlenih za krajši delovni čas, ter stanje na področju zaposlovanja oseb z migrantskim ozadjem. Stopnja zaposlenosti migrantov, rojenih zunaj EU, je za 20,6 odstotne točke nižja kot pri osebah, rojenih na Nizozemskem, pri čemer je razlika še večja pri ženskah, rojenih zunaj EU.

               (13)Povišanje stopnje varčevanja gospodinjstev v zadnjih letih je bilo delno posledica višjih prihrankov v drugem stebru pokojninskega sistema (obvezne zasebne sheme dodatnega zavarovanja), k čemur je prispevalo zakonodajno okolje. Primerna znotraj- in medgeneracijska porazdelitev stroškov in tveganj, ki bi presegala sprejeta pravila o usklajevanju z inflacijo in finančnih rezervah (okvir finančne ocene), bi gospodinjstvom pomagala, da finančna sredstva uporabijo v rasti prijaznejše namene. Vlada je potrdila, da namerava izvesti obsežno reformo drugega stebra pokojninskega sistema, da bi izboljšala pokritost ter ustvarila preglednejši, prožnejši in aktuarsko pravičnejši sistem. V poročilu o staranju prebivalstva za leto 2018 se v zvezi z fiskalno vzdržnostjo navaja srednje tveganje za fiskalno vzdržnost v dolgoročnem obdobju, saj naj bi se odhodki za dolgotrajno oskrbo povečali s 3,5 % BDP na 6,0 % BDP do leta 2070.

               (14)V okviru evropskega semestra 2018 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Nizozemske in jo objavila v poročilu o državi za leto 2018
                  9
               . Prav tako je ocenila program za stabilnost za leto 2018 in nacionalni program reform za leto 2018 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Nizozemska prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka na ravni EU za prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko na Nizozemskem, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU.

               (15)Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost za leto 2018 in je mnenja
                  10
               , da bo Nizozemska izpolnjevala določbe Pakta za stabilnost in rast.

               (16)Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in program za stabilnost. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so navedena v priporočilih 1 in 2 spodaj –

               PRIPOROČA, da Nizozemska v letih 2018 in 2019 ukrepa tako, da:

               1.V skladu s srednjeročnim ciljem uporabi fiskalne in strukturne politike, da bi povečala javne in zasebne naložbe v raziskave, razvoj in inovacije. Sprejme ukrepe za zmanjšanje davčnih spodbud za zadolževanje gospodinjstev in preostalih izkrivljanj na stanovanjskem trgu, zlasti s podporo razvoja zasebnega najemniškega sektorja.

               2.Zmanjša spodbude za zaposlovanje delavcev po pogodbah za določen čas in samozaposlenih, ki ne zaposlujejo drugih delavcev, ter hkrati spodbuja ustrezno socialno zaščito za samozaposlene ter obravnava navidezno samozaposlovanje. Ustvari pogoje za spodbujanje višje rasti plač ter hkrati spoštuje vlogo socialnih partnerjev. Zagotovi, da drugi steber pokojninskega sistema postane preglednejši, medgeneracijsko pravičnejši in odpornejši na pretrese.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     Predsednik

                     (1)

                        UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

                     (2)

                        UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

                     (3)

                        COM(2018) 418 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 in P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 217 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/2018-european-semester-country-report-netherland-en.pdf

                     (10)

                        V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 23.5.2018
            COM(2018) 411 final
            Priporočilo za
            PRIPOROČILO SVETA
            v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2018in mnenje Sveta o programu Italije za stabilnost za leto 2018

               Priporočilo za

               PRIPOROČILO SVETA

               v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2018

                  in mnenje Sveta o programu Italije za stabilnost za leto 2018

               SVET EVROPSKE UNIJE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik
                  1
                in zlasti člena 5(2) Uredbe,

               ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij
                  2
                in zlasti člena 6(1) Uredbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije
                  3
               ,

               ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta
                  4
               ,

               ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,

               ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)Komisija je 22. novembra 2017 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2018. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je na zasedanju 22. marca 2018 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 22. novembra 2017 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Italijo opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil 22. marca 2018. Svet je priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje) sprejel 14. maja 2018.

               (2)Italija bi morala kot država, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja, ki je izraženo v priporočilih 1 in 4 spodaj.

               (3)Poročilo o državi za Italijo
                  5
                za leto 2018 je bilo objavljeno 7. marca 2018. V njem so bili ocenjeni napredek Italije pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 11. julija 2017, nadaljnje ukrepanje po priporočilih, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, ki so bili prav tako objavljeni 7. marca 2018
                  6
               . Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Italiji obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja. Zlasti visok javni dolg in dolgotrajna šibka dinamika produktivnosti ob visoki stopnji slabih posojil in brezposelnosti pomenita tveganja s čezmejnimi učinki v razmerah z velikim obsegom slabih posojil, ki se sicer zmanjšuje, in zelo visoke brezposelnosti, ki se prav tako zmanjšuje. Posebej pomembna je potreba po ukrepih za zmanjšanje tveganja škodljivih učinkov na italijansko gospodarstvo ter zaradi njegove velikosti in čezmejnega pomena tudi na ekonomsko in monetarno unijo.

               (4)Italija je 16. maja 2018 predložila nacionalni program reform za leto 2018 in program stabilnosti za leto 2018. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (5)Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov za obdobje 2014–2020. Kot je predvideno v členu 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta
                  7
               , lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti evropskih strukturnih in investicijskih skladov z dobrim gospodarskim upravljanjem
                  8
               .

               (6)Za Italijo trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga. Program stabilnosti za leto 2018, ki ga je predložila odhajajoča vlada, temelji na trendnem scenariju, ki predvideva nespremenjeno zakonodajo. Italijanski organi napovedujejo izboljšanje nominalnega primanjkljaja z 2,3 % BDP v letu 2017 na 1,6 % v letu 2018 in 0,8 % v letu 2019, do leta 2020 pa večinoma uravnotežen proračunski položaj. Srednjeročni proračunski cilj, tj. strukturno uravnotežen proračunski položaj, naj bi bil dosežen do leta 2020 in se ohranil tudi v letu 2021, medtem ko preračunani
                  9
                strukturni saldo kaže na majhen strukturni primanjkljaj (0,2 % BDP) v obeh letih. Potem ko se je delež dolga sektorja država v BDP v letu 2017 nekoliko zmanjšal (s 132,0 % BDP v letu 2016 na 131,8 %), naj bi se glede na program stabilnosti za leto 2018 še naprej zmanjševal od leta 2018 ter v letu 2021 dosegel 122,0 %, tudi zahvaljujoč prihodkom od privatizacije v višini 0,3 % v obdobju 2018–2020. Vendar cilji glede privatizacije v zadnjih letih niso bili doseženi. Pomladanska napoved Komisije iz leta 2018 ob predpostavki nespremenjenih politik pričakuje nižjo realno rast BDP in višji primanjkljaj za leto 2019 kot program za stabilnost za leto 2018. Napoved Komisije ne vključuje zvišanja DDV (0,7 % BDP), uzakonjenega kot „zaščitna klavzula“ za dosego proračunskih ciljev v letu 2019.

               (7)Komisija je 23. maja 2018 izdala poročilo v skladu s členom 126(3) PDEU, ker Italija na prvi pogled ni izpolnjevala pravila glede dolga v letih 2016 in 2017. V poročilu je bilo po oceni vseh pomembnih dejavnikov ugotovljeno, da bi bilo treba merilo glede dolga, kot je opredeljeno v Pogodbi in Uredbi (ES) št. 1467/1997, trenutno šteti za izpolnjeno, in da zato uvedba postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem ni upravičena, zlasti ob upoštevanju naknadne skladnosti Italije s preventivnim delom leta 2017. Komisija bo ponovno ocenila skladnost na podlagi naknadnih podatkov za leto 2018, ki bodo sporočeni spomladi 2019.

               (8)Program za stabilnost kaže, da je učinek izrednega pritoka beguncev in zaščite pred potresno nevarnostjo na proračun znaten, ter vsebuje ustrezne podatke o obsegu in naravi teh dodatnih proračunskih stroškov. Po mnenju Komisije so upravičeni dodatni odhodki v letu 2017 znašali 0,16 % BDP za izreden pritok beguncev in 0,19 % BDP za zaščito pred potresno nevarnostjo. Določbe členov 5(1) in 6(3) Uredbe (ES) št. 1466/97 upoštevajo te dodatne odhodke, saj sta pritok beguncev in potresna nevarnost povezana z izrednimi dogodki, njun vpliv na italijanske javne finance je znaten, vzdržnost pa ne bo ogrožena, če se dovoli odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja. Zato je bila zaradi teh dodatnih stroškov zahtevana prilagoditev za dosego srednjeročnega proračunskega cilja za leto 2017 znižana.

               (9)Svet je 11. julija 2017 Italiji priporočil, naj v letu 2018 zagotovi nominalno stopnjo zmanjšanja neto primarnih javnofinančnih odhodkov
                  10
                v višini vsaj 0,2 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini vsaj 0,6 % BDP. Hkrati je bilo navedeno, da bo treba pri oceni osnutka proračunskega načrta za leto 2018 in poznejši oceni proračunskih rezultatov za leto 2018 ustrezno upoštevati cilj doseganja fiskalne naravnanosti, ki prispeva tako h krepitvi trenutnega okrevanja kot tudi k zagotavljanju vzdržnosti javnih financ. Po oceni moči okrevanja v Italiji, pri kateri so bili ustrezno upoštevani njeni izzivi na področju vzdržnosti, ki jo je Komisija izvedla v okviru priprave mnenja o osnutku proračunskega načrta Italije, se za leto 2018 zahteva fiskalni strukturni napor v višini vsaj 0,3 % BDP, brez kakršnega koli manevrskega prostora za dodaten odklon v enem letu. To ustreza nominalni stopnji rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov, ki ne presega 0,5 %. Ob upoštevanju celovite ocene na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2018 obstaja v letu 2018 tveganje znatnega odklona od priporočene prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja.

               (10)V letu 2019, ko naj bi bil delež javnega dolga Italije nad 60 % BDP in naj bi proizvodna vrzel predvidoma znašala 0,5 %, nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov ne bi smela preseči 0,1 %, kar je v skladu s strukturno prilagoditvijo v višini 0,6 % BDP, kot izhaja iz matrike zahtev v okviru Pakta za stabilnost in rast. Ob nespremenjenih politikah obstaja v letu 2019 ter v letih 2018 in 2019 skupaj tveganje znatnega odklona od te zahteve. Po napovedi Italija v letih 2018 in 2019 na prvi pogled ne bo izpolnjevala pravila glede dolga. Poleg tega visok italijanski javni dolg v višini okoli 130 % BDP pomeni, da so velika sredstva namenjena kritju stroškov servisiranja dolga v škodo postavk, ki bolj spodbujajo rast, vključno z izobraževanjem, inovacijami in infrastrukturo. Na splošno Svet meni, da bi bilo treba z letom 2018 sprejeti potrebne dodatne ukrepe, da se zagotovi skladnost z določbami Pakta za stabilnost in rast. Uporaba morebitnih nepričakovanih prihodkov za nadaljnje zmanjševanje deleža dolga sektorja država bi bila preudarna.

               (11)Odhodki Italije za starostne pokojnine v višini okoli 15 % potencialnega BDP, so zdaj med najvišjimi v EU. Implicitne obveznosti zaradi staranja prebivalstva so bile omejene s preteklimi pokojninskimi reformami, ki so izboljšale dolgoročno vzdržnost italijanskih javnih financ, tudi s postopnim prilagajanjem upokojitvene starosti pričakovani življenjski dobi. Vendar sta proračuna za leti 2017 in 2018 vsebovala določbe, ki so delno obrnile učinek teh reform. Delež prebivalstva, starejšega od 65 let, je v Italiji višji od povprečja EU. Po napovedih naj bi se sčasoma še povečal, kar bo poslabšalo koeficient starostne odvisnosti starih v Italiji. Zato se predvideva, da se bodo odhodki za pokojnine v srednjeročnem obdobju povečali. Visok delež starostnih pokojnin v javni porabi omejuje tudi druge odhodke za socialno zaščito, med drugim za boj proti revščini, in porabo za postavke, ki krepijo rast, kot je izobraževanje, za katerega se delež odhodkov od zgodnjih 2000-ih let stalno zmanjšuje. Ob upoštevanju načel poštenosti in sorazmernosti bi bilo mogoče doseči obsežne prihranke s poseganjem v visoke pokojninske pravice, ki niso usklajene s prispevki.

               (12)Italijanski davčni sistem se močno opira na kapital in delovno silo, kar negativno vpliva na gospodarsko rast. Davčna obremenitev proizvodnih faktorjev je kljub nedavnemu podaljšanju ciljno usmerjenih davčnih spodbud še vedno med najvišjimi v EU, kar odvrača naložbe in zaposlovanje. To obremenitev je mogoče zmanjšati na proračunsko nevtralen način s preusmeritvijo na davčne osnove, ki manj škodujejo rasti, kot sta premoženje in potrošnja. Periodični davek na nepremičnine za prva prebivališča je bil razveljavljen leta 2015, tudi za bogatejša gospodinjstva. Poleg tega so vrednosti nepremičnin v katastru v veliki meri zastarele in reforma za njihovo uskladitev s sedanjimi tržnimi vrednostmi se še ne izvaja. Število in obseg davčnih odhodkov, zlasti v primeru znižanih stopenj davka na dodano vrednost, sta še posebej visoka, njihova racionalizacija pa je bila kljub temu, da se zahteva v nacionalni zakonodaji, še dodatno odložena. Obstajajo tudi možnosti za zmanjšanje obremenitve za podjetja in gospodinjstva, ki izpolnjujejo davčne obveznosti, s poenostavitvijo davčnega zakonika in zvišanjem skupne ravni izpolnjevanja davčnih obveznosti. Razširitev obveznega izdajanja elektronskih računov za vse zasebne transakcije od leta 2019 je pozitiven korak v to smer. Vendar so se zakonski pragi za gotovinska plačila povečali, kar bi lahko negativno vplivalo na uporabo elektronskih plačil, katerih obvezna narava bi lahko izboljšala izpolnjevanje davčnih obveznosti. Nacionalni statistični inštitut Italije ocenjuje, da siva ekonomija znaša približno 12,9 % BDP, vendar se ne načrtuje nobeno strateško ukrepanje za reševanje tega vprašanja. Približno 15,9 % vseh zaposlitev predstavljajo zaposlitve (delno) na črno, v nekaterih sektorjih pa dosegajo celo skoraj 50 %.

               (13)Naložbe so med krizo močno upadle in se še niso vrnile na raven iz leta 2007. Kljub povečanju leta 2017 je raven naložb v primerjavi z drugimi državami EU še vedno nizka. Zasebne naložbe so še posebej šibke, saj jih ovirajo strukturni dejavniki. Ti vključujejo manj ugodno poslovno okolje, finančne omejitve, povezane z nezadostno razvitimi kapitalskimi trgi, oslabljena bančna posojila in pomanjkanje visoko usposobljenih ljudi, med drugim tudi zaradi bega možganov in omejenega vseživljenjskega učenja. Neopredmetena sredstva, kot so raziskave in razvoj, inovacije in usposabljanje delavcev, so ključnega pomena za povečanje produktivnosti in gospodarske rasti ter lahko pomagajo pojasniti razlike v produktivnosti med državami. Vendar so naložbe v ta sredstva še vedno pod povprečjem EU. To je posledica velikega števila mikro podjetij, pomanjkanja specializacije v sektorjih z visoko intenzivnostjo znanja ter omejene digitalizacije in digitalnih spretnosti in znanj. Hkrati so se zmanjšali skupni javnofinančni odhodki za raziskave in razvoj. Financiranje malih in srednjih podjetij je še vedno močno odvisno od bančnega sektorja in posojanje ostaja šibko, čeprav so stroški financiranja na najnižji ravni doslej. Obstajajo tudi velike regionalne razlike pri naložbah v raziskave in razvoj, uvajanju nedavnih pobud politike za inovativna podjetja in kakovosti izobraževanja. Na podlagi sedanje ocene rezultatov različnih industrijskih ukrepov, uvedenih v okviru pobud „Finančna sredstva za rast“ ter „Industrija/podjetništvo 4.0“, se zdi, da bi bilo primerno vzpostaviti dolgoročni okvir politik za podporo naložbam, ki so zmožne okrepiti različne dejavnike (razpoložljivost posojil, močna raziskovalna osnova, visoka izobrazba in ustrezna znanja in spretnosti), potrebne za podporo inovacijam. Poleg tega se zdi primerno tudi preučiti obstoječe razlike v regionalnih industrijskih in izobraževalnih sistemih.

               (14)Učinkovitost italijanskega pravosodnega sistema se je nekoliko izboljšala šele v zadnjih letih, dolgotrajnost postopkov pa je še vedno razlog za zaskrbljenost, zlasti na višjih stopnjah. V letu 2016 je bil čas, potreben za rešitev civilnih in gospodarskih pravdnih zadev, še vedno med najdaljšimi v EU na vseh stopnjah. Sodni zaostanki so se na vrhovnem kasacijskem sodišču, kjer so še vedno med največjimi v EU na prebivalca, še naprej povečevali. Pomemben pooblastilni zakon za racionalizacijo pravil, ki urejajo civilni postopek, in uvedbo večjih odvračilnih učinkov, kar zadeva nadležne pravdne spore, že dve leti čaka na obravnavo v italijanskem parlamentu. Poleg tega med ukrepi, sprejetimi za obvladovanje števila pravd in povečanje postopkovne discipline, poenostavljeni postopek („rito sommario“) ni postal privzeti postopek na pritožbenih sodiščih, uporaba filtra nedopustnosti za pritožbe pa je na drugi stopnji še naprej nedosledna in omejena, zato ni prinesla pričakovanega zmanjšanja števila novih zadev. Namesto tega se je v letu 2016 število prejetih civilnih zadev povečalo tako na prvi kot na drugi stopnji, in sicer tudi zaradi postopno naraščajočih stopenj pritožb. V letu 2016 je bilo čedalje več pritožb na kasacijskem sodišču razglašenih za nedopustne, kar potrjuje nedavni trend naraščanja. Tudi zmogljivost vrhovnega sodišča za obravnavanje priliva zadev se je v okviru izrazitega povečevanja nekazenskih prejetih zadev (vključno z davčnimi zadevami) zmanjšala, kar bi lahko ogrozilo njegovo vlogo. Ustrezno izvrševanje postopkovnih pravil, vključno proti zlorabi sodnih postopkov, bi prav tako lahko prispevalo k dobremu in učinkovitemu upravljanju pravosodja.

               (15)Korupcija je za italijansko poslovno okolje in javna naročila še vedno velik izziv. Italija je izboljšala svoj protikorupcijski okvir s spremembo pravil o zastaranju, razširitvijo zaščite prijaviteljev nepravilnosti na zaposlene v zasebnem sektorju in boljšo uskladitvijo kaznivega dejanja korupcije med zasebnimi strankami z mednarodnimi standardi. Medtem ko sprejete reforme pravil o zastaranju ne ustavijo zastaralnih rokov po obsodbi na prvi stopnji, kot je priporočila Skupina držav proti korupciji v okviru Sveta Evrope, pa lahko zmanjšajo možnosti za zlorabo kazenskih sodnih postopkov kot taktike zavlačevanja s strani odvetnikov na višjih stopnjah. Tako lahko ublaži dolgotrajen pomislek, da primeri korupcije zastarajo po obsodbi na prvi stopnji. Preprečevanje korupcije bi se lahko izboljšalo s povečanjem učinkovitosti kazenskega pravosodja. Italija je imela leta 2014 največje število novih in nerešenih kazenskih zadev v EU na drugi in tretji stopnji, tudi zaradi ene najvišjih stopenj kasacijskih pritožb. To je povzročilo eno najdaljših kazenskih obravnav. Spodbujanje hitrih postopkov in odvračanje od zlorab sodnega postopka bi lahko prispevalo k večji učinkovitosti kazenskega pravosodja in boja proti korupciji. Poleg tega ima nacionalni protikorupcijski organ ključno vlogo pri izvajanju novega okvira za boj proti korupciji.

               (16)Povečanje kakovosti italijanske javne uprave bi pozitivno vplivalo na poslovno okolje in naložbe ter zmogljivosti podjetij za izkoriščanje priložnosti za inovacije. Velike regionalne razlike v odzivnosti uprav na potrebe podjetij kažejo, da se podjetniki na določenih območjih srečujejo z večjimi ovirami pri poslovanju. Leta 2015 je bil sprejet obsežen pooblastilni zakon za reformo javne uprave, s katerim bi se lahko povečala učinkovitost v korist gospodarstva. Izvajanje reforme se je končalo leta 2017, zdaj pa je potrebna njena uveljavitev, zlasti v najmanj uspešnih regijah. V zvezi s podjetji v javni lasti je namen reforme zagotoviti, da podjetja v javni lasti poslujejo po enakih pravilih kot podjetja v zasebni lasti. Navedeni cilji so: racionalizacija podjetij v javni lasti z združitvami, konsolidacijo nedonosnih podjetij in privatizacijo; povečanje učinkovitosti preostalih podjetij in preprečevanje prihodnjega širjenja nebistvenih podjetij v javni lasti. Uveljavljanje novega okvira je ključnega pomena za doseganje teh ciljev. Poleg tega so lokalne javne storitve zaščitene pred konkurenco (na trgu in za trg), kar vpliva na učinkovitost in kakovost storitev ter povzroča nezadovoljstvo potrošnikov. V reformi javne uprave iz leta 2015 je bil predviden tudi nov okvir za reformo upravljanja lokalnih javnih storitev. Vendar je ustavno sodišče novembra 2016 postopek, uporabljen za sprejetje nekaterih zakonodajnih odlokov, razglasilo za neustaven, vključno s tistim za lokalne javne storitve. Ker je rok dekreta potekel novembra 2016, je potrebna nova zakonodajna pobuda.

               (17)Izboljšanje poslovnega okolja bi olajšalo podjetništvo, medtem ko bi boljši okvirni pogoji za konkurenco spodbudili učinkovitejšo razporeditev virov in povečanje produktivnosti. Zakon o konkurenci iz leta 2015 je bil sprejet avgusta 2017 in ga je treba ustrezno izvajati. Kljub temu še vedno obstajajo znatne ovire za konkurenco v nekaterih sektorjih, kot so poklicne storitve, lokalni javni prevoz ter železniški in maloprodajni sektor. Povečanje konkurenčnih postopkov za dodeljevanje javnih naročil storitev in koncesij za dostop do javnih dobrin bi pozitivno vplivalo na kakovost storitev. Na področju javnih naročil bodo koristi nedavne reforme odvisne od njenega pravočasnega dokončanja, doslednega izvajanja načrtov za e-javna naročila in združevanje ter dejanskega začetka delovanja centralnega organa za usklajevanje politik („Cabina di regia per gli appalti pubblici“).

               (18)Zaupanje trga v italijanske banke se je po ukrepih, sprejetih v letu 2017 za obravnavanje več šibkejših bank, povečalo. Zaradi boljših gospodarskih razmer in nadzornega pritiska je bil pri zmanjševanju obsega slabih posojil dosežen napredek, vendar je obseg preostalih slabih posojil še vedno visok. To omejuje donosnost bank in njihovo zmogljivost za notranje ustvarjanje kapitala. Hitrost reševanja slabih posojil, vključno s poglobitvijo sekundarnega trga za slaba posojila, je treba ohraniti, da se dodatno okrepi finančna stabilnost in povečajo posojila realnemu gospodarstvu. Podpirati je treba tudi nadaljnje prestrukturiranje in konsolidacijo bilanc stanja, tudi za male in podrejene banke. To vključuje obravnavo strukturno nizke donosnosti bank s celostnim zmanjševanjem stroškov in optimizacijo poslovnega modela.

               (19)Medtem ko potekajo različne reforme korporativnega upravljanja, bi celostna izvedba reform velikih zadružnih in malih vzajemnih bank podprla dobro stanje celotnega bančnega sektorja. Okvira za insolventnost in prisilno izvršbo še vedno premalo podpirata hitro reševanje in prestrukturiranje slabih posojil. Hitro sprejetje in izvajanje potrebnih zakonodajnih ukrepov za insolvenčno reformo bi pomagala odpraviti strukturne pomanjkljivosti. Ukrepi, sprejeti leta 2016 za pospešitev uveljavljanja zavarovanj s premoženjem s strani bank, se trenutno še ne uporabljajo. Okvir za uveljavljanje zavarovanj s premoženjem se še vedno ne uporablja v celoti za podjetja in gospodinjstva.

               (20)Kljub napredku, ki je posledica več ukrepov, sprejetih v zadnjih letih, ostaja dostop do financiranja pomembna ovira za naložbe in financiranje za rast, zlasti za mala in srednje velika podjetja. Financiranje podjetij še vedno pretežno temelji na bankah, medtem ko je kapitalski trg v primerjavi z drugimi državami EU premalo razvit. Delež malih in srednjih podjetij, ki se financirajo z lastniškim kapitalom, je v primerjavi s povprečjem EU še posebej nizek. Nedavno zmanjšanje „olajšave za lastniški kapital“ je še povečalo preferenco do bančnih posojil. Spodbujanje tržnega dostopa podjetij do financiranja bi bil bistven element diverzifikacije virov financiranja za podjetja, da bi podprli naložbe in rast.

               (21)Institucije trga dela so bile v zadnjih letih močno reformirane. Pogoji na trgu dela se še naprej izboljšujejo, saj se je število zaposlenih v letu 2017 povečalo za 1,0 % na več kot 23 milijonov ljudi, kar je na ravni pred krizo. Stopnja zaposlenosti (starost 20–64 let) se je v preteklem letu povečala na več kot 62 %, čeprav predvsem zaradi začasnih delovnih mest. Vendar je to še vedno precej pod povprečjem v EU. Stopnja brezposelnosti se je zmanjšala na 10,9 %, vendar je skupno število opravljenih ur še vedno bistveno nižje kot pred recesijo. Kljub izboljšanjem sta stopnji dolgotrajne brezposelnosti in brezposelnosti mladih še vedno visoki, kar predstavlja tveganja za socialno kohezijo in rast. Delež mladih, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo ali usposabljajo, je bil v letu 2017 pri 20,1 % še vedno med najvišjimi v EU, pri tem pa obstajajo tudi velike in vztrajne regionalne razlike.

               (22)Pogajanja na ravni podjetij ali na teritorialni ravni ostajajo omejena, tudi zaradi prevladovanja malih podjetij v Italiji. To lahko prepreči hitro prilagajanje plač lokalnim gospodarskim pogojem. Združenje Confindustria je konec februarja 2018 podpisalo okvirni sporazum s tremi glavnimi italijanskimi sindikati (Cgil, Cisl in Uil), pri čemer je poudarilo vlogo pogajanj na ravni podjetij s povečanjem pravne varnosti z določitvijo jasnejših pravil za zastopanost socialnih partnerjev na pogajanjih. Davčne olajšave za povišanja plač zaradi produktivnosti, določene v sporazumih na ravni podjetij, so bile v letu 2017 okrepljene, vendar je njihovo učinkovitost težko oceniti. Medtem ko skupno število kolektivnih pogodb narašča, jih le majhen delež podpišejo glavni sindikati in združenja delodajalcev.

               (23)Reforma aktivnih politik zaposlovanja, začrtana v zakonu o delu, je v letu 2017 le malo napredovala. Usposabljanje in prekvalificiranje sta še posebej pomembna v luči večje prožnosti italijanskega trga dela in čedalje večjega deleža začasnih pogodb. Splošno zavezujoči standardi za storitve se še ne izvajajo in zavodi za zaposlovanje nimajo dovolj zaposlenih in ustreznega spremljanja. Povečanje števila zaposlenih in zagotavljanje njihove zadostne usposobljenosti za zavode za zaposlovanje in socialne službe sta prav tako ključnega pomena za pravilno izvajanje sheme boja proti revščini, uvedene leta 2018, in jamstva za mlade, katerega cilj je mladim v stiski pravočasno zagotoviti ustrezno ponudbo za zaposlitev ali usposabljanje.

               (24)Delež žensk, udeleženih na trgu dela, sicer narašča, vendar ostaja med najnižjimi v EU. Italijanski organi niso ocenili vpliva nedavno uvedenih ukrepov, osredotočenih na denarno izplačilo za rojstvo, neodvisno od premoženjskega stanja. Dokazi kažejo, da ti gotovinski transferji morda niso učinkoviti za povečanje udeležbe žensk na trgu dela. Poleg tega ni verjetno, da bi povečali število rojstev, ki v zadnjih 20 letih stagnira na zelo nizki ravni. Ni celostne strategije za usklajevanje družinskega in poklicnega življenja. Te pomanjkljivosti se odražajo tudi v pomanjkanju spolno uravnoteženo zasnovanega starševskega dopusta in prožnih delovnih ureditev ter nezadostni ponudbi ustreznih, cenovno dostopnih in kakovostnih storitev otroškega varstva in nege.

               (25)Uvedba ukrepov za povečanje človeškega kapitala in spretnosti bi pripomogla k izboljšanju zaposljivosti in zadovoljitvi prihodnjih potreb trga dela. Splošna kakovost izobraževanja v Italiji se izboljšuje, vendar še naprej ostajajo velike regionalne razlike. Delež študentov, ki zapustijo šolo brez diplome, je še vedno nad povprečjem EU (30 % v primerjavi s povprečjem EU, ki znaša 19,7 %), zlasti med študenti, ki so bili rojeni na tujem. Izvajanje šolske reforme na splošno napreduje, poklicno izobraževanje in usposabljanje pa se izboljšujeta. Za terciarno izobraževanje, ki mu je z manj kot 0,4 % javnofinančnih odhodkov na voljo bistveno premalo sredstev, so značilne visoke stopnje osipa in podaljšana obdobja študija. Posledično je stopnja dosežene izobrazbe med najnižjimi v EU (26,9 % prebivalstva v starosti od 30 do 34 let). Stopnja udeležbe v programih izobraževanja za odrasle sicer narašča, vendar je še vedno med najnižjimi v EU, zlasti pri nizko usposobljenih odraslih. Spodbujati bi bilo treba izpopolnjevanje in prekvalifikacijo zaposlenih, delodajalce pa bi bilo treba spodbujati, naj zaposlenim zagotovijo več možnosti za učenje. Odločilnega pomena bo celostna nacionalna „strategija za znanja in spretnosti“, ki se je začela izvajati oktobra 2017.

               (26)V nasprotju s trendom v EU se delež ljudi, ki jih ogroža revščina ali socialna izključenost, še naprej povečuje in je bil v letu 2016 pri 30 % precej nad povprečjem EU. To zlasti vpliva na otroke, začasne delavce in migrante. Dohodkovna neenakost je velika in se še povečuje. V letu 2016 je bil dohodek najpremožnejših 20 % gospodinjstev 6,3-krat višji od dohodka najrevnejših 20 % gospodinjstev. Ta delež je še višji pri delovno sposobnih osebah, saj je porazdelitveni učinek pokojnin izključen. Uvedba nove stalne sheme za boj proti revščini (Reddito di Inclusione) pomeni velik korak naprej na področju socialnih politik. Shema je zasnovana kot splošni transfer za osebe, ki izpolnjujejo določene pogoje revščine, in naj bi povečala učinek socialnih prejemkov na zmanjševanje revščine, ki je zaenkrat majhen. Shema temelji na trdnih mehanizmih upravljanja in bo predmet sistematičnega ocenjevanja. Pomembno je, da prav tako predvideva znatno povečanje zaposlenih v državnih socialnih službah, ki jih je bilo doslej premalo. Tesnejše sodelovanje med socialnimi službami in javnimi zavodi za zaposlovanje ter dodelitev zadostnih virov bosta ključnega pomena za neovirano izvajanje reforme. Shema vključuje prejšnjo shemo pomoči za primer brezposelnosti (ASDI) kot prvi korak k racionalizaciji odhodkov za socialno zaščito. Italijanski zdravstveni sistem zagotavlja splošno pokritost in zdravje prebivalstva je na splošno dobro, kljub temu pa prebivalci poročajo o velikih neizpolnjenih potrebah po zdravstveni oskrbi, prav tako med regijami še vedno obstajajo razlike v organizaciji in kakovosti zagotovljene oskrbe. Italija si je prizadevala za zagotovitev ustreznega dostopa do zdravstvene oskrbe, tudi z revizijo in razširitvijo minimalne zakonsko določene košarice zdravstvenih storitev.

               (27)V okviru evropskega semestra 2018 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Italije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2018. Prav tako je ocenila program za stabilnost za leto 2018 in nacionalni program reform za leto 2018 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Italija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka na ravni EU za prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Italiji, ampak tudi obseg njihove skladnosti s pravili in smernicami EU.

               (28)Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost za leto 2018, njegovo mnenje
                  11
                pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj.

               (29)Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in program za stabilnost. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih 1 do 4 spodaj –

               PRIPOROČA, da Italija v letih 2018 in 2019 ukrepa tako, da:

               1.Zagotovi, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2019 ne bo presegla 0,1 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,6 % BDP. Uporabi nepričakovane prihodke za hitrejše zmanjševanje deleža dolga sektorja država. Prenese obdavčitev z dela, tudi z znižanjem davčnih odhodkov in reformiranjem zastarelih katastrskih vrednosti. Poveča prizadevanja za preprečevanje sive ekonomije, tudi z okrepitvijo obvezne uporabe elektronskih plačil z nižjimi pragi za gotovinska plačila. Zmanjša delež starostnih pokojnin v javni porabi, da naredi prostor za druge odhodke za socialno zaščito.

               2.Skrajša dolžino civilnih sodnih postopkov na vseh stopnjah z racionalizacijo in uveljavljanjem postopkovnih pravil, tudi tistih, ki so v obravnavi pri zakonodajalcu. Doseže učinkovitejše preprečevanje in zatiranje korupcije s skrajšanjem trajanja sojenj v kazenskih zadevah in izvajanjem novega okvira za boj proti korupciji. Zagotovi izvajanje novega okvira za javna podjetja ter povečanje učinkovitosti in kakovosti lokalnih javnih služb. Odpravi omejitve za konkurenco, tudi pri storitvah in z novim letnim konkurenčnim pravom.

               3.Ohrani hitrost zmanjševanja velikega obsega slabih posojil in podpre nadaljnje prestrukturiranje in konsolidacijo bančnih bilanc stanja, tudi za male in srednje velike banke, ter hitro izvede reformo okvira za insolventnost. Izboljša tržni dostop podjetij do financiranja.

               4.Pospeši izvajanje reforme aktivnih politik zaposlovanja, da se zagotovi enak dostop do učinkovite pomoči pri iskanju zaposlitve in usposabljanja. Spodbuja udeležbo žensk na trgu dela s celostno strategijo, racionalizacijo politike družinskih pomoči in povečanjem obsega storitev otroškega varstva. Spodbuja raziskave, inovacije, digitalne spretnosti in znanja ter infrastrukturo s ciljno usmerjenimi naložbami ter poveča udeležbo v poklicno usmerjenem terciarnem izobraževanju.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     Predsednik

                     (1)

                        UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

                     (2)

                        UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

                     (3)

                        COM(2018) 411 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 in P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 210 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

                     (10)

                        Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za denarna nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje 4 let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

                     (11)

                        V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 21.11.2018
            COM(2018) 802 final
            Priporočilo za
            PRIPOROČILO SVETA
            za odpravo znatnega ugotovljenega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja v Romuniji
            {SWD(2018) 503 final}

               Priporočilo za

               PRIPOROČILO SVETA

               za odpravo znatnega ugotovljenega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja

                  v Romuniji

               SVET EVROPSKE UNIJE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(4) Pogodbe,

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik
                  1
                in zlasti drugega pododstavka člena 10(2) Uredbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)Svet je 16. junija 2017 v skladu s členom 121(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) odločil, da je v Romuniji v letu 2016 obstajal znaten odklon od srednjeročnega proračunskega cilja v višini –1 % BDP. Zaradi ugotovljenega znatnega odklona je Svet 16. junija 2017 izdal priporočilo, da mora Romunija sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2017 ne bi presegla 3,3 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,5 % BDP. Svet je 5. decembra 2017 ugotovil, da Romunija ni sprejela učinkovitih ukrepov v odgovor na priporočilo z dne 16. junija 2017, in je izdal novo priporočilo. V novem priporočilu je Svet Romunijo pozval, naj sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2018 ne bi presegla 3,3 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,8 % BDP. Svet je 22. junija 2018 ugotovil, da Romunija ni sprejela učinkovitih ukrepov v odgovor na popravljeno priporočilo Sveta z dne 5. decembra 2017.

               (2)Svet je 22. junija 2018 v skladu s členom 121(4) PDEU ugotovil, da je v Romuniji v letu 2017 prišlo tudi do znatnega ugotovljenega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja. Zaradi ugotovljenega znatnega odklona je Svet 22. junija 2018 izdal priporočilo
                  2
               , da mora Romunija sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov
                  3
                v letu 2018 ne bo presegla 3,3 %, v letu 2019 pa 5,1 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,8 % BDP za vsako leto. Romuniji je prav tako priporočil, naj za zmanjšanje primanjkljaja uporabi morebitne nepričakovane prihodke, medtem ko bi morali ukrepi za konsolidacijo proračuna zagotoviti trajno izboljšanje strukturnega salda sektorja država brez oviranja rasti. Svet je določil, da mora Romunija do 15. oktobra 2018 poročati o ukrepih, ki jih je sprejela na podlagi tega priporočila.

               (3)Svet je 13. julija 2018 Romuniji priporočil, naj v letih 2018 in 2019 zagotovi skladnost s priporočilom Sveta z dne 22. junija 2018 za odpravo znatnega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja
                  4
               .

               (4)Komisija je 27. in 28. septembra 2018 v Romuniji opravila misijo okrepljenega nadzora z namenom spremljanja na kraju samem v skladu s členom -11(2) Uredbe (ES) št. 1466/97. Potem ko je Komisija svoje predhodne ugotovitve sporočila romunskim organom, da podajo pripombe, je 21. novembra 2018 o svojih ugotovitvah poročala Svetu. Te ugotovitve so bile pozneje javno objavljene.

               (5)Romunski organi so 16. oktobra 2018 predložili poročilo o učinkovitih ukrepih v odgovor na priporočilo Sveta z dne 22. junija 2018
                  5
               . Glede na informacije, ki so jih predložili romunski organi v svojem poročilu, in celovito oceno, ki temelji na napovedi Komisije iz jeseni 2018, je Svet 21. novembra 2018 ugotovil, da Romunija ni sprejela učinkovitih ukrepov v odgovor na priporočilo Sveta z dne 22. junija 2018.

               (6)Glede na neobstoj učinkovitih ukrepov Romunije in skupen visok odklon od ustrezne prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja je primerno, da se na državo članico naslovi revidirano priporočilo v skladu s členom 121(4) PDEU o ustreznih ukrepih, ki jih je treba sprejeti.

               (7)Strukturni primanjkljaj Romunije se je v letu 2016 povečal za 2,1 % BDP in v letu 2017 za 1,2 % BDP. V letu 2017 je dosegel 3,4 % BDP, glede na napoved Komisije iz jeseni 2018 pa naj bi se z letom 2018 na splošno stabiliziral.  Za odpravo kumulativnega odklona in da se Romunija po odstopanjih v preteklosti vrne na ustrezno prilagoditveno pot, bi morala strukturni napor v višini 0,8 % BDP, ki ga je priporočil Svet 22. junija 2018, dopolnjevati dodatna prizadevanja. Glede na obseg ugotovljenega znatnega odklona od priporočene prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja se zdijo primerna dodatna prizadevanja v višini 0,2 % BDP. Pospešil bo prilagoditev za dosego srednjeročnega proračunskega cilja, ne da bi pri tem ogrozil gospodarsko rast.

               (8)Zahtevano izboljšanje strukturnega salda za 1,0 % BDP v letu 2019 je skladno z nominalno stopnjo rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov, ki v letu 2019 ne presega 4,5 %.

               (9)V jesenski napovedi Komisije iz leta 2018 je v letu 2019 predvideno poslabšanje strukturnega salda za 0,1 % BDP. Da bi dosegli strukturno izboljšanje za 1,0 % BDP, je treba sprejeti ukrepe, ki bi skupno dosegali 1,1 % BDP v letu 2019 v primerjavi s sedanjim izhodiščem iz napovedi Komisije iz jeseni 2018.

               (10)Napoved Komisije iz jeseni 2018 predvideva, da bo dolg sektorja država v letu 2019 znašal 3,4 %, kar presega referenčno vrednost 3 % BDP iz Pogodbe. Zahtevana strukturna prilagoditev se zdi primerna tudi zato, da se zagotovi, da bo Romunija v letu 2019 z nekaj manevrskega prostora izpolnjevala referenčno merilo 3 % BDP iz Pogodbe.

               (11)Dejstvo, da Romunija ni ukrepala po prejšnjih priporočilih za odpravo ugotovljenega znatnega odklona, in tveganje, da bo referenčno merilo iz Pogodbe preseženo, zahtevata takojšnje ukrepanje za ponovno vrnitev proračunske politike Romunije na preudarno pot.

               (12)Za doseganje priporočenih proračunskih ciljev je ključnega pomena, da Romunija sprejme in dosledno izvaja potrebne ukrepe ter pozorno spremlja gibanje tekočih odhodkov.

               (13)Zahteve iz tega priporočila nadomeščajo ustrezne elemente iz priporočila glede javnih financ, ki ga vsebuje priporočilo Sveta, naslovljeno na Romunijo 13. julija 2018.

               (14)Romunija bi morala poročati Svetu o ukrepih, ki jih je sprejela na podlagi tega priporočila, do 15. aprila 2019, po možnosti v okviru svojega konvergenčnega programa, predloženega v skladu s členom 7 Uredbe (ES) št. 1466/97.

               (15)Primerno je, da se to priporočilo objavi –

               PRIPOROČA, NAJ ROMUNIJA:

               (1)sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2019 ne bo presegla 4,5 % BDP, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 1,0 % BDP, s čimer bo država na ustrezni prilagoditveni poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja;

               (2)za zmanjšanje primanjkljaja uporabi morebitne nepričakovane prihodke, medtem ko bi morali ukrepi za konsolidacijo proračuna zagotoviti trajno izboljšanje strukturnega salda sektorja država brez oviranja rasti;

               (3)Svetu do 15. aprila 2019 poroča o ukrepih, ki jih je sprejela na podlagi tega priporočila. V poročilu bi bilo treba navesti dovolj podrobno opredeljene in verodostojno napovedane ukrepe, vključno s proračunskim vplivom vsakega od njih, ter posodobljene in podrobne proračunske projekcije za leto 2019.

               To priporočilo je naslovljeno na Romunijo.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     Predsednik

                     (1)

                        UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

                     (2)

                        UL C 223, 27.6.2018, str. 3.

                     (3)

                        Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje štirih let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

                     (4)

                        Priporočilo Sveta z dne 13. julija 2018 v zvezi z nacionalnim programom reform Romunije za leto 2018 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Romunije za leto 2018 (UL C 320, 10.9.2018, str. 98).

                     (5)

                        Na voljo na: http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-13279-2018-INIT/en/pdf.


               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 20.11.2019
            COM(2019) 922 final
            Priporočilo
            PRIPOROČILO SVETA
            za odpravo znatnega ugotovljenega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja na Madžarskem
            {SWD(2019) 941 final}

               Priporočilo

               PRIPOROČILO SVETA

               za odpravo znatnega ugotovljenega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja

                  na Madžarskem

               SVET EVROPSKE UNIJE JE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(4) Pogodbe,

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik
                  1
                in zlasti drugega pododstavka člena 10(2) Uredbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)V skladu s členom 121 Pogodbe države članice spodbujajo zdrave javne finance v srednjeročnem obdobju s koordinacijo gospodarskih politik in z večstranskim nadzorom, da se prepreči pojav čezmernega javnofinančnega primanjkljaja.

               (2)Pakt za stabilnost in rast temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje pogojev za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki prispeva k ustvarjanju delovnih mest.

               (3)Svet je junija 2018 v skladu s členom 121(4) Pogodbe ugotovil, da je leta 2017 na Madžarskem prišlo do znatnega odklona od srednjeročnega proračunskega cilja. Zaradi ugotovljenega znatnega odklona je Svet 22. junija 2018 izdal priporočilo
                  2
               , s katerim je Madžarski priporočil, naj sprejme potrebne ukrepe politike za odpravo odklona. Svet je nato ugotovil, da Madžarska ni sprejela učinkovitih ukrepov v odgovor na navedeno priporočilo, in 4. decembra 2018 izdal revidirano priporočilo
                  3
               . Po tem je ugotovil, da Madžarska tudi v odgovor na to priporočilo ni sprejela učinkovitih ukrepov.

               (4)Svet je 14. junija 2019 sklenil, da je leta 2018 na Madžarskem ponovno prišlo do znatnega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja, in Madžarski izdal priporočilo, naj sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov
                  4
                ne bo presegla 3,3 % BDP v letu 2019 in 4,7 % BDP v letu 2020, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 1 % bruto domačega proizvoda (BDP) v letu 2019 in 0,75 % BDP v letu 2020
                  5
               . Madžarski je prav tako priporočil, naj za zmanjšanje primanjkljaja uporabi morebitne nepričakovane prihodke, medtem ko bi morali ukrepi za konsolidacijo proračuna zagotoviti trajno izboljšanje strukturnega salda sektorja država brez oviranja rasti. Svet je določil, da mora Madžarska do 15. oktobra 2019 poročati o ukrepih, ki jih je sprejela v odgovor na to priporočilo.

               (5)Svet je 9. julija 2019 Madžarski priporočil, naj v letih 2019 in 2020 zagotovi skladnost s priporočilom Sveta z dne 14. junija 2019 za odpravo znatnega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja
                  6
               .

               (6)Komisija je 26. septembra 2019 na Madžarskem opravila misijo okrepljenega nadzora z namenom spremljanja na kraju samem v skladu s členom -11(2) Uredbe (ES) št. 1466/97. Potem ko je Komisija svoje predhodne ugotovitve poslala madžarskim organom, da podajo pripombe, je 20. novembra 2019 o svojih ugotovitvah poročala Svetu. Te ugotovitve so bile javno objavljene.

               (7)Madžarski organi so 15. oktobra 2019 predložili poročilo o učinkovitih ukrepih v odgovor na priporočilo Sveta z dne 14. junija 2019
                  7
               . Glede na informacije, ki so jih v svojem poročilu predložili madžarski organi, in celovito oceno, ki temelji na jesenski napovedi Komisije iz leta 2019, je Svet 20. novembra 2019 sklenil, da Madžarska ni sprejela učinkovitih ukrepov v odgovor na priporočilo Sveta z dne 14. junija 2019.

               (8)Glede na to, da Madžarska ni sprejela učinkovitih ukrepov, in kumulativen odklon od priporočene prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja je primerno, da se na Madžarsko v skladu s členom 121(4) Pogodbe naslovi revidirano priporočilo o ustreznih ukrepih, ki jih je treba sprejeti.

               (9)Glede na jesensko napoved Komisije iz leta 2019 naj bi se strukturni saldo Madžarske v letu 2019 izboljšal za 0,5 % BDP, v letu 2020 pa za dodatnih 1,2 % BDP. Zato se ocenjuje, da bo strukturni primanjkljaj za 1,8 % oziroma 1,1 % BDP oddaljen od srednjeročnega proračunskega cilja, ki znaša 1,5 % za leto 2019 in 1,0 % za leto 2020.

               (10)Za vrnitev Madžarske na ustrezno prilagoditveno pot po preteklih odstopanjih se zdi letna strukturna prilagoditev v višini 0,75 % BDP za leto 2020, ki jo je Svet priporočil 14. junija 2019, primerna glede na splošna makrofiskalna gibanja in pričakovano upočasnitev gospodarske aktivnosti v prihodnjih letih, saj naj bi ciklični dejavniki, ki so v zadnjih letih podpirali rast, po pričakovanjih postopoma pojenjali.

               (11)Glede na jesensko napoved Komisije iz leta 2019 je zahtevano izboljšanje strukturnega salda za 0,75 % BDP v letu 2020 skladno z nominalno stopnjo rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov, ki ne presega 4,7 %.

               (12)Glede na jesensko napoved Komisije iz leta 2019 naj bi se strukturni primanjkljaj Madžarske v letu 2020 izboljšal za 1,2 % BDP, merilo rasti odhodkov pa kaže na odklon od zahteve. Ob upoštevanju dejavnikov, ki vplivajo tako na strukturni saldo kot na merilo rasti odhodkov naj bi glede na trenutne projekcije proračun za leto 2020, ki ga je sprejela madžarska vlada, dosegel zahtevani napor.

               (13)Glede na to, da Madžarska ni ukrepala na podlagi prejšnjih priporočil za odpravo ugotovljenega znatnega odklona, mora sprejeti ukrepe za ponovno vrnitev fiskalne politike na preudarno pot.

               (14)Za doseganje priporočenih proračunskih ciljev je ključnega pomena, da Madžarska dosledno izvaja potrebne ukrepe, pozorno spremlja gibanje tekočih odhodkov in pretirano porabo ob koncu leta.

               (15)Zahteve iz tega priporočila nadomeščajo ustrezne elemente iz priporočila Sveta z dne 14. junija 2019.

               (16)Madžarska bi morala Svetu poročati o ukrepih, ki jih je sprejela v odgovor na to priporočilo, do 15. aprila 2020, po možnosti v okviru konvergenčnega programa, predloženega v skladu s členom 7 Uredbe (ES) št. 1466/97.

               (17)Primerno je, da se to priporočilo objavi –

               PRIPOROČA, DA MADŽARSKA:

               (1)sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2020 ne bo presegla 4,7 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,75 % BDP, s čimer bo država članica na ustrezni prilagoditveni poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja;

               (2)uporabi morebitne nepričakovane prihodke za zmanjšanje primanjkljaja; nadomesti nepričakovane izpade prihodkov s kakovostnimi trajnimi fiskalnimi ukrepi. Ukrepi za konsolidacijo proračuna bi morali zagotoviti trajno izboljšanje strukturnega salda sektorja država brez oviranja rasti;

               (3)Svetu do 15. aprila 2020 poroča o ukrepih, ki jih je sprejela na podlagi tega priporočila. Poročilo bi moralo vsebovati dovolj natančno opredeljene in verodostojno napovedane ukrepe, vključno s proračunskimi posledicami vsakega izmed njih, za skladnost z zahtevano prilagoditveno potjo ter posodobljene in podrobne proračunske projekcije za leto 2020.

               To priporočilo je naslovljeno na Madžarsko.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     Predsednik

                     (1)

                        UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

                     (2)

                        UL C 223, 27.6.2018, str. 1.

                     (3)

                        UL C 460, 21.12.2018, str. 4.

                     (4)

                        Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za denarna nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje štirih let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

                     (5)

                        UL C 210, 21.6.2019, str. 4.

                     (6)

                        Priporočilo Sveta z dne 9. julija 2019 v zvezi z nacionalnim programom reform Madžarske za leto 2019 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Madžarske za leto 2019 (UL C 301, 5.9.2019, str. 101).

                     (7)

                        https://ec.europa.eu/info/files/hungary-report-council-recommendations-under-significant-deviation-procedure_en


               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 20.11.2019
            COM(2019) 913 final
            Priporočilo
            SKLEP SVETA
            o ugotovitvi, da Romunija v odgovor na priporočilo Sveta z dne 14. junija 2019 ni sprejela učinkovitih ukrepov
            {SWD(2019) 932 final}

               Priporočilo

               SKLEP SVETA

               o ugotovitvi, da Romunija v odgovor na priporočilo Sveta z dne 14. junija 2019 ni sprejela učinkovitih ukrepov

               SVET EVROPSKE UNIJE JE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik
                  1
                in zlasti četrtega pododstavka člena 10(2) Uredbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)Svet je junija 2017 in junija 2018 v skladu s členom 121(4) Pogodbe ugotovil, da je leta 2016 in 2017 v Romuniji prišlo do znatnega odklona od srednjeročnega proračunskega cilja oziroma prilagoditvene poti za njegovo dosego. Glede na ta ugotovljena znatna odklona je Svet 16. junija 2017
                  2
                in 22. junija 2018
                  3
                izdal priporočili, s katerima je Romuniji priporočil, naj sprejme ukrepe, potrebne za njuno odpravo. Svet je nato ugotovil, da Romunija v odgovor na navedeni priporočili ni sprejela učinkovitih ukrepov, in 5. decembra 2017
                  4
                oziroma 4. decembra 2018
                  5
                izdal revidirani priporočili. Po tem je ugotovil, da Romunija tudi v odgovor na ti priporočili ni sprejela učinkovitih ukrepov.

               (2)Svet je 14. junija 2019 ugotovil, da je leta 2018 v Romuniji ponovno prišlo do znatnega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja, in Romuniji izdal priporočilo, naj sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov
                  6
                ne bo presegla 4,5 % BDP v letu 2019 in 5,1 % BDP v letu 2020, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 1,0 % bruto domačega proizvoda (BDP) v letu 2019 in 0,75 % BDP v letu 2020
                  7
               . Romuniji je prav tako priporočil, naj za zmanjšanje primanjkljaja uporabi morebitne nepričakovane prihodke, medtem ko bi morali ukrepi za konsolidacijo proračuna zagotoviti trajno izboljšanje strukturnega salda sektorja država brez oviranja rasti. Svet je določil, da mora Romunija do 15. oktobra 2019 poročati o ukrepih, ki jih je sprejela v odgovor na to priporočilo.

               (3)Komisija je 25. septembra 2019 v Romuniji opravila misijo okrepljenega nadzora z namenom spremljanja na kraju samem v skladu s členom -11(2) Uredbe (ES) št. 1466/97. Potem ko je Komisija svoje predhodne ugotovitve sporočila romunskim organom, da podajo pripombe, je 20. novembra 2019 o svojih ugotovitvah poročala Svetu. Te ugotovitve so bile javno objavljene. Komisija v poročilu ugotavlja, da nameravajo romunski organi strukturno prilagajanje izvajati šele od leta 2022 in zato ne nameravajo ukrepati na podlagi priporočila Sveta z dne 14. junija 2019.

               (4)Romunski organi so 15. oktobra 2019 predložili poročilo o ukrepih, ki so jih sprejeli v odgovor na priporočilo Sveta z dne 14. junija 2019. Poročilo ne vsebuje izčrpnih napovedi glede posameznih proračunskih kategorij niti ne vključuje proračunskega učinka vsakega omenjenega ukrepa. Zato poročilo ne izpolnjuje zahtev glede poročanja iz priporočila Sveta. V poročilu so organi ponovili, da njihov cilj za leto 2019 ostaja nominalni primanjkljaj v višini 2,8 % BDP, ki je enak cilju iz konvergenčnega programa za leto 2019. Če bi bil ta ciljni nominalni primanjkljaj dosežen, bi predstavljal zgolj majhno znižanje primanjkljaja sektorja država v primerjavi z letom 2018, čeprav Romunija beleži visoko gospodarsko rast. Za leto 2020 organi načrtujejo ciljni nominalni primanjkljaj v višini 2,9 % BDP, kar je višje od cilja 2,7 % BDP v konvergenčnem programu za leto 2019. Na splošno fiskalni učinek sporočenih ukrepov zaostaja za zahtevo iz priporočila Sveta z dne 14. junija 2019.

               (5)Na podlagi napovedi Komisije iz jeseni 2019 naj bi v letu 2019 rast neto primarnih javnofinančnih odhodkov znašala 12,8 %, kar je precej nad priporočeno stopnjo 4,5 % (odklon v višini 2,5 % BDP). Strukturni saldo naj bi se poslabšal za 0,8 % BDP, kar je v nasprotju s priporočenim izboljšanjem v višini 1,0 % BDP (odklon v višini 1,8 % BDP). Oba stebra torej kažeta na odklon od priporočene prilagoditve. Celovita ocena potrjuje odklon od priporočene prilagoditve v letu 2019.

               (6)Na podlagi napovedi Komisije iz jeseni 2019 naj bi v letu 2020 rast neto primarnih javnofinančnih odhodkov znašala 11,1 %, kar je precej nad priporočeno stopnjo 5,1 % (odklon v višini 1,8 % BDP). Strukturni saldo naj bi se poslabšal za 0,8 % BDP, kar je v nasprotju s priporočenim izboljšanjem v višini 0,75 % BDP (odklon v višini 1,6 % BDP). Oba stebra torej kažeta na tveganje podobno velikega odklona od zahtevane prilagoditve. Celovita ocena potrjuje odklon od priporočene prilagoditve v letu 2020.

               (7)Poleg tega napoved Komisije iz jeseni 2019 predvideva, da bo dolg sektorja država v letu 2019 znašal 3,6 %, v letu 2020 pa 4,4 %, kar presega referenčno vrednost 3 % BDP iz Pogodbe.

               (8)Iz navedenih ugotovitev sledi sklep, da odziv Romunije na priporočilo Sveta z dne 14. junija 2019 ni bil zadosten –

               SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:

               Člen 1

               Romunija ni sprejela učinkovitih ukrepov v odgovor na priporočilo Sveta z dne 14. junija 2019.

               Člen 2

               Ta sklep je naslovljen na Romunijo.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     Predsednik

                     (1)

                        UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

                     (2)

                        UL C 216, 6.7.2017, str. 1.

                     (3)

                        UL C 223, 27.6.2018, str. 3.

                     (4)

                        UL C 439, 20.12.2017, str. 1.

                     (5)

                        UL C 460, 21.12.2018, str. 1.

                     (6)

                        Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za denarna nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene obdobje štirih let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

                     (7)

                        UL C 210, 21.6.2019, str. 1.


Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Litve za leto 2019 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Litve za leto 2019