Pomembno pravno obvestilo

|

52007SC0068

Priporočilo mnenje Sveta v skladu s členom 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Nizozemske, 2006-2009  /* SEK/2007/0068 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 23.1.2007SEC(2007) 68 konč.PriporočiloMNENJE SVETAv skladu s členom 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Nizozemske, 2006-2009(predložila Komisija)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMSplošno ozadjePakt stabilnosti in rasti, ki je začel veljati 1. julija 1998, temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje razmer za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki pospešuje ustvarjanje delovnih mest. Reforma Pakta iz leta 2005 je potrdila njegovo koristnost pri utrjevanju proračunske discipline, je pa poskusila okrepiti njegovo učinkovitost in gospodarsko podlago ter zavarovati dolgoročno vzdržnost javnih financ.Uredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], ki je del Pakta stabilnosti in rasti, določa, da morajo države članice Svetu in Komisiji predložiti programe stabilnosti ali konvergenčne programe ter njihove letne dopolnitve (države članice, ki so že sprejele enotno valuto, predložijo programe stabilnosti ali njihove dopolnitve, države članice, ki je še niso sprejele, predložijo konvergenčne programe oziroma njihove dopolnitve). Prvi program stabilnosti Nizozemske je bil predložen novembra 1998. V skladu z Uredbo je Svet na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju Z Ekonomsko-finančnim odborom podal mnenje 1. decembra 1998. V skladu z istim postopkom Komisija oceni dopolnitve programov stabilnosti in konvergenčnih programov, preuči jih prej navedeni odbor, po potrebi pa jih preuči še Svet.Ozadje ocene novega programaKomisija je preučila najnovejšo dopolnitev programa stabilnosti Nizozemske, predloženo 22. novembra 2006, in sprejela priporočilo za zadevno mnenje Sveta (glej okvir z glavnimi točkami ocene).Kot ozadje za oceno proračunske strategije v novem programu stabilnosti naslednji odstavki povzemajo:1.  gospodarsko in proračunsko uspešnost zadnjih desetih let,2.  najnovejšo oceno stanja države pri preventivnem delu Pakta stabilnosti in rasti (povzetek mnenja Sveta o predhodni dopolnitvi programa stabilnosti),3.  oceno Komisije o nacionalnem programu reform iz septembra 2006.Nedavna ekonomska in proračunska uspešnostV drugi polovici 90-ih let 20. stoletja je Nizozemska doživela dolgotrajen ciklični vzpon ter imela v povprečju večjo gospodarsko rast in manjšo nezaposlenost kot ostale države euroobmočja. Temu je v prvih letih 21. stoletja sledila recesija. V celotnem tem ciklusu so bili rezultati nizozemskega gospodarstva boljši od povprečja v euroobmočju. Vendar bi bil za gospodarstvo verjetno koristen stabilnejši vzorec rasti. Sedanje zelo visoke stopnje finančnega dolga gospodinjstev bi se lahko v primeru nadaljnjega povečanja obrestnih mer zmanjšale, kar bi lahko zmanjšalo zasebno porabo in tako povzročilo nadaljnjo gospodarsko recesijo.Poleg tega se je zaradi velikega razvoja trga nepremičnin in trga lastniških vrednostnih papirjev, ki je imel veliko vlogo pri gospodarskem razcvetu konec 90-ih let, tudi začasno povečala davčna elastičnost. Obstoječi davčni predpisi niso mogli popolnoma preprečiti procikličnosti davčne politike. Po precejšnjem višku leta 2000 se je javnofinančni saldo močno poslabšal in postal v letih 2001 in 2002 primanjkljaj, leta 2003 pa je presegel prag 3 % BDP. V letih 2004 in 2005 je bila dosežena precejšnja konsolidacija proračuna, zaradi česar se je primanjkljaj zmanjšal na 1,9 % BDP leta 2004 in 0,3 % BDP leta 2005. Junija 2005 je Svet prekinil postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem, ki se je pričel junija 2004.Ocena v mnenju Sveta o predhodnem programuSvet je 14. marca 2006 sprejel mnenje o predhodni dopolnitvi programa stabilnosti, ki zajema obdobje 2005–2008. Svet je bil zadovoljen s „prizadevanji nizozemske vlade v letu 2005, da je primanjkljaj nadalje zmanjšala pod referenčno vrednost, ki znaša 3 % BDP, po takojšnjem zmanjšanju čezmernega primanjkljaja, ter z dejstvom, da nameravajo organi spoštovati srednjeročni cilj skozi vse programsko obdobje“. Nizozemsko je pozval „naj, tudi glede na rezultate, ki so boljši od pričakovanih za leto 2005, ohrani močan proračunski položaj v letu 2006 in naprej“.Ocena Komisije o nacionalnem programu reform iz leta 2006Poročilo o izvajanju nacionalnega programa reform Nizozemske, ki ga določa prenovljena lizbonska strategija za rast in delovna mesta, je bilo predloženo 16. oktobra 2006. Nacionalni program reform Nizozemske kot ključne izzive ali prednostne naloge opredeljuje: izboljšanje ponudbe delovne sile, hitrejšo rast produktivnosti dela, zlasti s spodbujanjem raziskav in razvoja ter inovacij in izobraževanja ter boljšo konkurenčnost cen, zlasti z omejevanjem stroškov dela.Ocena Komisije (sprejeta kot del letnega poročila o napredku[2] iz decembra 2006) je pokazala, da Nizozemska dobro napreduje pri izvajanju nacionalnega programa reform. Kljub nekaterim tveganjem na makroekonomskem področju, zlasti v zvezi z zadolženostjo gospodinjstev in potencialno inflacijo plač zaradi zaostritve trga dela, je okvir politike na splošno primeren. Kljub zmernemu napredku na področju raziskav in razvoja Nizozemska na mikroekonomskem področju na splošno občutno napreduje. Ne glede na visoko stopnjo zaposlenosti pri večini skupin je stanje na področju zaposlovanja bolj raznoliko.Glede na opredeljene šibke in močne točke se je Nizozemski predlagalo, da sprejme ukrepe za izboljšanje ponudbe delovne sile, zlasti starejših delavcev, žensk in zapostavljenih skupin.Okvir: glavne točke za oceno Kot določata člen 5(1) (za programe stabilnosti) in člen 9(1) (za konvergenčne programe) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97, ocena upošteva naslednje točke: ali so ekonomske predpostavke, na katerih temelji program, verjetne; srednjeročni proračunski cilj, ki ga je predložila država članica, in ali so postopki prilagajanja za njegovo dosego ustrezni; ali ukrepi, sprejeti in/ali predlagani za upoštevanje teh postopkov prilagajanja, zadoščajo za uresničitev srednjeročnega cilja v okviru konjunkturnega cikla; ali so pri oceni postopkov prilagajanja za dosego srednjeročnega proračunskega cilja prizadevanja za usklajevanje večja v času dobrih gospodarskih razmer, medtem ko so lahko prizadevanja v času slabih gospodarskih razmer manjša, in ali si za države članice euroobmočja in MDT II zadevna država članica prizadeva za letno izboljšanje svojega proračunskega stanja, iz katerega so izločeni vplivi konjunkture ter enkratnih in začasnih ukrepov, z 0,5 % BDP kot merilom za dosego srednjeročnega proračunskega cilja; izvajanje večjih strukturnih reform, ki imajo neposredne dolgoročne učinke na prihranek pri izdatkih (vključno s spodbujanjem potencialne rasti) in torej preverljiv učinek na dolgoročno vzdržnost javnih financ (pod pogojem, da se glede referenčne vrednosti 3 % BDP ohrani ustrezna varnostna rezerva in se pričakuje vrnitev proračunskega stanja v programskem obdobju na srednjeročni proračunski cilj), in sicer pri določanju postopkov prilagajanja za dosego srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki ga še niso dosegle) ali pri odobritvi začasnega odklona od srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki so ga dosegle), pri tem pa se nameni posebna pozornost pokojninskim reformam, ki uvajajo večstebrni sistem, ki vključuje obvezen, v celoti naložbeni pokojninski steber; ali so ekonomske politike zadevne države članice skladne s širšimi smernicami ekonomskih politik. Verjetnost makroekonomskih predpostavk programa se oceni glede na napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 in tudi z uporabo skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje potencialnih rezultatov in ciklično prilagojenih saldov. Skladnost s širšimi smernicami ekonomskih politik se oceni na podlagi širših smernic ekonomskih politik na področju javnih financ, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Pri oceni se preučijo tudi: razvoj deleža dolga in obeti za dolgoročno vzdržnost javnih financ, ki jim je treba posvečati „zadostno pozornost pri nadzoru proračunskih stanj“ v skladu s poročilom Sveta z dne 20. marca 2005 o „Izboljšanju izvajanja Pakta stabilnosti in rasti“. Sporočilo Komisije z dne 12. oktobra 2006 določa pristop k oceni dolgoročne vzdržnosti javnih financ[3]; stopnja integracije z nacionalnim programom reform, ki ga predložijo države članice v skladu z lizbonsko strategijo za rast in delovna mesta. V spremni opombi Evropskemu svetu z dne 7. junija 2005 o širših smernicah ekonomskih politik za obdobje 2005–2008 je Svet Ecofin navedel, da morajo biti nacionalni programi reform skladni s programi stabilnosti in konvergenčnimi programi; skladnost s kodeksom ravnanja[4], ki med drugim določa skupno strukturo in vrsto razpredelnic s podatki za programe stabilnosti in konvergenčne programe. |-  PriporočiloMNENJE SVETAv skladu s členom 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Nizozemske, 2006-2009SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[5] in zlasti člena 5(3) Uredbe,ob upoštevanju priporočila Komisije,po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –PODAL NASLEDNJE MNENJE:4.  Dne [27. februarja 2007] je Svet preučil dopolnitev programa stabilnosti Nizozemske, ki zajema obdobje 2006–2009.5.  Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da se bo realna rast BDP v letu 2006 povečala za 3,25 %, v letu 2007 za 3 %, v preostalem programskem obdobju pa za 1,75 % letno. Glede na trenutno razpoložljive podatke se zdi, da ta scenarij temelji na uresničljivih predpostavkah o rasti za leti 2006 in 2007 ter na bolj previdnih za pozneje. Napovedi programa glede inflacije se zdijo realistične do leta 2007, za obdobje po tem letu pa se zdijo glede na pričakovano zaostritev trga dela prenizke.6.  Napoved služb Komisije iz jeseni 2006 ocenjuje javnofinančni položaj za leto 2006 kot uravnotežen, medtem ko je bil v predhodni dopolnitvi programa stabilnosti zastavljen cilj -1,5 % BDP. To v glavnem odraža močno izboljšane ciklične razmere kot posledico večjih davčnih prihodkov, pa tudi večjih prihodkov od prodaje zemeljskega plina. Podatki, ki so postali dostopni po napovedi iz jeseni (mesečni podatki o javnofinančnem saldu), kažejo na še boljši proračunski rezultat. Zadnja uradna ocena v memorandumu iz jeseni 2006 za leto 2006 napoveduje presežek v višini 0,4 % BDP.7.  Srednjeročna proračunska strategija v programu si prizadeva odgovoriti na izzive stroškov staranja s pomočjo nadaljnje proračunske konsolidacije. V ta namen program napoveduje, da se bo javnofinančni presežek izboljšal z 0,1 % leta 2006 na 0,9 % leta 2009. Primarni presežek naj bi se povečal z 2,4 % BDP leta 2006 na 2,9 % leta 2009, pri čemer bo to izboljšanje omejeno na zadnje leto programa, kar odraža v glavnem povračilo plačila iz lastnih sredstev EU iz obdobja 2007–2009, ki se pričakuje v tem letu. Nominalno prilagoditev je mogoče v celoti pojasniti z zmanjšanjem deleža izdatkov glede na BDP, ki več kot kompenzira 0,2 odstotno zmanjšanje deleža prihodkov glede na BDP. V primerjavi s prejšnjo dopolnitvijo programa stabilnosti je raven javnofinančnega salda v celotnem programskem obdobju občutno višja. To odraža v glavnem večje dohodke od prodaje zemeljskega plina, boljši makroekonomski položaj leta 2005 in obete za leto 2006.8.  Strukturni saldo (tj. ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov), izračunan v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo, se bo po pričakovanjih leta 2007 znižal za približno polovico odstotne točke BDP, leta 2008 stabiliziral, leta 2009 pa povečal za približno polovico odstotne točke BDP. V tem programu stabilnosti, tako kot tudi v prejšnji posodobitvi programa stabilnosti, je srednjeročni cilj za proračunsko stanje strukturni primanjkljaj v višini od 0,5 % do 1 % BDP, kar naj bi se ohranjalo skozi celotno programsko obdobje. Ker je spodnja meja srednjeročnega cilja enaka najnižjemu merilu (primanjkljaj, ocenjen v višini okoli 1 % BDP), bi se moral ob uresničitvi srednjeročnega cilja izpolniti tudi cilj, da se zagotovi varnostna rezerva za preprečitev pojava čezmernega primanjkljaja. Srednjeročni cilj programa se nahaja v obsegu, določenem za države članice euroobmočja in MDT II v Paktu stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja ter ustrezno odraža delež dolga in dolgoročno povprečno rast.9.  Tveganja za proračunske napovedi v programu so po letu 2007 na splošno videti uravnotežena. Po drugi strani možnost pozitivnega prenosa višjih davčnih prihodkov iz leta 2006 v leto 2007 predstavlja pozitivno tveganje za proračunski rezultat v letu 2007. Poleg tega za leti 2008 in 2009 iz previdnega makroekonomskega scenarija izhaja pozitivno tveganje za proračunski položaj. Po drugi strani se lahko prihodki od prodaje zemeljskega plina v celotnem obdobju izkažejo za nižje od pričakovanih.10.  Glede na to oceno tveganja se zdi, da proračunska naravnanost v programu zadostuje, da se srednjeročni cilj programa ohrani skozi vse programsko obdobje, kakor je predvideno v programu. Poleg tega zagotavlja dovolj varnostne rezerve, da se prepreči prekoračitev praga primanjkljaja, 3 % BDP, ob običajnih makroekonomskih nihanjih skozi vse programsko obdobje. Kljub temu obstaja tveganje, da se bo naravnanost davčne politike, ki jo določa program, v letu 2007, ko se pričakujejo dobre gospodarske razmere, izkazala za prociklično. To ne bi bilo v skladu s Paktom stabilnosti in rasti.11.  Zahvaljujoč velikemu zmanjšanju javnofinančnega primanjkljaja v letih 2004 in 2005 naj bi se bruto javni dolg v letu 2006 zmanjšal na 50,2 % BDP, kar je pod referenčno vrednostjo 60 % BDP iz Pogodbe. Program predvideva, da se bo delež dolga skozi programsko obdobje zmanjšal za nadaljnjih 6 odstotnih točk.12.  Dolgoročni proračunski vpliv staranja prebivalstva na Nizozemskem je večji od povprečja EU, na kar vpliva predvsem relativno veliko povečanje odhodkov za pokojnine glede na delež BDP v prihodnjih desetletjih. Začetni proračunski položaj, čeprav ni tako močan kot leta 2005, prispeva k zmanjševanju napovedanega dolgoročnega proračunskega vpliva staranja prebivalstva, ni pa dovolj, da bi ga popolnoma preprečil. Napovedano prihodnje povečanje prihodkov glede na delež BDP, v glavnem zaradi odložene obdavčitve pokojnin, bi dolgoročno deloma izravnalo povečanje javnih izdatkov. Srednjeročna zagotovitev velikih primarnih presežkov in/ali izvajanje reformnih ukrepov, ki omejujejo napovedano povečanje izdatkov, povezanih s starostjo, bi prispevala k omejevanju tveganj za vzdržnost javnih financ. Na splošno se zdi, da je Nizozemska izpostavljena nizkemu tveganju kar zadeva vzdržnost javnih financ.13.  Program stabilnosti ne vsebuje kvalitativne ocene splošnega učinka poročila o izvajanju nacionalnega programa reform iz leta 2006 v okviru srednjeročne davčne strategije. Poleg tega ne zagotavlja sistematskih informacij glede neposrednih proračunskih stroškov ali prihrankov glavnih reform, ki so predvidene v nacionalnem programu reform, čeprav se zdi, da njegove proračunske napovedi upoštevajo učinek na javne finance, ki ga imajo ukrepi iz nacionalnega programa reform. Ukrepi na področju javnih financ, predvideni v programu stabilnosti, se zdijo skladni z ukrepi, ki so predvideni v nacionalnem programu reform. Oba programa opisujeta zlasti nedavno reformo sistema zdravstvenega varstva, spremembe sistema davka od pravnih oseb in načrtovane posebne izdatke, na primer za infrastrukturo.14.  Proračunska strategija v programu je na splošno skladna s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008.15.  Kar zadeva zahteve po podatkih, določenih v kodeksu ravnanja za programe stabilnosti in konvergenčne programe, vsebuje program vse obvezne in večino neobveznih podatkov[6].Splošni sklep je, da je srednjeročni proračunski položaj trden. Pomembno tveganje je, da sedanji prihodki od prodaje zemeljskega plina ne bodo ne bodo vedno tako veliki, na splošno pa so tveganja, povezana z doseganjem proračunskih ciljev, bolj ali manj uravnotežena.Glede na zgornjo oceno in dobre obete glede rasti se Nizozemsko poziva, da v letu 2007 in pozneje ohranja trdni strukturni položaj in se tako izogne prociklični davčni politiki v času dobrih gospodarskih razmer.Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih napovedi2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realni BDP (spremembe v %) | PS nov. 2006 | 1,5 | 3,25 | 3 | 1,75 | 1,75 |COM nov. 2006 | 1,5 | 3,0 | 2,9 | 2,6 | ni podatkov |PS dec. 2005 | 0,75 | 2,5 | 2,5 | 2,25 | ni podatkov |Inflacija po HICP (v %) | PS nov. 2006 | 1,5 | 1,5 | 1,75 | 1,75 | 1,75 |COM nov. 2006 | 1,5 | 16 | 1,8 | 2,3 | ni podatkov |PS dec. 2005 | 1,5 | 1,5 | 1,1 | ni podatkov | ni podatkov |Proizvodna vrzel (v % potencialnega BDP) | PS nov. 20061 | -1,9 | -0,5 | 0,6 | 0,6 | 0,3 |COM nov. 20065 | -2,0 | -1,2 | -0,4 | 0,0 | ni podatkov |PS dec. 20051 | -2,3 | -1,5 | -0,9 | -0,6 | ni podatkov |Javnofinančni saldo (v % BDP) | PS nov. 2006 | -0,3 | 0,1 | 0,2 | 0,3 | 0,9 |COM nov. 2006 | -0,3 | 0,0 | 0,1 | 0,3 | ni podatkov |PS dec. 2005 | -1,2 | -1,5 | -1,2 | -1,1 | ni podatkov |Primarni saldo (v % BDP) | PS nov. 2006 | 2,1 | 2,4 | 2,4 | 2,4 | 2,9 |COM nov. 2006 | 2,1 | 2,3 | 2,3 | 2,3 | ni podatkov |PS dec. 2005 | 1,4 | 1,1 | 1,4 | 1,5 | ni podatkov |Ciklično prilagojeni saldo (v % BDP) | PS nov. 20061 | 0,8 | 0,4 | -0,1 | 0,0 | 0,7 |COM nov. 2006 | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,3 | ni podatkov |PS dec. 20051 | 0,0 | -0,7 | -0,6 | -0,6 | ni podatkov |Strukturni saldo2 (v % BDP) | PS nov. 20063 | 0,8 | 0,4 | -0,1 | 0,0 | 0,4 |COM nov. 20064 | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,3 | ni podatkov |PS dec. 2005 | 0,0 | -0,7 | -0,6 | -0,6 | ni podatkov |Bruto javni dolg (v % BDP) | PS nov. 2006 | 52,7 | 50,2 | 47,9 | 46,3 | 44,2 |COM nov. 2006 | 52,7 | 50,5 | 47,8 | 45,4 | ni podatkov |PS dec. 2005 | 54,4 | 54,5 | 53,9 | 53,1 | ni podatkov |Opombe: 1 Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov iz programa. 2 Ciklično prilagojeni saldo (kot v prejšnjih vrsticah) brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. 3 Enkratni in drugi začasni ukrepi iz programa (0,3 % BDP v letu 2009; zmanjševanje primanjkljaja). 4 V napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 ni enkratnih in drugih začasnih ukrepov. 5 Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 1,9 %, 2,1 %, 2,2 % in 2,1 % v tem zaporedju v obdobju 2005–2008. Vir: Program stabilnosti (PS); gospodarske napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 (COM); izračuni služb Komisije. |[1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Sporočilo Komisije spomladanskemu zasedanju Evropskega sveta, „Izvajanje prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta – Leto uresničevanja“, 12.12.2006, COM(2006) 816.[3] Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu „Dolgoročna vzdržnost javnih financ v EU“, 12.10.2006, COM(2006) 574 konč. in Generalni direktorat za gospodarske in finančne zadeve pri Evropski komisiji (2006), „The long-term sustainability of public finances in the European Union“, European Economy, št. 4/2006.[4] „Posebnosti izvajanja Pakta stabilnosti in rasti ter smernice za obliko in vsebino programov stabilnosti in konvergence “, ki jih je 11. oktobra 2005 potrdil Svet Ecofin.[5] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Manjka zlasti funkcionalna razčlenitev javnofinančnih odhodkov za leto 2009.


title: Priporočila nacionalnim sodiščem v zvezi z začetkom postopka predhodnega odločanja

text:
               25.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/1

         To besedilo posodablja priporočila nacionalnim sodiščem, ki so bila sprejeta takoj po tem, ko je 1. novembra 2012 začel veljati nov poslovnik Sodišča (UL C 338, 6.11.2012, str. 1). S temi priporočili, ki temeljijo tako na izkušnjah, pridobljenih pri izvajanju tega poslovnika (1), kot na najnovejši sodni praksi, se želi opozoriti na bistvene značilnosti postopka predhodnega odločanja in sodiščem, ki pri Sodišču vložijo predlog za sprejetje predhodne odločbe, dati na voljo vse praktične napotke, ki so potrebni za to, da lahko Sodišče koristno odloči o postavljenih vprašanjih.
   PRIPOROČILA
   nacionalnim sodiščem v zvezi z začetkom postopka predhodnega odločanja
   (2016/C 439/01)

      Uvod

               1.

               Predhodno odločanje, ki je določeno v členu 19(3)(b) Pogodbe o Evropski uniji (v nadaljevanju: PEU) in členu 267 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljevanju: PDEU), je temeljni mehanizem prava Evropske unije. Njegov namen je zagotoviti enotno razlago in uporabo tega prava v Uniji tako, da se sodiščem držav članic da na voljo instrument, ki jim omogoča, da Sodišču Evropske unije (v nadaljevanju: Sodišče) v predhodno odločanje predložijo vprašanja glede razlage prava Unije ali veljavnosti aktov institucij, organov, uradov ali agencij Unije.

               2.

               Postopek predhodnega odločanja temelji na tesnem sodelovanju med Sodiščem in sodišči držav članic. Za zagotovitev polne učinkovitosti tega postopka je treba opozoriti na njegove bistvene značilnosti in podati nekatera pojasnila za razjasnitev določb Poslovnika, zlasti kar zadeva avtorja predloga za sprejetje predhodne odločbe ter obseg, obliko in vsebino takega predloga. Ta pojasnila – ki se uporabljajo za vse predloge za sprejetje predhodne odločbe (I) – so dopolnjena z določbami, ki se uporabljajo za predloge za sprejetje predhodne odločbe, ki terjajo posebno hitro obravnavo (II), in Prilogo, v kateri so povzeti bistveni elementi predloga za sprejetje predhodne odločbe.

         I.   Določbe, ki se uporabljajo za vse predloge za sprejetje predhodne odločbe

      Avtor predloga za sprejetje predhodne odločbe

               3.

               Sodišče izvaja pristojnost za predhodno odločanje o vprašanjih glede razlage ali veljavnosti prava Unije izključno na pobudo nacionalnih sodišč, ne glede na to, ali so stranke v sporu o glavni stvari izrazile željo, da se Sodišču predloži predlog za sprejetje predhodne odločbe. Ker nacionalno sodišče odloča o sporu in mora prevzeti odgovornost za sodno odločbo, ki jo bo izdalo, je namreč le to – in samo to – sodišče dolžno, da glede na posebnosti vsake zadeve presodi o potrebi po sprejetju predhodne odločbe, da bi lahko izdalo sodbo, in o upoštevnosti vprašanj, ki jih postavi Sodišču.

               4.

               Sodišče pojem „sodišče“ razlaga kot samostojen pojem prava Unije, v zvezi s tem pa upošteva več dejavnikov, kot so zakonska podlaga predložitvenega organa, njegova stalnost, obveznost njegove sodne pristojnosti, kontradiktornost njegovega postopka, njegova uporaba pravnih pravil in njegova neodvisnost.

               5.

               Sodišča držav članic lahko Sodišču predložijo vprašanje glede razlage ali veljavnosti prava Unije, če menijo, da mora Sodišče glede tega vprašanja sprejeti odločitev, ki jim bo omogočila izreči sodbo (glej člen 267, drugi odstavek, PDEU). Predlog za sprejetje predhodne odločbe je lahko še posebej koristen, kadar se pred nacionalnim sodiščem postavi novo vprašanje glede razlage, ki je splošnega pomena za enotno uporabo prava Unije, ali kadar obstoječa sodna praksa ne ponuja pojasnil, ki so potrebna v novih pravnih ali dejanskih okoliščinah.

               6.

               Kadar je vprašanje postavljeno v postopku, ki teče pred sodiščem, zoper odločitev katerega po nacionalnem pravu ni pravnega sredstva, je to sodišče vseeno dolžno Sodišču predložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe (glej člen 267, tretji odstavek, PDEU), razen če na zadevnem področju že obstaja ustaljena sodna praksa ali če pravilna razlaga zadevnega pravnega pravila ne dopušča nobenega razumnega dvoma.

               7.

               Poleg tega je iz ustaljene sodne prakse razvidno, da lahko nacionalna sodišča sicer zavrnejo razloge za neveljavnost, ki se pred njimi navajajo zoper akt institucije, organa, urada ali agencije Unije, vendar lahko le Sodišče razglasi neveljavnost takega akta. Sodišče države članice se mora torej, kadar dvomi o veljavnosti takega akta, obrniti na Sodišče in navesti razloge, zakaj meni, da ta akt ni veljaven.

      Predmet in obseg predloga za sprejetje predhodne odločbe

               8.

               Predlog za sprejetje predhodne odločbe se mora nanašati na razlago ali veljavnost prava Unije in ne na razlago pravil nacionalnega prava ali na dejanska vprašanja, ki se zastavljajo v okviru postopka v glavni stvari.

               9.

               Sodišče lahko o predlogu za sprejetje predhodne odločbe odloči le, če je v postopku v glavni stvari treba uporabiti pravo Unije. V zvezi s tem je nujno, da predložitveno sodišče navede vse upoštevne dejanske in pravne okoliščine, na podlagi katerih meni, da naj bi se v obravnavanem primeru uporabile določbe prava Unije.

               10.

               V zvezi s predlogi za sprejetje predhodne odločbe, ki se nanašajo na razlago Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, je treba spomniti, da se določbe Listine v skladu z njenim členom 51(1) uporabljajo za države članice samo, ko izvajajo pravo Unije. Čeprav so lahko primeri takega izvajanja raznoliki, je vendarle nujno, da iz predloga za sprejetje predhodne odločbe jasno in nedvoumno izhaja, da je treba v postopku v glavni stvari uporabiti pravilo prava Unije, ki ni Listina. Ker Sodišče ni pristojno za odločanje o predlogu za sprejetje predhodne odločbe, kadar nek pravni položaj ne spada na področje uporabe prava Unije, določbe Listine, na katere se morebiti sklicuje predložitveno sodišče, kot take ne morejo utemeljiti te pristojnosti.

               11.

               Nazadnje, Sodišče pri izdaji odločbe sicer nujno upošteva pravni in dejanski okvir spora o glavni stvari, kakor ga je predložitveno sodišče opredelilo v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, vendar pa prava Unije ne uporabi sámo za ta spor. Kadar odloči o razlagi ali veljavnosti prava Unije, si Sodišče prizadeva dati koristen odgovor za rešitev spora o glavni stvari, vendar je predložitveno sodišče tisto, ki mora na podlagi tega odgovora izvesti konkretne posledice in pri tem, če je potrebno, ne uporabiti nacionalnega pravila, ki je bilo razglašeno za neskladno s pravom Unije.

      Primeren čas za vložitev predloga za sprejetje predhodne odločbe

               12.

               Nacionalno sodišče lahko predlog za sprejetje predhodne odločbe vloži pri Sodišču, takoj ko ugotovi, da je za izdajo njegove sodbe potrebna odločitev glede razlage ali veljavnosti prava Unije. To sodišče namreč lahko najbolje presodi, v kateri fazi postopka je treba ta predlog vložiti.

               13.

               Ker pa bo ta predlog podlaga za postopek pred Sodiščem in mora to imeti na voljo vse podatke, na podlagi katerih lahko preizkusi svojo pristojnost, da odgovori na postavljena vprašanja, in če je ta pristojnost podana, nanje koristno odgovori, je nujno, da se odločitev o vložitvi predloga za sprejetje predhodne odločbe sprejme v tisti fazi postopka, v kateri predložitveno sodišče lahko dovolj natančno opredeli pravni in dejanski okvir postopka v glavni stvari, in pravna vprašanja, ki jih postavlja. Za učinkovito izvajanje sodne oblasti je prav tako zaželeno, da se predlog vloži po kontradiktorni obravnavi.

      Oblika in vsebina predloga za sprejetje predhodne odločbe

               14.

               Predlog za sprejetje predhodne odločbe je lahko v kakršni koli obliki, ki jo dovoljuje nacionalno procesno pravo, vendar je treba upoštevati, da bo ta predlog podlaga za postopek pred Sodiščem in da se vroči vsem zainteresiranim subjektom iz člena 23 Statuta Sodišča (v nadaljevanju: Statut), med drugim vsem državam članicam, da se pridobijo njihova morebitna stališča. Ker je treba predlog za sprejetje predhodne odločbe posledično prevesti v vse uradne jezike Evropske unije, mora predložitveno sodišče predlog napisati preprosto, jasno in natančno, brez odvečnih elementov. Glede na izkušnje približno deset strani pogosto zadostuje za ustrezno predstavitev pravnega in dejanskega okvira predloga za sprejetje predhodne odločbe.

               15.

               Vsebino predloga za sprejetje predhodne odločbe določa člen 94 Poslovnika Sodišča, povzeta pa je tudi v prilogi k temu dokumentu. Poleg besedila vprašanj, ki se Sodišču predložijo v predhodno odločanje, mora predlog za sprejetje predhodne odločbe vsebovati:

                           —

                           povzetek predmeta spora in upoštevnih dejstev, kakor jih je ugotovilo predložitveno sodišče, ali vsaj navedbo dejanskih okoliščin, na katerih vprašanja za predhodno odločanje temeljijo,

                           —

                           vsebino nacionalnih določb, ki naj bi se uporabile v obravnavani zadevi, in po potrebi upoštevno nacionalno sodno prakso,

                           —

                           razloge, ki so predložitvenemu sodišču vzbudili dvom glede razlage ali veljavnosti nekaterih določb prava Unije, in pojasnitev zveze, ki po mnenju predložitvenega sodišča obstaja med temi določbami in nacionalno zakonodajo, ki jo je treba uporabiti v sporu o glavni stvari.

                     V primeru neobstoja enega ali več zgoraj navedenih elementov se lahko Sodišče izreče za nepristojno za odločanje o vprašanjih, predloženih v predhodno odločanje, ali predlog za sprejetje predhodne odločbe kot nedopusten zavrže.

               16.

               Predložitveno sodišče mora v predlogu za sprejetje predhodne odločbe navesti natančna sklicevanja na nacionalne določbe, ki se uporabljajo za dejansko stanje v sporu o glavni stvari, in podrobno opredeliti določbe prava Unije, katerih razlaga se predlaga ali katerih veljavnost je sporna. V predlogu je po potrebi treba navesti kratek povzetek upoštevnih trditev strank v sporu o glavni stvari. V zvezi s tem je treba opozoriti, da se prevede le predlog za sprejetje predhodne odločbe, ne pa morebitne priloge k temu predlogu.

               17.

               Predložitveno sodišče lahko poda tudi strnjeno mnenje o odgovorih, ki jih je treba dati na vprašanja, predložena v predhodno odločanje. Taka navedba je lahko za Sodišče koristna, zlasti kadar je pozvano, naj o predlogu odloči po hitrem ali nujnem postopku.

               18.

               Nazadnje, vprašanja, predložena Sodišču v predhodno odločanje, morajo biti v posebnem, jasno označenem delu predložitvene odločbe, najbolje na njenem začetku ali koncu. Biti morajo sama po sebi razumljiva, ne da bi bilo treba iskati pojasnila v obrazložitvi predloga.

               19.

               Za lažje branje predloga za sprejetje predhodne odločbe je pomembno, da ga Sodišče prejme natipkanega in da so strani in odstavki predložitvene odločbe oštevilčeni.

               20.

               Predlog za sprejetje predhodne odločbe mora biti datiran in podpisan ter nato s priporočeno pošto poslan sodnemu tajništvu Sodišča na naslov: Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg, LUKSEMBURG. Temu predlogu je treba priložiti vse upoštevne dokumente in zlasti natančne podatke o strankah v sporu o glavni stvari in njihovih morebitnih zastopnikih, ter spis iz postopka v glavni stvari ali njegov prepis. Ta spis (ali njegov prepis) bo ves čas postopka hranjen v sodnem tajništvu, kjer bodo, če predložitveno sodišče ne bo navedlo drugače, zainteresirani subjekti iz člena 23 Statuta lahko vpogledali vanj.

               21.

               Sodišče v postopku predhodnega odločanja načeloma povzame podatke iz predložitvene odločbe, vključno s poimenovanji in osebnimi podatki. Predložitveno sodišče mora torej, če presodi, da je to potrebno, v predlogu za sprejetje predhodne odločbe sámo zakriti nekatere podatke oziroma eni ali več osebam ali subjektom, ki jih zadeva spor o glavni stvari, zagotoviti anonimnost.

               22.

               Sodišče lahko po vložitvi predloga za sprejetje predhodne odločbe tudi po uradni dolžnosti ali na zahtevo predložitvenega sodišča ali na predlog stranke v sporu o glavni stvari zagotovi anonimnost. Da pa bi bil tak predlog učinkovit, mora biti vložen v čim zgodnejši fazi postopka, vsekakor pa pred objavo obvestila o obravnavani zadevi v Uradnem listu Evropske unije in vročitvijo predloga za sprejetje predhodne odločbe zainteresiranim subjektom iz člena 23 Statuta, ki se običajno opravi približno mesec dni po njegovi vložitvi. Zaradi naraščajoče uporabe nove informacijske in komunikacijske tehnologije namreč anonimizacija, izvedena po tej objavi in tej vročitvi, v veliki meri izgubi svojo praktično vrednost.

      Medsebojni učinki postopka predhodnega odločanja in nacionalnega postopka

               23.

               Čeprav predložitveno sodišče ostane pristojno za sprejetje začasnih ukrepov, zlasti v okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe glede presoje veljavnosti, vložitev predloga za sprejetje predhodne odločbe kljub temu povzroči prekinitev nacionalnega postopka do odločitve Sodišča.

               24.

               Čeprav Sodišče načeloma odloča o predlogu za sprejetje predhodne odločbe, dokler ta ni umaknjen, je kljub temu treba upoštevati vlogo, ki jo ima Sodišče v postopku predhodnega odločanja, in sicer da prispeva k učinkovitemu izvajanju sodne oblasti v državah članicah, ne pa da izdaja posvetovalna mnenja o splošnih ali hipotetičnih vprašanjih. Ker v postopku predhodnega odločanja velja domneva, da spor dejansko poteka pred predložitvenim sodiščem, mora slednje obvestiti Sodišče o vseh procesnih vprašanjih, ki bi lahko vplivala na postopek, ki poteka pred njim, zlasti pa o umiku, mirni rešitvi spora ali drugi okoliščini, na podlagi katere se je postopek v glavni stvari končal. To sodišče mora Sodišče obvestiti tudi o morebitnem sprejetju odločbe, izdane v okviru pravnega sredstva, vloženega zoper predložitveno odločbo, in o posledicah te odločbe na predlog za sprejetje predhodne odločbe.

               25.

               Za učinkovit potek postopka predhodnega odločanja pred Sodiščem in za ohranitev njegovega polnega učinka je vendarle pomembno, da se take informacije čim prej sporočijo Sodišču. Nacionalna sodišča se še opozarja, da umik predloga za sprejetje predhodne odločbe lahko vpliva na reševanje podobnih zadev (ali vrste podobnih zadev) s strani predložitvenega sodišča. Kadar je izid več zadev, ki se obravnavajo pred tem sodiščem, odvisen od odgovora Sodišča na vprašanja predložitvenega sodišča, je lahko primerno, da predložitveno sodišče v predlogu za sprejetje predhodne odločbe združi te zadeve, da Sodišču omogoči, da kljub morebitnemu končanju enega ali več postopkov odgovori na postavljena vprašanja.

      Stroški in brezplačna pravna pomoč

               26.

               Postopek predhodnega odločanja pred Sodiščem je brezplačen in to ne odloča o stroških strank v postopku, ki poteka pred predložitvenim sodiščem; za odločitev o tem je pristojno to sodišče.

               27.

               Če ena od strank v postopku v glavni stvari nima zadostnih sredstev, ji lahko predložitveno sodišče, če to dopuščajo nacionalna pravila, dodeli brezplačno pravno pomoč za pokritje stroškov, zlasti stroškov za zastopanje, ki jih ima pred Sodiščem. Sodišče lahko tudi sámo dodeli tako pomoč, če zadevni stranki še ni bila odobrena na nacionalni ravni ali če odobrena pomoč ne krije stroškov pred Sodiščem ali jih krije le delno.

      Korespondenca med Sodiščem in nacionalnim sodiščem

               28.

               Sodno tajništvo Sodišča ves čas postopka ostane v stiku s predložitvenim sodiščem, ki mu pošilja prepis vseh procesnih aktov in po potrebi zahtev za podrobnejše navedbe ali pojasnila, za katera meni, da so potrebna za koristen odgovor na vprašanja, ki jih je postavilo to sodišče.

               29.

               Sodno tajništvo po koncu postopka odločbo Sodišča pošlje predložitvenemu sodišču, ki se ga pozove, naj Sodišče obvesti o tem, kako je uporabilo njegovo odločbo v postopku v glavni stvari, in mu sporoči svojo končno odločitev v navedenem postopku.

         II.   Določbe, ki se uporabljajo za predloge za sprejetje predhodne odločbe, ki terjajo posebno hitro obravnavo

               30.

               Pod pogoji iz člena 23a Statuta in členov 105 do 114 Poslovnika se lahko predlog za sprejetje predhodne odločbe v nekaterih okoliščinah obravnava po hitrem ali nujnem postopku. O uporabi teh postopkov odloči Sodišče na ustrezno obrazložen predlog predložitvenega sodišča, v katerem so navedene pravne in dejanske okoliščine, ki upravičujejo uporabo tega(teh) postopka(-ov), ali izjemoma po uradni dolžnosti, kadar je to potrebno zaradi narave ali okoliščin zadeve.

      Pogoji za uporabo hitrega in nujnega postopka predhodnega odločanja

               31.

               V skladu s členom 105 Poslovnika je tako mogoče predlog za sprejetje predhodne odločbe z odstopanjem od določb tega poslovnika obravnavati po hitrem postopku, če je treba zadevo zaradi njene narave obravnavati v čim krajšnem času. Ker ta postopek nalaga velike omejitve vsem udeležencem postopka, zlasti vsem državam članicam, ki so pozvane, naj stališča podajo pisno ali ustno v precej krajših rokih kot običajno, je njegovo uporabo mogoče predlagati le v posebnih okoliščinah, ki upravičujejo hitro odločitev Sodišča o postavljenih vprašanjih. V skladu z ustaljeno sodno prakso številnost oseb ali pravnih položajev, na katere bi se lahko nanašala odločba, ki jo mora izdati predložitveno sodišče, potem ko je pri Sodišču vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, kot taka ni izjemna okoliščina, ki bi lahko upravičila uporabo hitrega postopka.

               32.

               To velja še toliko bolj glede nujnega postopka predhodnega odločanja iz člena 107 Poslovnika. Ta postopek, ki se uporablja le na področjih iz naslova V tretjega dela PDEU v zvezi z območjem svobode, varnosti in pravice, namreč zadevnim udeležencem postavlja še večje omejitve, ker omejuje število strank, ki lahko predložijo pisna stališča, in ker v izjemno nujnih primerih omogoča, da se pisni del postopka pred Sodiščem povsem opusti. Uporaba tega postopka se tako lahko predlaga le v okoliščinah, v katerih je absolutno nujno, da Sodišče o vprašanjih, ki jih je predložilo predložitveno sodišče, odloči zelo hitro.

               33.

               Čeprav na tem mestu takih okoliščin ni mogoče taksativno našteti, zlasti zaradi raznolikosti pravil prava Unije, ki urejajo območje svobode, varnosti in pravice, in zaradi razvoja teh pravil, lahko nacionalno sodišče predlaga nujni postopek predhodnega odločanja recimo v primeru iz člena 267, četrti odstavek, PDEU, glede osebe, ki je priprta ali ji je odvzeta prostost, če je odgovor na postavljeno vprašanje odločilen za presojo pravnega položaja te osebe, ali v sporu glede roditeljske pravice ali varstva in vzgoje majhnih otrok, kadar je pristojnost sodišča, ki mu je zadeva predložena na podlagi prava Unije, odvisna od odgovora na vprašanje za predhodno odločanje.

      Predlog za uporabo hitrega ali nujnega postopka predhodnega odločanja

               34.

               Da bi Sodišče lahko hitro odločilo, ali je treba uporabiti hitri ali nujni postopek predhodnega odločanja, je treba v predlogu natančno navesti pravne in dejanske okoliščine, ki izkazujejo nujnost, in zlasti tveganje v primeru uporabe običajnega postopka za odločanje o predlogu za sprejetje predhodne odločbe. Predložitveno sodišče mora čimbolj jedrnato navesti tudi svoje stališče glede odgovorov na postavljena vprašanja. Taka navedba namreč omogoča hitrejši potek postopka, saj stranke v sporu o glavni stvari in drugi udeleženci v postopku lažje oblikujejo stališče.

               35.

               Predlog za uporabo hitrega ali nujnega postopka predhodnega odločanja mora vsekakor biti podan nedvoumno, tako da lahko sodno tajništvo nemudoma ugotovi, da spis zahteva posebno obravnavo. Zato je zaželeno, da predložitveno sodišče pojasni, kateri od teh dveh postopkov se predlaga za obravnavano zadevo, in v predlogu navede upoštevni člen Poslovnika (člen 105 v zvezi s hitrim postopkom ali člen 107 v zvezi z nujnim postopkom). Ta navedba mora biti na jasno vidnem mestu predložitvene odločbe (na primer na vrhu strani ali v ločenem sodnem aktu). Na tak predlog je lahko opozorjeno v morebitnem spremnem dopisu predložitvenega sodišča.

               36.

               Glede same predložitvene odločbe je treba opozoriti, da je njena jedrnatost še toliko pomembnejša v primeru nujnosti, saj prispeva k hitrejšemu postopku.

      Korespondenca med Sodiščem, predložitvenim sodiščem in strankami v sporu o glavni stvari

               37.

               Predložitveno sodišče, ki predlaga uporabo hitrega ali nujnega postopka predhodnega odločanja, naj za hitrejše in lažje komuniciranje s tem sodiščem in strankami v sporu o glavni stvari navede elektronski naslov in morebitno številko telefaksa, ki ju lahko Sodišče uporabi, pa tudi elektronske naslove in morebitne številke telefaksa zastopnikov zadevnih strank.

               38.

               Sodišču se lahko najprej po elektronski pošti (ECJ-Registry@curia.europa.eu) ali telefaksu (+ 352 43 37 66) pošlje prepis podpisane predložitvene odločbe skupaj s predlogom za uporabo hitrega ali nujnega postopka. Predlog za sprejetje predhodne odločbe in predlog za uporabo hitrega ali nujnega postopka se lahko začneta obravnavati po prejemu takega prepisa. Izvirnik teh aktov je treba kljub temu čim prej posredovati v sodno tajništvo Sodišča.

      (1)  UL L 265, 29.9.2012, str. 1.

      PRILOGA

         Bistveni elementi predloga za sprejetje predhodne odločbe

      1.   Predložitveno sodišče

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe mora vsebovati natančno navedbo predložitvenega sodišča in morebitni senat ali sestavo, ki vlaga predlog, ter popolne podatke tega sodišča, da se olajšajo poznejši stiki med njim in Sodiščem.
      2.   Stranke v sporu o glavni stvari in njihovi zastopniki

      Navedbi predložitvenega sodišča sledi navedba strank v sporu o glavni stvari in morebitnih oseb, ki jih zastopajo pred sodiščem. Ti podatki morajo biti čimbolj popolni in morajo v predložitveni odločbi ali v njenem spremnem dopisu vsebovati zlasti natančen poštni naslov zadevnih oseb, njihovo telefonsko številko ali številko telefaksa ter njihov elektronski naslov, če ga imajo.
      Nacionalna sodišča se na tem mestu opozarja na člen 95 Poslovnika Sodišča ter na točki 21 in 22 teh priporočil. Če meni, da je to potrebno, mora predložitveno sodišče v predlogu za sprejetje predhodne odločbe sámo prikriti nekatera imena in podatke ali poleg popolnega predloga za sprejetje predhodne odločbe posredovati anonimizirano različico tega predloga, ki bo podlaga za postopek pred Sodiščem.
      3.   Predmet spora o glavni stvari in upoštevna dejstva

      Predložitveno sodišče mora jedrnato opisati predmet spora o glavni stvari in upoštevna dejstva, kakor jih je ugotovilo ali sprejelo to sodišče.
      4.   Upoštevne pravne določbe

      V predlogu za sprejetje predhodne odločbe je treba natančno navesti nacionalne določbe, ki se uporabljajo za dejansko stanje spora o glavni stvari, vključno z morebitnimi upoštevnimi sodnimi odločbami in določbe prava Unije, katerih razlaga se predlaga ali veljavnost se izpodbija. Te navedbe morajo biti popolne in morajo vsebovati naslov, natančna sklicevanja na zadevne določbe in podrobnosti o njihovi objavi. Če je le mogoče, naj citiranja nacionalne ali evropske sodne prakse vključujejo tudi številko ECLI (European Case Law Identifier) zadevne odločbe.
      5.   Obrazložitev predloga za sprejetje predhodne odločbe

      O predlogu za sprejetje predhodne odločbe lahko Sodišče odloči le, če je v postopku v glavni stvari treba uporabiti pravo Unije. Predložitveno sodišče mora zato navesti razloge, ki so mu vzbudili dvom glede razlage ali veljavnosti določb prava Unije, in pojasniti zvezo, ki po njegovem mnenju obstaja med temi določbami in nacionalno zakonodajo, ki jo je treba uporabiti v postopku v glavni stvari. Predložitveno sodišče lahko na tem mestu navede trditve strank v zvezi s tem, če meni, da bi to bilo koristno za razumevanje zadeve.
      6.   Vprašanja za predhodno odločanje

      Predložitveno sodišče jasno in ločeno navede vprašanja, ki jih predloži Sodišču v predhodno odločanje. Ta vprašanja morajo biti sama po sebi razumljiva, ne da bi bilo treba iskati pojasnila v obrazložitvi predloga za sprejetje predhodne odločbe.
      Če je to mogoče, naj predložitveno sodišče jedrnato navede tudi svoje stališče glede odgovorov na postavljena vprašanja za predhodno odločanje.
      7.   Morebitna nujnost posebne obravnave

      Nazadnje, če predložitveno sodišče meni, da predlog, ki ga predloži Sodišču, terja posebno obravnavo, tako glede nujnosti ohranitve anonimnosti oseb, ki jih zadeva spor o glavni stvari, kot glede morebitne hitrosti, s katero mora Sodišče obravnavati predlog, je treba razloge za tako obravnavanje podrobno opisati v predlogu za sprejetje predhodne odločbe in po potrebi v spremnem dopisu k predlogu.

         Formalni vidiki predloga za sprejetje predhodne odločbe

      Predloge za sprejetje predhodne odločbe je treba predložiti v taki obliki, ki olajšuje njihovo poznejšo elektronsko obdelavo na Sodišču in ki med drugim omogoča njihovo preslikavo in optično prepoznavo znakov. Za to je treba upoštevati naslednje:

                  —

                  predlogi so natipkani na brezčrtnem belem papirju formata A4,

                  —

                  besedilo mora biti v tipu pisave, ki se običajno uporablja (kot na primer: Times New Roman, Courier ali Arial) in velikosti najmanj 12 točk v besedilu in 10 točk za morebitne opombe, z medvrstičnim razmikom 1,5, z robovi najmanj 2,5 cm vodoravno in navpično (zgoraj, spodaj, levo in desno na strani), in

                  —

                  vse strani predloga in vsi odstavki, ki jih vsebuje, so oštevilčeni z zaporednimi naraščajočimi številkami.

            Predlog za sprejetje predhodne odločbe mora biti datiran in podpisan. Skupaj s spisom zadeve iz postopka v glavni stvari se pošlje s priporočeno pošiljko sodnemu tajništvu Sodišča, Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg, LUKSEMBURG.
      V primeru predloga za uporabo hitrega ali nujnega postopka se priporoča, naj se najprej pošlje podpisan prepis predloga za sprejetje predhodne odločbe po elektronski pošti (ECJ-Registry@curia.europa.eu) ali telefaksu (+ 352 43 37 66), nato pa naj se po pošti pošlje izvirnik tega predloga.


title: Priporočilo Sveta z dne 14. julija 2015 v zvezi z nacionalnim programom reform Poljske za leto 2015 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Poljske za leto 2015

text:
               18.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/91

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 14. julija 2015
   v zvezi z nacionalnim programom reform Poljske za leto 2015 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Poljske za leto 2015
   (2015/C 272/24)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik. Strategija se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je na predlog Komisije 14. julija 2015 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2). Skupaj tvorita integrirane smernice in države članice so bile pozvane, naj jih upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 8. julija 2014 sprejel priporočilo (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Poljske za leto 2014 in dal mnenje o posodobljenem konvergenčnem programu Poljske za leto 2014.

               (4)

               Komisija je 28. novembra 2014 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2015. Komisija je isti dan na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (4) sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Poljska ni bila opredeljena kot ena od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljeni pregled.

               (5)

               Evropski svet je 18. decembra 2014 potrdil prednostne naloge za spodbujanje naložb, okrepitev strukturnih reform ter prizadevanje za odgovorno in rasti prijazno konsolidacijo javnih financ.

               (6)

               Komisija je 26. februarja 2015 objavila poročilo o državi za Poljsko za leto 2015. V njem je bil ocenjen napredek Poljske pri izpolnjevanju priporočil za posamezne države, sprejetih 8. julija 2014.

               (7)

               Poljska je 29. aprila 2015 predložila nacionalni program reform za leto 2015, 30. aprila 2015 pa še svoj konvergenčni program za leto 2015. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (8)

               Za Poljsko trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast po razveljavitvi postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem junija 2015 (5). V konvergenčnem programu za leto 2015 vlada načrtuje, da se bo nominalni primanjkljaj postopno zmanjševal, in sicer s 3,2 % BDP na 2,7 % BDP v letu 2015 in nato na 1,2 % BDP v letu 2018. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2015 se lahko šteje, da je bil čezmerni primanjkljaj ustrezno odpravljen že v letu 2014, kar je eno leto pred rokom, ob upoštevanju, da je presežek nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe, tj. 3 % BDP, mogoče pripisati neto proračunskim stroškom sistemske pokojninske reforme. Vlada v skladu s konvergenčnim programom načrtuje, da bo do leta 2019 dosegla srednjeročni cilj, tj. strukturni primanjkljaj v višini 1 % BDP. Vlada po rekordnem 51,7-odstotnem deležu javnega dolga v BDP v letu 2015 načrtuje njegovo znižanje na 49,1 % v letu 2018. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske napovedi, je v letu 2015 verjeten in v letu 2016 ugoden. Na podlagi splošne ocene bo Poljska predvidoma izpolnila zahtevano prilagoditev za doseganje srednjeročnega cilja v letu 2015, saj je rast neto odhodkov nižja od referenčne vrednosti. Ukrepi za podporo načrtovanim ciljem glede primanjkljaja od leta 2016 niso dovolj podrobno opredeljeni. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2015 obstaja tveganje manjšega odstopanja od zahtevane prilagoditve v letu 2016, saj strukturna prilagoditev ne dosega zahtevane. Zato bodo v letu 2016 potrebni nadaljnji ukrepi. Svet na podlagi ocene konvergenčnega programa in ob upoštevanju pomladanske napovedi Komisije iz leta 2015 pričakuje, da bo Poljska na splošno izpolnjevala določbe Pakta za stabilnost in rast. Davčni prihodki bi se lahko povečali z zmanjšanjem trenutno obsežne uporabe znižanih stopenj DDV in s povečanjem učinkovitosti davčne uprave.

               (9)

               Za fiskalni okvir Poljske bi bilo koristno oblikovanje neodvisnega organa, bodisi samostojnega ali v okviru obstoječe institucije, ki bi bil odgovoren za izvajanje predhodnih in naknadnih ocen upoštevanja fiskalnih predpisov, ocene makroekonomskih in proračunskih napovedi ter analize dolgoročne vzdržnosti javnih financ.

               (10)

               Poljska je konec leta 2013 spremenila sistemsko pokojninsko reformo iz leta 1999. Čeprav je kratkoročno nekoliko razbremenila proračun, pa sprememba sistemske pokojninske reforme iz leta 1999 ne izboljšuje dolgoročne vzdržnosti javnih financ, saj se bodo kratkoročne koristi zaradi višjih socialnih prispevkov in nižjih plačil obresti izničile z višjimi prihodnjimi izplačili pokojnin iz javnega pokojninskega stebra. Na splošno sprememba sistemske pokojninske reforme iz leta 1999 na dolgi rok prinaša določena tveganja za poljske javne finance.

               (11)

               Privilegiji socialne varnosti za kmete in rudarje še naprej zavirajo poklicno mobilnost in pomenijo znatne stroške za javne finance. Te preferencialne sheme odvračajo ljudi od prehoda v bolj produktivne sektorje, ustvarjajo prikrito brezposelnost in so zaradi nizkih prispevkov močno subvencionirane s strani davkoplačevalcev. Poljski kmetijski sektor je v letu 2014 zaposloval 11,5 % delovne sile, kar je več kot dvakrat več od povprečja EU, hkrati pa ustvaril samo 3,3 % nacionalne bruto dodane vrednosti. Državne subvencije za sistem socialne varnosti za kmete znašajo skoraj 1 % BDP, za rudarske pokojnine pa 0,5 % BDP. Povezava med prispevki in prejemki je šibka in prispevki večinoma temeljijo na pavšalu. Kmetov z visokimi dohodki ni mogoče sistematično izključiti iz sistema, zato ta omogoča zlorabe. Uvedba sistema za evidentiranje in ocenjevanje prihodkov kmetov je nujen prvi korak za reformo sistema socialne varnosti za kmete.

               (12)

               Segmentacija trga dela je na Poljskem še vedno prisotna. Po številu pogodb za določen čas je Poljska na čelu Unije, medtem ko je stopnja prehoda od zaposlitve za določen čas k stalni zaposlitvi nizka, razlika v plačah pa je najvišja v Uniji. Toge določbe glede odpuščanja, dolgi sodni postopki in druge obremenitve za delodajalce spodbujajo uporabo pogodb za določen čas in netipičnih pogodb o zaposlitvi. Poleg tega domnevno visoki stroški pogodb v okviru delovnopravne zakonodaje povzročajo čezmerno uporabo civilnopravnih pogodb (umowy cywilnoprawne), ki so privlačne za delodajalce zaradi s tem povezanih nižjih prispevkov za socialno varnost. Velik delež tovrstnih pogodb, tj. povezanih z nižjimi prispevki, pa lahko zmanjša kakovost razpoložljivih delovnih mest, zlasti za mlade delavce. Stopnja brezposelnosti mladih je visoka, kar je delno posledica neusklajenosti kvalifikacij in spretnosti kandidatov na eni strani s potrebami trga dela na drugi strani. Zato so potrebna nadaljnja prizadevanja za reformo sistema poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter povečanje nizke ravni udeležbe v vseživljenjskem učenju. Udeležba žensk na trgu dela je še vedno nizka. Da bi rešila to vprašanje, je Poljska povečala razpoložljivost predšolskega varstva in vzgoje, vendar je glede razpoložljivosti varstva za najmlajše otroke še vedno med državami članici z najslabšimi rezultati.

               (13)

               Železniški sektor trpi zaradi visokih uporabnin za dostop do železniške infrastrukture in neustreznega nacionalnega financiranja. Postopki za načrtovanje in izvajanje projektov so običajno dolgi in zapleteni zaradi regulativnega in upravnega okolja. Nedavne zakonodajne spremembe bodo morda pozitivno učinkovale na železniški promet, vendar verjetno ne bodo vplivale na naložbene projekte, ki so se začeli v programskem obdobju 2007–2013. V obdobju 2014–2020 naj bi se sredstva EU za železniški sektor znatno povečala.

               (14)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo poljske ekonomske politike in jo objavila v poročilu o državi za leto 2015. Prav tako je ocenila konvergenčni program in nacionalni program reform ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Poljska prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Poljskem, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU. Priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih 1 do 4 spodaj.

               (15)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil konvergenčni program, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj –

         PRIPOROČA, da Poljska v obdobju 2015–2016 ukrepa tako, da:

               1.

               Po odpravi čezmernega primanjkljaja doseže fiskalno prilagoditev v višini 0,5 % BDP za dosego srednjeročnega proračunskega cilja v letih 2015 in 2016. Ustanovi neodvisen fiskalni svet. Razširi davčno osnovo, zlasti z omejevanjem uporabe obsežnega sistema znižanih stopenj DDV.

               2.

               Začne postopek usklajevanja pokojninskih shem za kmete in rudarje s tistimi, ki veljajo za druge delavce, in sprejme časovni razpored za postopno popolno uskladitev; vzpostavi sistem za ocenjevanje in evidentiranje prihodkov kmetov.

               3.

               Sprejme ukrepe za zmanjšanje pretirane uporabe pogodb za določen čas in civilnopravnih pogodb na trgu dela.

               4.

               Odpravi ovire za naložbe v železniške projekte.

      V Bruslju, 14. julija 2015

            Za Svet

            Predsednik

         P. GRAMEGNA

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Ohranjen s Sklepom Sveta 2014/322/EU z dne 6. maja 2014 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic za 2014 (UL L 165, 4.6.2014, str. 49).

      (3)  Priporočilo Sveta z dne 8. julija 2014 v zvezi z nacionalnim programom reform Poljske za leto 2014 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Poljske za leto 2014 (UL C 247, 29.7.2014, str. 97).

      (4)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

      (5)  Sklep Sveta (EU) 2015/1026 z dne 19. junija 2015 o razveljavitvi Sklepa 2009/589/ES o obstoju čezmernega primanjkljaja na Poljskem (UL L 163, 30.6.2015, str. 37).

      (6)  V skladu s členom 9(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


				|

		52014PC0156

			Priporočilo SKLEP SVETA o odobritvi sklenitve s strani Komisije, v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo, Pridružitvenega sporazuma med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo ter njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani /* COM/2014/0156 final */

			   	OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM
1.           OZADJE PREDLOGA
Ta predlog je pripravljen v luči
predvidenega podpisa, začasne uporabe in sklenitve pridružitvenega
sporazuma med EU in Gruzijo, da se Komisija pooblasti za sklenitev
pridružitvenega sporazuma v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo (v
nadaljnjem besedilu: ESAE).
Ker je tudi ESAE pogodbenica Pridružitvenega
sporazuma med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani
ter Gruzijo na drugi strani, je Komisija predložila Svetu v odobritev posebno
priporočilo glede sklepa Komisije o delih Sporazuma, ki spadajo na
področje uporabe Pogodbe o ustanovitvi ESAE.
Za podpis in sklenitev mednarodnih sporazumov
z ESAE veljajo drugačni postopki. Zlasti v skladu s členom 101
Pogodbe o ustanovitvi ESAE take sporazume sklepa Komisija s soglasjem Sveta.
Zato je treba sprejeti ločena sklepa za podpis in sklenitev
pridružitvenega sporazuma s strani EU in ESAE.
Komisija Svetu priporoča, da odobri
sklenitev sporazuma v imenu ESAE, v skladu z drugim odstavkom člena 101
Pogodbe o ustanovitvi ESAE.
Glede na izide pogajanj,
omenjenih v predlogu sklepa Sveta o podpisu v imenu EU in začasni uporabi
pridružitvenega sporazuma med EU in Gruzijo ter v predlogu sklepa Sveta o
sklenitvi pridružitvenega sporazuma med EU in Gruzijo, Komisija Svetu predlaga,
da odloči, da bi bilo treba v imenu Unije podpisati Pridružitveni sporazum
med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo ter njunimi
državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani, ter imenuje
osebo(-e), ki bo(-do) pooblaščena(-e) za podpis v imenu Unije.
Po pridobitvi soglasja
Sveta in sprejetju ustreznega sklepa Komisije bo Komisija lahko podpisala in
sklenila Pridružitveni sporazum v imenu ESAE.
2.           REZULTATI IN PRAVNI ELEMENTI
PREDLOGA
Komisija priporoča, da Svet v skladu z
drugim odstavkom člena 101 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti
za atomsko energijo odobri sklenitev Pridružitvenega sporazuma med Evropsko
unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo ter njunimi državami
članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani, v zvezi z zadevami,
ki sodijo na področje delovanja ESAE.
Besedilo sporazuma je priloženo temu
priporočilu.
Pravna
podlaga Unije za sklenitev tega sporazuma je člen 217 v povezavi s
členom 218(6)(a) in drugim pododstavkom člena 218(8) PDEU.
Za
ESAE je pravna podlaga za ta sporazum člen 101 Pogodbe o ustanovitvi
Evropske skupnosti za atomsko energijo.
Priloženi
predlog in sklep Komisije o sklenitvi skupaj tvorita pravni instrument za
sklenitev Pridružitvenega sporazuma v imenu ESAE.
Dejstvo, da je Komisija predložila svoj
predlog kot sporazum med Unijo in njenimi državami članicami ter Gruzijo,
je povezano z nastankom tega sporazuma na podlagi pravil iz Pogodbe pred
začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe.
V skladu s členom 102 Pogodbe
Euratom sporazum ne more začeti veljati za ESAE, dokler države
članice Komisije ne obvestijo, da se sporazum v skladu z njihovim
nacionalnim pravom lahko začne uporabljati.
Priporočilo
SKLEP SVETA
o odobritvi sklenitve s strani Komisije, v
imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo, Pridružitvenega sporazuma med
Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo ter njunimi državami
članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske
skupnosti za atomsko energijo, zlasti drugega odstavka člena 101
Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila  Komisije,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Svet je
10. maja 2010 Komisijo pooblastil, da začne pogajanja z Gruzijo
za sklenitev novega sporazuma med Evropsko unijo in Gruzijo, ki bo nadomestil
Sporazum o partnerstvu in sodelovanju[1].

(2)       Ob upoštevanju tesnih
zgodovinskih vezi in čedalje močnejših povezav med pogodbenicama ter
ob upoštevanju njune želje, da medsebojne odnose okrepita in razširita na
ambiciozen in inovativen način, so bila pogajanja o Pridružitvenem
sporazumu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo ter
njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani (v
nadaljnjem besedilu: Sporazum) s parafiranjem Sporazuma 29. novembra 2013
uspešno zaključena.
(3)       Komisija Svetu predlaga, da
bi bilo treba  Sporazum v imenu Unije podpisati in začasno uporabljati v
skladu s členom 429 Sporazuma do njegove poznejše sklenitve.
(4)       Sporazum zajema tudi zadeve,
ki so v pristojnosti Euratoma, in sicer člen 298(k).
(5)       Podpis in sklenitev Sporazuma
sta predmet ločenega postopka glede zadev, ki sodijo na področje
uporabe Pogodbe o Evropski uniji in Pogodbe o delovanju Evropske unije.
(6)       Sporazum bi bilo zato treba v
imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo skleniti tudi glede zadev, ki
sodijo v okvir Pogodbe Euratom.
(7)       V skladu s
členom 102 Pogodbe Euratom Sporazum ne more začeti veljati za
Evropsko skupnost za atomsko energijo, dokler države članice Evropske
komisije ne obvestijo, da se sporazum v skladu z njihovim nacionalnim pravom
lahko začne uporabljati.
(8)       Sklenitev Sporazuma s strani
Evropske komisije, v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo, bi bilo
treba odobriti –
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Sklenitev s strani Komisije, v imenu Evropske
skupnosti za atomsko energijo, Pridružitvenega sporazuma med Evropsko unijo in
Evropsko skupnostjo za atomsko energijo ter njunimi državami članicami na
eni strani ter Gruzijo na drugi strani se odobri[2].
[3]
Člen 2
Ta sklep začne veljati dan po sprejetju.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 205, 4.8.1999, str. 1–52.
[2]               Besedilo Sporazuma je priloženo sklepu o podpisu v imenu
Evropske unije in začasni uporabi Pridružitvenega sporazuma med Evropsko
unijo in Evropsko skupnost za atomsko energijo ter njunimi državami
članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani. (UL…)
[3]               UL: Vstavite v zgornjo opombo sklic na objavo sklepa iz
dokumenta […].


title: Priporočilo Sveta z dne 11. julija 2017 v zvezi z nacionalnim programom reform Estonije za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Estonije za stabilnost za leto 2017

text:
               9.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/23

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 11. julija 2017
   v zvezi z nacionalnim programom reform Estonije za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Estonije za stabilnost za leto 2017
   (2017/C 261/06)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 16. novembra 2016 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2017. Evropski svet je na zasedanju 9. in 10. marca 2017 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 16. novembra 2016 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (2) sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Estonije ni opredelila kot ene od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil na zasedanju 9. in 10. marca 2017. Svet je Priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje) sprejel 21. marca 2017 (3).

               (2)

               Estonija bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, kot je izraženo v priporočilu 1.

               (3)

               Poročilo o državi za Estonijo za leto 2017 je bilo objavljeno 22. februarja 2017. V njem so bili ocenjeni napredek Estonije pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 12. julija 2016, nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020.

               (4)

               Estonija je 28. aprila 2017 predložila program stabilnosti za leto 2017, 4. maja 2017 pa nacionalni program reform za leto 2017. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (5)

               Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Člen 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) določa, da lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, zagotovila v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (6)

               Za Estonijo trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. Vlada je v programu stabilnosti za leto 2017 znižala svoj srednjeročni proračunski cilj s strukturnega salda na primanjkljaj v višini 0,5 % BDP. Po načrtih vlade naj bi se presežek sektorja država v višini 0,3 % BDP v letu 2016 prevesil v primanjkljaj v višini 0,5 % BDP v letu 2017 in 0,8 % BDP v letu 2018. Glede na ocene v programu stabilnosti za leto 2017 to ustreza strukturnemu presežku v višini 0,2 % BDP v letu 2017 in primanjkljaju v višini 0,5 % BDP v letu 2018, kar izpolnjuje srednjeročni proračunski cilj. Vendar naj bi na podlagi preračunanega (5) strukturnega salda primanjkljaj znašal 0,1 % BDP v letu 2017 in 0,9 % BDP v letu 2018, kar je pod novim srednjeročnim proračunskim ciljem. Glede na program stabilnosti za leto 2017 se pričakuje, da bo delež dolga sektorja država v BDP v letih 2017 in 2018 ostal pod vrednostjo 10 % BDP. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je za leti 2017 in 2018 verjeten, za poznejša leta programa pa je ugoden. Hkrati obstajajo tveganja, povezana s predpostavkami o višini prihodkov, ki naj bi jih prinesli različni novi davčni ukrepi, ki bodo začeli veljati v letu 2018.

               (7)

               Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2017 naj bi strukturni saldo dosegel primanjkljaj v višini 0,3 % BDP v letu 2017 ter tako ostal nad srednjeročnim proračunskim ciljem. Estoniji se za leto 2018 priporoča, naj še naprej izpolnjuje srednjeročni proračunski cilj. Ob nespremenjenih politikah obstaja tveganje določenega odklona od te zahteve. Svet na splošno meni, da bi morala biti Estonija pripravljena na sprejetje dodatnih ukrepov za zagotovitev skladnosti v letu 2018.

               (8)

               Estonija je v okviru reforme lokalne uprave sprejela ukrepe za zagotovitev razpoložljivosti in dostopnosti visokokakovostnih storitev, vključno s socialnimi storitvami, na lokalni ravni. Zlasti je sprejela zakon o upravni reformi, da bi olajšala nastajanje lokalnih občin, ki so zmožne ekonomsko preživeti in lahko financirajo svoje dejavnosti, ter da bi lažje načrtovala lokalni razvoj in rast ter ponudila kakovostne storitve. Uspešno je zaključila prostovoljno fazo združevanja lokalnih občin in izvaja zakon o socialni varnosti. Nekateri ključni ukrepi za dokončanje reforme lokalne uprave še niso sprejeti. Revizija sheme financiranja občin še ni izvedena. Dodatni zakonodajni akti o odgovornostih in delitvi nalog med občinami in osrednjo vlado so še v pripravi. Sprejetje teh predlogov je ključnega pomena za zagotavljanje kakovostnih javnih storitev na področjih, kot so izobraževanje, mladinsko delo, spodbujanje zdravja in promet.

               (9)

               Razlika v plačah med spoloma se je zmanjšala z 28,3 % v letu 2014 na 26,9 % v letu 2015, vendar je še vedno najvišja v Uniji. Vlada sprejema ukrepe za nadaljnje zmanjšanje razlike v plačah med spoloma. V zvezi s tem je bil zlasti sprejet načrt za socialno varstvo za obdobje 2016–2023, ki se izvaja za zmanjšanje spolne segregacije na trgu dela in za boj proti stereotipom. Sprememba zakona o enakosti spolov, ki bi delovne inšpektorate pooblastila za strožji nadzor nad upoštevanjem enakosti spolov v zasebnem sektorju, še ni bila sprejeta. Razmišlja se tudi o pregledu sistema starševskega dopusta, da bi se omogočilo prožnejše izkoriščanje tega dopusta, vendar zakonodajna sprememba še ni bila sprejeta.

               (10)

               V Estoniji je dohodkovna neenakost visoka. Razmerje med dohodki najbogatejših 20 % gospodinjstev in dohodki najrevnejših 20 % gospodinjstev se je povečalo s 5,4 v letu 2012 na 6,2 v letu 2015 in je danes sedmo najvišje v Uniji. Ključni dejavnik za to se zdi visoka razpršenost plač, ki je posledica močne rasti dohodkov višje usposobljenih delavcev. V absolutnem smislu so dohodki najrevnejših 10 % gospodinjstev zaostajali za rastjo mediane dohodkov, kar je povzročilo težave z ustreznostjo mreže socialne varnosti. K temu je med drugim prispevalo dejstvo, da prejemki in nadomestila (zlasti pokojnine in socialna pomoč) ne rastejo enako hitro kot tržni dohodki. Posledica tega je tudi postopno povečanje stopnje tveganja revščine, in sicer s 15,8 % leta 2010 na 21,6 % leta 2015. Izvedena so bila znatna prizadevanja za povečanje progresivnosti davčnega sistema z letom 2018, zlasti za osebe z nizkimi dohodki, in sicer z zvišanjem osnovne olajšave v dohodninskem sistemu.

               (11)

               Odhodki za raziskave, tehnologijo in inovacije v poslovnem sektorju so se v letu 2015 zvišali na 0,69 %, vendar je njihova skupna raven še vedno pod povprečjem Unije, ki znaša 1,3 %. Delež visokotehnoloških in na znanju temelječih podjetij ostaja omejen, število novih doktorskih diplomirancev pa je nizko. Rast plač je v zadnjih letih redno presegala rast produktivnosti, kar je vplivalo na dobičke in s tem zmanjševalo rast naložb. Nizke naložbe v tehnološki razvoj lahko povzročijo manjše povečanje dodane vrednosti izvoza, zlasti blaga, kot je bilo pričakovano, ter predstavljajo tveganje za rast proizvodnje. Obseg pogodbenih raziskav med akademskimi krogi in podjetji se je v letu 2015 povečal, vendar je sodelovanje med sektorjema kljub ukrepom, ki jih je sprejela vlada, še vedno omejeno. Estonija je še izboljšala svoje poslovno okolje, vendar dolgi insolvenčni postopki in stopnja izterjave za zavarovane upnike še naprej zavirajo naložbe. Leta 2016 se je začelo izvajanje projekta za izboljšanje insolvenčnega okvira, da bi bil postopek hitrejši in učinkovitejši ter da bi se izboljšala stopnja uspešnih zahtevkov. Vendar spremembe zakonodajnega okvira še niso bile sprejete.

               (12)

               V okviru evropskega semestra 2017 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Estonije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2017. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2017 in nacionalni program reform za leto 2017 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Estonija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Estoniji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

               (13)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti za leto 2017, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 –

         PRIPOROČA, da Estonija v letih 2017 in 2018 ukrepa tako, da:

               1.

               Izvaja svojo fiskalno politiko v skladu z zahtevami preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast, kar vključuje ohranitev srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2018. Izboljša ustreznost mreže socialne varnosti. Sprejme ukrepe za zmanjšanje razlike v plačah med spoloma, zlasti z izboljšanjem preglednosti plač in pregledom sistema starševskega dopusta.

               2.

               Spodbuja zasebne naložbe v raziskave, tehnologijo in inovacije, tudi z izvajanjem ukrepov za krepitev sodelovanja med akademskimi krogi in podjetji.

      V Bruslju, 11. julija 2017

            Za Svet

            Predsednik

         T. TÕNISTE

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

      (3)  UL C 92, 24.3.2017, str. 1.

      (4)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

      (5)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.