				|

		52012DC0328

			Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Švedske za leto 2012ter mnenje Sveta o konvergenčnem programu Švedske za obdobje 2012–2015 /* COM/2012/0328 final */

			   	Priporočilo za
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Švedske za leto 2012
ter mnenje Sveta o konvergenčnem programu Švedske za obdobje 2012–2015
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97
z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim
stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2)
Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2], zlasti člena 6(1)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[3],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)(1)   Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog
Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in
rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih
politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih
je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in
konkurenčnost.
(2)(2)   Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o
širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010
sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic[5], ki skupaj tvorita „integrirane
smernice“. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice
upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.
(3)(3)   Svet je 12. julija 2011 sprejel priporočilo v
zvezi z nacionalnim reformnim programom Švedske za leto 2011 in dal mnenje
o dopolnitvi švedskega konvergenčnega programa za obdobje 2011–2014.
(4)(4)   Komisija je 23. novembra 2011 sprejela drugi letni pregled
rasti, ki zaznamuje začetek drugega evropskega semestra predhodnega in
integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020. 14. Februarja 2012
je Komisija na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela Poročilo o
mehanizmu opozarjanja[6],
v katerem je Švedsko označila kot državo članico, za katero bi bilo
treba opraviti poglobljen pregled.
(5)(5)               Evropski svet je 2. marca 2012 potrdil prednostne
naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in
ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane,
rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih
pogojev dodeljevanja posojil gospodarstvu, spodbujanju rasti in
konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize
ter posodobitvi javne uprave.
(6)(6)   Švedska je 20. aprila 2012 predložila konvergenčni
program za obdobje 2012–2015 in nacionalni reformni program za leto 2012.
Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne
povezave. Komisija je v poglobljenem pregledu v skladu s členom 5
Uredbe (EU) št. 1176/2011 tudi ocenila, ali so na Švedskem prisotna
makroekonomska neravnotežja. Komisija je v svojem poglobljenem pregledu
ugotovila[7],
da neravnotežja obstajajo, a niso čezmerna.
(7)(7)   Na podlagi ocene konvergenčnega programa v skladu s
členom 5(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je
makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v
programu, verjeten za leto 2012 in optimističen za obdobje 2013–2015, za
katero pričakovana rast BDP znaša 3,5 %. Napoved Komisije iz
pomladi 2012 za rast BDP v letu 2013 je 2,1 %. Namen
proračunske strategije, opisane v programu, je zagotavljanje
dolgoročne vzdržnosti z upoštevanjem pravil švedskega fiskalnega okvira,
med drugim cilja, da se v ciklu doseže javnofinančni presežek v višini 1 %.
Namen strategije je tudi izpolnitev zahtev Pakta za stabilnost in rast, zlasti
spoštovanje referenčne vrednosti 3 % BDP. Program je spremenil
srednjeročni proračunski cilj, in sicer iz 1,0 % BDP
javnofinančnega presežka v 1,0 % BDP javnofinančnega
primanjkljaja. Novi srednjeročni proračunski cilj ustrezno odraža
zahteve Pakta za stabilnost in rast. Glede na (preračunani) strukturni
proračunski saldo[8]
bo srednjeročni proračunski cilj zaradi spremembe v programskem
obdobju verjetno izpolnjen, celo ob upoštevanju, da bodo v letih 2013 in 2014
verjetno sprejeti dodatni ekspanzivni diskrecijski ukrepi, ki bi lahko izhajali
iz potrebe po obnovitvi realne vrednosti neindeksiranih javnofinančnih
odhodkov. Nekatera negativna tveganja v zvezi s proračunskimi projekcijami
od leta 2013 naprej so povezana z optimističnimi makroekonomskimi
predpostavkami. Po začasni kršitvi referenčne vrednosti v letu 2012
bi ob upoštevanju diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov načrtovana
stopnja rasti javnofinančnih odhodkov od leta 2013 naprej ustrezala
referenčni vrednosti za odhodke iz Pakta za stabilnost in rast. Delež
javnega dolga je pod 60 % BDP. V skladu s programom se bo v programskem
obdobju po napovedih še zmanjševal.
(8)(8)   Poglobljeni pregled Komisije v skladu s členom 5
Uredbe (EU) št. 1176/2011 je potrdil, da so gospodinjstva na Švedskem
precej zadolžena. Razmere na stanovanjskem trgu in trgu hipotekarnih posojil so
se v letu 2011 stabilizirale, vendar ostaja nekaj strukturnih izkrivljenj,
ki dolgoročno ogrožajo stabilnost teh trgov. Sprejeti so bili ustrezni
ukrepi za okrepitev odpornosti finančnega sektorja, vendar je trenutno v
veljavi več politik, ki bi lahko prispevale k nestabilnosti švedskega
stanovanjskega trga in nakopičenju hipotekarnih dolgov, in niso bile
deležne tolikšne pozornosti: znatna davčna olajšava za plačila
obresti in nizki davki na nepremičnine, nizka amortizacija in strogi
predpisi o najemnih razmerjih. Na drugi strani prožnost stanovanjske ponudbe
omejujejo monopol pri lokalnem prostorskem načrtovanju, dolgotrajni
postopki prostorskega načrtovanja in pomanjkanje konkurence.
(9)(9)   Stanje na trgu dela se je v letu 2011 na splošno sicer
izboljšalo, kar pa ne velja za stopnjo brezposelnosti mladih in ranljivih
skupin, ki je ostala visoka, zlasti pri osebah s priseljenskim ozadjem. Za
izboljšanje stanja Švedska trenutno izvaja več ukrepov aktivne politike
trga dela in reformo izobraževalnega sistema. Zdi se, da je večina teh
ukrepov ustreznih in verodostojnih, vendar je za oceno njihovega učinka še
prezgodaj. Negotovo pa je, ali je primeren in učinkovit glavni ukrep za
zaposlovanje mladih, to je znižanje stopnje DDV za restavracije in
gostinske storitve, zato ga je treba oceniti. Poleg tega bi ambicioznost lahko
okrepili z bolj celovitim pristopom k reševanju težav, med drugim z obravnavo
problema razmeroma visokih plač na spodnjem delu plačilne lestvice in
razlik pri zaščiti delavcev za nedoločen in določen čas.
(10)     Švedska je po deležu BDP, ki
ga vlaga v raziskave in razvoj, na drugem mesti v EU in je po sistemu
kazalnikov uspešnosti za raziskave in inovacije vodilna država na področju
inovacij. Vendar pa je Švedska pri komercializaciji inovativnih proizvodov manj
uspešna od povprečja EU in pri tem kaže negativen trend. Poleg tega
kaže, da Švedska zaostaja pri ustanavljanju hitro rastočih inovativnih
podjetij. Vodilni položaj Švedske na področju raziskav in razvoja ogroža
tudi njena izrazita odvisnost od peščice velikih multinacionalk, ki svoje
dejavnosti s tega področja pospešeno selijo v druge države. Ta vprašanja
bi morala biti obravnavana v novem predlogu zakona o raziskavah in razvoju, ki
naj bi bil sprejet jeseni 2012.
(11)(11)           V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno
analizo švedske ekonomske politike. Ocenila je konvergenčni program in
nacionalni reformni program ter predstavila poglobljen pregled. Glede na to, da
je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z
vključitvijo EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni
upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na
Švedskem, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v
okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih v točkah od (1)
do (4) v nadaljevanju.
(12)     Svet je ob upoštevanju te
ocene preučil švedski program stabilnosti, njegovo mnenje[9] pa je izraženo zlasti v
priporočilu v točki (1) spodaj.
(13)     Svet je ob upoštevanju
poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil
nacionalni reformni program Švedske za leto 2012 in njen konvergenčni
program. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU)
št. 1176/2011 so izražena zlasti v priporočilu (2) spodaj –
PRIPOROČA, naj Švedska v obdobju 2012–2013
sprejme naslednje ukrepe:
1.1.        V letu 2012 in pozneje naj ohrani stabilen fiskalni položaj z
izvajanjem predvidene proračunske strategije in zagotavljanjem nadaljnjega
izpolnjevanja srednjeročnega proračunskega cilja, med drugim z dosego
referenčne vrednosti za odhodke.
2.2.        Sprejme naj nadaljnje preventivne ukrepe za okrepitev
stabilnosti stanovanjskega trga in trga hipotekarnih posojil v
srednjeročnem obdobju, med drugim s spodbujanjem preudarne posojilne
politike, zmanjšanjem davčnih ugodnosti pri financiranju stanovanjskih
naložb ter zmanjšanjem omejitev pri stanovanjski ponudbi in predpisih o
najemnih razmerjih.
3.3.        Sprejme naj dodatne ukrepe za izboljšanje udeležbe mladih in
ranljivih skupin na trgu dela s poudarkom na učinkovitih ukrepih aktivne
politike trga dela, spodbujanju večje prožnosti plač, predvsem na
spodnjem delu plačilne lestvice, in pregledu izbranih vidikov zakonodaje
glede varnosti zaposlitve, kot so poskusna obdobja, za olajšanje prehoda v
stalno zaposlitev. Pregleda naj učinkovitost zdajšnje znižane stopnje DDV
za restavracije in gostinske storitve pri ustvarjanju delovnih mest.
4.4.        Prihodnji predlog zakona o raziskavah in inovacijah naj
osredotoči na ukrepe za večjo komercializacijo inovativnih proizvodov
in razvoj novih tehnologij ter tako podpre hitro rastoča inovativna
podjetja.
V Bruslju,
                                                                       Za Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997,
str. 1.
[2]               UL L 306, 23.11.2011,
str. 25.
[3]               COM(2012) 328 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 in P7_TA(2012)0047.
[5]               Sklep Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 160 final.
[8]               Ciklično prilagojeni saldo
brez enkratnih in začasnih ukrepov, ki so ga službe Komisije
preračunale na podlagi informacij, predloženih v programu, z uporabo
skupno dogovorjene metodologije.
[9]               V skladu s členom 9(2)
Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije z dne 23. januarja 2009 o smernicah za najboljšo prakso pri izvrševanju pregledov tahografa (nadzorne naprave), ki se izvajajo pri cestnih preverjanjih in v pooblaščenih servisnih delavnicah (notificirano pod dokumentarno številko C(2009) 108) (Besedilo velja za EGP)

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 21/87

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 23. januarja 2009
   o smernicah za najboljšo prakso pri izvrševanju pregledov tahografa (nadzorne naprave), ki se izvajajo pri cestnih preverjanjih in v pooblaščenih servisnih delavnicah
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2009) 108)
   (Besedilo velja za EGP)
   (2009/60/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Direktive 2006/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o minimalnih pogojih za izvajanje uredb Sveta (EGS) št. 3820/85 in (EGS) št. 3821/85 o socialni zakonodaji v zvezi z dejavnostmi v cestnem prometu in razveljavitvi Direktive Sveta 88/599/EGS (1), in zlasti člena 11(1) Direktive,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija mora v skladu s členom 11(1) Direktive 2006/22/ES oblikovati smernice o najboljši praksi pri izvrševanju pregledov vozil, ki jih izvajajo nadzorni uradniki na cesti ali v prostorih podjetij ali pooblaščene servisne delavnice in serviserji.

               (2)

               Nadzorna naprava je v cestnem prometu potrebna za zapis časa, ki ga vozniki porabijo za vožnjo ali počitek, ter poleg tega zagotavlja, da pristojni nacionalni nadzorni organi učinkovito preverjajo socialno zakonodajo v zvezi s cestnim prometom.

               (3)

               Za zagotavljanje, da takšna nadzorna naprava deluje pravilno in zanesljivo ter da se zagotovi zapisovanje in shranjevanje podatkov, so po vgradnji nadzorne naprave potrebni občasni kontrolni in inšpekcijski pregledi.

               (4)

               Kot kaže, pa se občasni kontrolni in inšpekcijski pregledi ne izvajajo dovolj pogosto, da bi voznike in prevoznike, ki si prizadevajo zlorabiti sistem z napravami za manipulacijo ali drugimi podobnimi sredstvi, učinkovito odvračali od takšnih praks.

               (5)

               Raziskave in informacije strokovnjakov so pokazale, da so bili poskusi zlorab tahografskega sistema pogosti pri vozilih z analognimi tahografi; zdaj se podobno zlorablja in ogroža digitalni tahografski sistem.

               (6)

               Ista raziskava je pokazala, da so v sektorju cestnega prometa mogoče in znane številne manipulacije, s katerimi se poskuša zlorabiti tahograf, zlasti digitalni tahografski sistem.

               (7)

               Takšni poskusi in grožnje resno ogrožajo varnost v cestnem prometu in imajo tudi nesprejemljiv negativen učinek na pošteno konkurenco in socialne razmere voznikov v cestnem prometu.

               (8)

               Zaradi večje varnosti digitalnih tahografov v primerjavi z analognimi tahografi se lahko grožnje in poskusi zlorab sistema lažje odkrijejo, zato je tveganje, da se pri brezobzirnih voznikih in prevoznikih odkrijejo takšne naprave, ustrezno večje in jih od tega resno odvrača.

               (9)

               Zato je namen tega priporočila spodbujanje in podpiranje držav članic pri sprejetju postopkov in metod, ki bodo na podlagi raziskav in strokovnega znanja in izkušenj iz industrije znatno izboljšali možnosti za preprečevanje in odkrivanje takšnih poskusov zlorab.

               (10)

               To priporočilo določa zlasti najboljšo prakso pri izvrševanju, kot je bila opredeljena v raziskavi, ki jo je izvedlo Skupno raziskovalno središče.

               (11)

               To priporočilo skupaj s predlagano direktivo o dodatnih pregledih, ki se izvajajo na cesti, pomeni sveženj izvršilnih ukrepov, katerih namen je znatno izboljšanje odkrivanja in preprečevanja naprav, ki se uporabljajo za zlorabo digitalnega tahografskega sistema.

               (12)

               Ukrepi iz tega priporočila so v skladu z mnenjem odbora, ustanovljenega v skladu s členom 18(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 3821/85 (2) –

         PRIPOROČA:

               1.

               da se sprejmejo in uporabljajo smernice za najboljšo prakso iz Priloge k temu priporočilu glede pregledov vozil, ki jih izvajajo nadzorni uradniki na cesti ali v prostorih podjetij ali serviserji in tehniki v servisnih delavnicah, ki jih odobri pristojni organ države članice, za odkrivanje in preprečevanje uporabe naprav za manipulacijo v nadzornih napravah, ki se uporabljajo v cestnem prometu.

               2.

               da se te smernice uporabljajo, kadar je to primerno, v okviru nacionalnih strategij nadzora iz člena 2 Direktive 2006/22/ES.

      V Bruslju, 23. januarja 2009

            Za Komisijo

         Antonio TAJANI

            Podpredsednik

      (1)  UL L 102, 11.4.2006, str. 35.

      (2)  OJ L 370, 31.12.1985, str. 8.

      PRILOGA
      PRIPOROČILA O PROTIUKREPIH, KI JIH SPREJMEJO DRŽAVE ČLANICE ZA ODKRIVANJE IN PREPREČEVANJE UPORABE NAPRAV ZA MANIPULACIJO
      KAZALO

                  POGLAVJE 1:

               UVOD

                  POGLAVJE 2:

               UČINKOVITO CESTNO PREVERJANJE

                  A.

               Organizacija in oprema

                  B.

               Metode dvojnih kontrolnih točk z analizo dejanske hitrosti in razdalje vozil

                  C.

               Metode enojne kontrolne točke na podlagi izčrpne analize prenesenih podatkov

                  D.

               Metode enojne kontrolne točke na podlagi tehničnega nadzora pečatov

                  E.

               Napotitev vozila v servisno delavnico

                  F.

               Pregled vozil ali podatkov v prostorih podjetja

                  POGLAVJE 3:

               USPOSABLJANJE, OPREMA IN NAJBOLJŠA PRAKSA

                  POGLAVJE 4:

               INŠPEKCIJSKI PREGLEDI SERVISNE DELAVNICE

                  A.

               Pravna podlaga

                  B.

               Zlomljeni ali manjkajoči pečati

                  C.

               Analiza zapisov podatkov

                  D.

               Nadzor povezave med zaznavalom gibanja in enoto v vozilu

                  E.

               Posebni postopki po cestnem preverjanju

                  POGLAVJE 5:

               POROČILO IN REVIZIJA SERVISNIH DELAVNIC

                  OGLAVJE 6:

               KONČNE DOLOČBE
            Poglavje 1:   Uvod
      1.1.   Komisija v tem priporočilu opisuje, k čemu se lahko države članice spodbudi, da se soočijo z grožnjami, ki jih predstavlja uporaba naprav za manipulacijo v tahografih, ter da se hkrati med državami članicami spodbudijo in podprejo preventivni protiukrepi za obvladovanje zadevnih groženj.
      1.2.   Navzočnost naprav za manipulacijo v vozilih, ki so namenjene oviranju pravilnega delovanja in nalog digitalnega tahografskega sistema, je ena do najresnejših groženj za varnost sistema. Uporaba ali namen uporabe takšnih naprav izkrivlja pošteno konkurenco, ker brezobzirnim prevoznikom in voznikom omogoča nepošteno poslovno prednost, ustvarja pa tudi nesprejemljiv negativen socialni vpliv na voznike, ker jim omogoča, da vozijo bistveno več časa, kot je zakonsko dovoljeno, ali jih v to prisili. Zaradi teh dejavnikov se lahko za vse udeležence v cestnem prometu zmanjša varnost v cestnem prometu, ki jo želi Komisija v prihodnjih letih izboljšati.
      1.3.   Poleg tega je treba zagotoviti, da lahko prevozniki in vozniki, ki spoštujejo zakone, zaupajo digitalnemu tahografu, pri čemer se lahko nacionalni organi za nadzor v Skupnosti zanesejo na verodostojnost in celovitost podatkov, ki jih naprava zapiše in shrani, ne glede na to, ali so podatki preneseni in analizirani iz enote v vozilu ali z voznikove kartice. Za zagotavljanje zanesljivosti podatkov je treba izvajati redne kontrolne in inšpekcijske preglede naprav, da se zagotovi njihovo pravilno obratovanje in delovanje.
      1.4.   Dolgoročno je popolna varnost sistema in njegovih sestavnih delov bistvena, če naj se zagotovita celovitost in verodostojnost zapisanih podatkov. Za odpravo najobičajnejših zlorab in poskusov zlorab sistema bo Komisija temu primerno preučila možnost, da se pri pregledu Uredbe (ES) 3821/85 in njenih prilog sprejmejo dodatni podrobnejši zakonodajni ukrepi.
      1.5.   Kljub temu lahko v kratkoročnem obdobju pristojni organi držav članic pripravijo ustrezne in učinkovite ukrepe za lažje odkrivanje naprav za manipulacijo, s čimer se zmanjša tveganje, da bodo prevozniki in vozniki takšne naprave uporabljali.
      1.6.   Čeprav so države članice pravno odgovorne, da zahtevajo, da se kontrolni in inšpekcijski pregledi opravljajo tako, da se zagotovi učinkovito izvajanje socialne zakonodaje Skupnosti v cestnem prometu, takšni občasni pregledi ne morejo zagotoviti, da se naprave ne bodo namestile in uporabljale pozneje, ko se pregledi končajo. Izkušnje so pokazale, da je bolj verjetno, da se takšne naprave odkrijejo med cestnimi preverjanji, ko je vozilo mogoče pregledati podrobneje. Spodbujati je treba pogostost in naravo teh preverjanj s strani držav članic, da se znatno poveča dejavnik odvračanja s povečanjem verjetnosti za odkrivanje takšnih naprav.
      1.7.   Dodatek 10 (Generični varnostni cilji) Priloge 1B k Uredbi (EGS) 3821/85 določa obseg funkcij zagotavljanja varnosti, ki so potrebne za zagotavljanje celovitosti digitalnega tahografskega sistema. Varnostne cilje celotnega sistema in njegovo ogrožanje je treba obravnavati s kombinacijo tehničnih rešitev na podlagi odobritve v skladu z merili za vrednotenje varnosti skupne informacijske tehnologije (ITSEC) ter fizičnimi sredstvi, tj. z osebjem in postopki, za izvajanje katerih so odgovorne države članice in proizvajalci tahografov. Zato je namen tega priporočila Komisije državam članicam predlagati najučinkovitejše postopke, ki temeljijo na raziskavah in znanih najboljših praksah, za podporo zadevnim ukrepom v zvezi s postopki in osebjem.
      1.8.   Vendar to priporočilo Komisije ni namenjeno nadomestitvi tehničnih rešitev, ki jih zagotavljajo merila ITSEC (1), ampak bi lahko bilo v idealnih okoliščinah dejansko najprimerneje, da bi se uporabljalo skupaj z njimi in bi jih podpiralo.
      1.9.   V poročilu, ki ga je objavilo Skupno raziskovalno središče (2) so navedene vrste znanih in možnih groženj varnosti digitalnega tahografa. Zato lahko to poročilo države članice uporabijo kot podlago za izvedbo potrebnih korakov in ukrepov, da se lahko nacionalnim nadzornim uradnikom zagotovijo potrebne informacije in navodila, ki jih lahko uporabljajo pri opravljanju kontrolnih in inšpekcijskih pregledov vozil na cesti. Poleg tega bi lahko podobne informacije in navodila zagotovili serviserjem in servisnim delavnicam, ki izvajajo pooblaščene vgradnje, inšpekcijske in kontrolne preglede in popravila nadzornih naprav v cestnem prometu. Obseg navodil bi lahko ustrezno zagotavljal, da lahko te osebe v celoti in ustrezno izvajajo preglede, opisane v tej prilogi, ter da lahko države članice preganjajo tiste, za katere je bilo ugotovljeno, da zlorabljajo ali poskušajo zlorabiti sistem.
      1.10.   Navedene smernice in priporočila niso izčrpna in v nekaterih okoliščinah z uporabo teh smernic ni mogoče doseči želenega rezultata (na primer, če referenčnega kabla ni mogoče povezati z zaznavalom gibanja). V takšnih okoliščinah se lahko države članice spodbuja, da razvijejo nadomestne metode, ki so potrjeno učinkovite. Takšne nadomestne metode si lahko organi pregona širše izmenjujejo.
      1.11.   Čeprav je to priporočilo Komisije namenjeno obravnavi obeh vrst tahografov iz Uredbe (ES) 3821/85 in njenih prilog, imajo morda države članice že oblikovane metode, postopke in smernice za pregled analognih tahografov in odkrivanje naprav za manipulacijo. Zato se tega priporočila Komisije ne sme obravnavati, kot da nadomešča zadevne ukrepe, ki so že uveljavljeni, ali odvrača od njih, ampak kot da jih dodatno podpira, zlasti glede digitalnega tahografa, v zvezi s katerim se metodologija lahko razlikuje, vendar cilj ostaja isti. Priporočljivo je, da se lahko že uveljavljeni ukrepi za preverjanje analognih tahografov, kadar je primerno, razširijo tudi na digitalne tahografe (na primer glede plačila servisnim delavnicam za izvajanje posebnih nalog, ki so jim jih določili nadzorni uradniki, ki so vozilo napotili v pooblaščeno servisno delavnico, kot je opisano v delu F).
      1.12.   Države članice morajo biti samozavestne, pri čemer jih je treba podpreti pri načrtovanju metod in postopkov za obravnavanje novih groženj tahografskemu sistemu v nacionalnih strategijah nadzora. Takšne najboljše prakse se lahko izmenjujejo z drugimi državami članicami.
      Poglavje 2:   Učinkovito cestno preverjanje
      A.   Organizacija in oprema
      2.1.   Za izvajanje popolnih in učinkovitih pregledov morajo biti nadzorni uradniki polno opremljeni in ustrezno usposobljeni. Imeti morajo vsaj nadzorne kartice in ustrezno orodje za prenos podatkovnih datotek iz enote v vozilu in voznikove kartice, poleg tega jim je treba omogočiti, da lahko analizirajo takšne podatkovne datoteke in izpise iz vrste nadzorne naprave iz Priloge IB skupaj z vrstami tahografskih vložkov ali preglednic iz Priloge 1. Nadzorni uradniki morajo imeti tudi programsko opremo, s katero lahko takšne podatke analizirajo hitro in čim enostavneje, ker velja, da se pri odkrivanju naprav za manipulacijo izpisi težje analizirajo na cesti zaradi dolžine in vsebine nekaterih natisnjenih datotek.
      2.2.   Če je mogoče, lahko nadzorni uradniki, ne glede na to, ali izvajajo preglede na cesti ali v prostorih podjetja, ter ne glede na to, ali želijo preveriti ustreznost voznikovih ur ali izvajajo tehnične preglede ali druge vrste pregledov, tudi izkoristijo priložnost in preverijo pravilno delovanje in uporabo tahografa, pri čemer lahko pri takih preverjanjih odkrijejo uporabo naprav za manipulacijo.
      2.3.   Zato je priporočljivo, da države članice poskušajo organizirati preglede vozil za iskanje naprav za manipulacijo skupaj z drugimi pregledi (kot so tehnični pregledi, skladnost s pravili o voznikovih urah itd.) ter da je okvirno pri vsaj 10 % skupnega števila preverjenih vozil preverjena navzočnost naprav za manipulacijo. O ustrezni metodologiji in okoliščinah za opravljanje takšnih dodatnih pregledov odločajo države članice, vendar je lahko vsebina izražena v njihovi celotni nacionalni strategiji nadzora.
      2.4.   Učinkoviti pregledi bi se lahko na primer izvajali z naslednjimi metodami:

                  dvojne kontrolne točke z analizo hitrosti ali razdalje (glej B);

                  enojna kontrolna točka z izčrpno analizo podatkov (glej C);

                  enojna kontrolna točka na podlagi tehničnega nadzora (glej D).

            2.5.   Če nadzorni uradnik meni, da je zbral dovolj dokazov, lahko napoti vozilo v servisno delavnico, da se opravijo dodatni preizkusi (glej E).
      2.6.   Države članice lahko vedno uporabljajo dodatne ali nadomestne metode pregledov vozil.
      B.   Metode dvojnih kontrolnih točk z analizo dejanske hitrosti in razdalje vozil
      2.7.   Kontrola hitrosti ob določenem času: pri uporabi te metode lahko nadzorni uradniki s stacionarnimi ali mobilnimi kamerami ali ročnimi merilniki hitrosti merijo dejansko hitrost vozila, preden ga ustavijo pri cestnem preverjanju ob določenem času. Nato lahko prenesejo datoteko s podrobnimi podatki o hitrosti za 24 ur iz enote v vozilu in primerjajo hitrost, ki je bila zapisana ob določenem času, s hitrostjo, ki je bila izmerjena nekaj kilometrov prej. Pri tej metodi je na kontrolni točki potrebna le primerjava dveh podatkov po prenosu datoteke s podrobnimi podatki o hitrosti za 24 ur.
      2.8.   Stacionarna kontrola razdalje ob določenem času: pri uporabi te metode se lahko kontrolna točka lahko izbere na znani razdalji od določenega kraja, na katerem imajo nadzorni uradniki možnost ali sredstva, da zabeležijo čas, ko se je določeno vozilo ustavilo na tej točki ali peljalo mimo nje (cestninski listki, posnetki kamere, poročila mejne kontrole itd). Na kontrolni točki lahko nadzorniki prenesejo datoteko s podrobnimi podatki o hitrosti za 24 ur iz enote v vozilu in takoj primerjajo povprečno zabeleženo hitrost med kontrolno točko ter določenim krajem s hitrostjo, ki je izračunana na podlagi znane razdalje in časa, ki je bil potreben za prihod na kontrolno točko.
      2.9.   Z obema metodama morajo nadzorniki na kontrolni točki le primerjati dva podatka po prenosu datoteke s podrobnimi podatki o hitrosti za 24 ur iz enote v vozilu ter meritvi ali izračunu dejanske povprečne hitrosti. Zaradi kakršnih koli večjih razlik lahko nadzorni uradnik sumi, da je bila uporabljena naprava. Nato lahko nadzorni uradnik voznika in vozilo napoti v servisno delavnico, pri čemer ni nujno, da opravi nadaljnje preglede na kraju pregleda.
      2.10.   V zvezi z vrsto tahografov iz Priloge I B morajo vse datoteke, ki so prenesene iz nadzorne naprave ali z njeno pomočjo, vključevati ustrezen digitalni podpis, ki ga je prvotno ustvarila enota v vozilu ali voznikova kartica za potrditev verodostojnosti in celovitosti podatkov, pri čemer lahko nadzorni upravniki preverijo tudi, ali so prenesene tudi te informacije.
      C.   Metode enojne kontrolne točke na podlagi izčrpne analize prenesenih podatkov
      2.11.   Če se med izvajanjem cestnega preverjanja uporablja naprava za manipulacijo ali je bila uporabljena malo pred pregledom, se znaki manipulacije lahko odkrijejo s številnimi enostavnimi postopki.
      2.12.   Za potrditev suma navzočnosti naprave za manipulacijo, ki bi utemeljeval kakršen koli ukrep nadzornih uradnikov, ki se jim zdi potreben za odkritje naprave, lahko nadzorni upravniki:

                  —

                  primerjajo dejavnosti voznika, ki so jih prenesli s kartice in iz enote v vozilu, z drugimi dokumenti v vozilu in izjavo voznika. Če obstajajo neskladnosti med temi podatki, je to podlaga za sum. V tem primeru lahko nadzornik nadaljuje preiskavo;

                  —

                  preverijo datoteko s podatki o dogodkih in napakah, shranjeno v enoti v vozilu, ter zlasti za zadnjih 10 dni:

                              —

                              poskus kršenja varnosti;

                              —

                              izpad napajanja (najdaljši dogodek);

                              —

                              napako v podatkih o gibanju (najdaljši dogodek);

                              —

                              napako na zaznavalu.

                        Če voznik ne more zadovoljivo pojasniti in utemeljiti vsakega dogodka ali napake, lahko nadzornik nadaljuje preiskavo.

                  —

                  Preverijo datoteke s tehničnimi podatki, shranjene v enoti v vozilu in zlasti:

                              —

                              podatke o nastavljanju časa,

                              —

                              kalibracijske podatke (zadnjih pet kalibriranj, ime servisne delavnice in njihova številka kartice).

                  —

                  Zadnji podatki so uporabni za odkrivanje preveč kalibracijskih dejavnosti, ki lahko pomenijo, da so bile opravljene z ukradeno kartico servisne delavnice (ali kartico servisne delavnice, ki je bila prijavljena kot izgubljena). Priporočljivo je, da nadzorni uradniki pri organu za izdajo kartic (3) preverijo status takšnih kartic servisnih delavnic, ki so bile identificirane, ter ali so bile veljavne takrat, ko so bile uporabljene pri kalibriranju enote v vozilu.

            2.13.   Če po preverjanju vseh podatkov iz točk 2.14–2.19 nadzorni uradnik še vedno meni, da je nekaj narobe, lahko prenese datoteko z natančnimi podatki o hitrosti za 24 ur in s svojo programsko opremo preveri ali so zapisana nerealna povečanja in zmanjšanja pri pospeševanju vozila in, kadar je primerno, ali je profil poti skladen z drugimi dokumenti v vozilu in izjavo voznika (število postankov, hitrost v gorati ali mestni regiji, …). Ti dokazi skupaj s predhodnimi dokazi lahko utemeljujejo razloge za domnevo, da je v vozilu naprava za manipulacijo.
      2.14.   Pri tej metodi je na kontrolni točki potrebna ustrezna programska oprema, ki lahko ustvari berljiv prikaz časovnega profila hitrosti za natančno določanje neobičajnih nihanj v pospeševanju ali zmanjševanju hitrosti, da se izpostavijo in na splošno samodejno pokažejo:

                  —

                  nerealna povečanja ali zmanjšanja pospeševanja vozila;

                  —

                  vsa sumljiva kalibriranja enote v vozilu;

                  —

                  izpad napajanja.

            D.   Metode enojne kontrolne točke na podlagi tehničnega nadzora pečatov
      2.15.   Ko je mogoče in kadar je varno, lahko nadzorni uradnik preveri pečate. Če pečatov ni, so zlomljeni ali poškodovani, je treba od voznika zahtevati pojasnitev razmer.
      2.16.   Če lahko voznik predloži pisno izjavo, ki pojasnjuje razloge za tako dejanje, kot je predvideno v Poglavju V dela 4 Priloge 1 ali zahtevi 253 Priloge I B k Uredbi (EGS) 3821/85, lahko nadzorni upravnik zahteva, da voznik obišče servisno delavnico, da se sistem ponovno zapečati ter oprema ponovno kalibrira.
      2.17.   V nasprotnem primeru to pomeni kršitev, pri čemer je priporočljivo, da se voznika z njegovim vozilom takoj napoti v pooblaščeno servisno delavnico skupaj z nadzornim uradnikom na pregled naprave, kot je predvideno v poglavju 3, ki sledi.
      E.   Napotitev vozila v servisno delavnico
      2.18.   Če po cestnem preverjanju, pri katerem se uporabijo prejšnje metode, še vedno obstaja utemeljeni sum, da je vgrajena naprava za manipulacijo, lahko nadzorni uradnik napoti vozilo v pooblaščeno servisno delavnico. Nadzorni uradniki ali ustrezni nacionalni organ je lahko pooblaščen za dajanje navodil pooblaščenim servisnim delavnicam, da opravijo posebne preizkuse za preverjanje navzočnosti naprav za manipulacijo.
      2.19.   Ti posebni preizkusi v večini primerov omogočijo zaznavanje napačne povezave med zaznavalom gibanja in enoto v vozilu, ki lahko kaže navzočnost naprave za manipulacijo. Takšni preizkusi lahko vključujejo (glej opis v Poglavju 3):

                  —

                  inšpekcijski pregled pečatov in ploščic v obliki nalepke;

                  —

                  preizkus referenčnega kabla;

                  —

                  analizo prenesenih podatkovnih datotek.

            2.20.   Če se odkrijejo naprave za manipulacijo, ne glede na to, ali jih je voznik uporabil ali ne, se lahko oprema (to lahko vključuje samo napravo, enoto v vozilu ali njene sestavne dele in voznikovo kartico) odstrani iz vozila in uporabi kot dokaz.
      2.21.   Poleg tega se lahko od pooblaščenih servisnih delavnic dodatno zahteva preverjanje, da: (a) nadzorna naprava ustrezno deluje; (b) nadzorna naprava pravilno zapisuje in shranjuje podatke in (c) so parametri kalibriranja nadzorne naprave pravilni.
      2.22.   Za vozila, ki so opremljena z vrsto nadzorne naprave iz Priloge I B, je priporočljivo, da se šele po prenosu vseh podatkovnih datotek in njihovi analizi (z nedotaknjenimi digitalnimi podpisi) ter po preverjanju, da naprave za manipulacijo ni, nadzorna naprava v celoti ponovno kalibrira in da se pritrdi nova ploščica v obliki nalepke. Poleg tega je priporočljivo, da pooblaščena servisna delavnica ponovno zapečati sistem le pod vodstvom nadzornega organa.
      2.23.   V zvezi z nadzorno napravo v skladu s Prilogo 1 se lahko po odstranitvi katere koli naprave za manipulacijo preveri ustrezno obratovanje in pravilno delovanje nadzorne naprave ter se naprava v celoti ponovno kalibrira in se nanjo pritrdi nova ploščica v obliki nalepke. Priporočljivo je, da pooblaščena servisna delavnica ponovno zapečati sistem le pod vodstvom nadzornega organa.
      F.   Pregled vozil ali podatkov v prostorih podjetja
      2.24.   Priporočljivo je, da pristojni organi države članice izkoristijo možnost pregleda vozil (in enot v vozilu) ter voznikov (in voznikovih kartic), ki so morda na kraju pregleda med pregledom prostorov podjetja.
      2.25.   Podatke, s katerimi upravlja podjetje, je treba hraniti vsaj eno leto, pri čemer morajo biti na voljo za inšpekcijski pregled, kadar koli jih nadzorni uradnik zahteva. Zato lahko nadzorni uradniki kot del svojega standardnega postopka nadzora pregledajo vsa vozila, ki so v prostorih podjetja, in izvedejo kakršne koli preizkuse ali dejavnosti, za katere menijo, da so ustrezni, medtem ko hkrati čim manj zadržujejo voznike in vozila.
      2.26.   Pri takšnih pregledih v prostorih podjetja se lahko upošteva tudi možnost, da je lahko v podjetju več vozil in zapisov, povezanih z vrsto nadzornih naprav iz Priloge I ali Priloge 1B, pri čemer bi bilo primerno, da se nadzorni uradniki pripravijo in ustrezno opremijo za to možnost.

         POVZETEK

         PREPREČEVANJE ZLORAB DIGITALNEGA TAHOGRAFA PREGLEDI NA CESTI ALI V PROSTORIH PODJETJA

         Pripravijo se lahko nacionalne strategije nadzora za spodbujanje učinkovitih kontrolnih in inšpekcijskih pregledov vozil, ki imajo morda vgrajene naprave za manipulacijo, na cesti ali med pregledi prostorov podjetij.

         Ustrezno usposobljeni in opremljeni nadzorni uradniki bi lahko takoj dostopali do podatkov iz enot v vozilu, lahko bi jih prenašali in analizirali in nemudoma izvajali preglede ter izvajali podobne analize elektronsko shranjenih podatkov ali skupaj s tahografskimi vložki, preglednicami in izpisi.

         Države članice lahko razvijejo strategije za zagotavljanje, da se pri pregledu vozil glede navzočnosti naprav za manipulacijo takšna vozila do leta 2010 preverijo v skladu z eno od navedenih metod:

                  —

                     dvojne kontrolne točke z analizo dejanske hitrosti in razdalje vozil;

                  —

                     enojna kontrolna točka z izčrpno analizo prenesenih podatkov;

                  —

                     enojna kontrolna točka na podlagi tehničnega nadzora pečatov.

         Okvirno je mogoče, da se 10 % preverjenih vozil (s tehničnimi pregledi, skladnostjo s pravili o voznikovih urah ali drugimi pregledi) lahko pregleda tudi za navzočnost naprav za manipulacijo, čeprav morajo najučinkovitejša sredstva, ki jih morajo opredeliti v svojih strategijah, razviti države članice.

         Če je odkritih dovolj dokazov za utemeljeni sum, lahko nadzorni uradniki napotijo vozilo v pooblaščeno servisno delavnico, da se opravijo dodatni preizkusi.

         Če so odkrite naprave za manipulacijo, ne glede na to, ali jih je voznik uporabil ali ne, je priporočljivo, da se oprema odstrani iz vozila in uporabi kot dokaz v skladu z nacionalnimi pravili postopka v zvezi z ravnanjem s takšnimi dokazi. Nadzorni uradniki lahko ob ugotovljeni uporabi takšne opreme uporabijo ustrezne postopke in kazni, saj to pomeni najhujšo kršitev.

      Poglavje 3:   Usposabljanje, oprema in najboljša praksa
      3.1.   Medtem ko morajo države članice zagotoviti, da so nadzorni uradniki ustrezno usposobljeni za opravljanje svojih nalog, lahko izvedejo tudi primerno usposabljanje za vse druge udeležene strani; uporabno in zelo zaželeno bi bilo, če bi se med državami članicami organizirali skupni obiski in usklajevanje za nadzorne uradnike, da se uskladijo najboljše prakse in izmenjajo nova spoznanja na podlagi izkušenj strokovnjakov.
      3.2.   Nadzorni uradniki morajo biti ustrezno opremljeni za izvajanje različnih pregledov, povezanih z digitalnim tahografom. To pomeni, da morajo imeti na voljo ustrezna orodja, da lahko berejo, tiskajo in prenašajo podatke iz takšnih nadzornih naprav. Države članice si lahko prizadevajo, da bi zagotovile takšno opremljenost zadostnega števila nadzornih uradnikov.
      3.3.   Najboljša praksa za odkrivanje in preprečevanje uporabe naprav med cestnimi preverjanji in pregledi v prostorih podjetja (kot so uporaba referenčnega kabla, tehnika določene razdalje, odkrivanje sledi neobičajnih hitrosti ali profilov razdalj, prekinitev napajanja, zlomljeni pečati) se lahko izmenjuje in spodbuja med organi pregona.
      Poglavje 4:   Inšpekcijski pregledi servisnih delavnic
      Servisne delavnice in serviserji so ključni člen pri varnosti tahografskega sistema ne glede na to, ali je naprava analogen ali digitalen tahograf. Njihova odobritev in pooblastilo morata temeljiti na jasnih nacionalnih merilih, ki potrjujejo njihovo zanesljivost in verodostojnost. Zato je priporočljivo, da države članice zagotovijo, da so servisne delavnice, pooblaščene za namestitev, aktiviranje, kalibriranje, inšpekcijski pregled in popravilo nadzorne naprave, odobrene, redno nadzorovane, certificirane ter se jih pravočasno in ustrezno obvešča o posodobitvah in informacijah. Priporočeno je tudi, da pristojni organi serviserjem in servisnim delavnicam zagotovijo jasna navodila in smernice o njihovih dolžnostih in odgovornostih, zlasti o razumevanju njihove vloge v okviru splošne varnosti sistema. Priporočeno je tudi, da organi, ki odobrijo servisne delavnice in serviserje, prek Komisije vsem državam članicam zagotovijo natančne in redno posodobljene informacije v zvezi z označevanjem pečatov in podrobnosti ter statusom vsake servisne delavnice na svojem območju.
      A.   Pravna podlaga
      4.1.   Vozila bodo običajno morala v servisno delavnico na inšpekcijski pregled, kadar:

                  (a)

                  je treba pregledati tahograf v skladu s prilogami k Uredbi (ES) 3821/85;

                  (b)

                  vozilo opravi letni tehnični pregled v skladu z določbami Priloge II k Direktivi 96/96/ES;

                  (c)

                  nadzorni uradnik napoti vozilo v servisno delavnico, da se izvede natančnejši inšpekcijski pregled nadzorne naprave;

                  (d)

                  je treba popraviti ali zamenjati nadzorno napravo.

            4.2.   V vseh navedenih primerih se lahko servisnim delavnicam in serviserjem dajo navodila, da vizualno in fizično preverijo, da je nadzorna naprava zapečatena ter da ima napisno ploščico in ploščico v obliki nalepke proizvajalca.
      4.3.   Pristojni organi držav članic lahko servisne delavnice redno opozarjajo, da s pregledom in ponovnim zapečatenjem tahografskega sistema ter pritrditvijo ploščice v obliki nalepke servisna delavnica dejansko potrjuje, da je sistem varen, da pravilno deluje, ustrezno zapisuje podatke ter da napravi niso dodane naprave za manipulacijo.
      4.4.   Servisne delavnice so lahko opozorjene, da so storile hudo kršitev, če zavestno ponovno zapečatijo tahografski sistem, ne da bi odstranile kakršno koli napravo za manipulacijo, ki so jo same odkrile, ali zahtevale, da se naprava za manipulacijo odstrani pred ponovnim zapečatenjem. Če je pozneje ugotovljeno, da je naprava za manipulacijo navzoča, ne glede na to, ali je bila uporabljena ali ne, ter da je servisna delavnica ponovno zapečatila sistem in pritrdila ploščico v obliki nalepke, so lahko servisna delavnica in serviserji odgovorni za hudo kršitev.
      4.5.   Zaradi pomembne vloge, ki jo imajo servisne delavnice in serviserji v zvezi z varnostjo sistema, je priporočljivo, da pristojni organi države članice premislijo o ustreznih sankcijah, zaradi katerih se lahko celo ukine odobritev ali pooblastilo za izvajanje dela na tahografih, če servisnim delavnicam ni več mogoče zaupati.
      4.6.   Nasprotno lahko države članice servisne delavnice opozorijo, da imajo pravico zavrniti izvajanje kakršnih koli nadaljnjih pregledov ali kalibriranj na katerem koli vozilu, če sumijo ali vedo, da je v vozilu naprava za manipulacijo. Pristojni organ lahko podpre servisno delavnico, če ta vztraja, da se pred nadaljevanjem inšpekcijskega pregleda najprej odstrani naprava za manipulacijo. Servisna delavnica lahko vedno zavrne ponovno zapečatenje vmesnikov ali pritrditev kakršnih koli ploščic v obliki nalepke, dokler naprava ni odstranjena.
      4.7.   Države članice, ki menijo, da je to primerno, lahko zahtevajo, da pooblaščene servisne delavnice poročajo o takšnih dejstvih, kot je opisano v točkah 4.4–4.6.
      4.8.   Države članice, ki menijo, da takšna dejavnost servisnih delavnic ni primerna, pa lahko zahtevajo, da servisne delavnice takšna poročila hranijo za določen čas in jih na zahtevo pristojnih organov dajo na voljo. To obdobje lahko traja najmanj 24 mesecev, kar je v skladu z najkrajšim obdobjem med inšpekcijskima pregledoma naprav.
      4.9.   Servisne delavnice so lahko tudi opozorjene, da odstranitev naprav za manipulacijo iz vozila še ne pomeni nujno, da prevoznik ali voznik ni storil kršitve, ker je zelo verjetno, da se je s podatki, ki so bili predhodno zapisani in shranjeni v enoti v vozilu in na posameznih voznikovih karticah, manipuliralo že prej. Če servisne delavnice o zadevi ne poročajo, lahko same prispevajo h kršitvam, ki jih storijo zadevni prevozniki ali vozniki, ter lahko pričakujejo enake kazni, če se jih odkrije.
      4.10.   Vendar lahko servisne delavnice in serviserji sporočijo uporabo ali navzočnost naprav za manipulacijo pristojnemu organu, ki lahko v zameno na primer premisli o nagradi ali spodbujevalnih shemah, da spodbudi servisne delavnice k obveščanju, ki prispeva k odkrivanju in preprečevanju uporabe naprav za manipulacijo ali vseh drugih vrst zlorab sistema.
      4.11.   Navedene smernice in priporočila niso izčrpni in mogoče je, da v nekaterih okoliščinah uporaba takšnih smernic ne more doseči želenega rezultata (na primer, če referenčnega kabla (del 1.23) ni mogoče povezati z zaznavalom gibanja). V takšnih okoliščinah lahko države članice razvijejo nadomestne metode, ki so enako učinkovite. Takšne nadomestne metode si lahko organi pregona širše izmenjujejo.
      4.12.   Čeprav te smernice vključujejo obe vrsti tahografov iz Uredbe (ES) 3821/85 in njenih prilog, imajo morda države članice že oblikovane metode, postopke in smernice za pregled analognih tahografov in odkrivanje naprav za manipulacijo. Zato se smernice v tem priporočilu Komisije ne smejo obravnavati, kot da nadomeščajo zadevne ukrepe, ki so že uveljavljeni, ali odvračajo od njih, ampak, kot da jih dodatno podpirajo, zlasti glede digitalnega tahografa, v zvezi s katerim se metodologija lahko razlikuje, vendar cilj ostaja isti. Priporočljivo je, da se lahko že uveljavljeni ukrepi za preverjanje analognih tahografov, kadar je primerno, razširijo tudi na digitalne tahografe. Na primer, glede plačila servisnim delavnicam za izvajanje posebnih nalog, ki so jim jih določili nadzorni uradniki, ki so vozilo napotili v pooblaščeno servisno delavnico.
      B.   Zlomljeni ali manjkajoči pečati
      4.13.   Servisne delavnice lahko vedno preverijo, ali pečati manjkajo, so zlomljeni ali poškodovani.
      4.14.   V nobenem primeru se vozilo ne sme ponovno zapečatiti in zanj se ne sme izdati ploščice v obliki nalepke, dokler sistem ni ponovno vzpostavljen v skladu z zahtevami Uredbe.
      4.15.   Servisne delavnice lahko dejstvo, da manjkajo pečati, navedejo v poročilu o inšpekcijskem pregledu ali registru in opravijo nadaljnje preglede (kot je pregled referenčnega kabla) in inšpekcijske preglede za zagotavljanje, da v vozilu ni nobene naprave za manipulacijo.
      4.16.   Če so bili v skladu s Poglavjem V (4) Priloge I in zahtevo 252 Priloge I B k Uredbi 3821/85 pečati odstranjeni v nujnem primeru ali zaradi vgradnje ali popravila naprave za omejevanje hitrosti, potem je treba vsakič, ko so pečati zlomljeni, pripraviti pisno izjavo, v kateri se navede razlog za takšno dejanje in ki je na voljo pristojnim organom.
      4.17.   V nasprotnem primeru lahko servisna delavnica opravi celoten pregled z naslednjimi priporočljivimi metodami in natančno poroča pristojnemu organu, kaj je bilo opravljeno in odkrito.
      C.   Analiza zapisov podatkov
      4.18.   Za digitalne tahografe velja, da morajo podatki, ki se lahko, kadar je mogoče, prenesejo z digitalnim podpisom v servisni delavnici in ki se vključijo v revizijsko poročilo, izpolnjevati zahteve iz odstavka 4.4 (Varnostni cilji zaznavala gibanja) in odstavka 4.4 (Varnostni cilji enote v vozilu) Dodatka 10 Priloge I B k Uredbi 3821/85. Dodatek 1 vsebuje celoten seznam informacij iz revizijskega poročila.
      4.19.   Servisna delavnica lahko prenese in analizira tudi datoteko s podatki o dogodkih in napakah, ki jo vsebuje enota v vozilu. Ti dogodki in napake vključujejo na primer (glej tudi celoten seznam v Dodatku 2):

                  —

                  poskus kršenja varnosti;

                  —

                  neuspelo avtentifikacijo zaznavala gibanja;

                  —

                  nepooblaščeno zamenjavo zaznavala gibanja;

                  —

                  nepooblaščeno odprtje ohišja;

                  —

                  izpad napajanja;

                  —

                  ali napako na zaznavalu gibanja.

            4.20.   Odkrivanje uporabe naprave za manipulacijo po njeni odstranitvi je prav tako težko določljivo. Vendar pregled datoteke s podatki o dogodkih in napakah lahko pokaže primere izpadov napajanja, ki jih ni mogoče pojasniti. Poleg tega se lahko ob preučitvi natančnih sledi hitrosti pokažejo anomalije signala hitrosti. Nerealna zmanjšanja hitrosti ali pospeševanja lahko nakazujejo na vklapljanje ali izklapljanje naprave za manipulacijo.
      4.21.   V vseh primerih lahko servisne delavnice natisnejo izpis in ga priložijo poročilu o inšpekcijskem pregledu ali registru (glej Poglavje 4) in se, kadar je primerno, sklicujejo na podatke, prenesene z uporabo kartice servisne delavnice.
      4.22.   Če podatkov iz enote v vozilu ni mogoče prenesti z uporabo kartice servisne delavnice, se šteje, da enota v vozilu ne deluje pravilno ali da je pokvarjena. V takšnih primerih lahko servisne delavnice poskušajo napravo popraviti. Če kljub takšnim poskusom popravila podatkov še vedno ni mogoče prenesti, se izda certifikat, da podatkov ni mogoče prenesti, pri čemer se kopija hrani s poročilom o inšpekcijskem pregledu.
      4.23.   Priporoča se tudi, da vozniki obdržijo morebiten certifikat, da podatkov ni mogoče prenesti, ki jim ga je izdala servisna delavnica, če bi bil pozneje opravljen kontrolni pregled, ko uporabljajo vozilo, v katerem digitalni tahografom ne deluje pravilno. Poleg tega je priporočljivo, da v primeru zamenjave vozila takšni certifikati ostanejo v vozilu, dokler prevoznik ne prevzame certifikata kot del svojih splošnih obveznosti vodenja evidenc in popravi naprave.
      D.   Nadzor povezave med zaznavalom gibanja in enoto v vozilu
      4.24.   Če se od zadnjega inšpekcijskega pregleda pojavijo kakršni koli podatki, opisani v prejšnjem delu, lahko servisna delavnica primerja identifikacijske podatke zaznavala gibanja, ki je priključen na menjalnik, ter podatke povezanega zaznavala gibanja, ki ga zazna enota v vozilu.
      4.25.   Uporaba referenčnega kabla je učinkovit način preverjanja, ali so nekatere vrste naprav za manipulacijo vgrajene v vozilo. Referenčni kabel je priključen na hrbtno stran enote v vozilu, pri čemer je drugi konec povezan z zaznavalom gibanja. Če se zaznavalo gibanja v menjalniku ni povezalo z enoto v vozilu, se sproži dogodek „napaka v podatkih o gibanju“ ali napaka na zaznavalu. To sporočilo pomeni, da je v vozilu naprava za manipulacijo. Če se to zgodi, se lahko preveri, ali so v vozilu nameščene skrite naprave.
      4.26.   Druga možnost med pregledom je, da se zaznavalo gibanja odklopi in odstrani. Če se z digitalnim tahografskim sistemom ni manipuliralo, se bo pojavilo sporočilo o napaki (ni zaznavala gibanja). Če pa takšnega sporočila o napaki ni, to pomeni, da je v vozilu drugo, prikrito zaznavalo gibanja ali druga elektronska naprava za manipulacijo.
      4.27.   Opozoriti je treba, da morajo tehniki v servisni delavnici (ali nadzorni uradniki) pred uporabo tehnike referenčnega kabla vstaviti svojo kartico servisne delavnice (ali nadzorno kartico), da se pridobi razlaga, zakaj se je „izpad napajanja“ sprožil in zapisal v datoteko s podatki o dogodkih in napakah v enoti v vozilu. Če se to ne izvede, se lahko med poznejšim inšpekcijskim pregledom napačno pokaže, da je voznik ali prevoznik morda poskusil zlorabiti varnost zaznavala gibanja
      4.28.   Čeprav ni vedno mogoče, je druga možnost primerjava oznak na zaznavalu gibanja na menjalniku z identifikacijskimi podatki povezanega zaznavala gibanja, ki ga zazna enota v vozilu. Zato lahko servisne delavnice izvedejo naslednje ukrepe:

                  —

                  Primerjava zapisanih informacij na ploščici v obliki nalepke z informacijami, ki jih vsebuje zapis enote v vozilu. Če se ugotovi, da se informacije ne ujemajo, se lahko obvesti nadzorne organe države članice, pri čemer se dogodek zapiše v poročilo o inšpekcijskem pregledu in register inšpekcijskega pregleda.

                  —

                  Primerjava identifikacijske številke zaznavala gibanja, natisnjene na glavnem delu zaznavala gibanja, z informacijami, ki jih vsebuje zapis enote v vozilu. Če je potrebno, se lahko uporabijo elektronska testna orodja za preverjanje elektronske identifikacije zaznavala gibanja. Kadar se identifikacijske številke ne ujemajo, se lahko domneva, da je vgrajena naprava za manipulacijo. Obvesti se lahko nadzorne organe države članice, pri čemer se dogodek zapiše v poročilo o inšpekcijskem pregledu in register inšpekcijskega pregleda.

            E.   Posebni postopki po cestnem preverjanju
      4.29.   Nadzorni uradniki lahko sumljivo vozilo napotijo v servisno delavnico. V takšnih okoliščinah lahko nadzorni uradniki servisnim delavnicam in serviserjem najprej naročijo, da prenesejo vse podatkovne datoteke iz enote v vozilu. Te datoteke vključujejo datoteko o pregledu, datoteko s podrobnimi podatki o hitrosti, datoteko s tehničnimi podatki in datoteko s podatki o dogodkih in napakah. Takšne datoteke mora spremljati ustrezen digitalni podpis.
      4.30.   Opravi se lahko popoln pregled zapisanih podatkov ter pregled s tehničnimi sredstvi (referenčni kabel, pregled pečatov ...).
      4.31.   Če se odkrijejo večje neskladnosti, vendar se naprava za manipulacijo ne odkrije, se lahko ugotovi, da je bila naprava za manipulacijo uporabljena in odstranjena. V takem primeru mora nadzorni uradnik obvestiti organ za usklajevanje nadzornih ukrepov v skladu s členom 2 Direktive 2006/22/EC in/ali organ za zvezo znotraj Skupnosti v skladu s členom 7 navedene direktive, če je vozilo registrirano v drugi državi članici. Na podlagi tega se lahko opravi dodatna preiskava, če gre za vozilo podjetja.
      Poglavje 5:   Poročilo in revizija servisnih delavnic
      5.1.   Servisne delavnice lahko pripravijo poročilo o inšpekcijskem pregledu za vsak inšpekcijski pregled vozila, pri katerem se zahteva pregled nadzorne naprave, ne glede na to, ali je inšpekcijski pregled del občasnega pregleda ali se opravi na posebno zahtevo nacionalnega pristojnega organa. Prav tako lahko v register zapišejo seznam vseh poročil o inšpekcijskem pregledu.
      5.2.   Poročilo o inšpekcijskem pregledu lahko servisne delavnice hranijo najmanj dve leti od nastanka poročila in kadar koli na zahtevo nacionalnega pristojnega organa predložijo vse zapise inšpekcijskih pregledov in kalibriranj za zadevno obdobje.
      5.3.   Takšne ugotovitve pooblaščenih servisnih delavnic (zapisi o zlomljenih, poškodovanih ali manjkajočih pečatih; manjkajočih ploščicah; nepopolnih ali neskladnih informacijah med zapisi v enoti v vozilu in zapisi zaznavala gibanja ter vsa odkritja naprav za manipulacijo; kopije izpisov, povezanih z datoteko s podatki o dogodkih in napakah, in vsi drugi ustrezni izpisi) so lahko na primer del predpisane oblike poročanja in pristojne organe držav članic se spodbuja, da zagotovijo, da to dejansko velja.
      5.4.   Če servisne delavnice ne predložijo primerno izpolnjenih inšpekcijskih poročil, lahko države članice to obravnavajo kot kršenje pravil, zaradi česar se lahko servisni delavnici odvzame pooblastilo.
      5.5.   Države članice lahko opravljajo revizije poročil o inšpekcijskih pregledih servisnih delavnic vsaj enkrat na dve leti. Takšne revizije lahko vključujejo naključne preglede poročil o inšpekcijskih pregledih, povezanih z inšpekcijskim pregledom in kalibriranjem digitalnih tahografov. Prav tako se lahko preverjajo kartice servisnih delavnic in z njih redno prenašajo podatki, da se prepreči izguba ali prepis podatkov.

         POVZETEK

         PREPREČEVANJE ZLORAB DIGITALNEGA TAHOGRAFA MED INŠPEKCIJSKIM PREGLEDOM SERVISNE DELAVNICE

         Pri odobritvi in rednem nadzorovanju servisnih delavnic morajo države članice zagotoviti, da je njihovo osebje ustrezno usposobljeno ter da ima dostop do vse potrebne opreme za prenos podatkov in izvajanje nekaterih posebnih preizkusov.

         Servisne delavnice lahko dobijo navodila pristojnega organa, da digitalnega tahografa ne zapečatijo ponovno, če je bila odkrita naprava za manipulacijo, dokler naprava ni odstranjena in tahograf v celoti ponovno kalibriran, da zapisuje pravilno. Poleg tega lahko pristojni organ servisnim delavnicam naroči, da odstranijo ploščice v obliki nalepke.

         Inšpekcijski pregledi, ki jih opravljajo servisne delavnice, lahko vključujejo:

                  —

                     fizične preglede pečatov, ploščice v obliki nalepke in ploščice proizvajalca

                  —

                     analizo prenesenih podatkovnih datotek, zlasti datoteke s podatki o dogodkih in napakah

                  —

                     kadar je primerno, preizkus s tehniko referenčnega kabla.

         Servisne delavnice lahko v poročilo o inšpekcijskem pregledu zapišejo manjkajoče ali poškodovane pečate in poročilu priložijo izpis prenesenih datotek. Poročila o inšpekcijskih pregledih so lahko nacionalnim organom na voljo dve leti.

         Redni nadzor servisnih delavnic, ki ga opravljajo države članice, lahko vključuje revizijo inšpekcijskih postopkov, vključno z naključnim pregledom poročil o inšpekcijskem pregledu.

         Države članice lahko zagotovijo, da servisne delavnice obvestijo pristojni organ, kadar odkrijejo naprave za manipulacijo ali ugotovijo večje neskladnosti, ki kažejo, da je bila naprava za manipulacijo uporabljena pred odstranitvijo.

         V takšnih primerih ter kadar je vozilo registrirano v drugi državi članici, lahko države članice obvestijo organ za zvezo znotraj Skupnosti, da se izvede dodatna preiskava v zvezi z zadevnim vozilom podjetja.

      Poglavje 6:   Končne določbe
      6.1.   Odkrivanje in preprečevanje uporabe naprav za zlorabo tahografskega sistema je stalen proces, pri katerem je treba vedno ravnati pazljivo. Z napredkom tehnologije se razvijajo tudi metode in grožnje, s katerimi se onemogoči pravilno delovanje sistema. Zato imajo pomembno vlogo vsi, ki sodelujejo pri varnosti tahografskega sistema, ne glede nato, ali so to nadzorni uradniki, pooblaščene servisne delavnice in serviserji ali prevozniki in vozniki, ki so poslujejo zakonito in spoštujejo zakon.
      6.2.   Na nacionalni ravni je treba države članice spodbujati, da pridobijo čim več informacij za razvoj lastnih strategij za obvladovanje takšnih groženj, ter jih odločno podpirati pri izmenjavi takšnih informacij. Komisijo je treba seznaniti z novimi ali drugačnimi grožnjami ali poskusi zlorabe sistema.
      6.3.   Na ravni Skupnosti bo Komisija nadaljevala pregled razmer in uporabe pravil ter si prizadevala za podporo in sodelovanje vseh držav članic in zainteresiranih strani v industriji.

         (1)  ITSEC – Merila za vrednotenje varnosti skupne informacijske tehnologije, 1991, različica 1.2.

         (2)  Tehnične opombe Skupnega raziskovalnega središča: „Poročilo o napadih na varnost digitalnega tahografa in tveganjih, povezanih z uvedbo pretvornikov v lahka vozila“. Omejena izdaja za odgovorne za obvladovanje tveganja na nacionalni ravni (29. november 2007).

         (3)  Za pošiljanje poizvedovanj drugim organom za izdajanje kartic je treba uporabiti sistem za izmenjavo tahografskih podatkov za tovorna vozila (TACHONET).


				|

		52014PC0430

			Priporočilo SKLEP SVETA o razveljavitvi Sklepa 2010/290/EU o obstoju čezmernega primanjkljaja na Slovaškem /* COM/2014/0430 final */

			   	Priporočilo
SKLEP SVETA
o razveljavitvi Sklepa 2010/290/EU o obstoju
čezmernega primanjkljaja na Slovaškem
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 126(12) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       S sklepom Sveta 2010/290/EU z
dne 2. decembra 2009[1]
je bilo po priporočilu Komisije odločeno, da na Slovaškem obstaja
čezmeren primanjkljaj. Svet je opozoril, da naj bi glede na podatke, ki so
jih oktobra 2009 sporočili slovaški organi, leta 2009 primanjkljaj
sektorja država dosegel 6,3 % BDP, kar je nad referenčno vrednostjo
3 % BDP iz Pogodbe, hkrati pa je bilo predvideno, da bo istega leta
bruto dolg sektorja država znašal približno 36 % BDP, kar je precej pod
referenčno vrednostjo 60 % BDP iz Pogodbe[2].
(2)       Svet je
2. decembra 2009 v skladu s členom 126(7) Pogodbe in členom
3(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 z dne 7. julija 1997 o pospešitvi in
razjasnitvi izvajanja postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem[3] po priporočilu
Komisije na Slovaško naslovil priporočilo, v skladu s katerim naj bi ta
odpravila čezmerni primanjkljaj najpozneje do konca leta 2013.
Priporočilo je bilo objavljeno.
(3)       V skladu s členom 4
Protokola o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem, ki je priloga k
Pogodbama, Komisija zagotovi podatke za izvajanje postopka. V skladu s
členom 3 Uredbe Sveta (ES) št. 479/2009 z dne 25. maja 2009 o
uporabi Protokola o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem, ki je
priloga k Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti[4], morajo države
članice v okviru uporabe tega protokola dvakrat letno sporočiti
podatke o primanjkljaju in dolgu sektorja država ter drugih s tem povezanih
spremenljivkah, in sicer pred 1. aprilom in 1. oktobrom.
(4)       Svet bi moral odločitev
o razveljavitvi sklepa o obstoju čezmernega primanjkljaja sprejeti na
podlagi sporočenih podatkov. Poleg tega bi moral Svet sklep o obstoju
čezmernega primanjkljaja razveljaviti le, če napoved Komisije kaže,
da primanjkljaj v obdobju, ki ga zajema napoved, ne bo presegel referenčne
vrednosti 3 % BDP[5].
(5)       Na podlagi podatkov, ki jih
je predložila Komisija (Eurostat) v skladu s členom 14 Uredbe (ES)
št. 479/2009 po uradnem obvestilu, ki ga je Slovaška poslala pred
1. aprilom 2014, in na podlagi napovedi Komisije iz pomladi 2014 je
ugotovljeno naslednje:
–
Potem ko je primanjkljaj sektorja država na
Slovaškem v letu 2009 dosegel najvišjo vrednost, in sicer 8 % BDP, se je v
skladu s priporočilom Sveta z dne 2. decembra 2009 v letu 2013 znižal na
2,8 % BDP. Zmanjšanje primanjkljaja je omogočila konsolidacija javnih
financ tako na strani prihodkov kot na strani odhodkov, vključno z
enkratnimi ukrepi.
–
Cilj programa stabilnosti za leto 2014 je nominalni
primanjkljaj v višini 2,6 % BDP v letu 2014 in dodatno znižanje na
2,5 % BDP v letu 2015, 1,6 % BDP v letu 2016 in 0,5 % BDP v
letu 2017. Glede na napovedi Komisije iz pomladi 2014 naj bi se
primanjkljaj sektorja država v letu 2014 nekoliko povečal, in sicer na
2,9 % BDP, v letu 2015 pa naj bi ponovno znašal 2,8 % BDP.
Primanjkljaj bo torej v obdobju, ki ga zajema napoved, ostal pod
referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 3 % BDP.
–
Strukturni saldo, tj. saldo sektorja država,
prilagojen za gospodarski cikel in brez upoštevanja učinkov enkratnih in
drugih začasnih ukrepov, se je med letoma 2009 in 2013 vsako leto
izboljšal za povprečno 1½ % BDP. Medtem ko se bo v letu 2014 predvidoma
nekoliko poslabšal, naj bi se v letu 2015 izboljšal, in sicer ob predpostavki
nespremenjene politike. V tem okviru se zdi, da nastaja v primerjavi z
zahtevano prilagoditvijo strukturnega salda za dosego srednjeročnega cilja
v letu 2014 vrzel v višini 0,3 % BDP, kar kaže na potrebo po okrepitvi
proračunskih ukrepov, da se glede na nastajajoče tveganje odklona od
zahtevanega poteka prilagoditev zagotovi popolna skladnost s preventivnim delom
Pakta.
–
Dolg sektorja država je leta 2013 dosegel
55,4 % BDP. Glede na napovedi Komisije iz pomladi 2014 naj bi se dolg
sektorja država še povečal, in sicer na 56,3 % BDP v letu 2014 in
57,8 % BDP v letu 2015.
(6)       Svet poudarja, da za Slovaško
z letom 2014, ki sledi letu, v katerem je odpravila čezmerni primanjkljaj,
velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter bi morala s primerno
hitrostjo nadaljevati z doseganjem srednjeročnega cilja, pri tem pa
upoštevati tudi referenčno vrednost za odhodke.
(7)       V skladu s členom
126(12) Pogodbe se sklep Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja razveljavi,
če je čezmerni primanjkljaj v zadevni državi članici po mnenju
Sveta odpravljen.
(8)       Po mnenju Sveta je bil
čezmerni primanjkljaj na Slovaškem odpravljen, zato bi bilo treba
Sklep 2010/290/EU razveljaviti –
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Iz celovite ocene izhaja, da je čezmerni
primanjkljaj na Slovaškem odpravljen.
Člen 2
Sklep 2010/290/EU se razveljavi.
Člen 3
Ta sklep je naslovljen na Slovaško republiko.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 125, 21.5.2010, str. 48.
[2]               Primanjkljaj in dolg sektorja država za leto 2009 sta
dosegla 8 % BDP oziroma 35,6 % BDP.
[3]               UL L 209, 2.8.1997, str. 6.
[4]               UL L 145, 10.6.2009, str. 1.
[5]               V skladu z dokumentom „Posebnosti izvajanja Pakta za
stabilnost in rast ter smernice za obliko in vsebino programov stabilnosti in
konvergenčnih programov“ z dne 3. septembra 2012. Glej:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.


title: Priporočilo Komisije z dne 5. junija 2008 o omejevanju civilne odgovornosti zakonitih revizorjev in revizijskih podjetij (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 2274) (Besedilo velja za EGP)

text:
               21.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 162/39

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 5. junija 2008
   o omejevanju civilne odgovornosti zakonitih revizorjev in revizijskih podjetij
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 2274)
   (Besedilo velja za EGP)
   (2008/473/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti druge alinee člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Direktiva 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze, spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS ter razveljavitvi Direktive Sveta 84/253/EGS (1) določa najmanjšo uskladitev zahtev za obvezne revizije. Na podlagi člena 31 navedene direktive mora Komisija poročati o vplivu nacionalnih pravil o odgovornosti na izvajanje obveznih revizij na evropskih kapitalskih trgih in o zavarovalnih pogojih za zakonite revizorje in revizijska podjetja ter predložiti priporočila, če oceni, da je to primerno.

               (2)

               Za nemoteno delovanje kapitalskih trgov sta potrebna trajna zmogljivost izvajanja revizij in konkurenčni trg revizijskih storitev, na katerem je velika izbira revizijskih podjetij, ki so zmožna in pripravljena izvajati obvezne revizije podjetij, katerih vrednostni papirji so sprejeti v trgovanje na reguliranem trgu države članice. Vendar pa čedalje večja nestanovitnost na področju tržne kapitalizacije podjetij povzroča veliko višja tveganja v zvezi z odgovornostjo, medtem ko postaja zavarovalniško kritje za tveganja, ki so povezana s takšnimi revizijami, čedalje bolj omejeno.

               (3)

               Ker lahko neomejena solidarna odgovornost revizijska podjetja in mreže odvrne od vstopa na mednarodni revizijski trg javnih delniških družb Skupnosti, obstaja malo možnosti za oblikovanje novih revizijskih mrež, ki bi lahko v takšnih družbah izvajale obvezne revizije.

               (4)

               Zaradi tega je treba omejiti odgovornost revizorjev in revizijskih podjetij, vključno z revizorji skupine, ki obvezne revizije izvajajo v javnih delniških družbah. Vendar pa omejevanje odgovornosti ni upravičeno, kadar revizor naklepno krši svoje poklicne dolžnosti, zato v takšnih primerih ne sme veljati. Prav tako takšno omejevanje ne sme posegati v pravico oškodovane stranke do pravične odškodnine.

               (5)

               Zaradi precejšnjih razlik med sistemi civilne odgovornosti v državah članicah bi bilo na tej stopnji primerno, da bi vsaka država članica lahko sama izbrala metodo omejitve, ki po njenem mnenju najbolj ustreza njenemu sistemu civilne odgovornosti.

               (6)

               Države članice bi morale biti v skladu s tem zmožne na podlagi nacionalne zakonodaje določiti zgornjo mejo odgovornosti revizorjev. Po drugi strani morajo države članice imeti možnost, da na podlagi nacionalne zakonodaje oblikujejo sistem sorazmerne odgovornosti, v skladu s katerim bi bili zakoniti revizorji in revizorska podjetja odgovorni samo za škodo, ki so jo zakrivili sami, in ne bi bili solidarno odgovorni z drugimi strankami. V državah članicah, v katerih lahko morebitne terjatve do zakonitih revizorjev vložijo samo podjetja, v katerih je bila opravljena revizija, in ne posamezni delničarji ali katere koli druge tretje stranke, morajo imeti države članice tudi možnost, da podjetjem, njihovim delničarjem in revizorju omogočijo, da določijo omejitev odgovornosti, če veljajo ustrezni zaščitni ukrepi za vlagatelje v podjetja, v katerih je bila opravljena revizija –

         PRIPOROČA:
   Predmet

               1.

               To priporočilo se nanaša na civilno odgovornost revizorjev in revizijskih podjetij, ki izvajajo obvezne revizije konsolidiranih ali letnih računovodskih izkazov podjetja, ki je registrirano v državi članici in katerega vrednostni papirji so sprejeti v trgovanje na reguliranem trgu države članice.

         Omejevanje odgovornosti

               2.

               Civilno odgovornost zakonitih revizorjev in revizijskih podjetij, ki izhaja iz kršitve njihovih poklicnih dolžnosti, je treba omejiti, razen v primerih naklepne kršitve dolžnosti s strani zakonitega revizorja ali revizijskega podjetja.

               3.

               Omejevanje odgovornosti je treba uporabiti, kadar je podjetje, v katerem je bila opravljena revizija, in katera koli tretja stranka na podlagi nacionalne zakonodaje upravičena do odškodninskega zahtevka.

               4.

               Z omejevanjem civilne odgovornosti se oškodovanim strankam ne sme preprečiti, da bi prejele pravično odškodnino.

         Metode omejevanja odgovornosti

               5.

               Države članice morajo sprejeti ukrepe za omejevanje odgovornosti. Za ta namen se priporoča uporaba ene ali več izmed naslednjih metod:

                           (a)

                           določitev najvišjega denarnega zneska ali enačbe za izračun takšnega zneska;

                           (b)

                           oblikovanje niza načel, na podlagi katerih so zakoniti revizorji ali revizijska podjetja odgovorni samo za dejanski lasten prispevek k izgubi, ki jo je utrpel upravičenec, zato v skladu s tem niso solidarno odgovorni z drugimi kršilci;

                           (c)

                           opredelitev določbe, na podlagi katere se revizija lahko opravi v vsakem podjetju in na podlagi katere lahko zakoniti revizorji ali revizijska podjetja omejitev odgovornosti določijo v sporazumu.

               6.

               Kadar se odgovornost omeji s sporazumom iz točke 5(c), morajo države članice zagotoviti, da so izpolnjeni naslednji pogoji:

                           (a)

                           sporazum je predmet sodnega preskusa;

                           (b)

                           v zvezi s podjetjem, v katerem je treba opraviti revizijo, se o omejitvi odločijo skupaj člani upravnih, vodstvenih in nadzornih organov iz člena 50(b) Direktive Sveta 78/660/EGS (2), ali v primeru revizije skupine podjetjih, iz člena 36(a) Direktive Sveta 83/349/EGS (3), takšno odločitev pa odobrijo delničarji podjetja, v katerem je treba opraviti revizijo;

                           (c)

                           omejitev in vse spremembe omejitve se objavijo v pojasnilih k računovodskim izkazom podjetja, v katerem je bila opravljena revizija.

               7.

               Pred sprejemom ukrepov, ki izvajajo katero koli izmed metod iz točke 5(a), (b) ali (c), ali katero koli drugo metodo omejevanja odgovornosti, ki je skladna s točkami 2, 3 in 4, morajo države članice upoštevati vpliv obvezne revizije javnih delniških družb na finančne trge in vlagatelje ter na pogoje dostopa na trg, kakor tudi vpliv na kakovost revizije, možnost zavarovanja tveganj in podjetja, v katerih je treba opraviti revizijo.

         Nadaljnje spremljanje

               8.

               Komisija poziva države članice, naj jo obvestijo o ukrepih, sprejetih glede na to priporočilo, do 5. junija 2010.

         Naslovniki

               9.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 5. junija 2008

            Za Komisijo

         Charlie McCREEVY

            Član Komisije

      (1)  UL L 157, 9.6.2006, str. 87. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2008/30/ES (UL L 81, 20.3.2008, str. 53).

      (2)  UL L 222, 14.8.1978, str. 11. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2006/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 224, 16.8.2006, str. 1).

      (3)  UL L 193, 18.7.1983, str. 1. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2006/99/ES (UL L 363, 20.12.2006, str. 137).


				|

		52012DC0311

			Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Estonije za leto 2012 in mnenje Sveta o estonskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2015 /* COM/2012/0311 final - 2012/ () */

			   	Priporočilo za
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Estonije za leto 2012
in mnenje Sveta o estonskem programu stabilnosti
za obdobje 2012–2015
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97
z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim
stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[2],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[3],
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)(1)   Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog
Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in
rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih
politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih
je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in
konkurenčnost.
(2)(2)   Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo v
zvezi s širšimi smernicami ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014)
ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav
članic[4],
ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane,
naj integrirane smernice upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in
politikah zaposlovanja.
(3)(3)   Svet je 12. julija 2011 sprejel priporočilo v
zvezi z nacionalnim reformnim programom Estonije za leto 2011 in dal mnenje o
dopolnitvi estonskega programa stabilnosti za obdobje 2011–2014.
(4)(4)   Komisija je 23. novembra 2011 sprejela drugi letni
pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega evropskega semestra predhodnega
in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.
Poleg tega je 14. februarja 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela
poročilo o mehanizmu opozarjanja[5],
v katerem Estonije ni opredelila kot ene od držav članic, za katere je
treba opraviti poglobljen pregled.
(5)(5)   Evropski svet je 2. marca 2012 potrdil prednostne
naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in
ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane,
rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih
pogojev dodeljevanja posojil gospodarstvu, spodbujanju rasti in
konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize
ter posodobitvi javne uprave.      Pozval je države članice, naj izvajajo
priporočila Sveta po posameznih državah za leto 2011 in preoblikujejo te
prednostne naloge v konkretne ukrepe, ki se vključijo v programe
stabilnosti oziroma konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.
(6)(6)   Evropski svet je 2. marca 2012 tudi pozval države
članice, ki sodelujejo v paktu „euro plus“, naj pravočasno predložijo
svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe stabilnosti oziroma
konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.
(7)(7)   Estonija je 26. aprila 2012 predložila program stabilnosti
za obdobje 2012–2015 in nacionalni reformni program za leto 2012. Programa sta
bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave.
(8)(8)   Na podlagi ocene programa stabilnosti v skladu s
členom 5(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je
makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v
programu, verjeten za obdobje 2012-13, za katero pričakovana rast BDP
znaša okoli 2,4 %. Napoved Komisije iz pomladi 2012 za rast BDP v
letu 2013 je 3,8 %. Namen proračunske strategije, opisane v
programu, je zagotoviti vzdržno fiskalno politiko, ki podpira uravnoteženo
rast, z doseganjem strukturnega presežka in hkratnim zagotavljanjem zadostnih
fiskalnih rezerv ter zmanjšanjem davčne obremenitve dela. Cilj strategije
je tudi izpolnitev zahtev Pakta za stabilnost in rast. Program poskuša
preseči srednjeročni proračunski cilj strukturnega presežka od
leta 2012. Srednjeročni proračunski cilj ustrezno odraža zahteve
Pakta za stabilnost in rast.        Na podlagi (preračunanega)
strukturnega proračunskega salda[6]
stopnja rasti javnofinančnih odhodkov, ob upoštevanju diskrecijskih
ukrepov glede prihodkov, ustreza referenčni vrednosti za odhodke iz Pakta
za stabilnost in rast v vseh letih, razen v letih 2013 (ko naj bi se dosegel
srednjeročni proračunski načrt) in 2014. Hkrati namerava program
doseči nominalne presežke od leta 2014. Delež dolga je krepko pod 60 %
BDP in se bo skladno s programom po letu 2013 verjetno znižal na okrog 10 %
leta 2015.
(9)(9)   Estonija je v letu 2011 dosegla velik proračunski presežek.
Predvidena gospodarska rast za leto 2012 v napovedi Komisije iz pomladi 2012 je
veliko slabša kot za leto 2011; rast naj bi padla s 7,6 % na 1,6 %,
zato je potreben nadaljnji nadzor nad učinkovitostjo porabe. Estonija namerava
v letu 2012 uvesti strukturno proračunsko pravilo, ki naj bi pomagalo pri
nadzoru nad izdatki. Pravilo bi moralo biti dopolnjeno s krepitvijo
zavezujoče narave večletnih ciljev glede izdatkov, in sicer takoj, ko
bo uvedeno. Estonija je tako delno izvedla priporočilo na tem
področju za leto 2011.
(10)(10)           Kar zadeva trg dela, je bila sprejeta vrsta ukrepov na
področju obdavčitve dela. Vendar bi se spodbude za delo lahko
izboljšale, če bi se odpravil naraščajoči trend invalidskih
upokojitev in prejemanja nadomestil za nezmožnost za delo ter uvedlo programe,
v okviru katerih bi osebe z nizkimi in visokimi prihodki, ki prejemajo
nadomestila za brezposelnost in starševske dodatke, v zameno za te delale.
Medtem ko so bili sprejeti obetavni ukrepi za zmanjšanje velike brezposelnosti,
pa sta dolgotrajna brezposelnost in brezposelnost mladih še vedno visoki.
Rezultat je povečano tveganje revščine za otroke v gospodinjstvih s
starši brez zaposlitve, ki ga je treba odpraviti z učinkovitimi storitvami
socialnega varstva, vključno s socialno pomočjo družinam. Sama
socialna pomoč družinam bi lahko postala bolj učinkovita, in sicer na
proračunsko nevtralen način, z bolje usmerjenim dodeljevanjem
starševskih in družinskih dodatkov ter z odpravo neučinkovitih oprostitev
davka na dohodek v povezavi z otroci.
(11)(11)           Ukrepi iz nacionalnega akcijskega načrta za
energetsko učinkovitost so še vedno nezadostni glede na trenuten trend
prehajanja z javnega na zasebne oblike prevoza. Novi avtomobili v Estoniji so
najbolj energetsko intenzivni v EU. Trošarine na gorivo so nezadostne, da bi
zagotovile spremembo vedenjskih vzorcev potrošnikov. Prenos več direktiv
EU na področju energije še ni bil v celoti zaključen. Estonija mora
še vedno diverzificirati dobavo energije. Infrastrukturo za električno
energijo bi se lahko nadgradilo, da bi se vanjo lahko integriralo vedno
večje količine vetrne energije.
(12)(12)           Kakovost in razpoložljivost poklicnega izobraževanja sta
se znatno izboljšali, v obdobju 2012–2013 pa je načrtovanih še več
ukrepov za modernizacijo. Vendar se mora prehod s splošnega izobraževanja na
poklicno izboljšati, obravnavalo pa bi se lahko tudi izboljšanje več
programov učenja ob delu. Udeležba v programih vseživljenjskega
učenja se izboljšuje, vendar pa je premajhen poudarek namenjen nizko
kvalificiranim delavcem. Težave z usklajevanjem rezultatov izobraževanja s
potrebami na trgu dela se nadaljujejo. Obstaja tudi potreba po nujni reformi
višjega sekundarnega izobraževanja in nadaljnjem izboljševanju zagotavljanja
storitev izobraževanja s strani lokalnih oblasti. Poleg tega sodelovanje med
gospodarstvom in visokošolskimi ustanovami ostaja slabo, del zasebnega sektorja,
ki temelji na znanju, pa bi se moral dodatno razviti.
(13)(13)           Da bi se odrazil padajoči demografski trend in
zagotovil uravnotežen ter konkurenčen regionalni razvoj, je
dolgoročno treba zagotoviti finančno vzdržnost lokalnih upravnih
organov ter boljše javne storitve, pa tudi optimizirati uporabo razmeroma
razpršenih virov. Ker so majhni, ima večina lokalnih upravnih organov
težave z univerzalnim zagotavljanjem potrebnih storitev, povezanih s socialnim
varstvom, zdravstvenim varstvom, trgom dela, prevozom in izobraževanjem.
(14)(14)            Estonija je
v okviru pakta za euro plus sprejela več zavez. Te zaveze in izvajanje
zavez, predstavljenih leta 2011, se nanašajo na spodbujanje zaposlovanja,
izboljšanje konkurenčnosti in spodbujanje vzdržnosti javnih financ.
Komisija je ocenila izvajanje zavez iz pakta „euro plus“. Rezultate te ocene je
upoštevala pri priporočilih.
(15)(15)           V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno
analizo estonske ekonomske politike. Ocenila je program stabilnosti in
nacionalni reformni program. Glede na to, da je treba okrepiti splošno
gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka na ravni
EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le
pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v
Estoniji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila,
pripravljena med evropskim semestrom, so izražena v priporočilih iz
točk od (1) do (5) v nadaljevanju.
(16)(16)           Svet je ob upoštevanju te ocene preučil estonski
program stabilnosti, njegovo mnenje[7]
pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke (1) v
nadaljevanju –
PRIPOROČA, naj Estonija v obdobju 2012–2013
sprejme naslednje ukrepe:
1.1.        Ohrani naj stabilen fiskalni položaj z izvajanjem
proračunskih načrtov, kot so bili predvideni, zagotovitvijo, da bo
srednjeročni proračunski cilj dosežen najpozneje do leta 2013, in
doseganjem referenčne vrednosti za odhodke. Načrtovano
proračunsko pravilo naj dopolni z bolj zavezujočimi večletnimi
izdatkovnimi pravili v srednjeročnem proračunskem okviru, nadaljuje s
povečevanjem učinkovitosti javne porabe in okrepi boj proti sivi
ekonomiji.
2.2.        Izboljša naj spodbude za delo z racionalizacijo sistema
socialne podpore in povečanjem prilagodljivosti pri dodeljevanju
nadomestil za brezposelnost in invalidnost ter starševskih dodatkov, hkrati pa
zagotavlja ustrezno socialno varstvo. Izboljša naj storitve socialnih služb in
hkrati bolje usmerja družinske in starševske dodatke ter odpravi
izkrivljajoče oprostitve davka na dohodek v zvezi z otroci. Poveča
naj udeležbo mladih in dolgotrajno nezaposlenih na trgu dela.
3.3.        Usposabljanje in izobraževanje naj učinkovitejše poveže
s potrebami trga dela ter poveča sodelovanje gospodarstva in šolstva.
Poveča naj priložnosti nizko kvalificiranih delavcev za boljši dostop do
vseživljenjskega učenja. Spodbuja naj oblikovanje prednostnih nalog v
zvezi s sistemi raziskav in inovacij ter njihovo internacionalizacijo.
4.4.        Izboljša naj energetsko učinkovitost, zlasti zgradb in
prevoza, ter okrepi okoljske spodbude v zvezi z vozili in odpadki, pri tem pa
naj obravnava tudi spodbude, kot je obdavčitev vozil. Spodbuja naj uporabo
energije iz obnovljivih virov energije, vključno z nadgraditvijo
infrastrukture in posodobitvijo zakonodaje. Nadaljuje naj z razvojem
čezmejnih povezav, da bo odpravila relativno izolacijo trga.
5.5.        Izboljša naj
fiskalno vzdržnost občin, hkrati pa poveča učinkovitost lokalnih
upravnih organov ter zagotovi učinkovito zagotavljanje storitev, predvsem
z večjimi spodbudami za združevanje ali tesnejše sodelovanje občin.
Ustrezni predlogi za reforme bi morali biti pripravljeni v razumnem roku.
V Bruslju,
                                                                       Za Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               COM(2012) 311 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 in P7_TA(2012)0047.
[4]               Sklep Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in
začasnih ukrepov, ki so ga službe Komisije ponovno izračunale na
podlagi informacij, predloženih v programu, z uporabo skupno dogovorjene
metodologije.
[7]               V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97.