Pomembno pravno obvestilo

|

52007SC0140

Priporočilo mnenje Sveta v skladu s členom 9(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Malte, 2006–2009  /* SEK/2007/0140 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 7.2.2007SEC(2007) 140 konč.PriporočiloMNENJE SVETAv skladu s členom 9(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Malte, 2006–2009(predložila Komisija)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMSPLOšNO OZADJEPakt stabilnosti in rasti, ki je začel veljati 1. julija 1998, temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje razmer za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki pospešuje ustvarjanje delovnih mest. Reforma Pakta iz leta 2005 je potrdila njegovo koristnost pri utrjevanju proračunske discipline, je pa poskusila okrepiti njegovo učinkovitost in gospodarsko podlago ter zavarovati dolgoročno vzdržnost javnih financ.Uredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], ki je del Pakta stabilnosti in rasti, določa, da morajo države članice Svetu in Komisiji predložiti programe stabilnosti ali konvergenčne programe ter njihove letne dopolnitve (države članice, ki so že sprejele enotno valuto, predložijo programe stabilnosti ali njihove dopolnitve, države članice, ki je še niso sprejele, predložijo konvergenčne programe oziroma njihove dopolnitve). Prvi konvergenčni program Malte je bil predložen maja 2004. V skladu z Uredbo je Svet na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom podal mnenje 5. julija 2004. V skladu z istim postopkom Komisija oceni dopolnitve programov stabilnosti in konvergenčnih programov, preuči jih prej navedeni odbor, po potrebi pa jih preuči še Svet.OZADJE OCENE NOVEGA PROGRAMAKomisija je preučila najnovejšo dopolnitev konvergenčnega programa Malte, predloženo 7. decembra 2006, in sprejela priporočilo za zadevno mnenje Sveta (glej okvir z glavnimi točkami ocene).Kot ozadje za oceno proračunske strategije v dopolnjenem konvergenčnem programu naslednji odstavki povzemajo:1.  gospodarsko in proračunsko uspešnost zadnjih desetih let,2.  stanje države pri korektivnem delu Pakta stabilnosti in rasti (postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem),3.  najnovejšo oceno stanja države pri preventivnem delu Pakta stabilnosti in rasti (povzetek mnenja Sveta o predhodni dopolnitvi konvergenčnega programa),4.  oceno Komisije o nacionalnem programu reform iz oktobra 2006.Nedavna ekonomska in proračunska uspešnostPo obdobju krepke gospodarske rasti v drugi polovici devetdesetih let prejšnjega stoletja je uspešnost malteškega gospodarstva med leti 2001 in 2005[2] upočasnila. Kljub neugodnemu cikličnemu razvoju, ki je prispeval k temu rezultatu, notranje strukturne pomanjkljivosti – ki jih sektorska koncentracija v proizvodnji še povečuje – postopno povzročajo konkurenčnost Malte. To je privedlo do upada izvoza in poslabšalo zunanji primanjkljaj, ki je leta 2005 znašal okrog 11 % BDP. Medtem ko ocene rasti skupne produktivnosti lahko odražajo kakovostni vidik tovarn, pa se zdi, da je nizka skupna faktorska produktivnost v zadnjih letih je še razlog za majhno gospodarsko rast Malte. V preteklih letih je Malta zabeležila javnofinančni primanjkljaj. Čeprav se je zaradi različnih prizadevanj od leta 1998 zmanjšalo razmerje med primanjkljajem in BDP, prilagoditev ni bila vedno trajna. Večino let se je prilagoditev dosegala s pomočjo višjih prihodkov, vendar pa se zadnje čase prilagoditev dosega z nadzorom odhodkov, kar naj bi prispevalo k trajnejši konsolidaciji Vendar so kljub uspehu pri omejevanju skupne porabe v zadnjih letih nekatere odhodkovne postavke, zlasti v zvezi z zdravstvom in socialno zaščito, med leti 1998 in 2004 sledile tendenci zviševanja.Postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem za MaltoSvet je 5. julija 2004 na podlagi člena 104(6) odločil, da ima Malta čezmerni primanjkljaj. Istočasno je Svet izdal priporočilo v skladu s členom 104(7), v katerem določa, da je treba čezmerni primanjkljaj zmanjšati do leta 2006. Priporočeno je bilo zlasti, naj Malta izvede učinkovite ukrepe, zlasti ukrepe strukturne narave, za racionalizacijo in znižanje odhodkov. Svet je Malti tudi priporočil, naj konča s povečevanjem deleža dolga v letu 2005 in ga nato zmanjša.Ocena v mnenju Sveta o predhodnem programuSvet je 14. marca 2006 sprejel mnenje o predhodni dopolnitvi konvergenčnega programa, ki zajema obdobje 2005–2008. Svet je bil mnenja, „da je program v glavnem skladen z zmanjšanjem čezmernega primanjkljaja do leta 2006“. Svet je pozval Malto, naj „v tem letu in v skladu z dopolnitvijo konvergenčnega programa z vso resnostjo izvede proračunske ukrepe za leto 2006 in zagotovi zmanjšanje čezmernega primanjkljaja, ter zagotovi, da se po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja nadaljuje konsolidacija proračuna glede na srednjeročni cilj programa“, ter „ zagotovi, da se od leta 2006 razmerje med dolgom in BDP hitreje približa 60 % referenčne vrednosti iz Pogodbe“, in da „izboljša dolgoročno vzdržnost javnih financ z nadaljnjim napredkom v oblikovanju in izvrševanju reforme pokojninskega sistema“.Ocena Komisije o nacionalnem programu reform iz oktobra 2006Poročilo o izvajanju nacionalnega programa reform Malte, ki ga določa prenovljena lizbonska strategija za rast in delovna mesta, je bilo predloženo 15. oktobra 2006. Nacionalni program reform Malte kot ključne izzive ali prednostne naloge opredeljuje: vzdržnost javnih financ, konkurenčnost, okolje, zaposlovanje ter izobraževanje in usposabljanje. Ocena Komisije tega programa (sprejeta kot del letnega poročila o napredku [3] iz decembra 2006) je pokazala, da Malta dobro napreduje pri izvajanju nacionalnega programa reform. Izvajanje zelo napreduje na področju proračunske vzdržnosti, ki je za organe najpomembnejši dejavnik pri doseganju večje rasti in večjega števila delovnih mest ter uvedbe eura. Prizadevanja za izvajanje na področju mikroekonomije in zaposlovanja so skromnejša.Glede na ugotovljene močne in šibke točke se Malti priporoča, da sprejme ukrepe: za povečanje konkurence ter da zmanjša tveganje in preusmeri državno pomoč, da privabi več ljudi na trg dela, uredi vprašanja neprijavljenega dela in izvede spremembe davčnega sistema in sistema socialnih prejemkov.Okvir: glavne točke za oceno Kot določata člen 5(1) (za programe stabilnosti) in člen 9(1) (za konvergenčne programe) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97, ocena upošteva naslednje točke: ali so ekonomske predpostavke, na katerih temelji program, verjetne; srednjeročni proračunski cilj, ki ga je predložila država članica, in ali so postopki prilagajanja za njegovo dosego ustrezni; ali ukrepi, sprejeti in/ali predlagani za upoštevanje teh postopkov prilagajanja, zadoščajo za uresničitev srednjeročnega cilja v okviru konjunkturnega cikla; ali so pri oceni postopkov prilagajanja za dosego srednjeročnega proračunskega cilja prizadevanja za usklajevanje večja v času dobrih gospodarskih razmer, medtem ko so lahko prizadevanja v času slabih gospodarskih razmer manjša, in ali si za države članice euroobmočja in MDT II zadevna država članica prizadeva za letno izboljšanje svojega proračunskega stanja, iz katerega so izločeni vplivi konjunkture ter enkratnih in začasnih ukrepov, z 0,5 % BDP kot merilom za dosego srednjeročnega proračunskega cilja; izvajanje večjih strukturnih reform, ki imajo neposredne dolgoročne učinke na prihranek pri izdatkih (vključno s spodbujanjem potencialne rasti) in torej preverljiv učinek na dolgoročno vzdržnost javnih financ (pod pogojem, da se glede referenčne vrednosti 3 % BDP ohrani ustrezna varnostna rezerva in se pričakuje vrnitev proračunskega stanja v programskem obdobju na srednjeročni proračunski cilj), in sicer pri določanju postopkov prilagajanja za dosego srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki ga še niso dosegle) ali pri odobritvi začasnega odklona od srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki so ga dosegle), pri tem pa se nameni posebna pozornost pokojninskim reformam, ki uvajajo večstebrni sistem, ki vključuje obvezen, v celoti naložbeni pokojninski steber; ali so ekonomske politike zadevne države članice skladne s širšimi smernicami ekonomskih politik. Verjetnost makroekonomskih predpostavk programa se oceni glede na napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 in tudi z uporabo skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje potencialnih rezultatov in ciklično prilagojenih saldov. Skladnost s širšimi smernicami ekonomskih politik se oceni na podlagi širših smernic ekonomskih politik na področju javnih financ, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Pri oceni se preučijo tudi: razvoj deleža dolga in obeti za dolgoročno vzdržnost javnih financ, ki jim je treba posvečati „zadostno pozornost pri nadzoru proračunskih stanj“ v skladu s poročilom Sveta z dne 20. marca 2005 o „Izboljšanju izvajanja Pakta stabilnosti in rasti“. Sporočilo Komisije z dne 12. oktobra 2006 določa pristop k oceni dolgoročne vzdržnosti javnih financ[4]; stopnja integracije z nacionalnim programom reform, ki ga predložijo države članice v skladu z lizbonsko strategijo za rast in delovna mesta. V spremni opombi Evropskemu svetu z dne 7. junija 2005 o širših smernicah ekonomskih politik za obdobje 2005–2008 je Svet Ecofin navedel, da morajo biti nacionalni programi reform skladni s programi stabilnosti in konvergenčnimi programi; skladnost s kodeksom ravnanja[5], ki med drugim določa skupno strukturo in vrsto razpredelnic s podatki za programe stabilnosti in konvergenčne programe. |-  PriporočiloMNENJE SVETAv skladu s členom 9(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Malte, 2006–2009SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[6] in zlasti člena 9(3) Uredbe,ob upoštevanju priporočila Komisije,po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –PODAL NASLEDNJE MNENJE:5.  Svet je 27. februarja 2007 proučil dopolnitev konvergenčnega programa Malte, ki obravnava obdobje 2006–2009.6.  Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da bo realni BDP nihal okoli 3 % skozi programsko obdobje. Glede na trenutno razpoložljive podatke se zdi, da ta scenarij temelji na ugodnih predpostavkah o rasti za leto 2007 in izrazito ugodnih predpostavkah kasneje, zlasti zaradi optimističnega srednjeročnega razvoja zunanjega sektorja. Manj ugoden srednjeročni neto izvoz, kot je bil predviden v programu, lahko poveča neravnovesje v zunanjem saldu, zabeleženem v zadnjih letih.7.  Za leto 2006 je bil javnofinančni primanjkljaj v jesenski napovedi služb Komisije leta 2006 ocenjen na 2,9 % BDP, pri čemer je bila napoved iz predhodne dopolnitve konvergenčnega programa 2,7 % BDP. Predviden rezultat za leto 2006 v novi dopolnitvi (2,6 % BDP) je nižji od napovedi služb Komisije iz jeseni so za leto 2006 in se zdi uresničljiv glede na nedavne podatke o rasti BDP in denarnih tokovih državnih financ.8.  Proračunska strategija, opisana v dopolnitvi, je usmerjena v zmanjšanje primanjkljaja pod referenčno vrednost 3 % BDP v letu 2006 in kasneje v prizadevanje za proračunsko konsolidacijo. Dopolnitev predvideva postopno zmanjšanje javnofinančnega primanjkljaja, s čimer bi se do leta 2009 dosegel splošno uravnotežen proračun. Pričakuje se, da bo z napovedanim znižanjem bremena obresti do leta 2009 primarni presežek dosegel 3,25 % BDP. Prilagoditvev naj bi se dosegla z zmanjšanjem deleža primarnih odhodkov za skoraj 5,75 odstotnih točk BDP, kar več kot izravna padec deleža prihodkov za približno 3,75 odstotne točke BDP. Kljub uspehu pri omejevanju skupne porabe, so odhodki zdravstvenega varstva v zadnjih letih sledili tendenci zviševanja. Enkratni ukrepi za zmanjšanje primanjkljaja se bodo uporabili v manjši meri kot v preteklosti. Program na splošno potrjuje načrtovano nominalno prilagoditev proračuna iz predhodne dopolnitve na podlagi znatno ugodnejšega makroekonomskega scenarija.9.  Za strukturni primanjkljaj (tj. ciklično prilagojeni proračunski saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov), izračunan v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo, se načrtuje izboljšanje od približno 3 % BDP v letu 2006 na 0,50 % BDP na koncu programskega obdobja. V tem programu, tako kot tudi v predhodni dopolnitvi konvergenčnega programa, je srednjeročni cilj za proračunsko stanje uravnotežen proračun v strukturnem smislu, ki ga s programom v tem programskem obdobju ne bo mogoče doseči. Ker srednjeročni cilj presega najnižje merilo (primanjkljaj, ocenjen v višini okoli 1,75 % BDP), bi moral ob njegovi uresničitvi izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve za preprečitev pojava čezmernega primanjkljaja. Srednjeročni cilj programa se nahaja v obsegu, določenem za države članice euroobmočja in MDT II v Paktu stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja ter ustrezno odraža delež dolga in dolgoročno povprečno rast.10.  Tveganja glede proračunskih napovedi v programu se zdijo v glavnem uravnotežena za leto 2007, toda kasneje bi lahko bili proračunski rezultati slabši od napovedanih. To je zaradi ugodnih napovedi za rast BDP za leto 2007 in precej ugodnega makroekonomskega scenarija za leti 2008 in 2009, na katerem temeljijo napovedi dopolnitve (čeprav so napovedi glede davkov za ta leta precej previdne). Poleg tega po letu 2007 ni danih nobenih podrobnosti glede strategije prilagoditve, kar povečuje tveganja v zvezi z načrtovano proračunsko konsolidacijo.11.  Kot je predlagal Svet, se ob tej oceni tveganja proračunska naravnanost v programu zdi usklajena z zmanjšanjem čezmernega primanjkljaja do leta 2006. Prav tako se zdi, da zagotavlja dovolj varnostne rezerve, da se od leta 2008 prepreči prekoračitev praga primanjkljaja v višini 3 % BDP ob običajnih makroekonomskih nihanjih. Ritem prilagoditve za doseganje srednjeročnega cilja programa v letih po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja je na splošno skladen s Paktom stabilnosti in rasti, ki opredeljuje, da mora za države članice euroobmočja in MDT II merilo za letno izboljšanje strukturnega salda znašati 0,5 % BDP ter da mora biti prilagoditev višja v obdobju ugodnih gospodarskih razmer in je lahko nižja v obdobju slabih gospodarskih razmer.12.  Ocenjuje se, da je bruto javni dolg v letu 2006 dosegel 68,25 % BDP, kar je precej nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. Program predvideva, da se bo delež dolga v programskem obdobju zmanjšal za 8,75 odstotne točke. Gibanje deleža dolga je ob upoštevanju tveganj za zgoraj navedene proračunske cilje lahko manj ugodno v primerjavi z gibanjem, napovedanim v programu. Glede na to oceno tveganja se zdi, da se bo v programskem obdobju delež dolga dovolj hitro približeval referenčni vrednosti.13.  Malta je nedavno uvedla pokojninsko reformo, ki je namenjena povišanju dejanske upokojitvene starosti in dvigu stopnje pokojnin. Zaradi tega je iz programa je videti, da bodo odhodki za pokojnine višji, kar bo povzročilo povečanje odhodkov, povezanih s starostjo, ki bodo tako bližje povprečju EU. Čeprav nekoliko počasneje kot za pretekle trende, napovedi porabe za zdravstveno varstvo na podlagi trenutnih trendov kažejo dolgoročno povečanje v višini 1,75 odstotne točke BDP. Trenutni proračunski položaj ne bi zagotovil enakomernega zmanjševanja deleža dolga pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe. Zato bi izboljšanje proračunskega položaja, kot predvideva program, prispevalo k zmanjšanju tveganja glede vzdržnosti javnih financ. Na splošno se zdi, da je Malta izpostavljena srednjemu tveganju, kar zadeva vzdržnost javnih financ.14.  Konvergenčni program ne vsebuje kvalitativne ocene splošnega učinka poročila o izvajanju nacionalnega programa reform iz oktobra 2006 v okviru srednjeročne davčne strategije. Vendar zagotavlja sistematske informacije glede neposrednih proračunskih stroškov ali prihrankov bistvenih reform, predvidenih v nacionalnem programu reform in proračunske napovedi izrecno upoštevajo učinek na javne finance, ki ga imajo vsi ukrepi, navedeni v nacionalnem programu reform. Ukrepi na področju javnih financ, predvideni v konvergenčnem programu, se zdijo skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform. Oba programa zlasti predvidevata izvajanje pokojninskih reform, medtem ko konvergenčni program navaja podrobnosti glede davčne reforme, ki je napovedana v nacionalnem programu reform.15.  Proračunska strategija v programu je na splošno skladna s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008.16.  Kar zadeva zahtevo po podatkih, določeno v kodeksu ravnanja za programe stabilnosti in konvergenčne programe, vsebuje program nekatere pomanjkljivosti glede obveznih in neobveznih podatkov[7].Splošni zaključek je, da je program v skladu z zmanjšanjem čezmernega primanjkljaja do leta 2006 in da v okviru dobrih možnosti za rast predvideva ustrezno napredovanje k srednjeročnemu cilju v letih kasneje. Zdi se, da se delež dolga, predviden v programu, zmanjšuje v zadostni meri, da bo dosegel referenčno vrednost, ki znaša 60 % BDP. Toda obstajajo tveganja, ki so povezana z doseganjem proračunskih ciljev po letu 2007. Ohranjanje proračunskega položaja, ki bo zdržal možna odstopanja od načrtovanega vzorca močne rasti, je pomemben zlasti glede na nedavno oblikovanje zunanjih neravnovesij. Ob upoštevanju zgornje ocene se Malto poziva, da:(i) ustrezno napreduje k srednjeročnemu cilju in zagotovi, da se razmerje med javnim dolgom in BDP ustrezno zmanjša, natančno določi proračunsko strategijo za daljše časovno obdobje, zlasti glede odhodkov, ter(ii) ob upoštevanju stopnje dolga in napovedanega povišanja odhodkov v zvezi s staranjem prebivalstva izboljša dolgoročno vzdržnost javnih financ z doseganjem srednjeročnega cilja in si nadalje prizadeva za oblikovanje in izvajanje reform zdravstvenega varstva.Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih napovedi2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realni BDP (spremembe v %) | KP dec. 2006 | 2,2 | 2,9 | 3,0 | 3,1 | 3,1 |COM nov. 2006 | 2,2 | 2,3 | 2,1 | 2,2 | ni podatkov |KP jan. 2006 | 0,9 | 1,1 | 1,2 | 2,0 | ni podatkov |Inflacija po HICP (%) | KP dec. 2006 | 2,5 | 3,1 | 2,2 | 2,1 | 2,0 |COM nov. 2006 | 2,5 | 3,0 | 2,6 | 2,4 | ni podatkov |KP jan. 20066 | 2,8 | 3,1 | 2,5 | 1,9 | ni podatkov |Proizvodna vrzel (v % potencialnega BDP) | KP dec. 20061 | -2,8 | -2,1 | -1,3 | -0,3 | 0,9 |COM Nov 20065 | -2,1 | -1,4 | -1,1 | -0,5 | ni podatkov |KP jan. 20061 | -2,9 | -3,7 | -4,2 | -4,4 | ni podatkov |Javnofinančni saldo (v % BDP) | KP dec. 2006 | -3,2 | -2,6 | -2,3 | -0,9 | 0,1 |COM nov. 2006 | -3,2 | -2,9 | -2,7 | -2,9 | ni podatkov |KP jan. 2006 | -3,9 | -2,7 | -2,3 | -1,2 | ni podatkov |Primarni saldo (v % BDP) | KP dec. 2006 | 0,8 | 1,1 | 1,1 | 2,5 | 3,2 |COM nov. 2006 | 0,8 | 0,9 | 0,7 | 0,6 | ni podatkov |KP jan. 2006 | 0,3 | 1,4 | 1,5 | 2,4 | ni podatkov |Ciklično prilagojeni saldo (v % BDP) | KP dec. 20061 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -0,8 | -0,2 |COM nov. 2006 | -2,4 | -2,3 | -2,3 | -2,7 | ni podatkov |KP Jan 20061 | -2,8 | -1,3 | -0,7 | 0,4 | ni podatkov |Strukturni saldo2 (v % BDP) | KP dec. 20063 | -3,8 | -2,9 | -2,0 | -1,0 | -0,4 |COM nov. 20064 | -4,0 | -3,5 | -2,5 | -2,7 | ni podatkov |KP jan. 2006 | -3,8 | -2,3 | -1,4 | 0,3 | ni podatkov |Bruto javni dolg (v % BDP) | KP dec. 2006 | 74,2 | 68,3 | 66,7 | 63,2 | 59,4 |COM nov. 2006 | 74,2 | 69,6 | 69,0 | 68,6 | ni podatkov |KP jan. 2006 | 76,7 | 70,8 | 68,9 | 67,3 | ni podatkov |Opombe: 1 Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov iz programa. 2 Ciklično prilagojeni saldo (kot v prejšnjih vrsticah) brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. 3Enkratni in drugi začasni ukrepi iz programa (1,6 % BDP v letu 2005, 1,1 % BDP v letu 2006, 0,2 % BDP v letu 2007, 0,2 % BDP v letu 2008 in 0, 2 % BDP v letu 2009; vsi ukrepi imajo učinek zmanjševanja primanjkljaja). 4Enkratni in drugi začasni ukrepi iz napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 (1,6 % BDP v letu 2005, 1,1 % BPD v letu 2006, 0,2 % BDP v letu 2007, 0% BDP v letu 2008; vsi ukrepi imajo učinek zmanjševanja primanjkljaja). 5Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 2,2 %, 1,7 %, 1, 7% in 1,6 % v tem zaporedju v obdobju 2005–2008. 6 Podatki KP januarja 2006 ustrezajo indeksu cen na drobno. Vir: Konvergenčni program (KP); gospodarske napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 (COM); izračuni služb Komisije. |[1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Dne 7. decembra 2006 so malteški organi Eurostatu predložili nove podatke o BDP od leta 1995, iz katerih je razvidno, da so ravni nominalnega BDP med leti 1996–2003 v primerjavi s številkami, objavljenimi septembra 2006, popravljene navzdol za okrog 1 %. Za leti 2004 in 2005 je bil nominalni BDP popravljen navzgor za 0,4 % in 0,9 %, v prvi polovici let 2006 popravek znaša 1,1 %. Ti popravki so se izvedli v okviru rednega postopka ocenjevanja skladnosti s statističnimi praksami Eurostata. Najnovejše številke je Komisija uporabila v svoji oceni dopolnitve programa.[3] Sporočilo Komisije spomladanskemu zasedanju Evropskega sveta, „Izvajanje prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta – Leto uresničevanja“, 12.12.2006, COM(2006) 816.[4] Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu „Dolgoročna vzdržnost javnih financ v EU“, 12.10.2006, COM(2006) 574 in Generalni direktorat za gospodarske in finančne zadeve pri Evropski komisiji (2006), „The long-term sustainability of public finances in the European Union“, European Economy, št. 4/2006.[5] „Posebnosti izvajanja Pakta stabilnosti in rasti ter smernice za obliko in vsebino programov stabilnosti in konvergence “, ki jih je 11. oktobra 2005 potrdil Svet Ecofin.[6] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[7] Zlasti manjkajo podatki o sektorskih saldih, še posebno napovedi za neto posojanje/zadolževanje v razmerju do ostalega sveta za leta 2006–2009 ter zaposlovanje in produktivnost delovne sile v opravljenih urah.


				|

		52014DC0411

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Francije za leto 2014 in mnenje Sveta o francoskem programu stabilnosti za leto 2014 /* COM/2014/0411 final - 2014/ () */

Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Francije za leto 2014
in mnenje Sveta o francoskem programu stabilnosti za leto 2014

SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z
dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o
nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1],
zlasti člena 5(2) Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2], zlasti
člena 6(1) Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[3],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
ob upoštevanju mnenja
Ekonomsko-finančnega odbora,
ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno
zaščito,
ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko
politiko,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil
predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za rast in
delovna mesta, Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju
ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na
katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno
rast in konkurenčnost.
(2)
Svet je na predlog Komisije 13. julija 2010
sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav
članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za
politike zaposlovanja držav članic, ki skupaj tvorita integrirane
smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice
upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.
(3)
Voditelji držav oziroma vlad so 29. junija 2012
sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih
vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na
nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da
morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili
polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju
priporočil za posamezne države.
(4)
Svet je 9. julija 2013 sprejel
priporočilo v zvezi z nacionalnim reformnim programom Francije za leto 2013
in dal mnenje o posodobljenem francoskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2017.
Komisija je 15. novembra 2013 predložila mnenje o osnutku
proračunskega načrta Francije za leto 2014[5] v skladu z
Uredbo (EU) št. 473/2013[6].
(5)
Komisija je 13. novembra 2013 sprejela letni
pregled rasti[7],
ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih
politik za leto 2014. Istega dne je na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011
sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja[8],
v katerem je Francijo opredelila kot eno od držav članic, za katere je
treba opraviti poglobljen pregled.
(6)
Evropski svet je 20. decembra 2013 potrdil
prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, konsolidacije
javnih financ in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po
doseganju diferencirane, rasti prijazne konsolidacije javnih financ, ponovni
vzpostavitvi normalnih pogojev kreditiranja gospodarstva, spodbujanju rasti in
konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize
ter modernizaciji javne uprave.
(7)
Komisija je 5. marca 2014 objavila rezultate
poglobljenega pregleda za Francijo[9],
ki ga je opravila v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na
podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Franciji še naprej
obstajajo makroekonomska neravnotežja, ki zahtevajo posebno spremljanje in
odločne ukrepe politike. Zlasti poslabšanje trgovinske bilance in
konkurenčnosti ter posledice visoke ravni zadolženosti javnega sektorja
zahtevajo stalno pozornost politike.
(8)
Francija je 7. maja 2014 predložila nacionalni
reformni program za leto 2014 in program stabilnosti za leto 2014. Programa sta
bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.
(9)
Cilja proračunske strategije iz programa
stabilnosti za leto 2014 sta odpraviti čezmerni primanjkljaj do leta 2015
in doseči srednjeročni cilj v letu 2017. V programu je potrjen
prejšnji srednjeročni cilj strukturno uravnoteženega proračuna, ki je
strožji od zahtev Pakta za stabilnost in rast. V programu je načrtovano
zmanjšanje primanjkljaja na 3 % BDP v letu 2015, kar je nad ciljno ravnjo,
določeno v priporočilu Sveta z dne 21. junija 2013. Zato je
načrtovani (preračunani) letni napredek pri doseganju
srednjeročnega cilja pod zahtevanim minimumom v višini 0,5 % BDP.
Proračunska strategija iz programa je tako le delno v skladu z zahtevami
Pakta za stabilnost in rast. V programu je napovedano, da bo javni dolg
najvišji v letih 2014 in 2015 s 95,6 % BDP, nato pa se bo v letu 2017
zmanjšal na 91,9 % BDP. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo
proračunske napovedi v programu, je verjeten za leto 2014 ter nekoliko
optimističen za leto 2015, saj napoveduje, da se bo BDP v tem in
prihodnjem letu povečal za 1,0 % oziroma 1,7 %, za razliko od 1,0 %
oziroma 1,5 %, kot je bilo navedeno v pomladanski napovedi Komisije iz
leta 2014. Aprila 2014 je neodvisni visoki svet za javne finance („Haut Conseil
des finances publiques“) izdal mnenje o makroekonomskem scenariju programa.
Komisija je 5. marca 2014 Franciji priporočila, naj si nadalje prizadeva
za zagotovitev popolnega izpolnjevanja priporočila Sveta v okviru postopka
v zvezi s čezmernim primanjkljajem. V programu stabilnosti so navedeni
številni dodatni ukrepi za leto 2014, med katerimi so razveljavitev odobrenih
proračunskih sredstev ministrstev, ki se sprejmejo kot del dodatnega
proračuna, in prvi učinki varčevalnega načrta v vrednosti 50 milijard
EUR, ki ga je napovedala vlada. Glede na to in tudi ob upoštevanju dejstva, da
je bil fiskalni napor, dosežen v letu 2013, višji od pričakovanj ob izdaji
priporočila Komisije, se lahko šteje, da je program na splošno ustrezen
odziv na priporočilo Komisije. Ukrepi za konsolidacijo javnih financ niso
dovolj podrobni, da bi lahko verodostojno zagotovili odpravo stanja
čezmernega primanjkljaja do leta 2015, kot je bilo potrjeno v napovedi
Komisije, v skladu s katero naj bi primanjkljaj naslednje leto znašal 3,4 %
BDP, okvirna strukturna prilagoditev pa bi bila precej pod ravnjo, ki jo je
priporočil Svet. Poleg tega so tveganja glede vladnih ciljev premalo
upoštevana. Zlasti je treba del dodatnih ukrepov za leto 2014, ki so bili
napovedani v programu, še sprejeti, načrtovani znesek prihrankov za leto 2015
pa je zelo ambiciozen. Po napovedi Komisije je fiskalni napor za obdobje 2013–2014
za 0,2 odstotne točke BDP premajhen v smislu (popravljene) spremembe
strukturnega salda in za 0,1 odstotne točke BDP v smislu količine
ukrepov, ki so bili ocenjeni kot potrebni ob izdaji priporočila Sveta. Na
podlagi ocene programa in napovedi Komisije v skladu z Uredbo Sveta (ES)
št. 1466/97 Svet meni, da je treba ukrepe, ki podpirajo proračunsko
strategijo, podrobneje opredeliti, ter da so potrebna dodatna prizadevanja za
izpolnitev priporočila Sveta, ki bi nato zagotovila ustrezno približanje
doseganju srednjeročnega cilja. Zlasti bi morala biti dodatna prizadevanja
določena v napovedani spremembi zakona o proračunu za leto 2014.
(10)
Glede na visok javni dolg, ki se še povečuje,
in dejstvo, da je bil rok za odpravo čezmernega primanjkljaja podaljšan na
leto 2015, je toliko bolj pomembno, da se proračun za leto 2014 dosledno
izvrši ter da se v letu 2015 odločno vztraja pri precejšnjih prizadevanjih
za konsolidacijo. Zlasti bi se morala v skladu z načrti francoske vlade
javna poraba precej počasneje povečevati, kot se je v prejšnjih
letih. Zato je treba podrobno opredeliti strategijo
za zmanjšanje odhodkov, in sicer z okrepitvijo tekočega pregleda porabe in
po potrebi s ponovno opredelitvijo obsega vladnih ukrepov. Konkretnih
kratkoročnih prihrankov ni mogoče doseči brez bistvenega zmanjšanja
povišanja porabe za socialno varnost, ki predstavlja skoraj polovico odhodkov v
javnem sektorju. V ta namen je treba zmanjšati stroške zdravstvenega varstva in
pokojnin, na primer z določitvijo ambicioznejših ciljev glede letnih
odhodkov za zdravstveno varstvo in začasno zamrznitvijo pokojnin ter
drugih socialnih nadomestil, kot trenutno načrtuje vlada. Poleg tega bi
moral načrtovani novi zakon o decentralizaciji racionalizirati
različne upravne ravni v Franciji, s čimer bi se odpravilo upravno
prekrivanje ter dosegli dodatne sinergije, večja učinkovitost
in prihranki z združitvijo ali odpravo upravnih ravni. V zvezi s tem bodo
strukturne reforme iz programa stabilnosti začele veljati šele
srednjeročno, čeprav se je načrtovani časovni razpored od
programa stabilnosti prestavil na zgodnejši čas, in poleg tega obstajajo
znatna tveganja glede njihovega izvajanja. Okrepiti bi bilo treba tudi nadzor
nad odhodki lokalnih oblasti, vključno z omejitvijo letnega povečanja
davčnih prihodkov lokalnih oblasti, ter hkrati strogo izvajati
načrtovano zmanjšanje finančnih pomoči iz sektorja centralne
države. Poleg potrebe po zagotovitvi kratkoročnih prihrankov vzbuja skrb
tudi dolgoročna vzdržnost javnih financ. Čeprav so bili javni odhodki
za zdravstvo v zadnjih nekaj letih pod nadzorom, so potrebna dodatna
prizadevanja za izboljšanje stroškovne učinkovitosti zdravstvenega
sistema. Zlasti je treba izvesti dodatne politike omejevanja stroškov, saj naj
bi se glede na napovedi srednje- in dolgoročno odhodki v zdravstvu
močno povečali. Področja, na katerih bi bilo treba povečati
učinkovitost, vključujejo izdatke za farmacevtske izdelke in upravne
storitve ter tudi bolnišnično oskrbo. Poleg tega je bila decembra 2013
sprejeta pokojninska reforma, ki naj bi zagotovila dolgoročno vzdržnost
sistema. Vendar pokojninska reforma ne bo dovolj za odpravo primanjkljaja v
sistemu, zlasti primanjkljaja v shemah za državne uradnike in zaposlene v
številnih državnih podjetjih. Na splošno bodo v skladu z napovedmi francoskih
organov novi pokojninski ukrepi le za polovico zmanjšali skupni primanjkljaj v
sistemu, in sicer na približno 0,5 % BDP do leta 2020. Prav tako v zvezi z
obsegom prilagoditve obstajajo znatna tveganja, saj bi se lahko izkazalo, da je
makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te napovedi, preveč
optimističen. Novo ustanovljeni odbor za spremljanje pokojnin („Comité de
suivi des retraites“) bi moral zagotoviti postopno odpravo primanjkljaja v
sistemu.
(11)
Francija je med državami članicami z
najvišjimi stroški dela. Zlasti visoka davčna obremenitev dela zmanjšuje
dobičkonosnost podjetij. V podporo stroškovni konkurenčnosti je
francoska vlada sprejela številne pobude za zmanjšanje davčne obremenitve
dela. Decembra 2012 je bila sprejeta davčna olajšava za konkurenčnost
in zaposlovanje (CICE), ki je enaka zmanjšanju stroškov dela za plače pod 2,5-kratni
znesek minimalne plače. Januarja 2014 je bilo v okviru „pakta za
odgovornost in solidarnost“ napovedano dodatno zmanjšanje stroškov dela v
višini 10 milijard EUR. Ta dva ukrepa bosta znašala 30 milijard EUR
oziroma 1,5 % BDP, kar je sorazmerno s splošnim povišanjem obdavčitve
pravnih oseb, zabeleženim v obdobju 2010–2013, ter bi zapolnila le polovico
vrzeli med Francijo in povprečjem euroobmočja v smislu prispevkov
delodajalcev za socialno varnost. Poleg tega bodo imela izvozna podjetja, ki
ponavadi izplačujejo visoke plače, manjše koristi od CICE od
neizvoznih podjetij, s čimer se bo zmanjšal vpliv ukrepa na
konkurenčnost. Pakt za odgovornost in solidarnost vključuje znižanje
stroškov dela v zvezi z nizkimi plačami ter v zvezi s plačami med 1,6-
in 3,5-kratnim zneskom minimalne plače. Slednji ukrep, ki naj bi
začel veljati z letom 2016, bi imel bolj neposreden vpliv na izvozna
podjetja. Določanje plač v Franciji običajno povzroči
izkrivljanja v plačni strukturi in omeji možnost podjetij, da v času
gospodarskih recesij prilagajajo plače. Višji svet za financiranje
socialne zaščite („Haut Conseil du financement de la protection sociale“)
je ocenil vpliv različnih scenarijev oprostitve plačila prispevkov za
socialno varnost na zaposlovanje, vendar je bilo premalo poudarka na vplivu na
gibanje plač in konkurenčnost. Čeprav so bile za delavce, ki
prejemajo minimalno plačo, odobrene obsežne oprostitve, so stroški dela
pri minimalni plači še naprej visoki. Zaradi teh oprostitev so bili
stroški dela v letu 2013 pod nadzorom, kar pomeni pozitiven trend, vendar je
stopnja minimalne plače v Franciji taka, da omogoča eno od najvišjih
ravni kupne moči v EU. Minimalna plača bi se zato še naprej morala
razvijati na način, ki podpira konkurenčnost in ustvarjanje delovnih
mest. Francija ima le nekaj izjem od zajamčene minimalne plače in
lahko bi se naredilo več za zmanjšanje stroškov dela za ranljive skupine.
(12)
Globalni položaj Francije v številnih pregledih
mednarodnega poslovnega okolja se je poslabšal. Kljub prizadevanjem v okviru
„poenostavitvenega šoka“, ki se je začel julija 2013, da bi se sprostili
odnosi med podjetji in upravo, še vedno obstaja potreba po nadaljnjem
izboljšanju poslovnega okolja. Poleg tega je treba številne ukrepe, ki se
proučujejo v okviru načrta za poenostavitev, še opredeliti in
izvesti. Zlasti bi bilo treba posebno pozornost nameniti predpisom iz
delovnopravne zakonodaje ali računovodskim pravilom, povezanim s posebnimi
pragi glede velikosti, ki ovirajo rast francoskih podjetij. To lahko prispeva k
težavam MSP pri doseganju velikosti, ki bi jim omogočila izvoz in
inovacije. Pobude politike za povečanje izdatkov zasebnih podjetij za
raziskave in razvoj ter inovacije, zlasti davčna olajšava za raziskave in
pole konkurenčnosti, so do zdaj prinesle mešane rezultate. Čedalje
manjši pomen industrijskega sektorja v francoskem zasebnem sektorju kaže na
stagnacijo izdatkov za raziskave in razvoj s strani zasebnih podjetij, kljub
velikim prizadevanjem na ravni podjetja. Posledično se velik delež
tovrstnih izdatkov še naprej krije z javnimi sredstvi, in sicer neposredno prek
javnih raziskav ali posredno prek subvencij. Dodatno bi bilo treba izboljšati
učinkovitost obstoječih instrumentov, da bi se povišali izdatki
zasebnih podjetij za raziskave in razvoj ter spodbudile inovacije v zasebnem
sektorju. Zlasti bi lahko sredstva, namenjena polom konkurenčnosti, bolje
spodbudila nastanek učinkov obsega in izboljšala razširjanje inovacij.
Poleg tega bi se učinkovitost politike lahko okrepila, če bi se tem
polom omogočilo, da postanejo prave mreže podjetij s pozitivnimi
učinki prelivanja. Pričakovati je, da bodo stroški davčne
olajšave na področju raziskav v letu 2014 dosegli 5,8 milijarde EUR (blizu
0,3 % BDP). Kljub stroškom tega ukrepa ni na voljo naknadne ocene njegove
učinkovitosti za raziskave in razvoj.
(13)
Čeprav so bile ovire v zvezi s pravno obliko,
zahtevami glede lastniških deležev ali tarifami za nekatere poklice (npr.
veterinarje) odpravljene, se danes večina še vedno sooča z velikimi
ovirami pri vstopu na trg ali opravljanju dejavnosti (npr. taksi službe,
zdravstveni sektor, notarji in pravni poklici na splošno). Načelo numerus
clausus za dostop do številnih poklicev (zdravniki, farmacevti itd.) še
vedno ovira dostop do storitev ter bi ga bilo mogoče pregledati brez
tveganj za kakovost in varnost. Do danes ni bila opravljena temeljita ocena
potrebe po omejitvah, ki vplivajo na regulirane poklice, in njihove
sorazmernosti. V maloprodajnem sektorju še vedno obstajajo obremenjujoče
zahteve glede dovoljenja za odprtje prodajnih mest, ki so predvsem posledica
predpisov prostorskega načrtovanja mest, in prepovedi prodaje z izgubo, ki
imajo negativen učinek na konkurenco in potrošnike. Do danes v Franciji
niso bili sprejeti konkretni ukrepi za odpravo ovir za vstop v maloprodajnem
sektorju. Na področju distribucije električne energije in plina se za
odjemalce, ki niso gospodinjstva, postopno odpravljajo regulirane cene. Vendar
so cene za gospodinjstva in za električno energijo še naprej regulirane,
določene so pod stroškovno ravnjo, dostop drugih dobaviteljev pa je
omejen. Na področju energetskih povezav bi bilo treba zaključiti
tekoče projekte, zlasti s Španijo, da bi se okrepile elektroenergetske in
plinske povezave s sosednjimi državami. V železniškem sektorju še vedno
obstajajo ovire za vstop na trg, ki preprečujejo učinkovito delovanje
trga. Francija ni odprla svojega domačega trga železniškega potniškega
prometa konkurenci, razen za mednarodne storitve, kjer je malo novih
udeležencev. Začela je reformo svojega železniškega sistema, da bi ta
postal bolj finančno vzdržen. Oktobra 2013 je bil predstavljen osnutek
zakona, ki se trenutno obravnava v parlamentu. Predstavljeni ukrepi
vključujejo vzpostavitev polnopravnega upravljavca železniške
infrastrukture znotraj vertikalno integrirane strukture, ki vključuje
prvotnega prevoznika. Ta nova struktura lahko ovira dostop drugih prevoznikov
do omrežja.
(14)
Skupna davčna obremenitev Francije je velika
in se še povečuje. V letu 2013 je delež davka v BDP znašal 45,9 %,
kar je med najvišjimi v EU, in po konsolidaciji javnih financ, ki se je
začela leta 2010, se je povečal za 3,3 odstotne točke. Zaradi
tega je poseben odbor („Assises de la fiscalité“) pripravil predlog za reformo
davčnega sistema. Do zdaj je bil pri znižanju zakonsko določene
stopnje dohodnine in davka od dohodkov pravnih oseb ter povečanju
učinkovitosti sistema DDV dosežen skromen napredek. Namesto tega so bile
začasne dodatne kapitalske zahteve za velike gospodarske družbe podaljšane
do leta 2015, kar bo povzročilo, da bo skupni zakonsko določeni davek
od dohodkov pravnih oseb dosegel najvišjo vrednost 38,1 % (zakonsko
določena stopnja je s 33,3 % že med najvišjimi v EU). Francoska vlada
je napovedala postopno znižanje zakonsko določene stopnje na 28 % do
leta 2020, vendar ni informacij o natančnem časovnem razporedu
ukrepa. V lanskem letu je bil dosežen tudi omejen napredek pri zmanjšanju in
racionalizaciji izdatkov za davek na dohodek. Kljub določenemu napredku na
področju okoljskih davkov (npr. s postopno uvedbo davka na emisije CO2
ali „contribution climat énergie“) je delež okoljskih davkov v BDP še vedno
majhen. Zlasti trošarine v Franciji niso usklajene z inflacijo in poleg tega še
vedno obstajajo nekatere pomembne okoljsko škodljive subvencije, kot je na
primer preferencialna stopnja trošarine za dizelsko gorivo. V
letu 2013 tudi niso bili sprejeti dodatni ukrepi za odpravo ugodne obravnave
dolga pri obdavčitvi pravnih oseb, s čimer bi se preprečilo
dodatno povečanje zasebne zadolženosti.
(15)
Kljub številnim ukrepom politike, ki jih je
sprejela Francija, so se razmere na trgu dela v letu 2013 še naprej slabšale in
pomembni izzivi ostajajo. Brezposelnost se je v letu 2013 še naprej
povečevala, in sicer na 10,3 % (za razliko od 7,5 % v letu 2008).
Segmentacija francoskega trga dela ostaja z zelo nizko stopnjo prehoda s pogodb
za določen čas na pogodbe za nedoločen čas (verjetnost
prehoda z zaposlitve za določen čas na zaposlitev za nedoločen
čas je bila leta 2010 le 10,6-odstotna, za razliko od povprečne 25,9-odstotne
verjetnosti v EU). Panožni dogovor o zagotavljanju delovnih mest je bil
spremenjen v zakon, ki je bil sprejet julija 2013. Čeprav je ta reforma
pozitiven korak, so njeni učinki na tej stopnji še vedno neenakomerni.
Zlasti so le nekatera podjetja uporabila določbe o sporazumih na ravni
podjetja, ki se oblikujejo na podlagi zakona, da bi se povečala prožnost
delovnih pogojev v primeru začasnih gospodarskih težav. Vendar se je
število tožb zaradi izvedenih odpustitev znatno zmanjšalo. Čeprav so v
letu 2014 potekala pogajanja med socialnimi partnerji o reformi sistema
nadomestil za brezposelnost, ni pričakovati, da bo novi sporazum bistveno
zmanjšal primanjkljaj v sistemu. Skupni primanjkljaj v sistemu nadomestil za
brezposelnost, ki je bil v letu 2013 blizu 1 % BDP, zahteva dodatne
strukturne ukrepe za zagotovitev vzdržnosti sistema. Zlasti so bili na podlagi
zadnjega sporazuma med socialnimi partnerji marca 2014 nekateri elementi, kot
so pogoji za upravičenost do nadomestil, degresivnost nadomestil skozi
čas ali nadomestne stopnje za delavce z najvišjimi plačami, le
neznatno spremenjeni in bi jih bilo treba dodatno prilagoditi, da se zagotovijo
ustrezne spodbude za delo. Po zaslugi zaporednih pokojninskih reform se je
stopnja zaposlenosti delavcev, starih od 55 do 64 let, v zadnjih treh letih
stalno povečevala. Vendar je stopnja zaposlenosti starejših delavcev v
Franciji (45,6 % leta 2012) še vedno precej pod povprečjem EU (za –4,5
odstotne točke) in le 55 % starejših delavcev v Franciji se upokoji
takoj po prenehanju delovnega razmerja (2008–2011). Zato se je stopnja
brezposelnosti za to skupino v zadnjih nekaj letih zelo povečala. Obstaja
torej potreba po okrepitvi ukrepov za izboljšanje njihove zaposljivosti in pregledu
pobud, da bi ti delavci ostali v delovnem razmerju ali se vanj vrnili.
(16)
Študija v okviru programa za mednarodno ocenjevanje
učencev iz leta 2013 je pokazala, da je neenakost v izobraževanju v
Franciji med največjimi v državah OECD. Šestina mladih v Franciji zapusti
sistem izobraževanja in usposabljanja brez kvalifikacij. To je še posebej
zaskrbljujoče, ker je bila konec leta 2013 stopnja brezposelnosti med
mladimi 25,5 % in ker je bilo tveganje brezposelnosti skoraj dvakrat višje
za najmanj kvalificirane mlade. Programi za spodbujanje vajeništva bi morali
doseči zlasti najmanj kvalificirane mlade. Določen napredek pri
obravnavanju tega problema je bil dosežen z začetkom reforme obveznega
izobraževanja julija 2013 ter sprejetjem zakona o poklicnem izobraževanju in
vseživljenjskem učenju marca 2014. Vendar je prezgodaj, da bi bilo
mogoče oceniti, ali bodo ti ukrepi učinkovito zmanjšali neenakosti v
izobraževalnem sistemu, nov načrt, ki je usmerjen na šole za nižje srednje
izobraževanje na zapostavljenih območjih in je bil napovedan januarja 2014,
pa je treba še  izvesti. Poleg tega se je, čeprav je bil prehod iz
izobraževanja v zaposlitev olajšan, število vajencev v letu 2012 zmanjšalo in
od shem so imeli čedalje pogosteje koristi študentje v visokošolskem
izobraževanju.
(17)
Komisija je v okviru evropskega semestra izvedla
obsežno analizo francoske ekonomske politike. Ocenila je program stabilnosti in
nacionalni reformni program. Glede na to, da je treba okrepiti splošno
gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka EU v
prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena
za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Franciji, ampak tudi
spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v
okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk od 1 do
7 v nadaljevanju.
(18)
Svet je ob upoštevanju te ocene proučil
francoski program stabilnosti, njegovo mnenje[10]
pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke 1 v nadaljevanju.
(19)
Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki
ga je opravila Komisija, in te ocene proučil nacionalni reformni program
in program stabilnosti. Njegova priporočila v skladu s členom 6
Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih iz točk od 1
do 6 v nadaljevanju.
(20)
V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla
tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na podlagi te
analize je Svet izdal posebna priporočila za države članice, katerih
valuta je euro. Francija bi morala ta priporočila izvesti pravočasno
in v celoti –
PRIPOROČA, da Francija v obdobju 2014–2015
ukrepa, tako da:
1.           Okrepi
proračunsko strategijo, vključno s podrobno opredelitvijo osnovnih
ukrepov, za leto 2014 in pozneje za zagotovitev odprave čezmernega
primanjkljaja na vzdržen način do leta 2015 z dosego strukturne
prilagoditve, določene v priporočilu Sveta v okviru postopka v zvezi
s čezmernim primanjkljajem. Trajna odprava fiskalnih neravnotežij zahteva
verodostojno izvajanje ambicioznih strukturnih reform, da se poveča
sposobnost prilagajanja ter spodbudita rast in zaposlovanje. Po odpravi
čezmernega primanjkljaja izvaja strukturno prilagajanje za dosego
srednjeročnega cilja v višini najmanj 0,5 % BDP na leto, še več
pa v ugodnih gospodarskih razmerah ali če je treba zagotoviti, da je
pravilo o zadolževanju izpolnjeno, da se zagotovi vzdržno zmanjševanje visokega
deleža javnega dolga sektorja država. Okrepi prizadevanja za dosego izboljšanja
učinkovitosti v vseh podsektorjih sektorja država, po potrebi tudi s
ponovno opredelitvijo obsega vladnih ukrepov. Sprejme zlasti ukrepe za bistveno
zmanjšanje povišanja porabe za socialno varnost od leta 2015, kakor je bilo
načrtovano, z določitvijo ambicioznejših ciljev glede letne porabe za
zdravstveno varstvo, obvladovanjem stroškov pokojnin ter racionalizacijo
družinskih nadomestil in stanovanjskih dodatkov. Določi jasen časovni
razpored za tekoči proces decentralizacije in do decembra 2014 sprejme
prve ukrepe, s katerimi bi se odpravilo upravno podvajanje, omogočile
združitve med lokalnimi oblastmi ter pojasnile odgovornosti posameznih ravni
lokalnih oblasti. Uvede zgornjo mejo letnega povečanja davčnih
prihodkov lokalnih oblasti ter hkrati zmanjša finančne pomoči iz
sektorja centralne države, kakor je bilo načrtovano. Poleg potrebe po
zagotovitvi kratkoročnih prihrankov sprejme ukrepe za obravnavo
napovedanega srednje- in dolgoročnega povišanja javnih odhodkov za
zdravstvo, tudi na področju izdatkov za farmacevtske izdelke, ter po
potrebi sprejme dodatne ukrepe za trajnostno vzpostavitev uravnoteženosti
pokojninskega sistema do leta 2020, s posebnim poudarkom na
obstoječih posebnih shemah.
2.           Zagotovi, da se zmanjšanje
stroškov dela, ki je posledica „crédit d’impôt compétitivité emploi“, nemoteno
nadaljuje. Sprejme ukrepe za dodatno znižanje prispevkov delodajalcev za socialno
varnost v skladu z zavezami iz pakta za odgovornost in solidarnost, pri
čemer zagotovi, da drugi ukrepi ne bodo zmanjšali njegovih učinkov
ter da se ohrani trenutno predvidena usmeritev. Dodatno oceni gospodarski vpliv
oprostitev pri prispevkih za socialno varnost, s poudarkom na zaposlovanju,
gibanju plač in konkurenčnosti, ter po potrebi sprejme ustrezne
ukrepe. Na proračunsko nevtralen način dodatno zniža stroške dela,
zlasti na spodnjem delu plačne lestvice, predvsem s ciljnimi znižanji
prispevkov delodajalcev za socialno varnost, pri čemer upošteva
različne sheme dohodkovne podpore.
3.           Poenostavi upravna, fiskalna
in računovodska pravila podjetij ter do decembra 2014 sprejme konkretne
ukrepe za izvajanje „načrta za poenostavitev“, ki ga trenutno izvaja
vlada. Odpravi regulativne ovire za rast podjetij, zlasti z revizijo meril
glede velikosti v predpisih, da bi se izognili učinkom pragov. Sprejme
ukrepe za poenostavitev in izboljšanje učinkovitosti inovacijske politike,
zlasti z oceno in po potrebi prilagoditvijo „crédit d’impôt recherche“.
Zagotovi, da so viri osredotočeni na najučinkovitejše pole
konkurenčnosti, ter nadalje spodbuja gospodarski vpliv inovacij, razvitih
v polih.
4.           Odpravi neupravičene
omejitve pri dostopu do reguliranih poklicev in njihovem opravljanju ter zniža
stroške vstopa na trg in spodbuja konkurenčnost na področju storitev.
Sprejme dodatne ukrepe za zmanjšanje regulativne obremenitve, ki vpliva na
delovanje maloprodajnega sektorja, zlasti s poenostavitvijo dovoljenj za odprtje
prodajnih mest in odpravo prepovedi prodaje z izgubo. Zagotovi, da se
regulirane tarife za plin in električno energijo za gospodinjske odjemalce
določijo na ustrezni ravni, ki ne pomeni ovire za konkurenčnost, pri
tem pa ohrani ugodne pogoje za ranljive skupine. Poveča zmogljivost
električnih in plinskih povezav s Španijo; zlasti poveča zmogljivost
plinskih povezav, da bi se omogočila popolna vključitev iberskega
trga s plinom v evropski trg. V železniškem sektorju zagotovi neodvisnost
novega združenega upravljavca infrastrukture od prvotnega prevoznika ter
sprejme ukrepe za odprtje domačega potniškega prometa konkurenci pred
letom 2019.
5.           Zmanjša davčno
obremenitev dela ter okrepi prizadevanja za poenostavitev in povečanje
učinkovitosti davčnega sistema. V ta namen od proračuna za leto 2015
dalje sprejme ukrepe za: odpravo neučinkovitih izdatkov za davek na osebni
dohodek in davek od dohodka pravnih oseb na podlagi nedavnih ocen in pobude
„Assises de la fiscalité“ ob hkratnem znižanju zakonsko določenih stopenj,
sprejme dodatne ukrepe za odpravo ugodne obravnave dolga pri obdavčitvi
pravnih oseb, razširi davčno osnovo, zlasti za potrošnjo ter postopno
odpravi okoljsko škodljive subvencije.
6.           Sprejme dodatne ukrepe za
odpravo togosti trga dela, zlasti sprejme ukrepe za reformo pogojev „accords de
maintien de l’emploi“, da bi jih podjetja v težavah več uporabljala. V
povezavi s socialnimi partnerji sprejme dodatne ukrepe za reformo sistema
nadomestil za brezposelnost, da bi se zajamčila njegova vzdržnost ter
hkrati zagotovilo, da daje zadostne spodbude za vrnitev na delo. Okrepi
svetovanje in usposabljanje za starejše delavce ter ponovno oceni zadevne
posebne ureditve glede nadomestil za brezposelnost.
7.           Si prizadeva za modernizacijo
sistemov poklicnega izobraževanja in usposabljanja, izvede reformo obveznega
izobraževanja ter sprejme dodatne ukrepe za zmanjšanje neenakosti na
področju izobraževanja, zlasti z okrepitvijo ukrepov v zvezi s
predčasnim opuščanjem šolanja. Zagotovi, da aktivne politike zaposlovanja
učinkovito podpirajo najbolj ranljive skupine. Izboljša prehod iz
izobraževanja v zaposlitev, zlasti z okrepitvijo ukrepov za nadaljnji razvoj
vajeništva s posebnim poudarkom na nizkokvalificiranih osebah.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               UL L 306, 23.11.2011, str. 25.
[3]               COM(2014) 411 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 in P7_TA(2014)0129.
[5]               UL L 140, 27.5.2013, str. 1.
[6]               C(2013) 8004 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 81 final.
[10]             V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije z dne 28. maja 2008 o ukrepih za zmanjšanje tveganja za snovi 2-nitrotoluen in 2,4-dinitrotoluen (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 2233) (Besedilo velja za EGP)

text:
               31.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 141/20

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 28. maja 2008
   o ukrepih za zmanjšanje tveganja za snovi 2-nitrotoluen in 2,4-dinitrotoluen
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 2233)
   (Besedilo velja za EGP)
   (2008/405/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 z dne 23. marca 1993 o oceni in nadzoru tveganja, ki ga predstavljajo obstoječe snovi (1), in zlasti člena 11(2) Uredbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V Uredbi (EGS) št. 793/93 sta bili naslednji snovi opredeljeni kot prednostni snovi za oceno v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 2364/2000 z dne 25. oktobra 2000 o četrtem seznamu prednostnih snovi, kot določa Uredba Sveta (EGS) št. 793/93 (2):

                           —

                           2-nitrotoluen,

                           —

                           2,4-dinitrotoluen.

               (2)

               Država članica poročevalka, imenovana v skladu z navedenima uredbama, je v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 1488/94 z dne 28. junija 1994 o določitvi načel za ocenjevanje tveganja, ki ga obstoječe snovi predstavljajo za ljudi in okolje (3), za navedene snovi dokončala ocenjevanje tveganja za ljudi in okolje ter v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 793/93 predlagala strategijo za omejitev tveganja.

               (3)

               Opravljeno je bilo posvetovanje z Znanstvenim odborom za zdravstvena in okoljska tveganja (SCHER), ki je o ocenah tveganja, ki jih je pripravila poročevalka, izdal svoji mnenji. Mnenji sta objavljeni na spletni strani Znanstvenega odbora.

               (4)

               Rezultati ocene tveganja in nadaljnji rezultati strategij za omejitev tveganja so navedeni v ustreznem sporočilu Komisije (4).

               (5)

               Na podlagi navedene ocene je primerno priporočiti nekatere ukrepe za zmanjšanje tveganja za nekatere snovi. Glede snovi, ki niso izrecno navedene, za naslovnike tega priporočila ni priporočil.

               (6)

               Pri priporočenih ukrepih za zmanjšanje tveganja za delavce je treba upoštevati predpise za varstvo delavcev, saj ti zagotavljajo ustrezen in zadosten okvir za omejitev tveganja zaradi zadevnih snovi.

               (7)

               Ukrepi za zmanjšanje tveganja, predvideni s tem priporočilom, so v skladu z mnenjem odbora, ustanovljenega na podlagi člena 15(1) Uredbe (EGS) št. 793/93 –

         PRIPOROČA:
   ODDELEK 1
   2,4-DINITROTOLUEN
   (Št. CAS 121-14-2; Št. EINECS 204-450-0)
   Ukrepi za zmanjšanje tveganja za okolje (1, 2, 3)

               1.

               Pristojni organi zadevnih držav članic morajo v dovoljenjih, izdanih na podlagi Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta (5), določiti pogoje, mejne vrednosti emisij ali enakovredne parametre ali tehnične ukrepe za 2,4-dinitrotoluen, da bi zadevni obrati delovali v skladu z najboljšimi razpoložljivimi tehnologijami (BAT), pri čemer se upoštevajo tehnične lastnosti posameznega obrata, njegova umestitev v prostoru in krajevne razmere v okolju.

               2.

               Države članice morajo skrbno nadzorovati uporabo BAT za 2,4-dinitrotoluen in v okviru izmenjave informacij o BAT Komisiji sporočiti vsako pomembno novost.

               3.

               Po potrebi morajo nadzorovanje krajevnih emisij 2,4-DNT v vodno okolje in zrak urejati nacionalni predpisi, da se onemogoči nastanek tveganja za okolje.

         ODDELEK 2
   NASLOVNIKI

               4.

               To priporočilo je naslovljeno na vse panoge, ki uvažajo, proizvajajo, prevažajo ali skladiščijo navedene snovi, ki jih formulirajo v pripravke ali drugače predelujejo, ki jih uporabljajo, odstranjujejo ali ponovno pridobivajo s predelavo odpadnih snovi, in na države članice.

      V Bruslju, 28. maja 2008

            Za Komisijo

         Stavros DIMAS

            Član Komisije

      (1)  UL L 84, 5.4.1993, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 284, 31.10.2003, str. 1).

      (2)  UL L 273, 26.10.2000, str. 5.

      (3)  UL L 161, 29.6.1994, str. 3.

      (4)  UL C 134, 31.5.2008, str. 4.

      (5)  UL L 24, 29.1.2008, str. 8.


title: 2012/771/EU: Priporočilo Komisije z dne 6. decembra 2012 glede ukrepov, namenjenih spodbujanju tretjih držav k uporabi minimalnih standardov dobrega upravljanja v davčnih zadevah

text:
               12.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 338/37

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 6. decembra 2012
   glede ukrepov, namenjenih spodbujanju tretjih držav k uporabi minimalnih standardov dobrega upravljanja v davčnih zadevah
   (2012/771/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V mednarodnem kontekstu velja obstoj različnih davčnih zakonodaj na splošno za posledico fiskalne suverenosti. V tem kontekstu so se nekatere, običajno majhne tretje države z omejenimi finančnimi potrebami odločile za nizko stopnjo davka od dohodka, ki ima splošno veljavo, tako za posameznike kot tudi podjetja, ali pa so se odločile, da takšnega davka sploh ne bodo uvedle. Takšne davčne politike niso nujno nezaželene, dokler je država dejavna v mednarodnem sodelovanju in drugim državam omogoča, da izvršujejo svojo davčno politiko.

               (2)

               Za politike, ki vključujejo nizko ali celo nično stopnjo davka od dohodka, pa je pogosto značilna premajhna preglednost ali izmenjava informacij z drugimi državami. Zadevne države privabljajo naložbe s tem, da nerezidentom ponujajo zatočišče za nekatere vrste mobilnih dohodkov ali kapitala in jim omogočajo, da prikrijejo obstoj takšnih dohodkov ali kapitala pred davčno upravo države, katere rezidenti so.

               (3)

               Za reševanje teh vidikov so bile na mednarodnih forumih, npr. v Organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj ter v okviru skupine G-20, sprejete različne spodbude. Poleg tega je Svetovni forum za preglednost in izmenjavo podatkov za davčne namene (v nadaljevanju besedila: svetovni forum) oblikoval standarde preglednosti in izmenjave informacij za davčne namene. Leta 2009 je privolil, da bo pregledal izvajanje teh standardov. Izvedel je obsežen medsebojni strokovni pregled in mnogo tradicionalnih jurisdikcij z nizko obdavčitvijo je privolilo v sklenitev dvostranskih sporazumov o izmenjavi informacij o davčnih zadevah.

               (4)

               Znotraj Unije so vidiki preglednosti in izmenjave informacij obravnavani v Direktivi Sveta 2011/16/EU z dne 15. februarja 2011 o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja in razveljavitvi Direktive 77/799/EGS (1). Poleg tega v Uniji obstaja soglasje, izraženo v kodeksu ravnanja na področju obdavčenja podjetij iz Priloge 1 k Sklepom Sveta za ekonomske in finančne zadeve z dne 1. decembra 1997 o politiki obdavčevanja (2), da škodljivi davčni ukrepi niso sprejemljivi, kar državam članicam otežuje ohranitev ali uvedbo takšnih ukrepov. Poleg tega se pri številnih ukrepih, ki bi lahko spadali v kodeks ravnanja, izvede pregled na podlagi pravil o državni pomoči, določenih v Pogodbi o delovanju Evropske unije (PDEU).

               (5)

               Unija si v odnosih s tretjimi državami prizadeva, da bi jih prepričala, naj se zavežejo, da bodo spoštovale načela Unije glede preglednosti in izmenjave informacij (podobna splošno sprejetim mednarodnim standardom preglednosti in izmenjave informacij) ter odpravile škodljive davčne ukrepe, opisane v sporočilu Komisije o spodbujanju dobrega upravljanja v davčnih zadevah (3) in sporočilu Komisije o obdavčenju in razvoju sodelovanja z državami v razvoju pri spodbujanju dobrega upravljanja v davčnih zadevah (4).

               (6)

               Države članice, katerih davčne osnove so bile prizadete zaradi premajhne preglednosti ali škodljivih davčnih ukrepov tretjih držav, so sprejele ukrepe za izboljšanje stanja. Vendar se davkoplačevalci na takšne ukrepe odzivajo s preusmerjanjem poslovanja ali transakcij prek druge jurisdikcije z nižjo ravnijo zaščite. To tveganje je zlasti pomembno znotraj Unije, saj lahko gospodarski subjekti poslujejo kjer koli v Uniji. Posledično raven zaščite znotraj Unije pred zmanjševanjem davčne osnove ustreza najnižji ravni zaščite, ki jo omogočajo države članice.

               (7)

               Izkrivljanja, ki jih te razmere povzročajo znotraj Unije, imajo lahko za posledico umetne kapitalske tokove in gibanja davkoplačevalcev znotraj notranjega trga, kar ovira njegovo pravilno delovanje in zmanjšuje davčne osnove držav članic. Takšna izkrivljanja se lahko odpravijo s pristopom, ki bi ga zavzele vse države članice.

               (8)

               Zato je treba jasno opredeliti minimalne standarde dobrega upravljanja v davčnih zadevah, tako glede preglednosti in izmenjave informacij kot tudi škodljivih davčnih ukrepov, in številne ukrepe, ki jih je treba sprejeti v zvezi s tretjimi državami, da bi jih spodbudili k izpolnjevanju teh standardov.

               (9)

               Glede preglednosti in izmenjave informacij je bil v formalnih pogojih, o katerih se je dogovoril svetovni forum leta 2009, določen mednarodno priznan standard. Ti pogoji bi morali biti zato temelj tega priporočila. Kodeks ravnanja na področju obdavčenja podjetij se je znotraj Unije izkazal za ustrezno referenco, kar zadeva škodljive davčne ukrepe. Države članice so se zavezale, da bodo v tretjih državah spodbujale načela kodeksa. Zato se je za namene tega priporočila primerno sklicevati na merila kodeksa. V tem kontekstu se je tudi ustrezno sklicevati na delo Skupine za kodeks ravnanja (obdavčenje podjetij), ki je bila v okviru Sveta vzpostavljena, da bi ocenila davčne ukrepe, ki bi lahko spadali v področje uporabe kodeksa ravnanja na področju obdavčenja podjetij (5). Primeri, ki jih je ta skupina ocenila, so lahko koristni pri ocenjevanju, ali je treba kak ukrep šteti za škodljiv.

               (10)

               V tem priporočilu bi bilo treba navesti niz ukrepov, ki jih je treba uporabljati glede tretjih držav, ki ne izpolnjujejo minimalnih standardov dobrega upravljanja v davčnih zadevah. Države članice bi s hkratno uporabo teh ukrepov znatno okrepile skupno učinkovitost ukrepov, ki jih sprejmejo posamezno. Zato bi lahko zmanjšali izgubo davčnih prihodkov kot tudi upravne stroške za davčne uprave in obremenitev davkoplačevalcev zaradi upoštevanja davčnih predpisov.

               (11)

               Da bi spodbujali uporabo minimalnih standardov dobrega upravljanja v davčnih zadevah, je prav tako treba navesti pozitivne ukrepe za spodbujanje tretjih držav, ki te standarde izpolnjujejo ali so se zavezale, da jih bodo izpolnjevale, vendar potrebujejo pomoč, da bi to lahko dosegle.

               (12)

               Ukrepi, ki so navedeni v tem priporočilu in jih države članice izvajajo, morajo biti skladni s pravom Unije, zlasti s temeljnimi svoboščinami, določenimi v PDEU –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   1.   Vsebina
   To priporočilo zagotavlja merila, ki omogočajo opredelitev tretjih držav, ki ne izpolnjujejo minimalnih standardov dobrega upravljanja v davčnih zadevah. V njem je naveden tudi niz ukrepov, ki jih države članice lahko sprejmejo v zvezi s tretjimi državami, ki ne izpolnjujejo teh standardov, in koristijo tretjim državam, ki jih izpolnjujejo.
   To priporočilo zadeva obdavčitev dohodkov.
   2.   Opredelitve pojmov
   V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

               (a)

               „davek od dohodka“ pomeni vsak davek od dohodka, odmerjen posameznikom ali pravnim osebam, ne glede na način, kako je odmerjen, če se uvede v imenu države, njenih političnih pododdelkov ali lokalnih organov;

               (b)

               „tretja država“ pomeni vsako jurisdikcijo, ki ni država članica;

               (c)

               „nacionalni črni seznam“ pomeni seznam, ki ga sprejme država članica in opredeljuje druge jurisdikcije, v zvezi s katerimi država članica uporablja predhodno določene davčne ukrepe ali davčne politike.

         3.   Minimalni standardi dobrega upravljanja v davčnih zadevah
   Tretja država izpolnjuje minimalne standarde dobrega upravljanja v davčnih zadevah, če:

               (a)

               je sprejela pravne, regulativne in upravne ukrepe, namenjene izpolnjevanju standardov preglednosti in izmenjave informacij, določenih v Prilogi, in te ukrepe učinkovito izvaja;

               (b)

               ne izvaja škodljivih davčnih ukrepov na področju obdavčenja podjetij.

         Davčne ukrepe, ki zagotavljajo znatno nižjo dejansko stopnjo obdavčitve, vključno z nično obdavčitvijo, od stopenj, ki na splošno veljajo v zadevni tretji državi, je treba obravnavati kot potencialno škodljive. Takšna stopnja obdavčitve lahko temelji na nominalni davčni stopnji, davčni osnovi ali drugem ustreznem dejavniku.
   Pri ocenjevanju, ali so takšni ukrepi škodljivi, je treba med drugim upoštevati:

               (a)

               ali so do ugodnosti upravičeni le nerezidenti ali transakcije z nerezidenti;

               (b)

               ali so ugodnosti ločene od domačega trga, tako da ne vplivajo na nacionalno davčno osnovo;

               (c)

               ali so ugodnosti odobrene tudi brez prave gospodarske dejavnosti in znatne gospodarske prisotnosti v tretji državi, ki omogoča takšne davčne ugodnosti;

               (d)

               ali pravila za določitev dobička v zvezi z dejavnostmi v okviru večnacionalne skupine podjetij odstopajo od mednarodno sprejetih načel, zlasti pravila, dogovorjena v Organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj;

               (e)

               ali davčni ukrepi niso dovolj pregledni, vključno s primeri, v katerih so zakonske določbe sproščene na upravni ravni na nepregleden način.

         Pri uporabi teh meril bi morale države članice upoštevati sklepe, dosežene v Skupini za kodeks ravnanja (obdavčenje podjetij) glede davčnih ukrepov, ki jih je skupina ocenila kot škodljive.
   4.   Ukrepi, usmerjeni proti tretjim državam, ki ne izpolnjujejo minimalnih standardov iz točke 3

               4.1

               Države članice bi morale objaviti črne sezname tretjih držav, ki ne izpolnjujejo minimalnih standardov iz točke 3, z namenom uporabe točke 4.3. Črni seznami bi se morali sklicevati na to priporočilo.

               4.2

               Države članice, ki so sprejele nacionalne črne sezname, bi morale vanje vključiti tretje države, ki ne izpolnjujejo minimalnih standardov iz točke 3.

               4.3

               Vsaka država članica, ki je sklenila konvencijo o dvojnem obdavčevanju s tretjo državo, ki ne izpolnjuje minimalnih standardov iz točke 3, bi si morala, kakor je najprimernejše za izboljšanje izpolnjevanja teh standardov s strani zadevne tretje države, prizadevati za ponovna pogajanja za sklenitev konvencije ali začasno prekinitev ali odpoved konvencije.

         5.   Ukrepi, ki koristijo tretjim državam, ki izpolnjujejo minimalne standarde iz točke 3

               5.1

               Države članice bi morale tretje države, ki izpolnjujejo minimalne standarde iz točke 3, umakniti s črnih seznamov iz točke 4.1.

               5.2

               Države članice bi morale proučiti možnost umika tretjih držav, ki izpolnjujejo minimalne standarde iz točke 3, z vseh obstoječih nacionalnih črnih seznamov iz točke 4.2.

               5.3

               Države članice bi morale proučiti možnost začetka dvostranskih pogajanj za sklenitev konvencij o dvojnem obdavčevanju s tretjimi državami, ki izpolnjujejo minimalne standarde iz točke 3.

         6.   Ukrepi, ki koristijo tretjim državam, ki so se zavezale, da bodo izpolnjevale minimalne standarde iz točke 3

               6.1

               Države članice bi morale proučiti možnost tesnejšega sodelovanja in pomoči tretjim državam, zlasti državam v razvoju, ki so se zavezale, da bodo izpolnjevale minimalne standarde iz točke 3, da bi tem državam pomagale pri učinkovitem boju proti davčnim utajam in agresivnemu davčnemu načrtovanju. V ta namen bi morale v take države za omejen čas napotiti davčne strokovnjake.
               Pri presojanju zaveze tretjih držav k izpolnjevanju minimalnih standardov bi morale države članice upoštevati vse konkretne pokazatelje v zvezi s tem, zlasti napredek, ki ga je zadevna tretja država že dosegla na področju izpolnjevanja minimalnih standardov.

               6.2

               Dokler ima tretja država koristi zaradi pomoči v skladu s točko 6.1 in dosega pričakovani napredek na področju izpolnjevanja navedenih minimalnih standardov, bi se morala država članica vzdržati izvajanja ukrepov iz točke 4, razen v primeru ponovnih pogajanj za sklenitev konvencij o dvojnem obdavčevanju.

         7.   Nadaljnji ukrepi
   Države članice morajo Komisijo obvestiti o ukrepih, sprejetih za izpolnjevanje tega priporočila, in vseh spremembah takšnih ukrepov.
   Komisija objavi poročilo o izvajanju tega priporočila v treh letih po njegovem sprejetju.
   8.   Naslovniki
   To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 6. decembra 2012

            Za Komisijo

         Algirdas ŠEMETA

            Član Komisije

      (1)  UL L 64, 11.3.2011, str. 1.

      (2)  UL C 2, 6.1.1998, str. 1.

      (3)  COM(2009) 201 final z dne 28. aprila 2009.

      (4)  COM(2010) 163 final z dne 21. aprila 2010.

      (5)  UL C 99, 1.4.1998, str. 1.

      PRILOGA

         STANDARDI PREGLEDNOSTI IN IZMENJAVE INFORMACIJ

      A   RAZPOLOŽLJIVOST INFORMACIJ

                  A.1

                  Zadevna tretja država zagotovi, da so informacije o lastništvu in identiteti vseh ustreznih subjektov in ureditev na voljo pristojnim organom.

                  A.2

                  Zadevna tretja država zagotovi, da se za vse ustrezne subjekte in ureditve vodi zanesljiva računovodska evidenca.

                  A.3

                  Na voljo so bančne informacije za vse imetnike računov.

            B   DOSTOP DO INFORMACIJ

                  B.1

                  Pristojni organi zadevne tretje države so pooblaščeni, da lahko pridobijo informacije, za katere je bilo zaprošeno na podlagi sporazuma o izmenjavi informacij, od katere koli osebe pod njihovo teritorialno jurisdikcijo, ki ima ali nadzoruje takšne informacije, in da take informacije zagotavljajo.

                  B.2

                  Pravice in varovala, ki jih imajo osebe v zadevni tretji državi, od katere se zahtevajo informacije, so skladne z učinkovito izmenjavo informacij.

            C   IZMENJAVA INFORMACIJ

                  C.1

                  Mehanizmi za izmenjavo informacij z državami članicami zagotavljajo, da je ta izmenjava izvedena na učinkovit način.

                  C.2

                  Omrežje mehanizmov za izmenjavo informacij zadevne tretje države zajema vse države članice.

                  C.3

                  Mehanizmi za izmenjavo informacij zadevne tretje države vsebujejo ustrezne določbe za zagotavljanje zaupnosti informacij, prejetih od držav članic.

                  C.4

                  Mehanizmi za izmenjavo informacij zadevne tretje države spoštujejo pravice in varovala davkoplačevalcev in tretjih strani.

                  C.5

                  Zadevna tretja država pravočasno zagotovi informacije na podlagi svojega omrežja sporazumov z državami članicami.


title: Priporočilo Sveta z dne 16. februarja 2010 o imenovanju podpredsednika Evropske centralne banke

text:
               2.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/1

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 16. februarja 2010
   o imenovanju podpredsednika Evropske centralne banke
   2010/C 52/01
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 283(2) in 139(2)(h) Pogodbe in ob upoštevanju členov 11.2 in 42.3 Protokola o Statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke –
   PRIPOROČA EVROPSKEMU SVETU:
   da se g. Vítor CONSTÂNCIO imenuje za podpredsednika Evropske centralne banke za osemletni mandat z učinkom od 1. junija 2010.

      V Bruslju, 16. februarja 2010

            Za Svet

            Predsednica

         E. SALGADO


title: Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne  15. februarja 2006  o nadaljnjem evropskem sodelovanju pri zagotavljanju kakovosti v visokem šolstvu

text:
               4.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 64/60

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

   z dne 15. februarja 2006
   o nadaljnjem evropskem sodelovanju pri zagotavljanju kakovosti v visokem šolstvu
   (2006/143/ES)
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 149(4) in 150(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Komisije,
   ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
   po posvetovanju z Odborom regij,
   v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe (2),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Čeprav je bilo izvajanje Priporočila Sveta 98/561/ES z dne 24. septembra 1998 o evropskem sodelovanju pri zagotavljanju kakovosti v visokem šolstvu (3) zelo uspešno, kar je razvidno iz poročila Komisije z dne 30. septembra 2004, pa še vedno obstaja potreba po izboljšanju delovanja evropskega visokega šolstva, zlasti glede kakovosti, da bi to postalo preglednejše in bolj zanesljivo za evropske državljane ter študente in visokošolske delavce z drugih celin.

               (2)

               Priporočilo 98/561/ES je pozvalo k podpori in, kjer je to potrebno, vzpostavitvi preglednega sistema zagotavljanja kakovosti. Skoraj vse države članice so vzpostavile nacionalne sisteme zagotavljanja kakovosti in začele ali omogočile ustanovitev ene ali več agencij za zagotavljanje kakovosti ali akreditacijo.

               (3)

               Priporočilo 98/561/ES je pozvalo k upoštevanju nekaterih bistvenih izhodišč za vzpostavitev sistema zagotavljanja kakovosti, kar vključuje ocenjevanje programov ali zavodov prek notranjega ocenjevanja, zunanjih pregledov, sodelovanja študentov, objave rezultatov in mednarodne udeležbe. Rezultati ocenjevanja zagotavljanja kakovosti igrajo pomembno vlogo pri izboljšanju delovanja visokošolskih zavodov.

               (4)

               Bistvena izhodišča iz uvodne izjave 3 so bila v glavnem upoštevana pri vseh sistemih zagotavljanja kakovosti, v okviru bolonjskega procesa pa so jih potrdili tudi evropski ministri za šolstvo, ki so se septembra 2003 zbrali v Berlinu z namenom vzpostavitve evropskega visokošolskega prostora.

               (5)

               Evropsko združenje za zagotavljanje kakovosti v visokem šolstvu (ENQA) je bila ustanovljena leta 2000 in njeno članstvo se stalno povečuje z agencijami za zagotavljanje kakovosti ali akreditacijo iz vseh držav članic.

               (6)

               V okviru bolonjskega procesa so ministri za šolstvo iz 45 držav na svojem srečanju 19. in 20. maja 2005 v Bergnu, ki je sledilo srečanju v Berlinu septembra 2003, sprejeli standarde in smernice za zagotavljanje kakovosti evropskega visokega šolstva, ki jih je predlagalo ENQA. Pozdravili so tudi načelo Evropskega registra agencij za zagotavljanje kakovosti, ki bi temeljil na nacionalnem pregledu, in pozvali ENQA naj v sodelovanju z Evropskim združenjem univerz (EUA), Evropskim združenjem visokošolskih zavodov (EURASHE) in z Nacionalnimi zvezami evropskih študentov (ESIB) nadalje razvije praktične vidike v zvezi z njegovim izvajanjem in o tem poroča ministrom prek Skupine za spremljanje bolonjskega procesa. Ob tem so poudarili pomen sodelovanja med nacionalno priznanimi agencijami za izboljšanje vzajemnega priznavanja odločitev o akreditaciji ali o zagotavljanju kakovosti.

               (7)

               Dejavnosti EU za podpiranje zagotavljanja kakovosti bi bilo treba razvijati skladno z dejavnostmi, ki se izvajajo v okviru bolonjskega procesa.

               (8)

               Zaželeno bi bilo sestaviti register neodvisnih in zanesljivih agencij za zagotavljanje kakovosti, ki delujejo v Evropi, ne glede na to, ali gre za regionalne ali nacionalne, splošne ali specializirane, javne ali privatne, kar bi povečalo preglednost v visokem šolstvu in pripomoglo k priznavanju kvalifikacij in obdobij študija v tujini.

               (9)

               Evropski svet je v okviru lizbonske strategije marca leta 2002 v Barceloni postavil cilj, v skladu s katerim bi morali evropski sistemi izobraževanja in usposabljanja postati „svetovna referenca kakovosti“ –

         PRIPOROČATA DRŽAVAM ČLANICAM:

               1.

               da v skladu s standardi in smernicami za zagotavljanje kakovosti evropskega visokega šolstva, sprejetimi v Bergnu v okviru bolonjskega procesa, spodbujajo vse visokošolske zavode na svojem ozemlju k uvedbi ali razvoju strogih notranjih sistemov zagotavljanja kakovosti;

               2.

               da spodbujajo vse agencije za zagotavljanje kakovosti ali akreditacijo na svojem ozemlju k neodvisnosti pri ocenjevanju, upoštevanju izhodišč za zagotavljanje kakovosti iz Priporočila 98/561/ES in uporabi skupnega niza splošnih standardov in smernic za ocenjevanje, sprejetih v Bergnu. Te standarde je treba nadalje razvijati v sodelovanju s predstavniki visokega šolstva. Uporabljati jih je treba tako, da varujejo in spodbujajo raznolikost ter inovativnost;

               3.

               da predstavnike nacionalnih organov, predstavnike visokega šolstva in agencij za zagotavljanje kakovosti in akreditacijo spodbujajo, naj skupaj s socialnimi partnerji vzpostavijo „Evropski register agencij za zagotavljanje kakovosti“ (v nadaljnjem besedilu „Evropski register“), ki bo temeljil na nacionalnem pregledu in bo upošteval načela, določena v Prilogi, ter opredelijo pogoje za registracijo ter pravila za vodenje registra;

               4.

               da omogočijo vsem visokošolskim zavodom na svojem ozemlju, da med agencijami za zagotavljanje kakovosti ali akreditacijo iz Evropskega registra same izberejo tisto, ki ustreza njihovim potrebam in profilu, pod pogojem, da je to v skladu z njihovo nacionalno zakonodajo ali da to dopuščajo njihovi nacionalni organi;

               5.

               da omogočijo visokošolskim zavodom, da si prizadevajo za dopolnilno ocenjevanje s strani druge agencije iz Evropskega registra, na primer za okrepitev svojega mednarodnega ugleda;

               6.

               da spodbujajo sodelovanje med agencijami z namenom vzpostavitve vzajemnega zaupanja in priznavanja ocen zagotavljanja kakovosti in akreditacij ter s tem prispevajo k priznavanju kvalifikacij za namene študija ali dela v drugi državi;

               7.

               da zagotovijo javni dostop do ocen agencij za zagotavljanje kakovosti ali akreditacijo, ki so navedene v Evropskem registru.

         POZIVATA KOMISIJO:

               1.

               da v tesnem sodelovanju z državami članicami še naprej podpira sodelovanje med visokošolskimi zavodi, agencijami za zagotavljanje kakovosti in akreditacijo, pristojnimi organi in drugimi organi, dejavnimi na tem področju;

               2.

               da Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij predstavi triletna poročila o napredku pri razvoju sistemov zagotavljanja kakovosti v različnih državah članicah in o sodelovanju na evropski ravni, vključno z napredkom, doseženim glede na zgoraj navedene cilje.

      V Strasbourgu, 15. februarja 2006

            Za Evropski parlament Za Svet

            Predsednik Predsednik

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Svet

            Predsednik

         H. WINKLER

      (1)  UL C 255, 14.10.2005, str. 72.

      (2)  Mnenje Evropskega parlamenta z dne 13. oktobra 2005 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in Sklep Sveta z dne 30. januarja 2006.

      (3)  UL L 270, 7.10.1998, str. 56.

      PRILOGA
      „Evropski register agencij za zagotavljanje kakovosti“
      Register bi moral vsebovati seznam zanesljivih agencij, katerih ocenam lahko države članice (in javni organi znotraj držav članic) zaupajo. Temeljiti bi moral na naslednjih glavnih načelih:

                  1.

                  seznam agencij bi morali sestaviti predstavniki nacionalnih organov, predstavniki visokega šolstva (visokošolski zavodi, študenti, učitelji in raziskovalci) in predstavniki agencij za zagotavljanje kakovosti in akreditacijo, ki so dejavne v državah članicah, skupaj s socialnimi partnerji;

                  2.

                  pogoji za registracijo agencij bi morali med drugim vključevati:

                              (i)

                              zavezo popolne neodvisnosti pri oblikovanju svojih ocen;

                              (ii)

                              priznanje s strani vsaj tiste države članice, v kateri delujejo (ali javnih organov znotraj te države članice);

                              (iii)

                              delovanje na podlagi skupnega niza standardov in smernic iz priporočil 1 in 2, naslovljenih na države članice;

                              (iv)

                              redne zunanje preglede s strani kolegov ali drugih strokovnjakov, vključno z objavo meril, metodologije in rezultatov takšnih pregledov.

                  3.

                  V primeru začetne zavrnitve registracije je ponovna ocena možna na podlagi doseženih izboljšav.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 24. februarja 2014 o organizaciji pripravljalnih ukrepov za zbiranje podrobnih podatkov o kreditih s strani Evropskega sistema centralnih bank (ECB/2014/7)

text:
               8.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/1

         PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
   z dne 24. februarja 2014
   o organizaciji pripravljalnih ukrepov za zbiranje podrobnih podatkov o kreditih s strani Evropskega sistema centralnih bank
   (ECB/2014/7)
   (2014/C 103/01)
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 5.1 in tretje alinee člena 34.1 Statuta,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2533/98 z dne 23. novembra 1998 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke (1) in zlasti člena 8(5) Uredbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s Sklepom ECB/2014/6 (2) lahko Evropska centralna banka (ECB) izvede določene pripravljalne ukrepe, da bi vzpostavila dolgoročni okvir za prenos podrobnih podatkov o kreditih znotraj Evropskega sistema centralnih bank (ESCB) za določene statistične namene.

               (2)

               Uspešna uveljavitev tega dolgoročnega okvira bo odvisna od sodelovanja med vsemi sodelujočimi članicami ESCB in uporabe enakih standardov kakovosti s strani teh članic. Nacionalne centralne banke (NCB) držav članic, katerih valuta ni euro, ki pa se pripravljajo na sodelovanje pri tem okviru, bi morale pri izvajanju pripravljalnih ukrepov v skladu s Sklepom ECB/2014/6 sodelovati med seboj, z NCB držav članic, katerih valuta je euro, in z ECB –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   I.

      Opredelitev pojmov

   V tem priporočilu ima pojem „podrobni podatki o kreditih“ enak pomen kot v Sklepu ECB/2014/6.
   II.

      Zagotavljanje statističnih informacij

   Naslovniki tega priporočila se zaprošajo, da uporabijo določbe Sklepa ECB/2014/6, ki so naslovljene na NCB.
   III.

      Končna določba

   To priporočilo je naslovljeno na NCB držav članic, katerih valuta ni euro, ki pa se pripravljajo na sodelovanje v dolgoročnem okviru za prenos podrobnih podatkov o kreditih znotraj ESCB.

      V Frankfurtu na Majni, 24. februarja 2014

            Predsednik Ecb

         Mario DRAGHI

      (1)  UL L 318, 27.11.1998, str. 8.

      (2)  Sklep ECB/2014/6 z dne 24. februarja 2014 o organizaciji pripravljalnih ukrepov za zbiranje podrobnih podatkov o kreditih s strani Evropskega sistema centralnih bank (še ni objavljen v Uradnem listu).


				|

		52011SC0826

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Swedenand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Sweden, 2011-2014

			   	Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Švedske za leto 2011
ter mnenje Sveta
o dopolnitvi konvergenčnega programa Švedske za obdobje 2011–2014
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 9(3) Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[2],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog
Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in
rast, t. i. Evropo 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih
politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih
je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in
konkurenčnost.
(2)
Svet je 13. julija 2010 sprejel
priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in
Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike
zaposlovanja držav članic[3], ki
sta združena v „integriranih smernicah“. Države članice so bile pozvane,
naj integrirane smernice upoštevajo pri svojih nacionalnih ekonomskih in
zaposlovalnih politikah.
(3)
Komisija je 12. januarja 2011 sprejela
prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek novega cikla gospodarskega
upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra predhodnega in integriranega
usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.
(4)
Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil
prednostne naloge za fiskalno konsolidacijo in strukturno reformo (v skladu s
sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na podlagi letnega
pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je, da je najpomembneje
ponovno vzpostaviti trdne javne finance in fiskalno vzdržnost, zmanjšati
brezposelnost z reformami na trgu dela ter si poglobljeno prizadevati za
povečanje rasti.. Od držav članic je zahteval, da te prednostne naloge
pretvorijo v konkretne ukrepe ter jih vključijo v svoje programe
stabilnosti ali konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.
(5)
Švedska je 29. aprila 2011 predložila
dopolnitev konvergenčnega programa za leto 2011 za obdobje 2011–2014 in
nacionalni reformni program za leto 2011. Oba programa sta bila ocenjena
istočasno.
(6)
Pred gospodarsko krizo v obdobju 2008–2009 je
švedsko gospodarstvo več kot deset let beležilo močno gospodarsko
rast, ki so jo spodbujali domače povpraševanje in neto izvozi. Ker je
izvozno usmerjeno in ima znaten finančni sektor, je zmanjšanje zunanjega
povpraševanja in zamrznitev finančnih trgov leta 2008 nanj močno
vplivalo, kar je leta 2009 povzročilo zmanjšanje BDP za 5,1 % in
povišanje stopnje brezposelnosti s približno 6 % na nad 9 %. Zaradi
dobrega izhodiščnega položaja brez velikih potreb po prilagoditvah v
sektorju gospodinjstev, bančnem in javnem sektorju ter ustreznega odziva
monetarne in fiskalne politike je bila recesija razmeroma kratka, prizadela pa
je predvsem izvozno usmerjen proizvodni sektor. Ko je svetovna trgovina
oživela, je švedsko gospodarstvo doživelo zelo močno in obsežno okrevanje,
pri čemer se je realni BDP leta 2010 povišal za 5,5 %. Fiskalni saldo
se je kot posledica skupnega učinka avtomatskih stabilizatorjev in
diskrecijskih ukrepov s presežka v višini 3,7 % BDP leta 2007 spremenil v
primanjkljaj v višini 0,9 % leta 2009, leta 2010 pa je bil ponovno
uravnotežen.
(7)
Na podlagi ocene dopolnitve konvergenčnega
programa v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je
makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v
programu, na splošno realističen, razen za leto 2012, ko je preveč
ugoden. Proračunska strategija iz dopolnitve konvergenčnega programa
je ustrezna, saj bi prispevala k izpolnjevanju srednjeročnega cilja
Švedske v obliki presežka v višini 1 % BDP v času trajanja cikla. To
bi zagotovilo nekaj rezerve, da se v morebitnem prihodnjem gospodarskem upadu
ne bi presegla referenčna vrednost 3 % BDP. Program predvideva
povečanje javnofinančnega presežka z 0,6 % BDP leta 2011 na
3,7 % BDP leta 2014, ki je zadnje leto programskega obdobja. To
izboljšanje bi bilo posledica pričakovane močne gospodarske rasti,
saj program v navedenih letih ne predvideva nobenih prizadevanj za
konsolidacijo. Tveganja za proračunske cilje so na splošno uravnotežena.
Napoved prihodkov v programu je nekoliko previdna za leto 2011, zato bi lahko
bili proračunski rezultati za to leto nekoliko boljši, medtem ko so
nekatera negativna tveganja pri proračunskih napovedih od leta 2012 naprej
povezana z ugodnimi makroekonomskimi predpostavkami. Po navedbah vlade bi se
lahko nadaljnji ekspanzivni fiskalni ukrepi iz predloga proračuna za leto
2011 (vključno s petim korakom ureditve davčnega dobropisa za zaposlene,
nadaljnjim povišanjem praga za plačilo državnega davka na dohodek, nižjim
DDV na restavracijske storitve in nižjo obdavčitvijo pokojnin) izvajali od
leta 2012, če bo dovolj fiskalnega prostora, zato obstaja tveganje
prociklične naravnanosti fiskalne politike. Glede na demografske napovedi
je pomembno, da Švedska še naprej izpolnjuje svoj srednjeročni cilj.
(8)
Trenutno stanje na stanovanjskem in hipotekarnem
trgu je vir morebitne nestabilnosti. Po kratkem in majhnem popravku ob vrhuncu
finančne krize se je pri cenah stanovanj na Švedskem v nasprotju z drugimi
državami ponovno začel močan trend naraščanja, ki je bil opazen
od druge polovice devetdesetih let prejšnjega stoletja, in so zdaj rekordno
visoke. Veliko povišanje cen stanovanj je potekalo vzporedno z večanjem zadolženosti
gospodinjstev, ki je predstavljala približno 170 % razpoložljivega dohodka
do sredine leta 2010, kar je najvišja zadolženost doslej. Poleg tega je velik
del hipotekarnega dolga povezan s spremenljivimi obrestnimi merami z nizko
amortizacijo. Zaradi tega so švedska gospodinjstva posebno občutljiva na
dvige obrestnih mer ali težave na področju zaposlovanja. Izrazit popravek
na stanovanjskem trgu bi lahko imel negativne posledice za makroekonomsko
stabilnost, saj bi morala gospodinjstva omejiti potrošnjo za uravnoteženje
svojih proračunov, stroški financiranja za švedske banke pa bi se
povečali.
(9)
Kar zadeva švedski trg dela, so državljani držav,
ki niso članice EU, in mladi v razmeroma slabem položaju v primerjavi s
povprečjem EU. Nadaljnje izboljšanje njihovega položaja na trgu dela je
bistveno za dvig splošne stopnje zaposlenosti in dolgoročno povečanje
ponudbe dela, da bi tako rešili demografski izziv staranja prebivalstva.
Švedska vlade trenutno izvaja več reform, da bi pri obeh skupinah
izboljšala zaposlovanje, in je med drugim povečala sredstva za
inštruiranje, mesta za pridobivanje delovnih izkušenj, poklicno izobraževanje
odraslih, inštruiranje za vajeništvo, ciljno usmerjene subvencije plač in
prilagojene tečaje švedščine. Zadnji statistični podatki jasno
kažejo, da se razmere na švedskem trgu dela na splošno izboljšujejo, razen za v
tujini rojene ženske.
(10)
Komisija je ocenila konvergenčni program in
nacionalni reformni program[4].
Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske
unije z vključitvijo EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija
pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko
politiko na Švedskem, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Meni, da
programa ustrezno obravnavata glavne izzive Švedske. Čeprav je fiskalna
strategija vlade ustrezna za nadaljnje izpolnjevanje srednjeročnega cilja,
je treba po letu 2012 poskrbeti, da v času ugodne rasti ne pride do
preveč ohlapne fiskalne politike. Oceniti je treba makroekonomska neravnovesja,
zlasti tista, ki izhajajo iz rasti cen stanovanj in zadolženosti gospodinjstev.
Poleg tega je treba spremljati in izboljšati udeležbo ranljivih skupnih, zlasti
mladih in v tujini rojenih žensk, na trgu dela.
(11)
Svet je na podlagi te ocene proučil dopolnitev
konvergenčnega programa 2011 Švedske, njegovo mnenje[5] pa je zlasti zajeto v priporočilu v
točki (1) v nadaljevanju. Ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta z dne
25. marca 2011 je Svet proučil nacionalni reformni program Švedske –
PRIPOROČA, naj Švedska v obdobju
2011–2012 sprejme naslednje ukrepe:
(1)
ohrani fiskalno politiko, ki zagotavlja nadaljnje
izpolnjevanje srednjeročnega cilja, in v času trenutnega izboljšanja
gospodarske rasti prepreči prociklično naravnanost fiskalne politike;

(2)
sprejme preventivne ukrepe za makroekonomska
tveganja, povezana z rastjo cen stanovanj in večanjem zadolženosti
gospodinjstev, vključno z reformami sistema hipotek, predpisov glede
najemnin, davka na nepremičnine in gradbenih dovoljenj;
(3)
spremlja in izboljša udeležbo mladih in drugih
ranljivih skupin na trgu dela.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               UL C , str. .
[3]               Ohranjene za leto 2011 s Sklepom Sveta 2011/308/EU
z dne 19. maja 2011.
[4]               SEC(2011) 735.
[5]               Predvideno v členu 5(3) Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97.