title: Priporočilo Sveta z dne 13. julija 2010 o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije

text:
               23.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 191/28

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 13. julija 2010
   o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije
   (2010/410/EU)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Na podlagi Pogodbe morajo države članice svoje ekonomske politike obravnavati kot zadevo skupnega pomena in jih usklajevati v okviru Sveta. Evropska unija je skladno z določbami Pogodbe razvila in začela izvajati instrumente za usklajevanje fiskalne politike (Pakt za stabilnost in rast) in makro-strukturnih politik.

               (2)

               V Pogodbi je določeno, da mora Svet sprejeti smernice za zaposlovanje in širše smernice ekonomskih politik, s katerimi usmerja politike držav članic.

               (3)

               Lizbonska strategija, ki je bila uvedena leta 2000, temelji na ugotovitvi, da mora Evropska unija glede na svetovno konkurenco, tehnološke spremembe, okoljske izzive in staranje prebivalstva povečati zaposlenost, produktivnost in konkurenčnost ter obenem okrepiti socialno kohezijo. Lizbonska strategija je dobila nov zagon leta 2005 po vmesnem pregledu, ki je večji poudarek dal rasti ter novim in boljšim delovnim mestom.

               (4)

               Lizbonska strategija za rast in delovna mesta je pripomogla k oblikovanju soglasja o širši usmerjenosti ekonomskih politik Unije in njenih politik zaposlovanja. V okviru strategije je Svet leta 2005 (1) sprejel širše smernice ekonomskih politik in smernice za zaposlovanje ter jih leta 2008 (2) pregledal. Teh 24 smernic je osnova nacionalnih programov reform, v njih pa so opisane najpomembnejše prednostne naloge reform na področjih makroekonomije, mikroekonomije in trga dela za celotno Unijo. Vendar izkušnje kažejo, da prednostne naloge v smernicah niso bile dovolj jasno določene in da bi lahko bile med seboj bolj povezane. To je omejilo njihov vpliv na oblikovanje politik na nacionalni ravni.

               (5)

               Finančna in gospodarska kriza, ki se je začela leta 2008, je povzročila izgube znatnega števila delovnih mest in padec potencialnih rezultatov ter izrazito poslabšanje javnih financ. Vendar je Evropski načrt za oživitev gospodarstva (3) pomagal državam članicam pri spopadanju s krizo, deloma z usklajeno fiskalno spodbudo, saj je bil euro temelj makroekonomske stabilnosti. Kriza je torej pokazala, da lahko boljše in učinkovito usklajevanje ekonomskih politik na ravni Unije prinese znatne rezultate. V krizi se je izpostavila tudi tesna medsebojna povezanost med gospodarstvi in trgi dela držav članic.

               (6)

               Komisija je predlagala, da se za naslednje desetletje oblikuje nova strategija – strategija Evropa 2020 (4), ki bo Uniji omogočala, da bo po krizi še močnejša ter da bo svoje gospodarstvo usmerila v pametno, trajnostno in vključujočo rast. Pet krovnih ciljev, navedenih pod ustreznimi smernicami, predstavlja skupne cilje, na katerih temelji ukrepanje držav članic, ob upoštevanju njihovega izhodiščnega položaja in nacionalnih okoliščin, in ukrepanje Unije. Države članice bi si morale kar najbolj prizadevati za dosego nacionalnih ciljev in odpravo ovir, ki omejujejo rast.

               (7)

               Države članice bi morale kot del celovitih „izhodnih strategij“ iz gospodarske krize izvesti ambiciozne programe reform, s katerimi bi zagotovile makroekonomsko stabilnost in vzdržnost javnih financ, izboljšale konkurenčnost in zmanjšale makroekonomska neravnovesja ter povečale učinkovitost trga dela. Ko bo okrevanje gospodarstva zagotovljeno, bi bilo treba po potrebi usklajeno umakniti začasne ukrepe, ki so bili uvedeni kot odziv na krizo. Ukinjanje fiskalnih spodbud bi bilo treba izvajati in usklajevati v okviru Pakta za stabilnost in rast.

               (8)

               Države članice in Evropska unija bi morale v okviru strategije Evropa 2020 izvajati reforme, namenjene „pametni rasti“, tj. rasti, ki temelji na znanju in inovacijah. Reforme bi morale imeti za cilj izboljšati kakovost izobraževanja in zagotavljati njegovo dostopnost za vse, okrepiti raziskovalne dejavnosti in povečati poslovne rezultate ter nadalje izboljšati regulativni okvir, da bi se spodbudile inovacije in prenos znanja po vsej Uniji. Pospeševati bi morale podjetništvo in morale bi pomagati pretvoriti ustvarjalne zamisli v inovativne proizvode, storitve in postopke, ki lahko ustvarijo rast, kakovostna delovna mesta, teritorialno, ekonomsko in socialno kohezijo, ter pomagale pri učinkovitejšem reševanju evropskih in svetovnih družbenih izzivov. V tem okviru je bistveno čim bolje izkoristiti informacijske in komunikacijske tehnologije.

               (9)

               Unija in države članice bi se morale pri svojih politikah, tudi s pomočjo programov reform, usmeriti k „trajnostni rasti“. Trajnostna rast pomeni prekinitev povezanosti med gospodarsko rastjo in uporabo virov, izgradnjo trajnostnega in konkurenčnega gospodarstva, ki gospodarno izkorišča energijo in vire, pravično porazdelitev stroškov in koristi ter izkoriščanje vodilne vloge Evrope v tekmi za razvoj novih procesov in tehnologij, vključno z zelenimi tehnologijami. Države članice in Unija bi morale z izvajanjem potrebnih reform zmanjšati emisije toplogrednih plinov in učinkovito uporabljati vire, kar bo pripomoglo tudi k preprečevanju degradacije okolja in izgube biotske raznovrstnosti. Poleg tega bi morale izboljšati poslovno okolje, spodbujati ustvarjanje „zelenih delovnih mest“ in podjetjem pomagati, da posodobijo svojo industrijsko osnovo.

               (10)

               Politike programov reform Unije in držav članic bi bilo treba nazadnje usmeriti tudi k „vključujoči rasti“. Vključujoča rast pomeni ustvarjanje bolj povezane družbe, v kateri bi ljudje znali predvidevati spremembe in jih obvladovati ter bi tako dejavno sodelovali v družbi in gospodarstvu. Z reformami bi morale države članice torej zagotoviti, da bi imeli vsi ljudje dostop in priložnosti v vseh svojih življenjskih obdobjih, ter tako z odpravo ovir za udeležbo na trgu dela, zlasti za ženske, starejše delavce, mlade, invalide in zakonite priseljence, zmanjšati revščino in socialno izključenost.
               V vseh teh politikah bi morale upoštevati vidik spola. Poskrbeti bi morale tudi, da bi koristi gospodarske rasti občutili vsi državljani in vse regije. Zato bi se morale države članice v svojih programih reform osredotočiti predvsem na zagotavljanje učinkovitega delovanja trgov dela z vlaganjem v uspešen prehod, razvijanje ustreznih znanj in spretnosti, izboljšanje kakovosti delovnih mest ter reševanje problemov segmentacije, strukturne brezposelnosti in nedejavnosti, obenem pa zagotoviti ustrezno in trajnostno socialno varstvo in dejavno vključevanje za zmanjšanje revščine ter pri tem spoštovati tudi dogovorjena načela fiskalne konsolidacije.

               (11)

               Pomembno bi bilo, da bi države članice in Unija nadaljevale in povečale svoja prizadevanja za nadaljnje izboljšanje regulativnega okvira, zlasti za evropska podjetja. Z okrepitvijo svojih instrumentov pametnih predpisov bi morale države članice in Unija zagotoviti dobro oblikovano in sorazmerno zakonodajo, ki se bo redno pregledovala in ne bo povzročala nepotrebnih bremen. Doseganje ciljev glede zmanjšanja upravnih obremenitev je še vedno prednostna naloga.

               (12)

               Strukturne reforme Unije in držav članic lahko učinkovito prispevajo k rasti in delovnim mestom, če spodbujajo konkurenčnost Unije v svetovnem gospodarstvu, prinašajo nove priložnosti za evropske izvoznike ter zagotavljajo konkurenčen dostop do uvoza pomembnih dobrin. Zato bi bilo treba upoštevati zunanji vpliv reform na področju konkurenčnosti ter tako spodbujati evropsko rast in udeležbo na odprtih in poštenih trgih po vsem svetu.

               (13)

               Strategijo Evropa 2020 je treba podpreti z integriranim naborom evropskih in nacionalnih politik, ki bi jih morale države članice in Unija v celoti in približno enako hitro izvajati, da se dosežejo pozitivni posredni učinki usklajenih strukturnih reform in bolj dosleden prispevek evropskih politik k ciljem strategije, ob upoštevanju izhodiščnih položajev držav članic.

               (14)

               Čeprav so te smernice naslovljene na države članice in Evropsko unijo, pa bi bilo treba strategijo Evropa 2020 izvajati v partnerstvu z vsemi nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi organi ter ob tesnem sodelovanju s parlamenti, socialnimi partnerji in predstavniki civilne družbe, ki naj prispevajo k pripravi in izvajanju nacionalnih programov reform ter k splošnemu obveščanju o strategiji.

               (15)

               Strategija Evropa 2020 je podprta z manjšim sklopom smernic, ki nadomešča prejšnji sklop 24 smernic ter skladno obravnava vprašanja zaposlovanja in širših ekonomskih politik. Smernice ekonomskih politik držav članic in Unije, priložene temu priporočilu, so neločljivo povezane z ustreznimi smernicami za politike zaposlovanja. Skupaj pa tvorijo „integrirane smernice Evropa 2020“.

               (16)

               Te nove integrirane smernice so usklajene s sklepi Evropskega sveta. Smernice dajejo natančna navodila državam članicam za oblikovanje nacionalnih programov reform in izvajanje reform, pri čemer upoštevajo njihovo medsebojno povezanost ter skladnost s Paktom za stabilnost in rast. So podlaga za vsako priporočilo, pripravljeno za posamezno državo, ki ga lahko Svet naslovi na države članice, v primeru širših smernic ekonomskih politik pa tudi za opozorila glede politik, ki jih lahko izda Komisija ob nezadostnem naknadnem spremljanju zadevnega priporočila za posamezno državo.

               (17)

               Te smernice se do leta 2014 ne bi smele spreminjati, da bi se osredotočili na njihovo izvajanje –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Države članice in po potrebi Evropska unija bi morale v svojih ekonomskih politikah upoštevati smernice iz Priloge.

               2.

               Države članice bi morale oblikovati nacionalne programe reform, skladne s cilji iz „integriranih smernic Evropa 2020“.

      V Bruslju, 13. julija 2010

            Za Svet

            Predsednik

         D. REYNDERS

      (1)  COM(2005) 141.

      (2)  COM(2007) 803.

      (3)  COM(2009) 615, 19.11.2009.

      (4)  COM(2010) 2020, 3.3.2010.

      PRILOGA

         Širše smernice za ekonomske politike držav članic in Unije

      Smernica 1:   Zagotavljanje kakovosti in vzdržnosti javnih financ
      Države članice bi morale odločno izvajati strategije za konsolidacijo proračuna na podlagi Pakta za stabilnost in rast (PSR) ter zlasti upoštevati priporočila, naslovljena na države članice v skladu s postopkom v zvezi s čezmernim primanjkljajem in/ali v skladu z memorandumi o soglasju, če gre za podporo plačilne bilance. Države članice bi morale zlasti doseči konsolidacijo v skladu s priporočili Sveta in izpolniti svoje srednjeročne cilje v skladu s PSR. Brez poseganja v pravni okvir PSR to pomeni, da mora večina držav članic doseči konsolidacijo, ki bo v strukturnem smislu močno presegala referenčni prag 0,5 % bruto domačega proizvoda (BDP) na leto, dokler ne bo začel delež dolga enakomerno upadati. Fiskalna konsolidacija bi se morala začeti najpozneje leta 2011, v nekaterih državah, kjer gospodarske okoliščine to omogočajo, pa še prej, če bodo napovedi Komisije še naprej kazale, da se okrevanje krepi in postaja samozadostno.
      Države članice bi se morale pri oblikovanju in izvajanju strategij za konsolidacijo proračuna osredotočiti na omejevanje odhodkov in dati prednost postavkam izdatkov, ki pospešujejo rast, na primer na področjih izobraževanja, znanja in spretnosti ter zaposljivosti, raziskav in razvoja (R&R) ter inovacij in naložb v omrežja, ki pozitivno vplivajo na produktivnost, po potrebi npr. v hitri internet, energetske in prometne povezave ter infrastrukturo. Morebitno nujno zvišanje davkov bi bilo treba po možnosti izvesti v povezavi z ukrepi za vzpostavitev davčnih sistemov, ki bodo bolj naklonjeni zaposlovanju, okolju in rasti, npr. s prenosom davčnega bremena na okolju škodljive dejavnosti. Sistemi davkov in koristi bi morali zagotoviti boljše spodbude za finančno privlačnost dela.
      Države članice bi morale poleg tega okrepiti nacionalne proračunske okvire, povečati kakovost javne porabe in izboljšati vzdržnost javnih financ, pri čemer bi si morale prizadevati predvsem za odločno zmanjšanje dolga, reformo javne porabe, povezane s staranjem prebivalstva, kot je poraba za pokojnine in zdravstvo, ter politike, ki prispevajo k dvigu zaposlenosti in dejanske starostne meje za upokojitev, da bi tako zagotovile finančno vzdržnost javne porabe, povezane s staranjem prebivalstva, in sistemov socialnega varstva.
      Proračunska učinkovitost in kakovost javnih financ sta pomembni tudi na ravni Unije.
      Smernica 2:   Odprava makroekonomskih neravnovesij
      Države članice bi si morale prizadevati za odpravo nevzdržnih makroekonomskih neravnovesij, ki so zlasti posledica razvoja dogodkov v zvezi s tekočimi računi, kapitalskimi trgi ter bilancami stanja v sektorju gospodinjstev in v gospodarskem sektorju. Države članice z velikimi neravnovesji v tekočem računu, ki izvirajo iz nenehnega pomanjkanja konkurenčnosti ali so posledica drugih razlogov, bi morale temeljne vzroke začeti odpravljati npr. z ukrepanjem na področjih fiskalne politike, razvoja plač, strukturnih reform v zvezi s trgi proizvodov in finančnih storitev (vključno s pretokom kapitala, ki povečuje produktivnost), trga dela (skladno s smernicami za zaposlovanje) ali na katerem koli drugem zadevnem področju politike. Pri tem bi morale države članice spodbujati ustrezne okvirne pogoje za sisteme pogajanj o plačah in za razvoj stroškov dela, ki bi bil skladen s stabilnostjo cen, srednjeročnimi trendi produktivnosti in potrebo po zmanjšanju makroekonomskih neravnovesij. Ustrezno določanje plač v javnem sektorju, kadar je to potrebno, bi bilo treba razumeti kot pomembno znamenje za spodbuditev zmernosti plač v zasebnem sektorju v skladu s potrebo po izboljšanju konkurenčnosti. V okvirih določanja plač, vključno z minimalnimi plačami, bi bilo treba predvideti postopke oblikovanja plač, ki upoštevajo različna znanja in spretnosti ter pogoje na lokalnem trgu dela, pa tudi velika odstopanja glede gospodarske uspešnosti posameznih regij, sektorjev in podjetij znotraj ene države. Socialna partnerstva imajo pri tem pomembno vlogo. Države članice z velikimi presežki na tekočem računu bi morale sprejeti ukrepe za izvajanje strukturnih reform, ki prispevajo h krepitvi potencialne rasti in s tem podpirajo tudi domače povpraševanje. Odprava makroekonomskih neravnovesij, tudi med državami članicami, bi pripomogla tudi k večji ekonomski koheziji.
      Smernica 3:   Zmanjšanje neravnovesij v euroobmočju
      Države članice euroobmočja bi morale obravnavati velika in vztrajna odstopanja na področju tekočih računov ter druga makroekonomska neravnovesja kot zadevo skupnega pomena in po potrebi sprejeti nujne ukrepe za zmanjšanje teh neravnovesij. Ukrepanje je potrebno v vseh državah članicah euroobmočja, vendar se narava, pomembnost in nujnost izzivov tega področja politike med zadevnimi državami znatno razlikujejo. Glede na šibkosti in velik obseg potrebne prilagoditve je nujnost političnega ukrepanja zlasti pereča v državah članicah, v katerih se vztrajno pojavljajo veliki primanjkljaji tekočega računa in občutna izguba konkurenčnosti. Te države bi morale doseči znatno trajno zmanjšanje primanjkljaja tekočega računa. Te države članice euroobmočja bi si morale prizadevati tudi za zmanjšanje stroškov dela na enoto, pri čemer bi morale upoštevati razvoj produktivnosti na ravni regij, panog in podjetij, ter okrepiti konkurenco na proizvodnih trgih. Države članice euroobmočja z velikimi presežki na tekočem računu bi morale sprejeti ukrepe za izvajanje strukturnih reform, ki prispevajo h krepitvi potencialne rasti in s tem podpirajo tudi domače povpraševanje. Podobno bi morale države članice euroobmočja ukrepati tudi glede vseh drugih makroekonomskih neravnovesij, kot sta kopičenje prekomernega zasebnega dolga in razlike pri inflaciji. Institucionalne ovire za prožno prilagoditev cen in plač tržnim pogojem bi bilo treba odstraniti. Makroekonomska neravnovesja bi bilo treba pozorno spremljati v okviru Euroskupine, ki bi morala po potrebi predlagati sanacijske ukrepe.
      Smernica 4:   Zagotavljanje čim večje podpore za raziskave in razvoj ter inovacije, krepitev trikotnika znanja in sprostitev potenciala digitalnega gospodarstva
      Države članice bi morale pregledati nacionalne (in regionalne) sisteme za raziskave in razvoj ter inovacije, da se zagotovijo učinkoviti in ustrezni okvirni pogoji za javne naložbe v okviru strategij za konsolidacijo proračuna na podlagi Pakta za stabilnost in rast (smernica 1), ter jih usmeriti v doseganje večje rasti, pri tem pa po potrebi in na stroškovno učinkovit način obravnavati glavne družbene izzive (vključno z energetiko, učinkovito rabo virov, podnebnimi spremembami, biotsko raznovrstnostjo, socialno in teritorialno kohezijo, staranjem prebivalstva, zdravjem in varnostjo). Javne naložbe bi se zlasti morale uporabljati kot vzvod za zasebno financiranje raziskav in razvoja. Reforme bi morale spodbujati odličnost in pametno specializacijo, znanstveno integriteto, sodelovanje med univerzami, raziskovalnimi inštituti ter akterji iz javnega, zasebnega in tretjega sektorja na domači in mednarodni ravni ter zagotoviti razvoj infrastruktur in omrežij, ki omogočajo širjenje znanja. Izboljšati bi bilo treba upravljanje raziskovalnih institucij, da bi bili nacionalni raziskovalni sistemi stroškovno učinkovitejši in produktivnejši. Zato bi bilo treba posodobiti univerzitetne raziskave, razviti infrastrukture svetovnega razreda in omogočiti dostop do njih ter spodbujati privlačne poklicne možnosti in mobilnost raziskovalcev in študentov. Prilagoditi in poenostaviti bi bilo treba financiranje in sheme javnih naročil, da bi se po potrebi omogočilo lažje čezmejno sodelovanje, prenos znanja in konkurenca, ki temelji na uspešnosti, tako da bi se izkoristile sinergije in dosegala večja vrednost.
      Politike držav članic na področju raziskav in razvoja ter inovacij bi morale neposredno obravnavati priložnosti in izzive na nacionalni ravni ter upoštevati okvir Unije, da bi se okrepile priložnosti za združevanje javnih in zasebnih virov na tistih področjih, na katerih Unija prinaša dodano vrednost, ter raziskale sinergije s sredstvi Unije, s čimer bi se dosegel zadosten obseg ter preprečila razdrobljenost. Države članice in Unija bi morale inovacije vključiti v vse ustrezne politike in na splošno spodbujati inovativnost (vključno z netehnološkimi inovacijami). Zaradi spodbujanja zasebnih naložb v raziskave in inovacije bi morale države članice in Unija izboljšati okvirne pogoje – zlasti v zvezi s poslovnim okoljem, konkurenčnimi in odprtimi trgi ter velikim gospodarskim potencialom kulturnega in ustvarjalnega sektorja – ter po potrebi združevati stroškovno učinkovite fiskalne spodbude, odvisne od manevrskega prostora vsake države članice na tem področju, in druge finančne instrumente z ukrepi, ki omogočajo lažji dostop do zasebnega financiranja (vključno s tveganim kapitalom) in poenostavljajo dostop za MSP, spodbujajo povpraševanje, predvsem na področju ekoloških inovacij (po potrebi prek zelenih javnih naročil in medoperabilnih standardov), spodbujajo trge in predpise, ki so naklonjeni inovacijam, ter zagotavljajo uspešno, cenovno ugodno in učinkovito varstvo in upravljanje intelektualne lastnine. Vse tri strani trikotnika (izobraževanje, raziskave in inovacije) bi se morale medsebojno podpirati in dopolnjevati. Države članice bi morale v skladu s smernicama 8 in 9 ljudem omogočiti, da pridobijo širši razpon znanj in spretnosti, potrebnih za inovacije vseh oblik, vključno z ekološkimi inovacijami, ter si prizadevati za zagotovitev zadostnega števila diplomantov znanstvenih, matematičnih in tehnoloških ved.
      Države članice in Unija bi morale vzpostaviti ustrezne okvirne pogoje za hiter razvoj digitalnega enotnega trga s široko dostopnimi spletnimi vsebinami in storitvami. Države članice bi morale spodbujati uvajanje in razvoj hitrega interneta kot bistvenega sredstva za dostop do znanja in sodelovanje pri njegovem ustvarjanju. Javno financiranje bi moralo biti stroškovno učinkovito in usmerjeno v odpravljanje vzrokov nedelovanja trga. V politikah bi bilo treba upoštevati načelo tehnološke nevtralnosti. Države članice bi si morale z okrepljenim usklajevanjem javnih del prizadevati za zmanjšanje stroškov vzpostavitve omrežij. Države članice in Unija bi morale spodbujati razvoj in uporabo sodobnih in dostopnih spletnih storitev, med drugim z nadaljnjim razvojem e-uprave, elektronskega podpisa, e-identitete in elektronskih plačil, podpirati dejavno udeležbo v digitalni družbi, zlasti s spodbujanjem dostopa do kulturnih vsebin in storitev tudi prek medijev in digitalnega opismenjevanja, ter spodbujati ozračje varnosti in zaupanja.

         Glavni cilj Evropske unije, na podlagi katerega bodo države članice določile svoje nacionalne cilje, je izboljšati pogoje za raziskave in razvoj, zlasti da bi se povečal celotni delež javnih in zasebnih vlaganj v tem sektorju na 3 % BDP do leta 2020. Komisija bo pripravila kazalnik, ki bo odražal intenzivnost raziskav in razvoja ter inovacij.

      Smernica 5:   Učinkovitejša raba virov in zmanjšanje toplogrednih plinov
      Države članice in Unija bi morale sprejeti ukrepe, ki bi pripomogli k zmanjšanju povezanosti med gospodarsko rastjo in izkoriščanjem virov, spreminjanju okoljskih izzivov v priložnosti za rast in večji učinkovitosti izkoriščanja naravnih virov, kar bi prispevalo tudi k preprečevanju degradacije okolja in zagotavljanju biotske raznovrstnosti. Da bi se pri ustvarjanju novih poslovnih in zaposlitvenih priložnosti lahko uspešno spopadale z vse večjimi svetovnimi omejitvami količin ogljika in virov, bi morale izvesti potrebne strukturne reforme. Države članice in Unija bi si morale še naprej prizadevati za hitrejšo vzpostavitev integriranega in popolnoma delujočega notranjega energetskega trga, ki bo omogočil neoviran pretok plina in elektrike. Za zmanjšanje emisij in večjo energetsko učinkovitost bi morale države članice široko uporabljati tržne instrumente, ki podpirajo ponotranjenje zunanjih stroškov, vključno z obdavčevanjem, ter druge učinkovite podporne instrumente, da bi zmanjšali emisije in se bolje prilagodili na podnebne spremembe, na stroškovno učinkovit način podprli trajnostno rast in delovna mesta ter učinkovito rabo virov, spodbudili uporabo obnovljivih virov energije in nizkoogljičnih tehnologij, ki so odporne na podnebne spremembe, prešli na okolju prijaznejše in medsebojno povezane vrste prevoza ter spodbudili varčevanje z energijo in ekološke inovacije. Države članice bi morale postopno odpraviti okolju škodljive subvencije in zagotoviti pošteno porazdelitev njihovih stroškov in koristi. Države članice in Unija bi morale uporabljati regulativne, neregulativne in fiskalne instrumente, kot so vseevropski standardi glede energetske učinkovitosti proizvodov in stavb, označevanje in „zelena javna naročila“, da bi spodbudile stroškovno učinkovito spremembo vzorcev proizvodnje in porabe ter recikliranje;
      prešle na učinkovitejšo rabo energije in virov ter varno in trajnostno nizkoogljično gospodarstvo, ter zagotovile razvoj bolj trajnostnega prometa ter varne in čiste proizvodnje energije, obenem pa čim bolj izkoristile evropske sinergije na tem področju in upoštevale prispevek trajnostnega kmetijstva. Države članice bi si morale odločno prizadevati za pametno, posodobljeno in medsebojno popolnoma povezano prometno in energetsko infrastrukturo ter v skladu s smernico 4 uporabljati informacijske in komunikacijske tehnologije, da se zagotovita rast produktivnosti in usklajeno izvajanje infrastrukturnih projektov ter da se podpre razvoj odprtih, konkurenčnih in integriranih trgov omrežij.

         Glavni cilj Evropske unije, na podlagi katerega bodo države članice določile svoje nacionalne cilje, je do leta 2020 zmanjšati emisije toplogrednih plinov za 20 % v primerjavi z vrednostmi iz leta 1990, za 20 % povečati delež obnovljivih virov energije pri naši končni porabi energije in za 20 % povečati energetsko učinkovitost. Unija se je zavezala, da bo sprejela odločitev o 30-odstotnem zmanjšanju emisij do leta 2020 glede na vrednosti iz leta 1990, kar je njen pogojni prispevek h globalnemu in celovitemu sporazumu za obdobje po letu 2012, če se tudi druge razvite države zavežejo k primerljivemu zmanjšanju emisij in če države v razvoju ustrezno prispevajo v skladu s svojimi odgovornostmi in zmožnostmi.

      Smernica 6:   Izboljšanje poslovnega in potrošniškega okolja ter posodabljanje in razvoj industrijske osnove za zagotovitev popolnega delovanja notranjega trga
      Države članice bi morale zagotoviti, da trgi delujejo v korist državljanov, potrošnikov in podjetij. Ob zagotavljanju varstva potrošnikov bi morale države članice in Unija uvesti predvidljive okvirne pogoje ter zagotoviti dobro delujoče, odprte in konkurenčne trge blaga in storitev. Ti ukrepi bi morali biti namenjeni zlasti krepitvi enotnega trga in sistema predpisov predvsem v finančnem sektorju, pa tudi spodbujanju enakih konkurenčnih pogojev na finančnih trgih na svetovni ravni, učinkovitemu izvajanju in uveljavljanju pravil enotnega trga in konkurence ter razvoju potrebne fizične infrastrukture, tudi zaradi zmanjševanja regionalnih razlik.
      Nadgrajevati bi bilo treba tudi zunanjo razsežnost notranjega trga, da bi okrepili trgovino in naložbe. V zvezi z enotnim trgom je treba ustrezno pozornost nameniti opravljanju storitev splošnega pomena. Države članice bi morale še naprej izboljševati poslovno okolje s posodobitvijo javne uprave, izboljšanjem upravljanja podjetij, odstranitvijo preostalih ovir na notranjem trgu, odpravo nepotrebnih upravnih bremen in preprečevanjem nepotrebnih novih bremen z uporabo instrumentov pametnih predpisov, tudi z razvojem nadaljnjih medoperabilnih storitev e-vlade, odpravo davčnih ovir, podporo malim in srednjim podjetjem (MSP), izboljšanjem njihovega dostopa do enotnega trga v skladu z Aktom za mala podjetja za Evropo in načelom „misli najprej na male“, zagotavljanjem stabilnih in integriranih trgov finančnih storitev, olajševanjem dostopa do financiranja, izboljšanjem pogojev za spodbujanje dostopa do pravic intelektualne lastnine in njihovega varstva, podporo uveljavljanju MSP na mednarodni ravni in spodbujanjem podjetništva, med drugim tudi podjetništva žensk. Javna naročila bi morala spodbujati inovacije, zlasti za MSP, in podpirati prehod na gospodarstvo, ki temelji na učinkoviti rabi virov in energije (v skladu s smernico 5), obenem pa upoštevati načela odprtosti trgov, preglednosti in učinkovite konkurence.
      Države članice bi morale podpirati sodobno, inovativno, razgibano, konkurenčno, nizkoogljično industrijsko osnovo, ki učinkovito izkorišča vire in energijo, in sicer deloma z omogočanjem vseh potrebnih prestrukturiranj na stroškovno učinkovit način in v popolni skladnosti s pravili Unije na področju konkurence ter drugimi zadevnimi pravili. V tem okviru bi morale države članice ponovno določiti prednostne naloge in prerazporediti sredstva Unije. Države članice bi morale tesno sodelovati z industrijo in zainteresiranimi stranmi ter si tako prizadevati, da Unija v svetovnem merilu ohrani svoj vodilni položaj in konkurenčnost na področju trajnostnega in vključujočega razvoja, zlasti s spodbujanjem družbene odgovornosti podjetij, odkrivanjem ovir ter omogočanjem sprememb.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 2. septembra 2013 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Banco de España (ECB/2013/32)

text:
               13.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 264/1

         PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
   z dne 2. septembra 2013
   Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Banco de España
   (ECB/2013/32)
   2013/C 264/01
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank držav članic, katerih valuta je euro, opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               Mandat sedanjih zunanjih revizorjev centralne banke Banco de España je potekel po reviziji za poslovno leto 2012. Zaradi tega je treba imenovati zunanjega revizorja od poslovnega leta 2013.

               (3)

               Banco de España je za svojega zunanjega revizorja za poslovna leta od 2013 do 2017 izbrala družbo KPMG Auditores, S.L. –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   Priporoči se, da se družba KPMG Auditores, S.L. imenuje za zunanjega revizorja centralne banke Banco de España za poslovna leta od 2013 do 2017.

      V Frankfurtu na Majni, 2. septembra 2013

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI


title: 2014/180/EU: Priporočilo Komisije z dne 27. marca 2014 o drugem usklajenem načrtu nadzora za ugotavljanje razširjenosti goljufivih praks pri trženju nekaterih živil  Besedilo velja za EGP

text:
               29.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 95/64

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 27. marca 2014
   o drugem usklajenem načrtu nadzora za ugotavljanje razširjenosti goljufivih praks pri trženju nekaterih živil
   (Besedilo velja za EGP)
   (2014/180/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali (1) in zlasti člena 53 Uredbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s členom 53 Uredbe (ES) št. 882/2004 lahko Komisija po potrebi predlaga usklajene načrte nadzora, ki so organizirani priložnostno, zlasti zaradi ugotavljanja razširjenosti tveganja v krmi, živilih in živalih.

               (2)

               Direktiva 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta (2) določa pravila Unije o označevanju živil, ki se uporabljajo za vsa živila.

               (3)

               V skladu z Direktivo 2000/13/ES označevanje in uporabljene metode ne smejo biti taki, da bi lahko zavedli potrošnika, predvsem glede značilnosti živila, vključno z njegovo dejansko naravo in identiteto. Če na ravni Unije ali nacionalni ravni ni posebnih predpisov, mora biti ime, pod katerim se živilo prodaja, ime, ki je običajno v državi članici, kjer se prodaja, ali pa mora biti opis živila dovolj jasen, da kupcu omogoča razpoznavanje dejanske narave živila.

               (4)

               Na oznaki predpakiranih živil, namenjenih končnemu potrošniku ali obratom javne prehrane, morajo biti navedene vse sestavine. Zlasti mora biti na živilih, katerih sestavina je meso in ki so namenjena končnemu potrošniku ali obratom javne prehrane, neposredno na embalaži ali na oznaki, ki ji je priložena, navedena tudi živalska vrsta izvora mesa. Če je sestavina navedena v imenu živila, mora biti njen delež v odstotkih naveden tudi v seznamu sestavin, da se potrošnika ne zavaja glede identitete in sestave živila.

               (5)

               Uredba (ES) št. 853/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (3) določa dodatne zahteve za označevanje, ki veljajo za nekatera živila živalskega izvora. Zlasti določa, da je treba na embalaži proizvodov, ki so namenjeni za dobavo končnemu potrošniku in med drugim vsebujejo mleto meso kopitarjev, navesti opozorilo, da je treba te proizvode pred uporabo skuhati, če to zahtevajo in v obsegu, ki ga določajo nacionalna pravila v državi članici, na ozemlju katere se proizvod daje na trg.

               (6)

               Po uradnem nadzoru, ki se je od decembra 2012 izvajal v številnih državah članicah, je bila Komisija obveščena o nekaterih predpakiranih proizvodih, ki so vsebovali konjsko meso, ki ni bilo navedeno na seznamu sestavin neposredno na embalaži ali na priloženi oznaki. Namesto tega so nekatera od teh živil in/ali priloženi seznam sestavin zavajajoče navajali samo prisotnost govedine.

               (7)

               V skladu s členom 17 Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta (4) morajo nosilci živilske dejavnosti v vseh fazah pridelave, predelave in distribucije v podjetjih pod njihovim nadzorom zagotoviti, da živila izpolnjujejo zahteve živilske zakonodaje, ki veljajo za njihove dejavnosti, in preverjati izpolnjevanje teh zahtev.

               (8)

               Komisija je v svojem Priporočilu Komisije 2013/99/EU (5) državam članicam priporočila, naj en mesec izvajajo usklajen načrt nadzora, da se ugotovi razširjenost goljufivih praks pri trženju nekaterih živil. Priporočeni usklajen načrt nadzora je bil sestavljen iz dveh ukrepov. Prvi ukrep je vključeval ustrezen nadzor na maloprodajni ravni in v drugih obratih, s katerim se je ugotavljalo, ali predpakirani živilski proizvodi in nepredpakirani živilski proizvodi vsebujejo konjsko meso, ki ni pravilno označeno na embalaži oziroma, v primeru nepredpakiranih živilskih proizvodov, če informacije, ki se nanašajo na njegovo prisotnost, niso na voljo potrošniku ali obratom javne prehrane. V okviru drugega ukrepa je potekal ustrezen nadzor v obratih za obdelavo konjskega mesa, namenjenega za prehrano ljudi, vključno z živili s poreklom iz tretjih držav, zaradi odkrivanja ostankov fenilbutazona.

               (9)

               Rezultati usklajenega načrta nadzora so potrdili ponavljajoče se neskladnosti z zakonodajo, ki se uporablja za označevanje mesnih izdelkov v večini držav članic. Zato je treba nadaljevati usklajen načrt nadzora z drugim krogom nadzora na maloprodajni ravni in v drugih obratih, da se ugotovi, ali so prakse, ugotovljene v prvem usklajenem načrtu nadzora, še prisotne.

               (10)

               Po drugi strani pa uradni nadzor, namenjen preverjanju prisotnosti ostankov fenilbutazona, ni pokazal razširjene in ponavljajoče se neskladnosti; zato se zdi, da glede tega na tej stopnji ni treba priporočiti drugega sklopa usklajenega nadzora.

               (11)

               Referenčni laboratorij Evropske unije za živalske beljakovine v krmi je v času prvega usklajenega načrta nadzora dal napotke glede uporabe metod za odkrivanje prisotnosti beljakovin neprijavljenih vrst v vzorcih. Za to analizo še vedno ne obstaja potrjena metoda, vendar je po posvetovanju s strokovnjaki zgoraj navedeni laboratorij napotke o uporabi usklajenega protokola posodobil in jih dal na voljo na svoji spletni strani.

               (12)

               Države članice bi morale v določenem časovnem okviru in v enotni obliki Komisiji sporočiti uporabljene metode, rezultate nadzora in ukrepe, sprejete v primeru pozitivnih rezultatov.

               (13)

               Po posvetovanju s Stalnim odborom za prehranjevalno verigo in zdravje živali –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Države članice bi morale v obdobju od 21. aprila do 16. junija 2014 štiri zaporedne tedne izvajati usklajen načrt nadzora, v skladu s Prilogo I k temu priporočilu.

               2.

               Države članice bi morale do 22. julija 2014 v obliki iz Priloge II k temu priporočilu sporočiti rezultate uradnega nadzora, izvedenega v skladu s točko 1, in vse ustrezne prisilne ukrepe, ki so jih sprejele.

      V Bruslju, 27. marca 2014

            Za Komisijo

         Tonio BORG

            Član Komisije

      (1)  UL L 165, 30.4.2004, str. 1.

      (2)  Direktiva 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil (UL L 109, 6.5.2000, str. 29).

      (3)  Uredba (ES) št. 853/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o posebnih higienskih pravilih za živila živalskega izvora (UL L 139, 30.4.2004, str. 55).

      (4)  Uredba (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (UL L 31, 1.2.2002, str. 1).

      (5)  Priporočilo Komisije 2013/99/EU z dne 19. februarja 2013 o usklajenem načrtu nadzora za ugotavljanje razširjenosti goljufivih praks pri trženju nekaterih živil (UL L 48, 21.2.2013, str. 28).

      PRILOGA I

         Drugi usklajen načrt nadzora za ugotavljanje razširjenosti goljufivih praks pri trženju nekaterih živil

      UKREPI IN PODROČJE UPORABE USKLAJENEGA NAČRTA NADZORA
      A.   Zajeti proizvodi

                  1.

                  Živila, na katerih je označeno, da vsebujejo govedino kot prevladujočo mesno sestavino in/ali se kot taka tržijo (npr. mleto mesto, mesni pripravki in mesni izdelki) ter spadajo v naslednje kategorije:

                              (a)

                              predpakirana živila, namenjena končnemu potrošniku ali obratom javne prehrane in na katerih je označeno, da vsebujejo govedino kot prevladujočo sestavino;

                              (b)

                              živila, ki so naprodaj končnemu potrošniku ali obratom javne prehrane v nepredpakirani obliki, ter živila, pakirana na mestu prodaje na željo kupca ali predpakirana za neposredno prodajo, na katerih je označeno, da vsebujejo govedino kot prevladujočo sestavino v mesnem delu proizvoda in/ali se kot taka tržijo.

                  2.

                  V tem usklajenem načrtu nadzora se za izraz „predpakirano živilo“ uporablja opredelitev iz člena 1(3)(b) Direktive 2000/13/ES.

                  3.

                  V tem usklajenem načrtu nadzora se za izraze „mleto meso“, „mesni pripravki“ in „mesni izdelki“ uporabljajo opredelitve iz točk 1.13, 1.15 in 7.1 Priloge I k Uredbi (ES) št. 853/2004.

            B.   Cilj
      Pristojni organi bi morali izvajati uradni nadzor, da bi ugotovili, ali proizvodi iz točke A vsebujejo konjsko meso, ki ni ustrezno označeno na embalaži, oziroma da v primeru nepredpakiranega živila ugotovijo, ali podatki o vsebnosti konjskega mesa morda niso na voljo potrošnikom ali obratom javne prehrane v skladu s predpisi Unije in morebitnimi nacionalnimi predpisi.
      C.   Mesta vzorčenja in postopek

                  1.

                  Vzorec bi moral biti reprezentativen za zadevne proizvode v državi članici in zajemati različne proizvode.

                  2.

                  Vzorčenje proizvodov bi moralo potekati na maloprodajni ravni (npr. v veleblagovnicah, manjših prodajalnah in lokalnih mesnicah), lahko pa bi se razširilo tudi na druge obrate (npr. hladilnice).

            D.   Število vzorcev in način odvzema
      V spodnji tabeli je pregled okvirnega priporočenega števila vzorcev, ki jih je treba odvzeti v obdobju iz točke 1 Priporočila. Porazdelitev vzorcev po državah članicah temelji na številu prebivalcev, pri čemer je treba odvzeti vsaj 10 vzorcev zadevnega proizvoda na državo članico na 30 dni.

                  Živila, ki se tržijo kot živila, ki vsebujejo goveje meso

                  Država prodaje

                  Priporočeno število vzorcev

                  Francija, Nemčija, Italija, Združeno kraljestvo, Španija, Poljska

                  150

                  Romunija, Nizozemska, Belgija, Grčija, Portugalska, Češka, Madžarska, Švedska, Avstrija, Bolgarija

                  100

                  Litva, Slovaška, Danska, Irska, Finska, Latvija, Hrvaška

                  50

                  Slovenija, Estonija, Ciper, Luksemburg, Malta

                  10

            E.   Metoda
      Treba je uporabiti naslednji protokol:

                  1.

                  Na vseh vzorcih bi bilo treba izvesti začetni presejalni test, namenjen odkrivanju prisotnosti konjskega mesa v mesu (kot razmerje masnega deleža m/m) na ravni 0,5 % ali več. Presejalno metodo izberejo države članice.

                  2.

                  Samo na vzorcih s pozitivnimi rezultati v presejalnem testu iz odstavka 1 se izvede potrditveni test z uporabo RT-PCR, usmerjen na mitohondrijsko DNK in namenjen odkrivanju prisotnosti konjskega mesa v mesu (kot razmerje masnega deleža m/m) na ravni 1 % ali več. Metoda, ki se uporablja za potrditev, mora biti kalibrirana za standardizirani kontrolni vzorec svežega mesa, ki ga dobavi Referenčni laboratorij Evropske unije za živalske beljakovine v krmi.

                  3.

                  Vse potrditvene teste iz odstavka 2 v državi članici bi bilo treba izvesti v referenčnem laboratoriju, ki ga za ta namen določi pristojni organ. Referenčni laboratorij se lahko nahaja v drugi državi članici, in sicer na podlagi sporazuma, sklenjenega s pristojnim organom v tej državi članici. Referenčni laboratorij bi moral imeti vsaj certifikat ISO 17025 za primerljive teste. Referenčni laboratorij lahko sodeluje tudi pri začetnih presejalnih testih.
                  Imena in naslove referenčnih laboratorijev, ki sodelujejo pri potrditvenih testih, bi bilo treba posredovati Referenčnemu laboratoriju Evropske unije za živalske beljakovine v krmi, ki te informacije objavi na svoji spletni strani.
                  Podrobnejša navodila za potrditvene metode so na voljo na spletni strani Referenčnega laboratorija Evropske unije za živalske beljakovine v krmi: http://eurl.craw.eu/en/164/legal-sources-and-sops

      PRILOGA II

         Oblika poročila za rezultate iz točke 2

                  Kategorija proizvoda

                  Število vzorcev

                  Uporabljena metoda testiranja (vrsta testa in trgovska znamka) v 1. krogu presejalnih testov

                  Število pozitivnih rezultatov po 1. krogu presejalnih testov (=/> 0,5 %)

                  Metoda testiranja v krogu potrditvenih testov

                  Število pozitivnih rezultatov po 2. krogu v referenčnem laboratoriju (=/> 1 %)

                  Opombe

                  Skupno število vzorcev

                  Število pozitivnih rezultatov po 1. krogu presejalnih testov

                  Število pozitivnih rezultatov po 2. krogu potrditvenih testov v referenčnem laboratoriju

         Oblika poročila za prisilne ukrepe iz točke 2

                  Število pozitivnih rezultatov, za katere so bili do zdaj uvedeni prisilni ukrepi

                  Če je mogoče, navedite najpogostejše prisilne ukrepe (največ tri alineje)

                  Število pozitivnih rezultatov, za katere do zdaj niso bili uvedeni prisilni ukrepi

                  Če je mogoče, navedite najpogostejše razloge za odsotnost prisilnih ukrepov (največ tri alineje)


title: Priporočilo Sveta z dne 8. julija 2014 v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Italije za stabilnost za leto 2014

text:
               29.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/57

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 8. julija 2014
   v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Italije za stabilnost za leto 2014
   2014/C 247/11
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2), zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije za začetek nove strategije za delovna mesta in rast, imenovane Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za spodbuditev potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je na predlog Komisije 13. julija 2010 sprejel Priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (3), ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Voditelji držav članic oziroma vlad so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili polno zavezanost doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

               (4)

               Svet je 9. julija 2013 sprejel Priporočilo (4) v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2013 in dal mnenje o dopolnjenem programu Italije za stabilnost za obdobje 2012‐2017. Komisija je 15. novembra 2013 predložila mnenje o osnutku proračunskega načrta Italije za leto 2014 v skladu z Uredbo (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5).

               (5)

               Komisija je 13. novembra 2013 sprejela letni pregled rasti (6), ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2014. Komisija je 13. novembra 2013 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Italijo opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (6)

               Evropski svet je 20. decembra 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, konsolidacije javnih financ in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne konsolidacije javnih financ, ponovni vzpostavitvi normalnih pogojev kreditiranja gospodarstva, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

               (7)

               Komisija je 5. marca 2014 objavila rezultate poglobljenega pregleda za Italijo, ki ga je opravila v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na podlagi opravljene analize je Komisija ugotovila, da v Italiji obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja, zaradi katerih so potrebni posebno spremljanje in odločni ukrepi politike. Odločni ukrepi politike in pozornost politik sta potrebna zlasti zaradi vztrajanja javnofinančnega dolga na visoki ravni ob šibki zunanji konkurenčnosti, ki je posledica skromne rasti produktivnosti, dodatno pa jo poslabšuje že dolgo trajajoča šibka rast.

               (8)

               Italija je 22. aprila 2014 predložila nacionalni program reform za leto 2014 in program za stabilnost za leto 2014. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (9)

               Cilj proračunske strategije iz programa za stabilnost je doseči srednjeročni cilj glede strukturno uravnoteženega proračuna do leta 2016, hkrati pa spoštovati pravilo glede višine dolga v prehodnem obdobju 2013–2015. Program za stabilnost potrjuje srednjeročni cilj strukturno uravnoteženega proračuna, kar je v skladu z zahtevami Pakta za stabilnost in rast. (Ponovno izračunana) strukturna prilagoditev, načrtovana v programu za stabilnost, znaša 0,2 odstotne točke BDP v letu 2014 in 0,4 odstotne točke v letu 2015. V programu za stabilnost je navedeno, da to omejeno prilagoditev srednjeročnemu cilju upravičujejo težke gospodarske razmere in zahtevnost izvedbe ambicioznega programa strukturnih reform. Načrtovanih je več strukturnih reform, ki naj bi pozitivno vplivale na potencialno gospodarsko rast in naj bi v prihodnjih letih omogočile postopno zmanjšanje deleža javnega dolga v BDP. Strukturna prilagoditev, načrtovana v programu za stabilnost, bi Italiji omogočila, da bi v prehodnem obdobju 2013–2015 izpolnila merilo glede zmanjšanja dolga, delno z izvedbo ambicioznega načrta privatizacije, ki je načrtovana v obdobju 2014–2017 (v višini 0,7 odstotne točke BDP letno). Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v programu za stabilnost, vendar ni bil potrjen s strani neodvisnega organa, je rahlo optimističen, zlasti za zadnja leta programa za stabilnost.
               V letu 2014 je predvideno odstopanje od poteka prilagoditve srednjeročnemu cilju; če bo do odstopanja prišlo tudi prihodnje leto, bo lahko ocenjeno kot znatno, med drugim zaradi odstopanja od referenčne vrednosti za odhodke. Poleg tega doseganje proračunskih ciljev ni v celoti podprto z dovolj podrobnimi ukrepi, zlasti za obdobje od leta 2015 dalje. Pomladanska napoved služb Komisije iz leta 2014 kaže, da merilo glede zmanjšanja dolga za leto 2014 ne bo izpolnjeno, saj je predvidena strukturna prilagoditev (v višini samo 0,1 odstotne točke BDP) manjša od zahtevane strukturne prilagoditve, ki znaša 0,7 odstotne točke BDP. Na podlagi ocene programa za stabilnost in napovedi Komisije v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da so tako v letu 2014 kot tudi v poznejših letih potrebna dodatna prizadevanja, da bi Italija izpolnila zahteve Pakta za stabilnost in rast.

               (10)

               Nedavni ukrepi za zmanjšanje obdavčitve proizvodnih dejavnikov so dokaj omejeni. Davčno breme bi bilo mogoče dodatno preusmeriti na potrošnjo, premoženje in okolje, pri čemer je treba dosledno izpolnjevati proračunske cilje. Kar zadeva potrošnjo, je za izboljšanje strukture davčnega sistema nujna tudi revizija znižanih stopenj DDV in neposrednih davčnih odhodkov, pri čemer je treba paziti, da se zmanjša njihov morebitni distribucijski učinek. Na področju obdavčitve premoženja bi popravek vrednosti nepremičnin v zemljiški knjigi v skladu s trenutnimi tržnimi cenami omogočil bolj pravično periodično obdavčitev nepremičnin. Nedavno sprejeti pooblastilni zakon za davčno reformo je priložnost, da se navedene nujne reforme izvedejo. Glede na obsežnost tega izziva je treba ukrepe na področju strukture davčnega sistema dopolniti z dodatnimi ukrepi za izboljšanje davčne uprave in izpolnjevanja davčnih obveznosti ter odločnimi ukrepi za boj proti davčnim utajam, sivi ekonomiji in delu na črno, ki še vedno močno obremenjujejo javne finance in povečujejo davčno breme za tiste davkoplačevalce, ki izpolnjujejo davčne obveznosti. Na tem področju pooblastilni zakon za davčno reformo predvideva več ukrepov za okrepitev davčne uprave: celovit sistem za ocenjevanje in spremljanje davčne vrzeli, ukrepe za poenostavitev, ukrepe za izboljšanje odnosa z davkoplačevalci, ukrepe za izboljšanje izterjave davčnih dolgov na lokalni ravni in okrepitev davčnih kontrol. Odločitev, da se z letom 2015 uvedejo predhodno izpolnjene davčne napovedi, je dodaten pozitiven korak k izboljšanju izpolnjevanja davčnih obveznosti.

               (11)

               Temeljita in hitra izvedba sprejetih ukrepov ostaja za Italijo ključen izziv, tako v smislu odpravljanja obstoječih vrzeli v izvajanju kot v smislu preprečevanja nadaljnjega kopičenja zamud. Za večjo uspešnost izvajanja Italije in splošneje za zagotavljanje bolj učinkovitega ukrepanja politik sta bistvena boljša koordinacija in učinkovitejša porazdelitev pristojnosti med različne ravni državne uprave. To bi lahko prispevalo k boljšemu upravljanju evropskih sredstev, pri katerem so bili do sedaj sprejeti zgolj delni in nepopolni ukrepi, zlasti v južnih regijah. Učinkovito upravljanje evropskih sredstev še naprej ovirajo tudi nezadostne upravne zmogljivosti ter pomanjkanje preglednosti, ocenjevanja in kontrole kakovosti. Kakovost javne uprave bi bilo mogoče izboljšati tudi z večjo učinkovitostjo in storitveno naravnanostjo ter ustreznimi spremembami na področju upravljanja človeških virov. Korupcija še vedno močno vpliva na produktivnost Italije ter zaupanje v njen politični in institucionalni sistem. Treba je pregledati predpis o zastaranju. Za učinkovit boj proti korupciji je poleg tega treba ustrezno okrepiti nacionalni protikorupcijski organ za ocenjevanje in preglednost javne uprave. Civilno pravosodje še vedno ni dovolj učinkovito, učinek sprejetih ukrepov pa je treba pozorno spremljati.

               (12)

               Ciljno usmerjen pregled kakovosti sredstev, ki je bil izveden lani pod okriljem Banke Italije, je pokazal, da je pomembno nadalje izboljšati upravljanje oslabljenih sredstev in spodbujati njihovo odprodajo, da se ponovno oživi sposobnost bank za razširitev ponudbe kreditiranja za realno gospodarstvo. Na področju dostopa do financiranja se najpomembnejši do zdaj sprejeti ukrep osredotoča na olajšanje dostopa podjetij do kreditiranja, medtem ko razvoj drugih instrumentov financiranja razen bančnih posojil, zlasti za mala in srednja podjetja, ostaja omejen. Pobude, ki so bile sprejete na področju korporativnega upravljanja bank – zlasti nova načela, ki jih je nedavno izdala Banka Italije – so dobrodošle. Vendar bo njihov učinek odvisen od tega, ali jih bodo banke ustrezno izvajale in od njihove pravne uveljavitve. Zlasti je priporočljivo nadaljnje skrbno spremljanje nekaterih največjih zadružnih bank (banche popolari).

               (13)

               Razmere na trgu dela so se v letu 2013 še poslabšale, saj se je brezposelnost v Italiji povečala na 12,2 %, brezposelnost mladih pa je dosegla 40 %. Ustrezno izvajanje sprejetih reform trga dela in mehanizmov določanja plač ter natančno spremljanje njihovih učinkov sta ključna za zagotovitev, da bodo pričakovani učinki, tj. večja prožnost izstopa, bolje urejena prožnost vstopa, celovitejši sistem nadomestil za brezposelnost in boljše usklajevanje plač s produktivnostjo, res doseženi. Pri izvedbi načrtov za izboljšanje učinkovitosti služb za posredovanje dela z okrepitvijo javnih zavodov za zaposlovanje prihaja do zamud, zato jih je treba pospešiti. Ukrepe za spodbujanje ustvarjanja delovnih mest v kratkoročnem obdobju je treba dopolniti z ukrepi za zmanjšanje segmentacije. Na splošno sta za italijanski trg dela še vedno značilna segmentacija in nizka udeležba, pri čemer so zlasti prizadeti ženske in mladi. Zato je treba omejene ukrepe, ki so bili sprejeti do zdaj, razširiti, pri tem pa paziti, da bodo usklajeni tudi s cilji jamstva za mlade. Italija se sooča z upadanjem razpoložljivega dohodka gospodinjstev ob hkratnem povečevanju revščine in socialne izključenosti, prizadete pa so zlasti družine z otroki. Izdatki za socialno zaščito v Italiji so v večji meri še vedno namenjeni starejšim, premalo poudarka pa je na aktivacijskih ukrepih, kar omejuje možnosti za zmanjšanje tveganja revščine in socialne izključenosti. Nedavno uvedena pilotna shema socialne pomoči naj bi omogočila vzpostavitev varnostne socialne mreže. Njena predvidena razširitev na celotno državo bo zahtevala izboljšanje učinkovitosti izdatkov za socialno zaščito in storitev socialne zaščite po vsej državi.

               (14)

               Prizadevanja za izboljšanje uspešnosti izobraževanja in človeškega kapitala so potrebna na vseh stopnjah izobraževanja, tj. v osnovnem, srednjem in terciarnem izobraževanju. V učiteljskem poklicu je na voljo ena sama poklicna pot, pri kateri so možnosti poklicnega razvoja trenutno omejene. Z diverzifikacijo učiteljskega poklicnega razvoja ter njegovo večjo vezanostjo na zasluge in uspešnost bi bilo skupaj z enotnim ocenjevanjem šol mogoče dosegati boljše izobraževalne rezultate. Za neoviran prehod iz sistema srednjega in visokega izobraževanja na trg dela se zdi ključna okrepitev in razširitev praktičnega usposabljanja s povečanjem učenja na delovnem mestu ter poklicnega izobraževanja in usposabljanja. Po sprejetju uredbe-zakona o tem vprašanju leta 2013 je ključno, da se vzpostavi nacionalni register kvalifikacij in tako zagotovi priznavanje kvalifikacij po vsej državi. Z nadgrajevanjem že izvedenih ukrepov na tem področju bi dodeljevanje javnih sredstev univerzam in raziskovalnim inštitutom na podlagi uspešnosti pri raziskavah in poučevanju prispevalo tako k povečanju kakovosti univerz kot tudi potencialnemu povečanju zmogljivosti za raziskave in inovacije, ki na tem področju še vedno zaostaja.

               (15)

               Sprejetih je bilo nekaj ukrepov za vzpostavitev podjetjem in državljanom prijaznejšega okolja, vendar njihov učinek ovirajo zamude pri končnem potrjevanju teh ukrepov in vrzeli v njihovem izvajanju. V poklicnih storitvah, zavarovalništvu, distribuciji goriva, storitvah na drobno in poštnih storitvah še vedno obstaja nekaj ozkih grl za konkurenco (rezervirana področja delovanja, sheme koncesij/dovoljenj itd.). Treba je odpraviti tudi vrsto pomanjkljivosti v sistemu javnih naročil. Še ena prednostna naloga je povečanje konkurence na področju lokalnih javnih storitev. Zlasti je treba izvajati veljavno zakonodajo, ki določa, da je treba obstoječe pogodbe, ki niso v skladu z zakonodajo EU o merilih za interne posle, do 31. decembra 2014 ustrezno spremeniti.

               (16)

               Infrastrukturna ozka grla ovirajo pravilno delovanje trga z energijo. Na področju prometa je treba posebno pozornost nameniti pomanjkanju intermodalne infrastrukture ter sinergij in povezav med italijanskimi letališči in zaledjem in oblikovati ustrezne ukrepe. Pri širokopasovnih povezavah Italija nima zadostne pokritosti na neurbanih območjih.

               (17)

               Komisija je v okviru evropskega semestra izvedla obsežno analizo ekonomske politike Italije. Ocenila je nacionalni program reform in program za stabilnost. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Italiji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 8 v nadaljevanju.

               (18)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost, njegovo mnenje (7) pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke 1 v nadaljevanju.

               (19)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni reformni program in program za stabilnost. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih iz točk 1 do 8 v nadaljevanju.

               (20)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na tej podlagi je Svet izdal posebna priporočila, naslovljena na države članice, katerih valuta je euro (8). Kot država, katere valuta je euro, bi morala Italija tudi zagotoviti popolno in pravočasno izvedbo teh priporočil –

         PRIPOROČA, da Italija v obdobju 2014–2015 ukrepa, tako da:

               1.

               Okrepi proračunske ukrepe za leto 2014 v luči nastajajoče vrzeli glede na zahteve Pakta za stabilnost in rast, tj. pravilo o zmanjšanju dolga, na podlagi pomladanske napovedi služb Komisije iz leta 2014 ter zagotovi napredek pri doseganju srednjeročnega proračunskega cilja. V letu 2015 bistveno okrepi proračunsko strategijo, da bo zagotovila izpolnitev zahtev glede zmanjšanja dolga in s tem uresničitev srednjeročnega proračunskega cilja. Nato zagotovi, da se bo primanjkljaj sektorja država zadostno zniževal; izvede ambiciozni načrt privatizacije; izvede rasti prijazno fiskalno prilagoditev, temelječo na napovedanih znatnih prihrankih, ki naj bi jih omogočilo trajno izboljšanje učinkovitosti in kakovosti javnih izdatkov na vseh ravneh države, hkrati pa ohrani sedanjo raven odhodkov, ki spodbujajo rast, kot so odhodki za raziskave in razvoj, inovacije, izobraževanje in ključne infrastrukturne projekte. Čim prej, najpozneje pa do septembra 2014, tj. pravočasno za oceno osnutka proračunskega načrta za leto 2015, zagotovi neodvisnost in polno operativnost fiskalnega sveta.

               2.

               Nadalje preusmeri davčno breme s proizvodnih faktorjev na potrošnjo, premoženje in okolje v skladu s proračunskimi cilji. V ta namen oceni učinkovitost nedavnega zmanjšanja davčne obremenitve dela in zagotovi sredstva za njegovo financiranje za leto 2015, pregleda področje uporabe neposrednih davčnih odhodkov in razširi davčno osnovo, predvsem na davke na potrošnjo. Zagotovi učinkovitejšo okoljsko obdavčitev, tudi na področju trošarin, ter odpravi okoljsko škodljive subvencije. Do marca 2015 uveljavi pooblastilni zakon za davčno reformo, vključno s sprejetjem predpisov za prenovo katastrskega sistema, da se zagotovi učinkovitost reforme sistema obdavčitve nepremičnin. Nadalje izboljša izpolnjevanje davčnih obveznosti, in sicer s povečanjem predvidljivosti davčnega sistema, poenostavitvijo postopkov, izboljšanjem izterjave davčnih dolgov in posodobitvijo davčne uprave. Nadaljuje boj proti davčnim utajam ter sprejme dodatne ukrepe proti sivi ekonomiji in delu na črno.

               3.

               V okviru širših prizadevanj za izboljšanje učinkovitosti javne uprave jasno določi pristojnosti na vseh ravneh države. Zagotovi boljše upravljanje sredstev EU z odločnim ukrepanjem za izboljšanje upravne zmogljivosti, preglednosti, ocenjevanja in kontrole kakovosti tako na nacionalni kot na regionalni ravni, zlasti v južnih regijah. Nadalje poveča učinkovitost protikorupcijskih ukrepov, med drugim tako, da spremeni predpis o zastaranju do konca leta 2014 in okrepi pristojnosti nacionalnega protikorupcijskega organa. Pravočasno spremlja učinke sprejetih reform za povečanje učinkovitosti civilnega pravosodja, da bi zagotovila njihovo učinkovitost, ter po potrebi sprejme dodatne ukrepe.

               4.

               Okrepi trdnost bančnega sektorja in zagotovi njegovo zmogljivost za upravljanje in odprodajo oslabljenih sredstev, da se ponovno oživi posojanje realnemu gospodarstvu. Spodbuja dostop podjetij do nebančnih virov financiranja, zlasti za mala in srednja podjetja. Še naprej spodbuja in spremlja učinkovite prakse korporativnega upravljanja v celotnem bančnem sektorju, pri čemer posebno pozornost nameni velikim zadružnim bankam (banche popolari) in vlogi fundacij, da bi izboljšala učinkovitost finančnega posredništva.

               5.

               Do konca leta 2014 oceni učinek reform trga dela in mehanizmov določanja plač na ustvarjanje delovnih mest, postopke odpuščanja, dvojnost trga dela in stroškovno konkurenčnost ter presodi, ali so potrebni dodatni ukrepi. Si prizadeva za zagotovitev celovitejše socialne zaščite za brezposelne ter obenem omeji uporabo shem dohodkovne podpore, da bi olajšala prerazporejanje delovne sile. Okrepi medsebojno povezanost med aktivnimi in pasivnimi politikami zaposlovanja in v ta namen najprej do decembra 2014 pripravi podroben načrt ukrepov ter okrepi usklajenost in uspešnost zavodov za zaposlovanje po vsej državi. Učinkovito ukrepa za spodbujanje zaposlenosti žensk s sprejetjem ukrepov za zmanjšanje negativnih fiskalnih spodbud za drugega prejemnika dohodka v gospodinjstvu do marca 2015 ter zagotavljanje ustreznih storitev varstva. Do konca leta 2014 zagotovi ustrezne storitve po vsej državi za mlade, ki niso prijavljeni na zavodu za zaposlovanje, in zagotovi večjo zavezanost zasebnega sektorja, da bo omogočal kakovostna vajeništva in pripravništva v skladu s cilji jamstva za mlade. Za zmanjšanje izpostavljenosti revščini in socialni izključenosti nadgradi nov pilotni ukrep socialne podpore v skladu s proračunskimi cilji, pri čemer zagotovi ustrezno ciljno usmerjenost, strogo pogojevanje in ozemeljsko enotnost ter poveča vezanost na aktivacijske ukrepe. Izboljša učinkovitost shem družinske podpore in kakovostnih storitev, ki dajejo prednost gospodinjstvom z nizkimi dohodki in otroki.

               6.

               Uveljavi nacionalni sistem za ocenjevanje šol z namenom izboljšanja izobraževalnih rezultatov in znižanja stopenj zgodnjega opuščanja šolanja. Poveča uporabo učenja na delovnem mestu ter višjega poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter okrepi poklicno usmerjeno terciarno izobraževanje. Vzpostavi nacionalni register kvalifikacij, da se zagotovi široko priznavanje kvalifikacij. Zagotovi, da bo javno financiranje bolje nagrajevalo kakovost visokega izobraževanja in raziskav.

               7.

               Potrdi še nesprejeto zakonodajo ali druge enakovredne ukrepe, namenjene poenostavitvi regulativnega okolja za podjetja in državljane, ter odpravi vrzeli v izvajanju obstoječe zakonodaje. Spodbuja odpiranje trgov ter odpravi preostale ovire in omejitve za konkurenco v poklicnih in lokalnih javnih storitvah, zavarovalništvu, distribuciji goriva, storitvah na drobno in poštnih storitvah. Poveča učinkovitost javnih naročil, zlasti z racionalizacijo postopkov, med drugim z boljšo uporabo e-javnih naročil, racionalizacijo centralnih organov za nabavo in zagotavljanjem ustrezne uporabe pravil pred oddajo naročil in po njej. Dosledno izvaja zakonodajo na področju lokalnih javnih storitev in zagotovi, da bodo pogodbe, ki ne izpolnjujejo zahtev o internih poslih, do 31. decembra 2014 ustrezno spremenjene.

               8.

               Do septembra 2014 zagotovi polno operativnost organa, pristojnega za promet. Potrdi seznam strateške infrastrukture v energetskem sektorju ter izboljša upravljanje pristanišč in njihovih povezav z zaledjem.

      V Bruslju, 8. julija 2014

            Za Svet

            Predsednik

         P. C. PADOAN

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Za leto 2014 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2014/322/EU z dne 6. maja 2014 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic za 2014 (UL L 165, 4.6.2014, str. 49).

      (4)  UL C 217, 30.7.2013, str. 42.

      (5)  Uredba (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o skupnih določbah za spremljanje in ocenjevanje osnutkov proračunskih načrtov ter zagotavljanje zmanjšanja čezmernega primanjkljaja držav članic v euroobmočju (UL L 140, 27.5.2013, str. 11).

      (6)  COM(2013) 800 final.

      (7)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.

      (8)  Glej stran 141 tega Uradnega lista.


Pomembno pravno obvestilo

|

52007SC0958

Priporočilo Komisije Svetu o pooblastitvi Komisije za začetek pogajanj o sodelovanju Skupnosti pri dejavnostih Mednarodnega dialoga o obdavčenju  /* SEK/2007/0958 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 11.7.2007SEC(2007) 958 konč.PRIPOROČILO KOMISIJE SVETUo pooblastitvi Komisije za začetek pogajanj o sodelovanju Skupnosti pri dejavnostih Mednarodnega dialoga o obdavčenjuOBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMOZADJE PREDLOGA |Razlogi za predlog in njegovi cilji Mednarodni dialog o obdavčenju (International Tax Dialogue) je združenje Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, Mednarodnega denarnega sklada in Svetovne banke. To združenje nima statuta in ni pravna oseba ter ga zdaj ureja pisni sporazum, ki so ga podpisali predstavniki vseh treh sodelujočih organizacij. Cilji Mednarodnega dialoga o obdavčenju so: – spodbujanje resničnega dialoga o obdavčenju med sodelujočimi organizacijami in vladami, da bi imele vse države na voljo informacije, ki jih je treba upoštevati pri razpravah o davčni politiki in davčni upravi; – opredelitev in izmenjava dobrih davčnih praks; – uskladitev dejavnosti, ki potekajo na davčnem področju za preprečitev podvajanj; – zagotavljanje uporabnih informacij za zagotavljanje tehnične pomoči na davčnem področju. Študije Mednarodnega dialoga o obdavčenju so objavljene na internetni strani http://www.itdweb.org/Pages/Home.aspx. Razen tega Mednarodni dialog o obdavčenju redno organizira mednarodne konference. Mednarodni dialog o obdavčenju se večinoma financira s prispevki sodelujočih organizacij. Raven prispevkov vsako leto soglasno določi usmerjevalna skupina, ki jo sestavljajo predstavniki sodelujočih organizacij. V zadnjih proračunskih letih je bil prispevek posamezne sodelujoče organizacije približno 100 000 EUR. Mednarodni dialog o obdavčenju in organizacije, ki sodelujejo v njem, so pozvale Komisijo, da postane četrta sodelujoča organizacija. |Splošno ozadje Cilj Komisije je spodbujati usklajevanje davčnih politik in upravnega sodelovanja na davčnem področju na svetovni ravni. Kaže, da je ob upoštevanju globalizacije gospodarstva in internacionalizacije trgovine dejansko vedno bolj potrebno sodelovanje v dialogu z mednarodnimi organizacijami s ciljem usklajevanja zadevnega prizadevanja za zagotavljanje izvajanja načel, kot so dobro upravljanje in davčna preglednost. Komisija želi zagotoviti, da bo sodelovanje v tem dialogu pregledno za države članice. Zato je Mednarodni dialog o obdavčenju najpomembnejši svetovni forum na visoki ravni za razpravljanje o temah na področju davčne politike in upravljanja davkov. Okrepljen dialog med davčnimi upravami na svetovni ravni in poglobljeno sodelovanje na nekaterih področjih bi morala omogočiti napredek v smislu poenostavitve ter posodobitve upravnih pravil in postopkov, ki jih morajo evropski gospodarski subjekti upoštevati na davčnem področju. Dejavno sodelovanje Unije, ki jo zastopa Komisija pri razpravah v okviru Mednarodnega dialoga o obdavčenju, bo omogočilo razprave na svetovni ravni o možnostih za sodelovanje s ciljem boja proti čezmejnim davčnim goljufijam na svetovni ravni. Dejavno sodelovanje Unije, ki jo zastopa Komisija pri razpravah v okviru Mednarodnega dialoga o obdavčenju, bo omogočilo analizo poskusov ali izkušenj tretjih držav na področju oblikovanja predlogov za posodobitev evropskega sistema DDV. |Obstoječe določbe na področju, na katerega se nanaša predlog Na področju, na katerega se nanaša predlog, ni obstoječih določb. |Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije Komisija v svojem sporočilu Svetu, Evropskemu parlamentu in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru ter Odboru regij z naslovom „Upravljanje v evropskem soglasju o razvojni politiki – Usklajenemu pristopu v okviru Evropske unije naproti“ poudarja potrebo po spodbujanju dobrega davčnega upravljanja v državah v razvoju. Cilji Mednarodnega dialoga o obdavčenju so v skladu s tem priporočilom. Mednarodni dialog o obdavčenju zagotavlja izvedbo študij in organizira konference o zelo različnih davčnih temah, katerih večina je zelo blizu področjem, na katerih je dejavna Evropska unija. Sodelovanje v Mednarodnem dialogu o obdavčenju bo omogočilo vzpostavitev sinergije. Uskladiti je treba davčne politike in prakse davčne uprave na mednarodni ravni za dosego dobrega delovanja notranjega trga. Študije Mednarodnega dialoga o obdavčenju so za države v razvoju koristne za spodbujanje pravil dobrega davčnega upravljanja v skladu z razvojno politiko Skupnosti in zlasti s priporočili Komisije iz njenega sporočila Svetu, Evropskemu parlamentu in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru ter Odboru regij z naslovom „Upravljanje v evropskem soglasju o razvojni politiki – Usklajenemu pristopu v okviru Evropske unije naproti“[1]. |POSVETOVANJE Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENA UčINKA |Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi |Zainteresirane strani so le države članice in mednarodne organizacije, ki sodelujejo v Mednarodnem dialogu o obdavčenju. |Zbiranje in uporaba izvedenskih mnenj |Zunanje izvedensko mnenje ni bilo potrebno. |Ocena učinka Predvideno je bilo subvencioniranje delovanja Mednarodnega dialoga o obdavčenju. Vendar je bila ta možnost opuščena, ker ni omogočala dejavnega sodelovanja pri opredelitvi ciljev in načrta dela Mednarodnega dialoga o obdavčenju. Izbrana je bila možnost sklenitve sporazuma med Unijo in partnerskimi organizacijami Mednarodnega dialoga o obdavčenju. Ta možnost bo Komisiji omogočila, da sodeluje v usmerjevalni skupini Mednarodnega dialoga o obdavčenju ter s tem pomaga opredeliti program dela Mednarodnega dialoga o obdavčenju in njegove prednostne naloge. |PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA |Povzetek predlaganih ukrepov Gre za priporočilo Komisije Svetu, v katerem je Svet pozvan, da pooblasti Komisijo za začetek pogajanj s ciljem podpisa partnerskega sporazuma z Mednarodnim dialogom o obdavčenju. |Pravna podlaga Člen 181A Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti. |Načelo subsidiarnosti Načelo subsidiarnosti se uporablja, če predlog ne zajema področja, ki je v izključni pristojnosti Skupnosti. |Cilji predloga se ne morejo uresničiti na zadovoljiv način z dejavnostjo držav članic iz naslednjih razlogov: |Partnerice Mednarodnega dialoga o obdavčenju so lahko le mednarodne organizacije. Države so lahko članice, ne morejo pa sodelovati v usmerjevalni skupini. |Država ne more postati partnerica Mednarodnega dialoga o obdavčenju. |Cilji predloga se lahko bolje uresničijo z delovanjem Skupnosti iz naslednjih razlogov: |Sodelovanje Unije v Mednarodnem dialogu o obdavčenju bo omogočilo usklajen pristop in vpliv na program dela Mednarodnega dialoga o obdavčenju. |Države članice lahko postanejo članice Mednarodnega dialoga o obdavčenju in imajo koristi od rezultatov študij Mednarodnega dialoga o obdavčenju, ne morejo pa sodelovati pri opredelitvi programa dela. |Predlog je zato v skladu z načelom subsidiarnosti. |Načelo sorazmernosti Predlog je skladen z načelom sorazmernosti iz naslednjih razlogov: |Podpis sporazuma s partnericami Mednarodnega dialoga o obdavčenju v imenu Unije omogoča popolno preglednost za države članice. |Sodelovanje Komisije pri dejavnostih Mednarodnega dialoga o obdavčenju v imenu Unije omogoča zmanjšanje finančnih posledic tega sodelovanja. |Izbira instrumentov |Predlagan instrument: priporočilo. |Izbira drugih sredstev ne bi bila primerna zaradi naslednjih razlogov. Predvidela bi se lahko sklenitev sporazuma med Komisijo in drugimi partnerskimi organizacijami Mednarodnega dialoga o obdavčenju brez vključitve držav članic, vendar ta možnost ne bi omogočila potrebne ravni sodelovanja Unije pri dejavnostih Mednarodnega dialoga o obdavčenju. |PRORAčUNSKE POSLEDICE |Na tej stopnji priporočilo nima proračunskih posledic, vendar če bi Svet pozneje pooblastil Komisijo, da postane partnerica Mednarodnega dialoga o obdavčenju, bi to pomenilo letni finančni prispevek 130 000 EUR za naslednjih pet let. |DODATNE INFORMACIJE |Klavzula o pregledu/reviziji/časovni omejitvi veljavnosti |Predlog vključuje klavzulo o pregledu. |1.  PRIPOROČILO KOMISIJE SVETUo pooblastitvi Komisije za začetek pogajanj o sodelovanju Skupnosti pri dejavnostih Mednarodnega dialoga o obdavčenjuKOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –PRIPOROČA:da Svet pooblasti Komisijo za začetek pogajanj o sodelovanju Skupnosti pri dejavnostih Mednarodnega dialoga o obdavčenju;da Svet glede na to, da bo v skladu s Pogodbo Komisija sodelovala pri pogajanjih v imenu Skupnosti, določi začasni odbor za zagotavljanje pomoči Komisiji pri tej nalogi.PRILOGAPismo Dannyja Leipzigerja, podpredsednika Svetovne banke, z dne 19. 4. 2007 za komisarja Kovácsa, v katerem je Evropska unija povabljena, da se pridruži Mednarodnemu dialogu o obdavčenju.[pic][pic][1] COM(2006) 421 konč.