title: Priporočilo Sveta z dne 5. aprila 2022 o vzpostavljanju povezav za učinkovito evropsko sodelovanje na področju visokošolskega izobraževanja (Besedilo velja za EGP) 2022/C 160/01

text:
               13.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/1

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 5. aprila 2022
      o vzpostavljanju povezav za učinkovito evropsko sodelovanje na področju visokošolskega izobraževanja
      (Besedilo velja za EGP)
      (2022/C 160/01)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 165 in 166 Pogodbe,
      ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  1.

                  Globlje in učinkovitejše transnacionalno sodelovanje v visokošolskem sektorju po vsej Evropi je ključno pri podpori vrednot, identitete in demokracije Unije, pri krepitvi odpornosti evropske družbe in gospodarstva ter pri izgradnji trajnostne prihodnosti. Močne med seboj povezane visokošolske ustanove so z izmenjavo znanja in sooblikovanjem inovativnih rešitev eden od pomembnih instrumentov za reševanje izzivov, povezanih z zelenim in digitalnim prehodom ter starajočim se prebivalstvom in drugimi ključnimi socialno-ekonomskimi izzivi. Poleg tega lahko zagotovijo sposobnost Evrope za spodbujanje konkurenčnosti, ki temelji na tehnologiji.

                  2.

                  Vzpostavljanje povezav, ki visokošolskim ustanovam omogoča razvoj globljega, trajnega in učinkovitega transnacionalnega sodelovanja na institucionalni ravni, je pomemben instrument, s pomočjo katerega bodo visokošolske ustanove skupaj močnejše, študenti, udeleženci vseživljenjskega učenja, raziskovalci in osebje pa pripravljeni na globalno prihodnost. Visokošolske ustanove po vsej Evropi se prilagajajo naglo spreminjajočemu se svetu s hitro spreminjajočimi se disciplinami in učnimi okolji, na primer v povezavi z dvojnim zelenim in digitalnim prehodom. To zahteva novo razmišljanje, nove pristope in nove strukture za interdisciplinarno in čezmejno sodelovanje ter mobilnost študentov, osebja in raziskovalcev (pri čemer fizična mobilnost ostaja ključna oblika). Ta nova realnost, ki je posledica digitalnega prehoda, bo s seboj prinesla novo, privlačno ponudbo izobraževanja ter nove oblike in priložnosti za transnacionalno sodelovanje in mobilnost – osebno in prek spleta – za vse učeče se, tudi za ljudi z manj priložnostmi ali z oddaljenih območij, kot so najbolj oddaljene regije, ter spodbudila raznolikost med akademiki, raziskovalci in strokovnim osebjem.

                  3.

                  Tesnejše sodelovanje med različnimi visokošolskimi ustanovami, vključno z univerzami, raziskovalnimi univerzami, visokimi šolami, univerzami uporabnih znanosti, višjimi strokovnimi šolami in umetniškimi akademijami, po vsej EU je ključno načelo, ki je temelj in sestavni del evropskega izobraževalnega prostora in evropskega raziskovalnega prostora. Globlje transnacionalno sodelovanje med različnimi in dopolnjujočimi se ustanovami po vsej Evropi podpira pravičen dostop do visokokakovostnega in vključujočega izobraževanja, usposabljanja in raziskav, spodbuja ustvarjanje in kroženje znanja, olajšuje souporabo zmogljivosti in infrastrukture ter prispeva k vitalnosti njihovih regij in skupnosti, hkrati pa pomaga odpravljati prikrajšanost in geografske razlike. Spodbuja lahko tudi vključevanje v raziskovalne, inovacijske in industrijske ekosisteme. Poleg tega transnacionalno sodelovanje prispeva k izkoriščanju celotnega potenciala visokošolskega sektorja kot nosilca spretnosti, kompetenc in znanja, na primer za dvojni digitalni in zeleni prehod, ter prispeva k uresničevanju evropskega stebra socialnih pravic.

                  4.

                  Sporočilo Komisije o uresničitvi evropskega izobraževalnega prostora do leta 2025 (1) poziva k nemotenemu in ambicioznemu nadnacionalnemu sodelovanju med visokošolskimi zavodi, lažjemu izvajanju skupnih diplom in proučitvi izvedljivosti pravnega statuta za zavezništva, kot so Evropske univerze. Resolucija Sveta o strateškem okviru za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju pri uresničevanju evropskega izobraževalnega prostora in širše (2021–2030) (2) spodbuja tesnejše sodelovanje, združevanje znanja in virov ter ustvarjanje več priložnosti za mobilnost študentov, akademikov in raziskovalcev, tudi z dejansko uresničitvijo pobude „Evropske univerze“ in pobude za evropsko študentsko izkaznico. Svet je v sklepih o pobudi o evropskih univerzah – povezovanje visokega šolstva, raziskav, inovacij in družbe: utiranje poti novi razsežnosti v evropskem visokošolskem izobraževanju (3) pozval države članice, naj odpravijo ovire za združljivejše sisteme visokošolskega izobraževanja in preučijo izvedljivost skupnih evropskih diplom. V sklepih z naslovom „Poglobitev evropskega raziskovalnega prostora: zagotavljanje privlačne in trajnostne poklicne poti in delovnih pogojev za raziskovalce ter uresničevanje kroženja možganov“ (4) je pozval Komisijo, naj podpira države članice pri oblikovanju ukrepov politik za nemoteno in ambiciozno nadnacionalno sodelovanje med visokošolskimi ustanovami v Evropi, zlasti na področju akademskih poklicnih poti in raziskovalnih poklicnih poti. Sporočilo Komisije z naslovom „Novi ERP za raziskave in inovacije“ (5) ter Priporočilo Sveta o Paktu za raziskave in inovacije v Evropi (6) pozivata h globljemu sodelovanju in priznavata potencial pobud, kot je pobuda „Evropske univerze“, za preoblikovanje visokega šolstva. Sporočilo Komisije o programu znanj in spretnosti za Evropo (7) prav tako poziva k odpravi ovir za učinkovito in poglobljeno transnacionalno sodelovanje.

                  5.

                  Rimsko sporočilo ministrov in ministric za izobraževanje evropskega visokošolskega prostora ter Priporočilo Sveta o spodbujanju avtomatičnega vzajemnega priznavanja visokošolskih diplom in spričeval višjega sekundarnega izobraževanja ter izidov iz učnih obdobij v tujini (8) pozivata k spodbujanju in olajševanju transnacionalnega sodelovanja. Resolucija Evropskega parlamenta z naslovom „Evropski izobraževalni prostor: skupni celostni pristop“ (9) poudarja potrebo po večjem sodelovanju ter poziva k uporabi sinergij med evropskim izobraževalnim prostorom, evropskim raziskovalnim prostorom in evropskim visokošolskim prostorom.

                  6.

                  41 „Evropskih univerz“, ki jih podpira program Erasmus+, dopolnjuje pa program Obzorje 2020 za raziskovalno in inovacijsko razsežnost, ter podobni modeli dolgoletnega institucionaliziranega sodelovanja nudijo koristne izkušnje, pridobljene s preizkušanjem modelov globljega transnacionalnega sodelovanja, ki presegajo obstoječe posamezne institucionalne strategije ter ekosisteme upravljanja in sodelovanja. So vir navdiha, ki širši visokošolski skupnosti pomaga pospeševati reforme na sistemski ravni, hkrati pa omogočajo boljše usklajevanje med evropskimi visokošolskimi in raziskovalnimi politikami.

                  7.

                  V tem priporočilu Sveta so „Evropske univerze“ tiste univerze, ki se financirajo v okviru programa Erasmus+, po potrebi pa so za svojo raziskovalno in inovacijsko razsežnost deležne dopolnilne podpore iz programa Obzorje. „Zavezništva visokošolskih ustanov“ pa se nanašajo na vse druge modele sodelovanja, kot so skupnosti znanja in inovacij. Cilj tega priporočila Sveta je olajšati transnacionalno sodelovanje za vse evropske visokošolske ustanove, ne le tiste, ki so deležne podpore v okviru pobude „Evropske univerze“.

                  8.

                  „Evropske univerze“ z medinstitucionalnimi strategijami, ki združujejo učenje in poučevanje, raziskave, inovacije in prenos znanja v gospodarstvo in družbo, prispevajo h kakovosti transnacionalnega sodelovanja ter k političnim in družbenim spremembam.

                  9.

                  Visokošolska zavezništva bi lahko prostovoljno koristila instrumente institucionaliziranega sodelovanja, kot je morebitni pravni status za zavezništva visokošolskih ustanov, ki jim po potrebi omogočajo skupno uporabo finančnih, človeških, digitalnih in fizičnih virov, pa tudi storitev, za upravljanje virtualnih meduniverzitetnih kampusov in interoperabilnih platform za skupne digitalne ali kombinirane dejavnosti. Za poglobitev transnacionalnega sodelovanja pri učinkovitem obravnavanju dvojnega zelenega in digitalnega prehoda je treba na nacionalni, regionalni in institucionalni ravni še olajšati razvoj interdisciplinarnih modulov in zasnovo skupnih diplom na podlagi sooblikovanih evropskih meril v skladu z instrumenti bolonjskega procesa. Olajševanje prožne in vključujoče mobilnosti ter razširitev uporabe pobude za evropsko študentsko izkaznico bi lahko povečala priložnosti za učeče se, akademike, raziskovalce in osebje. Za okrepitev zmogljivosti in dosego začrtane ravni ambicij za transnacionalno sodelovanje je potrebno zadostno dolgoročno stalno financiranje.

                  10.

                  Za globlje sodelovanje med visokošolskimi ustanovami se je treba spoprijeti z vseobsegajočimi izzivi. Na nemoteno vzpostavitev, zunanje zagotavljanje kakovosti ter akreditacijo skupnih transnacionalnih izobraževalnih dejavnosti in programov na vseh ravneh vpliva naslednje: razlike v zunanjem zagotavljanju kakovosti, neenotno izvajanje avtomatičnega vzajemnega priznavanja kvalifikacij in študijskih obdobij v tujini ter s tem povezanih ključnih zavez bolonjskega procesa, vključno z razlikami v strukturah izobrazbenih stopenj, razlike pri sprejemanju evropskega pristopa k zagotavljanju kakovosti skupnih programov, razlike pri uporabi evropskega sistema prenašanja in zbiranja kreditnih točk (ECTS) ter delno priznavanje virtualnega in kombiniranega učenja. Obravnavanje teh vprašanj in zagotavljanje doslednega izvajanja bolonjskih instrumentov bi zmanjšalo upravna bremena, olajšalo transnacionalno sodelovanje in spodbudilo izvajanje inovativnih interdisciplinarnih pedagogik po različnih državah.

                  11.

                  Evropsko transnacionalno sodelovanje na institucionalni ravni je močan instrument za podporo in nadaljnji razvoj preoblikovanja v odlične, vključujoče, konkurenčne, trajnostne in privlačne visokošolske ustanove, ki izpolnjujejo vse svoje naloge (izobraževanje, raziskave, inovacije in delo v korist družbe), kar prinaša koristi znotraj in zunaj visokošolskega sektorja, za Evropo znanja, odpornosti in demokracije ter ki zrcalijo evropski način življenja in evropske vrednote. Transnacionalno sodelovanje je treba olajšati s sklopom skladnih evropskih in nacionalnih ukrepov, z učinkovitim izvajanjem razpoložljivih evropskih pobud, instrumentov in orodij, kot so pobuda „Evropske univerze“, instrumenti bolonjskega procesa ali pobuda za evropsko študentsko izkaznico, ter s preučitvijo morebitnih novih instrumentov. Te nove instrumente bi lahko razvili s soustvarjalnim, postopnim pristopom, ki bi visokošolskim ustanovam omogočil vzpostavljanje povezav in učinkovitejše čezmejno sodelovanje, sistemom visokošolskega izobraževanja pa večjo povezanost, kar bi koristilo celotni visokošolski skupnosti in prineslo dodano vrednost družbi –

            DRŽAVAM ČLANICAM PRIPOROČA, NAJ:
      ob doslednem upoštevanju načela subsidiarnosti, institucionalne avtonomije in akademske svobode, v skladu z nacionalnimi okoliščinami in v tesnem sodelovanju z vsemi ustreznimi deležniki:

                  1.

                  visokošolskim ustanovam odprejo možnost, da v procesu sooblikovanja preučijo nujnost, koristi, tveganja in izvedljivost vzpostavitve institucionaliziranih instrumentov sodelovanja, kot je morebitni pravni status za zavezništva visokošolskih ustanov, na primer „Evropske univerze“, da se po potrebi olajša globlje sodelovanje z deljenjem človeških, tehničnih, podatkovnih, izobraževalnih, raziskovalnih in inovacijskih zmogljivosti; omogočijo jim eksperimentiranje z različnimi možnostmi globljega sodelovanja in prostovoljno preizkušanje obstoječih evropskih instrumentov, kot je evropsko združenje za teritorialno sodelovanje (EZTC) (10) ali evropsko gospodarsko interesno združenje (EGIZ) (11);

                  2.

                  visokošolske ustanove, udeležene v transnacionalnem sodelovanju, po potrebi spodbujajo k ponujanju skupnih programov in podeljevanju skupnih diplom v skladu z bolonjskimi instrumenti (12) ter jim to olajšujejo; v zvezi s tem in na podlagi rezultatov raziskovalnih ukrepov, opredeljenih v točki 12, pregledajo in olajšujejo podeljevanje oznake skupne evropske diplome; pozneje bi se lahko začela prizadevanja za uvedbo morebitne skupne diplome na vseh ravneh na podlagi sooblikovanih evropskih meril, ki bi se podeljevala na nacionalni, regionalni ali institucionalni ravni v skladu z nacionalnimi ogrodji kvalifikacij;

                  3.

                  visokošolskim ustanovam po potrebi omogočijo nadaljnje razvijanje in izvajanje inovativnih skupnih transnacionalnih izobraževalnih dejavnosti, tako da jim dovolijo preizkušanje in izvajanje ustreznih pristopov in ukrepov v zvezi z naslednjim ter jih pri tem spodbujajo:

                              a)

                              merila za sprejem in vpis študentov in udeležencev vseživljenjskega učenja;

                              b)

                              opredelitev jezikov učenja in poučevanja ob upoštevanju večjezičnosti, če je to primerno;

                              c)

                              delež spletnega učenja v celotni izobraževalni ponudbi, delež mobilnosti študentov (fizične, virtualne ali kombinirane), vgrajene v skupno izobraževalno dejavnost, ter delež in organizacija pripravništev, učnih dejavnosti na delovnem mestu, pristopov, ki temeljijo na izzivih, in interdisciplinarnih pristopov;

                              d)

                              vključitev prožnih učnih poti, kot so manjše učne izkušnje, ki bi lahko vodile do mikrodokazil (13), kadar je to ustrezno;

                              e)

                              pravila za dodeljevanje in prenašanje kreditnih točk ter preglednost ocenjevanja v skladu s priročnikom evropskega sistema zbiranja in prenašanja kreditnih točk (ECTS) kot podlago za transnacionalne skupne programe, brez dodatnih pravil ali omejitev;

                              f)

                              uporaba informacij o zunanjem zagotavljanju kakovosti evropskih visokošolskih programov in/ali ustanov v skladu s standardi in smernicami za zagotavljanje kakovosti v evropskem visokošolskem prostoru (ESG), vključenih v podatkovno zbirko rezultatov zunanjega zagotavljanja kakovosti (DEQAR), za izvajanje avtomatičnega vzajemnega priznavanja (14) za namene nadaljnjega učenja, v sodelovanju z nacionalnimi informacijskimi centri za priznavanje visokošolskih diplom (NARIC);

                              g)

                              kadar je to ustrezno, omogočanje priznavanja predhodnega učenja in vrednotenja neformalnega in priložnostnega učenja na podlagi preglednih in pravičnih zahtev glede kakovosti ter organizacije ustreznega ocenjevanja učečih se, pa tudi podeljevanje ustreznih kreditnih točk za takšno učenje;

                              h)

                              kadar je to ustrezno, omogočanje večje prožnosti v postopku določanja predloge skupnih diplom pri izvajanju skupnih transnacionalnih programov;

                  4.

                  podpirajo vgrajeno mobilnost v skupnih transnacionalnih izobraževalnih programih:

                              a)

                              podpirajo visokošolske ustanove pri bolj sistematičnem in prožnem vgrajevanju mobilnosti (fizične, virtualne ali kombinirane) v skupne izobraževalne programe na vseh ravneh, da bi večjemu številu študentov, vključno z učečimi se z manj priložnostmi ali z oddaljenih območij, kot so najbolj oddaljene regije, akademikov in raziskovalcev omogočile, da izkoristijo dinamiko integriranega visokošolskega sodelovanja, ter spodbujale uravnoteženo kroženje talentov;

                              b)

                              podpirajo digitalizacijo upravljanja mobilnosti v večstranskih partnerstvih, zlasti standardizacijo in digitalizacijo poslovnih procesov v zvezi s podpisovanjem večstranskih medinstitucionalnih sporazumov, tudi z razširitvijo pobude za evropsko študentsko izkaznico;

                              c)

                              prizadevajo si za bolj usklajene pristope k učni mobilnosti, kadar je to ustrezno, z vidika sistemov sprejema in vpisa, sistemov ocenjevanja, akademskih koledarjev, sistemov šolnin, dostopa do visokošolskih ustanov in njihove uporabe v poletnih/počitniških mesecih;

                  5.

                  pripomorejo k ohranjanju neposredne ali posredne finančne podpore za poglobitev transnacionalnega institucionalnega sodelovanja v visokošolskem izobraževanju, tudi za „Evropske univerze“:

                              a)

                              podpirajo vse vrste visokošolskih ustanov pri sodelovanju v takšnem poglobljenem institucionalnem transnacionalnem sodelovanju, kadar je to ustrezno;

                              b)

                              spodbujajo in razvijajo kulturo transnacionalnega sodelovanja med visokošolskimi ustanovami, tako da jo vključijo in spodbujajo v nacionalni politiki in v določanju prednostnih nalog, kadar je to ustrezno;

                              c)

                              mobilizirajo razpoložljive vire financiranja na regionalni in nacionalni ravni ter na ravni EU (15) ob upoštevanju različnih nacionalnih finančnih sistemov, po možnosti v višini ali z dopolnitvijo podpore iz programov Erasmus+, sinergijsko dopolnjene s podporo iz programa Obzorje Evropa, za sodelovanje visokošolskih ustanov v pobudi „Evropske univerze“;

                  6.

                  spodbujajo in zaščitijo temeljna načela institucionalne avtonomije kot osnovnega pogoja za vzpostavitev skupnih ureditev upravljanja za globlje transnacionalno sodelovanje s pristopom od spodaj navzgor; visokošolskim ustanovam omogočijo, da sprejemajo neodvisne odločitve o notranjem upravljanju ter finančnih, kadrovskih in akademskih zadevah, da varujejo akademsko svobodo ter dejavno vključujejo akademsko osebje in predstavnike študentov v sprejemanje odločitev, povezanih z njihovo ustanovo;

                  7.

                  okrepijo medsebojno zaupanje z zunanjim zagotavljanjem kakovosti in akreditacijo skupnih izobraževalnih programov ter drugih oblik skupnih izobraževalnih ponudb, ki jih razvijajo modeli institucionalnega transnacionalnega sodelovanja, tudi pobuda „Evropske univerze“, v skladu s standardi in smernicami za zagotavljanje kakovosti v evropskem visokošolskem prostoru (ESG):

                              a)

                              preidejo na uporabo institucionalnega zunanjega zagotavljanja kakovosti; to bi lahko podpiralo razvoj resnične institucionalne kulture kakovosti, ki vodi k večji odgovornosti in združljivosti sistemov po vsej Evropi ter temelji na obstoječih orodjih in okvirih, vzpostavljenih v okviru evropskega izobraževalnega prostora, evropskega raziskovalnega prostora in evropskega visokošolskega prostora;

                              b)

                              preučijo možnost omogočenja samoakreditacije programov, kadar je to ustrezno, na podlagi institucionalnega zagotavljanja kakovosti za podkrepitev samoodgovornosti visokošolskih ustanov;

                              c)

                              za države, ki se zanašajo na zunanje zagotavljanje kakovosti, ki temelji na programih, naj razmislijo o možnosti:

                                          i)

                                          omogočanja doslednega izvajanja evropskega pristopa k zagotavljanju kakovosti skupnih programov (16);

                                          ii)

                                          zagotovitve, da lahko zunanje vrednotenje skupnih transnacionalnih programov opravi ena sama agencija, registrirana v evropskem registru za zagotavljanje kakovosti v visokem šolstvu (EQAR) (17), in da so rezultati samodejno sprejeti v vseh drugih zadevnih sistemih visokošolskega izobraževanja brez dodatnih nacionalnih zahtev, ter

                                          iii)

                                          zagotovitve, da se ponovna akreditacija skupnih transnacionalnih programov izvede v skladu s standardi in smernicami za zagotavljanje kakovosti v evropskem visokošolskem prostoru (ESG) in z evropskim pristopom (18);

                  8.

                  kadar je ustrezno, podpirajo razvoj visokokakovostnega virtualnega sodelovalnega učenja v skladu s splošno uredbo o varstvu podatkov kot dela poučevanja, učenja in raziskovanja za spodbujanje in pospeševanje vključujočega in na študente usmerjenega transnacionalnega sodelovanja, ki dopolnjuje osebne stike, zlasti pa:

                              a)

                              podpirajo visokošolske ustanove pri razvoju virtualnih in spletnih modelov mednarodnega sodelovalnega učenja kot sestavnega dela kombiniranega učenja, tudi z zavezanostjo vodstva, strateškim načrtovanjem, intenzivnim in internacionaliziranim pedagoškim usposabljanjem in podpornimi storitvami;

                              b)

                              pri ocenjevanju poklicnih poti podpirajo visokošolske ustanove pri vrednotenju in priznavanju časa, ki so ga akademiki porabili za razvoj novih inovativnih pedagoških praks in novih raziskovalnih praks v okviru transnacionalnega sodelovanja, kadar je to ustrezno;

                              c)

                              podpirajo modele institucionaliziranega sodelovanja, vključno z „Evropskimi univerzami“, pri njihovih prizadevanjih za združevanje strokovnega znanja in virov za razvoj in izvajanje skupnih digitalnih strategij in skupne interoperabilne infrastrukture informacijske tehnologije, na primer z zagotavljanjem vzajemnega dostopa do spletnih učnih in raziskovalnih okolij, sistemov za upravljanje učenja, digitalnih knjižnic ali platform množičnih odprtih spletnih tečajev (MOOC), storitev usposabljanja in podpore, nemotenega dostopa do podatkov, ki jih je lahko najti, so dostopni, interoperabilni in ponovno uporabljivi, ter drugih interoperabilnih storitev;

                              d)

                              podpirajo preizkušanje in poskusno izvajanje odprtokodnih rešitev za premagovanje skupnih izzivov ter tako prispevajo k interoperabilnosti, digitalni pripravljenosti, podatkovni suverenosti in odgovornosti sistemov visokošolskega izobraževanja;

                  9.

                  podpirajo visokošolske ustanove pri razvoju skupnih interdisciplinarnih transnacionalnih izobraževalnih dejavnosti na vseh ravneh (kratki cikli, dodiplomski, magistrski in doktorski študij):

                              a)

                              omogočijo in olajšajo transnacionalne pristope, ki temeljijo na izzivih, pri katerih učeči se iz različnih disciplin, kultur in držav sodelujejo z raziskovalci, podjetji, mesti, regijami, nevladnimi organizacijami in lokalnimi skupnostmi pri iskanju ustvarjalnih in inovativnih rešitev za globalne in skupne izzive;

                              b)

                              spodbujajo zagotavljanje visokokakovostnih možnosti vseživljenjskega učenja za vse, da se olajšata izpopolnjevanje in preusposabljanje, s poudarkom na tistih področjih na trgu dela, na katerih je povpraševanje največje, s čimer podpirajo njihov osebni in poklicni razvoj;

                  10.

                  visokošolske ustanove spodbujajo, da učeče se, akademike, raziskovalce in osebje bolj vključijo v upravljanje struktur transnacionalnega sodelovanja med visokošolskimi ustanovami, pri čemer naj upoštevajo obstoječe demokratične elemente akademske samouprave, še zlasti pa:

                              a)

                              visokošolske ustanove spodbujajo, da v svojih strukturah upravljanja upoštevajo vse bolj raznovrstno ozadje učečih se in osebja ter različne zaposlitvene in izobraževalne izkušnje v skladu z načeli vključevanja in enakosti;

                              b)

                              podpirajo krepitev zmogljivosti za močno in učinkovito vodenje kot pomembno gonilo celovitega institucionalnega transnacionalnega sodelovanja;

                              c)

                              spodbujajo uravnoteženo zastopanost spolov na vseh ravneh struktur upravljanja;

                              d)

                              zagotovijo možnosti za vzajemno učenje za spodbujanje in podpiranje pobud, na podlagi katerih lahko visokošolske ustanove izmenjujejo izkušnje ter sodelujejo pri vzajemnem učenju in izmenjavi znanja.

                        Državam članicam se priporoča, da začnejo to priporočilo izvajati čim prej. Komisiji naj do [vstaviti datum 12 mesecev po sprejetju v Svetu] sporočijo ustrezne ukrepe, ki jih bodo sprejele na ustrezni ravni v podporo ciljem tega priporočila kot ključnih korakov na poti k uresničitvi evropskega izobraževalnega prostora do leta 2025.

         POZIVA KOMISIJO, NAJ:

      ob polnem upoštevanju načela subsidiarnosti, institucionalne avtonomije in akademske svobode, v skladu z nacionalnimi okoliščinami in v tesnem sodelovanju z državami članicami ter vsemi ustreznimi deležniki:

                  11.

                  vzporedno z analizo študij, ki se izvajajo, in drugim pripravljalnim delom podpira države članice in visokošolske ustanove, da od leta 2022 naprej preizkušajo obstoječe evropske instrumente kot korak k olajšanju globljega, dolgoročnega in prožnega transnacionalnega sodelovanja ter preučijo nujnost in izvedljivost institucionaliziranih instrumentov sodelovanja, kot je pravni status zavezništev visokošolskih ustanov; taki instrumenti, ki bi se uporabljali prostovoljno, naj bi olajšali souporabo zmogljivosti in podatkov, izmenjavo osebja, kadar je to ustrezno, in izvajanje skupnih programov, da bi se lahko na ravni zavezništev podeljevale skupne diplome, vključno s skupno diplomo na podlagi sooblikovanih evropskih meril;
                  na podlagi rezultatov pripravljalnega dela in pilotnih projektov v okviru programa Erasmus+ v vsaki fazi poroča Svetu za namene nadaljnjega odločanja;

                  12.

                  v tesnem sodelovanju z državami članicami, visokošolskimi ustanovami, študentskimi organizacijami in deležniki preuči možnosti in potrebne ukrepe za morebitno skupno diplomo na podlagi skupnega sklopa sooblikovanih evropskih meril; ta diploma, ki bi se podeljevala prostovoljno na nacionalni, regionalni ali institucionalni ravni, bi lahko potrjevala učne izide, dosežene v okviru transnacionalnega sodelovanja s kombiniranjem študija v več državah EU (19), in bi lahko bila ponujena v okviru „Evropskih univerz“; to diplomo bi moralo biti preprosto izdajati, shranjevati, deliti, preverjati in potrjevati, priznana pa bi morala biti po vsej EU; podlaga zanjo bo izvajanje bolonjskih instrumentov, hkrati pa bo to izvajanje tudi spodbujala:

                              a)

                              leta 2022 v okviru programa Erasmus+ izvede prve korake pri razvoju in izvajanju evropskih meril za podelitev oznake skupne evropske diplome; taka oznaka bi se izdajala kot dopolnilno potrdilo h kvalifikacijam, ki jih pridobijo študenti z diplomiranjem iz skupnih programov, ki se izvajajo v okviru transnacionalnega sodelovanja med več visokošolskimi ustanovami;

                              b)

                              na podlagi rezultatov tega pripravljalnega dela v vsaki fazi poroča Svetu za namene nadaljnjega odločanja v smeri morebitne skupne diplome na podlagi sooblikovanih evropskih meril v skladu z instrumenti bolonjskega procesa;

                  13.

                  si prizadeva za nadaljnji razvoj pobude „Evropske univerze“ v skladu s pristopom od spodaj navzgor prek programa Erasmus+ in na podlagi glavnih rezultatov vmesnega pregleda prvih zavezništev; od leta 2022 naprej na podlagi konkurenčnega in kvalitativnega razpisa zagotavlja trajnostno financiranje uspešnih obstoječih pobud „Evropske univerze“ ter omogoči vzpostavitev novih pobud na podlagi načel geografske uravnoteženosti, vključevanja, visoke kakovosti in odličnosti; do leta 2024 preveri sinergije s programom Obzorje Evropa za razsežnost raziskav in inovacij ter po potrebi z drugimi programi EU v okviru njihovih pravnih podlag; na podlagi vmesnega pregleda programov večletnega finančnega okvira preveri možnosti morebitnih inovativnih pristopov k boljši skupni mobilizaciji virov financiranja EU ter pri tem izkoristi morebitne sinergije z regionalnimi in nacionalnimi skladi;

                  14.

                  v tesnem sodelovanju z državami članicami podpre razširitev pobude za evropsko študentsko izkaznico, zlasti digitalizacijo poslovnih procesov, ki vključujejo številne podpisnike in izmenjavo podatkov, da se zmanjša upravno breme pri upravljanju mobilnosti in izmenjav študentov in osebja v okviru transnacionalnih partnerstev visokošolskih ustanov;

                  15.

                  do sredine leta 2022 predloži celovit časovni načrt, v katerem bodo navedeni ključni mejniki in udeležene strokovne skupine, da bi skupaj z državami članicami in ustreznimi deležniki oblikovala nove instrumente; časovni načrt bi bilo treba redno posodabljati.

            Komisija naj v sodelovanju z državami članicami in po posvetovanju z zadevnimi deležniki analizira in ovrednoti napredek, dosežen pri izvajanju tega priporočila, ter uporabo tega priporočila v okviru izvajanja strateškega okvira za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju pri uresničevanju evropskega izobraževalnega prostora in širše, in sicer prek ustreznih obstoječih okvirov Unije za spremljanje in poročanje, ter o tem poroča Svetu v petih letih od datuma sprejetja priporočila.

         V Luxembourgu, 5. aprila 2022

               Za Svet

               predsednica

            R. BACHELOT-NARQUIN

         (1)  Dok. COM(2020) 625 final.

         (2)  UL C 66, 26.2.2021, str. 1.

         (3)  UL C 221, 10.6.2021, str. 14.

         (4)  Dok. 9138/21.

         (5)  Dok. COM(2020) 628 final.

         (6)  Priporočilo Sveta (EU) 2021/2122 z dne 26. novembra 2021 o Paktu za raziskave in inovacije v Evropi (UL L 431, 2.12.2021, str. 1).

         (7)  Dok. COM(2020) 274 final.

         (8)  UL C 444, 10.12.2018, str. 1.

         (9)  Dok. P9_TA(2021)0452.

         (10)  Uredba (ES) št. 1082/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o ustanovitvi evropskega združenja za teritorialno sodelovanje (EZTS) (UL L 210, 31.7.2006, str. 19).

         (11)  Uredba Sveta (EGS) št. 2137/85 z dne 25. julija 1985 o Evropskem gospodarskem interesnem združenju (EGIZ) (UL L 199, 31.7.1985, str. 1).

         (12)  Bolonjski instrumenti so med drugim evropski sistem prenašanja in zbiranja kreditnih točk (ECTS), priloga k diplomi, krovna in nacionalna ogrodja kvalifikacij, standardi in smernice za zagotavljanje kakovosti v evropskem visokošolskem prostoru (ESG), evropski pristop k zagotavljanju kakovosti skupnih programov, evropski register za zagotavljanje kakovosti v visokem šolstvu (EQAR) ter podatkovna zbirka rezultatov zunanjega zagotavljanja kakovosti (DEQAR). Upošteva se lahko tudi Konvencija o priznavanju visokošolskih kvalifikacij v evropski regiji (v nadaljnjem besedilu: Lizbonska konvencija o priznavanju).

         (13)  „Čeprav mikrokvalifikacije ne odstopajo od in ne spodkopavajo temeljnega načela polnega magistrskega študija, bi lahko pripomogle k širitvi možnosti za učenje, tako da bi: bile sprejemljive tudi za netradicionalne učence ter zadovoljile povpraševanje po novih znanjih in spretnostih na trgu dela“, Sklepi Sveta o pobudi o evropskih univerzah – povezovanje visokega šolstva, raziskav, inovacij in družbe: utiranje poti novi razsežnosti v evropskem visokošolskem izobraževanju (UL C 221, 10.6.2021, str. 14).

         (14)  Kot je opredeljeno v Priporočilu Sveta z dne 26. novembra 2018 o spodbujanju avtomatičnega vzajemnega priznavanja visokošolskih diplom in spričeval višjega sekundarnega izobraževanja ter izidov iz učnih obdobij v tujini (UL C 444, 10.12.2018, str. 1).

         (15)  Kot so Evropski sklad za regionalni razvoj, Evropski socialni sklad plus, mehanizem za okrevanje in odpornost ter sklad InvestEU.

         (16)  Namen pristopa, ki so ga ministri in ministrice evropskega visokošolskega prostora odobrili maja 2015, je odpraviti precejšnjo prepreko razvoju skupnih programov z določitvijo standardov za te programe, ki temeljijo na dogovorjenih orodjih evropskega visokošolskega prostora, ne da bi se uporabljala dodatna nacionalna merila.

         (17)  V skladu z evropskim pristopom k zagotavljanju kakovosti skupnih programov bi morale sodelujoče visokošolske ustanove, ki se odločijo za zunanje zagotavljanje kakovosti na ravni programa (npr. obvezno akreditacijo ali ocenjevanje programa), izbrati ustrezno agencijo za zagotavljanje kakovosti s seznama agencij, registriranih v EQAR. Agencija izvede eno samo ocenjevanje ali akreditacijo celotnega skupnega programa. Rezultat morajo sprejeti v vseh državah evropskega visokošolskega prostora, glede na nacionalni pravni okvir pa bi morala odločitev v okviru zunanjega zagotavljanja kakovosti začeti veljati ali biti priznana v vseh državah, v katerih se nudi program. EQAR je uradni register nacionalnih agencij za zunanje zagotavljanje kakovosti, ki izpolnjujejo zaveze bolonjskega procesa.

         (18)  Standard ESG 1.10: „Zavodi se ciklično zunanje evalvirajo v skladu z ESG“. Evropski pristop (9. Periodičnost): Skupni program bi bilo treba periodično pregledovati vsakih šest let, kar bi bilo treba opredeliti v objavljeni odločitvi.

         (19)  Sklepi Evropskega sveta, 14. december 2017 (dok. EUCO 19/1/17 REV 1).


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 5. aprila 2022 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Národná banka Slovenska (ECB/2022/16) 2022/C 160/02

text:
               13.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/9

      PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
      z dne 5. aprila 2022
      Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Národná banka Slovenska
      (ECB/2022/16)
      (2022/C 160/02)
      SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank držav članic, katerih valuta je euro, opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

                  (2)

                  Národná banka Slovenska je leta 2017 za svojega zunanjega revizorja za poslovna leta 2017 do 2020, z možnostjo podaljšanja mandata na poslovna leta 2021 do 2023, izbrala družbo Deloitte Audit s.r.o (1).

                  (3)

                  Mandat družbe Deloitte Audit s.r.o. je v skladu s Sklepom Sveta (EU) 2017/1849 (2) potekel po reviziji za poslovno leto 2020 in Národná banka Slovenska je mandat te družbe podaljšala na poslovno leto 2021.

                  (4)

                  Podaljšani mandat družbe Deloitte Audit s.r.o. je v skladu s Sklepom Sveta (EU) 2021/1169 (3) potekel po reviziji za poslovno leto 2021.

                  (5)

                  Národná banka Slovenska namerava mandat družbe Deloitte Audit s.r.o. podaljšati na poslovni leti 2022 in 2023. To podaljšanje je možno v skladu s pogodbenim dogovorom med centralno banko Národná banka Slovenska in družbo Deloitte Audit s.r.o. –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      Priporoči se, da se družba Deloitte Audit s.r.o. imenuje za zunanjega revizorja centralne banke Národná banka Slovenska za poslovni leti 2022 in 2023.

         V Frankfurtu na Majni, 5. aprila 2022

               Predsednica ECB

            Christine LAGARDE

         (1)  Priporočilo ECB/2017/27 Evropske centralne banke z dne 8. septembra 2017 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Národná banka Slovenska (UL C 310, 19.9.2017, str. 1).

         (2)  Sklep Sveta (EU) 2017/1849 z dne 10. oktobra 2017 o spremembi Sklepa 1999/70/ES o zunanjih revizorjih nacionalnih centralnih bank glede zunanjih revizorjev centralne banke Národná banka Slovenska (UL L 264, 13.10.2017, str. 5).

         (3)  Sklep Sveta (EU) 2021/1169 z dne 13. julija 2021 o spremembi Sklepa 1999/70/ES o zunanjih revizorjih nacionalnih centralnih bank glede zunanjih revizorjev centralne banke Národná banka Slovenska (UL L 255, 16.7.2021, str. 1).


title: Priporočilo Sveta z dne 19. aprila 2022 o pretvorbi bankovcev grivne v valuto države članice gostiteljice v korist razseljenih oseb iz Ukrajine 2022/C 166/01

text:
               20.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 166/1

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 19. aprila 2022
      o pretvorbi bankovcev grivne v valuto države članice gostiteljice v korist razseljenih oseb iz Ukrajine
      (2022/C 166/01)
      SVET EVROPSKE UNIJE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 292, prvi in drugi stavek, v povezavi s členom 78(2), točka (c), Pogodbe,
      ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Po ruski invaziji na Ukrajino je v samo nekaj tednih v Evropsko unijo prispelo več kot štiri milijone ljudi. Tako obseg kot hitrost prihodov sta brez primere.

                  (2)

                  Z Izvedbenim sklepom Sveta (EU) 2022/382 (1) se je ugotovil obstoj množičnega prihoda razseljenih oseb iz Ukrajine, ki so morale zaradi oboroženega spopada zapustiti Ukrajino, uvedena pa je bila tudi začasna zaščita razseljenih oseb iz Ukrajine.

                  (3)

                  Razseljene osebe, ki uživajo začasno zaščito ali ustrezno zaščito po nacionalnem pravu v skladu z Direktivo Sveta 2001/55/ES (2) in Izvedbenim sklepom Sveta (EU) 2022/382, imajo nujne likvidnostne potrebe za kritje njihovih osnovnih stroškov. Veliko jih je prispelo z bankovci grivne, in se soočajo z velikimi težavami pri pretvarjanju teh bankovcev v valuto države članice gostiteljice.

                  (4)

                  Narodna banka Ukrajine je začasno ustavila menjavo bankovcev grivne v tujo gotovino, da bi zaščitila omejene devizne rezerve Ukrajine.

                  (5)

                  Kreditne institucije v državah članicah niso pripravljene opravljati dejavnosti menjave valute zaradi omejene konvertibilnosti bankovcev grivne in izpostavljenosti valutnemu tveganju.

                  (6)

                  Nekatere države članice razmišljajo o vzpostavitvi nacionalnih shem za podporo pretvorbe omejenega zneska griven na posamezno razseljeno osebo po fiksnem tečaju.

                  (7)

                  Da bi razseljenim osebam iz Ukrajine pomagali pri zadovoljevanju njihovih potreb, zlasti med potovanjem po Uniji, bi bilo treba olajšati pretvorbo bankovcev grivne v valute držav članic gostiteljic.

                  (8)

                  Nacionalna banka Ukrajine je stopila v stik z več državami članicami, da bi vzpostavila nacionalne sheme za nakup bankovcev grivne po uradnem menjalnem tečaju.

                  (9)

                  Spodbujati bi bilo treba usklajen pristop glede nacionalnih shema, ki jih vzpostavijo države članice, da bi se razseljenim osebam iz Ukrajine nudili enaki pogoji za pretvorbo bankovcev grivne v valuto države članice gostiteljice, kreditnim institucijam zagotovili enaki konkurenčni pogoji ter preprečilo morebitno špekulativno ravnanje na trgu.

                  (10)

                  V skladu s členom 3Protokola št. 21 o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji (PEU) in Pogodbi o delovanju Evropske unije (PDEU), je Irska s pismom z dne 11. aprila 2022, podala uradno obvestilo, da želi sodelovati pri sprejetju in uporabi tega priporočila.

                  (11)

                  V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen PEU in PDEU, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila, ki zanjo ni zavezujoče in se zato v njej ne uporablja –

            SVET, OB SPOŠTOVANJU NACIONALNIH PRISTOJNOSTI TER NACIONALNIH OKOLIŠČIN IN PRAKS, PRIPOROČA:
      CILJ IN PODROČJE UPORABE

                  1.

                  Cilj tega priporočila je razseljenim osebam iz Ukrajine, ki so upravičene do začasne zaščite ali ustrezne zaščite po nacionalnem pravu v smislu člena 2 Izvedbenega sklepa Sveta (EU) 2022/382, olajšati pretvorbo bankovcev grivne v valuto države članice gostiteljice.

            GLAVNA PRIPOROČILA

                  2.

                  Države članice bi morale vzpostaviti nacionalne sheme za lažjo pretvorbo bankovcev grivne v svojo nacionalno valuto z naslednjimi značilnostmi:

                              (a)

                              razseljena oseba, ki z dokazili, kakršna so navedena v Sporočilu Komisije 2022/C 126 I/01 (3), dokaže, da je upravičena do začasne zaščite, kakor je določena v Direktivi 2001/55/ES, ali do ustrezne zaščite po nacionalnem pravu, kot je navedeno v Izvedbenem sklepu (EU) 2022/382, bi morala imeti možnost, da bankovce grivne pretvori v valuto države članice gostiteljice. V primeru razseljenih mladoletnikov brez spremstva bi moral tako pretvorbo opraviti zastopnik iz člena 16(1) Direktive 2001/55/ES;

                              (b)

                              določiti bi bilo treba najvišji znesek griven, ki se lahko pretvori na razseljeno osebo. Ob upoštevanju nacionalnih okoliščin bi moral tak najvišji znesek znašati največ 10 000 griven na razseljeno osebo;

                              (c)

                              pretvorbo bi bilo treba dovoliti brez stroškov;

                              (d)

                              uporabljati bi se moral uradni menjalni tečaj, kakor ga objavlja Narodna banka Ukrajine;

                              (e)

                              nacionalna shema bi morala trajati najmanj tri mesece.

            DODATNA PRIPOROČILA

                  3.

                  Da se zagotovi učinkovit dostop do sheme za pretvorbo, bi si morale države članice prizadevati, da za izvajanje te sheme čim bolje izkoristijo mrežo kreditnih institucij, ki sodelujejo v shemi za pretvorbo. Da se zagotovi spoštovanje najvišjega zneska na razseljeno osebo, bi morale države članice premisliti o dogovoru s sodelujočimi kreditnimi institucijami o tem, kako evidentirati in preveriti identiteto posameznih razseljenih oseb, ki uporabljajo shemo za pretvorbo.

                  4.

                  Da se zagotoviti dobro finančno upravljanje in kadar je to potrebno, bi morale države članice predvideti dogovor z Narodno banko Ukrajine o načinih za prihodnjo menjavo bankovcev grivne.

         V Bruslju, 19. aprila 2022

               Za Svet

               predsednik

            J.-Y. LE DRIAN

         (1)  Izvedbeni sklep Sveta (EU) 2022/382 z dne 4. marca 2022 o ugotovitvi obstoja množičnega prihoda razseljenih oseb iz Ukrajine v smislu člena 5 Direktive 2001/55/ES in z učinkom uvedbe začasne zaščite (UL L 71, 4.3.2022, str. 1).

         (2)  Direktiva Sveta 2001/55/ES z dne 20. julija 2001 o najnižjih standardih za dodelitev začasne zaščite v primeru množičnega prihoda razseljenih oseb in o ukrepih za uravnoteženje prizadevanj in posledic za države članice pri sprejemanju takšnih oseb (UL L 212, 7.8.2001, str. 12).

         (3)  Sporočilo Komisije 2022/C 126 I/01 o operativnih smernicah za izvajanje Izvedbenega sklepa Sveta (EU) 2022/382 o ugotovitvi obstoja množičnega prihoda razseljenih oseb iz Ukrajine v smislu člena 5 Direktive 2001/55/ES in z učinkom uvedbe začasne zaščite (UL C 126 I, 21.3.2022, str. 1).


               5.5.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/170

      P9_TA(2021)0431
      Politični odnosi in sodelovanje med EU in Tajvanom
      Priporočilo Evropskega parlamenta z dne 21. oktobra 2021 podpredsedniku Komisije/visokemu predstavniku Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko o političnih odnosih in sodelovanju med EU in Tajvanom (2021/2041(INI))
      (2022/C 184/14)

         Evropski parlament,

                  —

                  ob upoštevanju letnih poročil Evropskega parlamenta o skupni zunanji in varnostni politiki (SZVP) in njihovih oddelkov, ki se nanašajo na odnose med EU in Tajvanom,

                  —

                  ob upoštevanju mehanizma za dialog o industrijski politiki med EU in Tajvanom, ki je bil vzpostavljen leta 2015,

                  —

                  ob upoštevanju svoje resolucije z dne 9. oktobra 2013 o trgovinskih odnosih med EU in Tajvanom (1),

                  —

                  ob upoštevanju sodelovanja Tajvana v evropski podjetniški mreži, evropski platformi za sodelovanje grozdov in dialogu o digitalnem gospodarstvu,

                  —

                  ob upoštevanju sporočila ministrov za zunanje zadeve in razvoj skupine G7 z dne 5. maja 2021, zlasti oddelka v zvezi s podporo smiselni udeležbi Tajvana na forumih Svetovne zdravstvene organizacije in na njeni generalni skupščini,

                  —

                  ob upoštevanju sporazumov o sodelovanju pri boju proti trgovinskim goljufijam in dejstva, da Tajvan od leta 2017 izvaja mednarodne standarde dobrega davčnega upravljanja,

                  —

                  ob upoštevanju uspešnega sodelovanja in udeležbe Tajvana v okvirnih programih Evropske unije,

                  —

                  ob upoštevanju posvetovanja o delu, ki sta ga EU in Tajvan začela leta 2018,

                  —

                  ob upoštevanju, da je EU za imetnike tajvanskih potnih listov leta 2011 odpravila vizumsko obveznost,

                  —

                  ob upoštevanju politike „ene Kitajske“, ki jo vodi EU,

                  —

                  ob upoštevanju skupne izjave voditeljev ZDA in Japonske z dne 16. aprila 2021,

                  —

                  ob upoštevanju izjave voditeljev ZDA in Republike Koreje z dne 21. maja 2021,

                  —

                  ob upoštevanju skupnega sporočila Komisije z dne 10. junija 2020 z naslovom Boj proti dezinformacijam v zvezi s COVID-19 – kaj je res in kaj ne (JOIN(2020)0008),

                  —

                  ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 16. aprila 2021 o strategiji EU za sodelovanje v indopacifiški regiji,

                  —

                  ob upoštevanju skupnega sporočila Komisije in visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko z dne 16. septembra 2021 o strategiji EU za sodelovanje v indijsko-pacifiški regiji (JOIN(2021)0024),

                  —

                  ob upoštevanju člena 118 Poslovnika,

                  —

                  ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve (A9-0265/2021),

                  A.

                  ker sta EU in Tajvan podobno misleča partnerja, ki ju združujejo vrednote svobode, demokracije, človekovih pravic in pravne države;

                  B.

                  ker stalno vojaško nasilje Kitajske in dejavnosti na sivem območju, pa tudi druge oblike provokacij, kot so vohunjenje, kibernetski napadi in prevzemanje nadarjenih posameznikov, proti Tajvanu resno ogrožajo obstoječe odnose med Tajvanom in Kitajsko ter mir in stabilnost v indopacifiški regiji in lahko povzročijo nevarno zaostrovanje razmer; ker je tajvanski obrambni minister Chiu Kuo-cheng izjavil, da bi lahko Kitajska do leta 2025 glede na stalno in občutno vojaško stopnjevanje izvedla „popolno“ invazijo Tajvana; ker so odnosi med Kitajsko in Tajvanom najbolj napeti v zadnjih 40 letih, ob upoštevanju, da je Kitajska od 1. oktobra 2021 v tajvansko identifikacijsko območje zračne obrambe napotila 150 vojaških letal, vključno z bojnimi letali in jedrskimi bombnimi napadalci; ker je ta regija za EU zelo pomembna, saj ima tam številne partnerica, ena od njenih držav, namreč Francija, pa ima v njej tudi čezmorska ozemlja;

                  C.

                  ker se je EU leta 2016 zavezala, da bo izkoristila vse razpoložljive kanale za spodbujanje pobud, namenjenih okrepitvi dialoga, sodelovanja in zaupanja med nasprotnima stranema Tajvanske ožine; ker teh zavez še ni uresničila;

                  D.

                  ker se je kitajski predsednik Ši Džinping 9. oktobra 2021 zavezal, da bo domnevno na miroljuben način izvedel ponovno združitev s Tajvanom, vendar je opozoril, da je največja ovira za to sile, ki se borijo za „neodvisnost Tajvana“; ker kitajske agresivne izjave in dejanja vzbujajo resne dvome glede takšnega miroljubnega pristopa; ker anketa, ki jo je julija 2021 objavilo središče za preučevanje volitev na državni univerzi Čengči v Tajpeju, kaže, da le 1,5 % Tajvancev podpira čim prejšnjo združitev s celinsko Kitajsko, medtem ko velika večina podpira ohranitev sedanjega stanja, vsaj kratkoročno;

                  E.

                  ker so se prizadevanja Tajvana za zajezitev širjenja koronavirusa izkazala kot najučinkovitejša v svetovnem merilu; ker so prizadevanja Tajvana, da med pandemijo na različnih področjih dejavno prispeva k skupnemu dobremu, tudi prek številnih mednarodnih študij, konkreten primer, da Tajvan ravna kot partner, in dokaz, da bi ga bilo treba kot takšnega tudi obravnavati; ker to kaže, da lahko Tajvan v mednarodni skupnosti enako koristno prispeva pri reševanju številnih drugih sodobnih izzivov; ker nedaven porast števila okužb s koronavirusom, pomanjkanje cepiv in kitajsko vmešavanje v prizadevanja Tajvana za njihov neposredni nakup vzbujajo resne skrbi;

                  F.

                  ker je EU še vedno največji vir neposrednih tujih naložb v Tajvan, saj je skupna vrednost do leta 2019 znašala 48 milijard EUR, kar je 31 % tajvanskih neposrednih tujih naložb; ker je precej možnosti za povečanje neposrednih tujih naložb Tajvana v EU; ker Tajvan obvladuje trge proizvodnje polprevodnikov, saj njegovi proizvajalci proizvedejo približno 50 % vseh polprevodnikov na svetu;

                  G.

                  ker je Tajvan zaradi svoje lokacije, ključne vloge v svetovnih visokotehnoloških dobavnih verigah in demokratičnega načina življenja strateško pomembna država za evropske demokracije;

                  H.

                  ker je skupni obseg dvostranske trgovine med EU in Tajvanom leta 2019 dosegel 51 milijard EUR, pri čemer je Tajvan peti največji trgovinski partner EU v Aziji in njen petnajsti največji trgovinski partner na svetu;

                  1.

                  priporoči podpredsedniku Komisije/visokemu predstavniku Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, naj skupaj s Komisijo:

                              (a)

                              v tesnem sodelovanju z državami članicami okrepi politične odnose med EU in Tajvanom ter si v okviru evropske politike „ene Kitajske“ prizadeva za celovito in tesno partnerstvo; Tajvan obravnava kot ključnega partnerja in demokratičnega zaveznika v Indopacifiški regiji, saj gre za trdno demokracijo in tehnološko napredno gospodarstvo, ki bi lahko prispevalo k ohranjanju reda, ki temelji na pravilih, sredi vse močnejšega tekmovanja;

                              (b)

                              med pripravami na pogajanja za poglobitev dvostranskih gospodarskih vezi obvezno začne izvajati oceno učinka, javna posvetovanja in pregled obsega dvostranskega sporazuma o naložbah s tajvanskimi oblastmi, saj bi se s takšnim dvostranskim sporazumom poenostavile zahteve evropskih vlagateljev in proizvajalcev na Tajvanu glede lastne vsebine; v kontekstu regionalne dinamike ponovno poudarja pomen trgovinskih in gospodarskih odnosov med EU in Tajvanom, tudi pri zadevah, povezanih z multilateralizmom in STO, tehnologijo in javnim zdravjem, pa tudi bistvenim sodelovanjem na področju kritičnih dobav, kot so polprevodniki; spodbuja Tajvan, naj poveča naložbe v EU, in opozori, da je Tajvan polnopravna članica STO;

                              (c)

                              izrazi globoko zaskrbljenost zaradi nenehnega vojaškega nasilja Kitajske do Tajvana in pritiska nanj, zlasti prek znatnih naložb Kitajske v vojaške zmogljivosti, vojaških urjenj in pogostih kršitev tajvanskega identifikacijskega območja zračne obrambe; poziva Kitajsko, naj nemudoma preneha z vdori na tajvansko identifikacijsko območje zračne obrambe, zlasti ker je bilo med 1. in 4. oktobrom 2021 zabeleženih približno 150 vdorov zrakoplovov, tudi bojnih letal; prav tako opozori na podžigajočo kitajsko retoriko, ki odraža navidezno protislovne namere, saj želi po eni strani Tajvan vključiti pod totalitarno vladavino Kitajske komunistične partije, hkrati pa se zavzema za miren razvoj odnosov s Tajvanom, ter naj vztraja, da se odnosi med Tajvanom in Kitajsko ne smejo spreminjati enostransko ali proti volji tajvanskih državljanov; pozove EU in države članice, naj prevzamejo proaktivno vlogo pri sodelovanju s podobno mislečimi mednarodnimi partnerji, da bi vzdrževali mir in stabilnost v Tajvanski ožini, ter vzpostavijo partnerstva z demokratično tajvansko vlado;

                              (d)

                              izrazi resno zaskrbljenost zaradi razmer v Vzhodnokitajskem in Južnokitajskem morju ter odločno nasprotuje vsakršnim enostranskim poskusom spreminjanja obstoječega stanja in zaostrovanja napetosti; ponovno poudari, kako pomembno je spoštovanje mednarodnega prava, zlasti Konvencije OZN o pomorskem mednarodnem pravu (UNCLOS) in njenih določb o obveznosti miroljubnega reševanja sporov ter ohranitvi svobode plovbe in preleta;

                              (e)

                              izraža veliko zaskrbljenost zaradi sposobnosti Kitajske, da izvede popolno invazijo Tajvana do leta 2025; odločno obsoja, da je Kitajska od 1. oktobra 2021 najbolj resno do zdaj kršila tajvansko identifikacijsko območje zračne obrambe, pri čemer je bilo udeleženih 150 vojaških letal, vključno z bojnimi letali in jedrskimi bombnimi napadalci; izraža mnenje, da nedavne vojaške provokacije Kitajske vzbujajo dvom o dolgoročnih namerah Kitajske, da si bo prizadevala za mirno rešitev;

                              (f)

                              opozori, da je ohranitev miru in stabilnosti v indopacifiški regiji osrednji interes EU in njenih držav članic; poudari, da bi vojaški konflikt v Tajvanski ožini povzročil znatne gospodarske motnje, ki bi prizadele evropske interese, pa tudi resno spodkopal na pravilih temelječi red v regiji ter demokratično upravljanje, v središču katerega so človekove pravice, demokracija in pravna država;

                              (g)

                              upošteva dejstvo, da EU zelo ceni varnost v Tajvanski ožini in da sta evropska blaginja in azijska varnost neposredno povezani ter da bi zato posledice konflikta za Evropo daleč presegale gospodarsko področje; izjavi, da bodo kitajska dejanja proti Tajvanu in v Južnokitajskem morju imela posledice v odnosih med EU in Kitajsko;

                              (h)

                              izrazi zaskrbljenost zaradi kitajske zakonodaje v zvezi s Tajvanom in poudari, da je postala določba iz zakonodaje o preprečevanju odcepitve iz leta 2015, ki naj bi Tajvanu v primeru združitve zagotovila visoko stopnjo samostojnosti, s sprejetjem zakona o državni varnosti Hongkonga popolnoma nezanesljiva;

                              (i)

                              ob upoštevanju stalnih kitajskih provokacij in vojaškega stopnjevanja poudarja, da je pomembno, da se nadalje razvijajo vse ravni partnerstva in sodelovanja med EU in Tajvanom; poudarja zlasti vodilno vlogo, ki jo ima lahko Evropski parlament, ko gre za določanje področij prihodnjega sodelovanja ter jasno opredelitev in odločno izpostavitev kitajske provokacije ter pokazati solidarnost s Tajvanom;

                              (j)

                              se odločno zavzame za to, da bi Tajvan v vlogi opazovalca polnopravno sodeloval pri srečanjih, mehanizmih in dejavnostih mednarodnih organov, vključno s Svetovno zdravstveno organizacijo, Mednarodno organizacijo civilnega letalstva (ICAO), Mednarodno organizacijo kriminalistične policije (Interpol) in Okvirno konvencijo Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC); pozove države članice in institucije EU, naj podprejo mednarodne pobude, ki zahtevajo sodelovanje Tajvana v mednarodnih organizacijah; ponovno pohvali proaktivno sodelovanje Tajvana z mednarodno skupnostjo pri proučevanju pandemije COVID-19 in iskanju najboljših odzivov nanjo, in poudari, da gre pri tem za dokaz, da bi prispevki Tajvana k SZO prinesli dodano vrednost za zdravje in dobro počutje državljanov vseh njenih članic;

                              (k)

                              spodbudi večji obseg gospodarskih, znanstvenih, kulturnih, političnih in medosebnih izmenjav, srečanj in sodelovanja med EU in Tajvanom, pa tudi izmenjave s sodelovanjem predstavnikov držav članic, tudi na najvišjih ravneh, da bi se v celoti odražalo dinamično, večplastno in tesno sodelovanje med EU in Tajvanom kot podobno mislečima partnerjema; obsodi grožnje s povračilnimi ukrepi in pritisk Ljudske republike Kitajske na Miloša Vystrčila, predsednika češkega senata, zaradi njegovega obiska Tajvana avgusta 2020 in opozori, da ima Češka enako kot vse druge suverene države pravico, da razvija gospodarske in kulturne odnose s Tajvanom;

                              (l)

                              nadaljuje podporo vključevanju Tajvana v indijsko-pacifiško strategijo EU; pozdravlja, da sta Komisija in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko nedavno objavila strategijo EU za sodelovanje v indijsko-pacifiški regiji, v kateri ugotavljata, da občutno vojaško stopnjevanje Kitajske povzroča naraščajoče napetosti v regionalnih žariščih, kot sta Južno- in Vzhodnokitajsko morje, pa tudi Tajvanska ožina, ter potrjuje, da je za EU bistveno, da okrepi sodelovanje z regionalnimi partnerji, da bi zagotovila mir, stabilnost in blaginjo v ožini; poziva EU, naj še naprej v okviru strategije EU za sodelovanje tesno sodeluje z drugimi podobno mislečimi partnerji v indijsko-pacifiški regiji, da bi se odzvali na oblastno držo Kitajske v regiji in okrepili ureditev, temelječo na pravilih, glede na lastne interese EU v regiji;

                              (m)

                              še naprej sprejema pobude za krepitev dvostranskih gospodarskih odnosov in medosebnih stikov, zlasti med mladimi, pa tudi v akademskih krogih, civilni družbi, športu, kulturi in izobraževanju ter partnerstvih med mesti in regijami; pohvali obstoječa partnerstva sestrskih mest med evropskimi in tajvanskimi mesti ter spodbuja diplomacijo mest kot orodje, ki bo pomagalo pri vključevanju Tajvana v mednarodne pobude in Tajvanu omogočilo, da zaobide poskuse Kitajske, da ga še bolj diplomatsko osami;

                              (n)

                              spodbuja sodelovanje med Evropo in Tajvanom v medijskem sektorju, da bi medijsko okolje v kitajščini v EU postalo bolj raznoliko in da bi bila zagotovljena alternativa medijskim hišam, ki jih nadzoruje Ljudska republika Kitajska;

                              (o)

                              spodbuja EU in države članice, naj z vzpostavitvijo in financiranjem namenskih programov in raziskav, osredotočenih na družbo kot celoto, pomagajo ozaveščati Evropo o razmerah v Tajvanski ožini ter kompleksnosti odnosov med Tajvanom in Kitajsko; poudari, kako pomembno je vlagati v vključujočo razpravo v vseh državah članicah ter evropski javnosti pojasniti tveganja širjenja avtoritarnega režima v indopacifiški regiji, ki se kaže v oblastnem pristopu Kitajske in njenih prizadevanjih, da spodkoplje demokracijo, zlasti na Tajvanu, ter posledice, ki bi jih ta grožnja lahko imela za demokracije po vsem svetu, če ne bo obravnavana;

                              (p)

                              spodbuja dialog in sodelovanje s Tajvanom v vseh industrijskih sektorjih in dobavnih verigah, zlasti v nastajajočih industrijah in industrijah strateškega pomena, kot so elektronska vozila, robotika in pametna proizvodnja ter tehnologija polprevodnikov;

                              (q)

                              podpre nadaljnjo krepitev pobud, ki bi EU omogočile sklepanje partnerstev s Tajvanom na področju IKT, biotehnologije, zdravja in varnosti, ter si prizadeva za konkretno sodelovanje in pobude med strategijo EU za povezljivost in novo južno politiko Tajvana; odločno podpre obojestransko okrepitev partnerstva na področju polprevodnikov;

                              (r)

                              prizna osrednjo vlogo Tajvana v strateških industrijah, kot je komunikacijska infrastruktura pete generacije, saj je dom največje livarne na svetu in vodilni proizvajalec polprevodnikov; poudari, da bodo imeli mikročipi v prihodnosti osrednjo vlogo pri oblikovanju svetovnega reda in da bo tisti, ki bo imel nadzor nad zasnovo in proizvodnjo mikročipov, začrtal pot v 21.stoletju; opozori, da je zaradi motenj v svetovnih dobavnih verigah, ki jih je povzročila pandemija, Tajvan v središču tehnološkega zagona, EU pa je tudi spoznala svoje ranljivosti, pri tem pa poudari, da je treba nujno razmisliti o tem, kako zmanjšati odvisnost od zunanjih akterjev; zato naj pozove k okrepljenemu sodelovanju s Tajvanom, ki bo v podporo agendi EU v zvezi z njenim zelenim in digitalnim prehodom, pa tudi prizadevanjem EU za diverzifikacijo vrednostnih in dobavnih verig, saj je pandemija povzročila povečano povpraševanje v obojih ter izpostavila potrebo po večjih naložbah in politični podpori, zlasti v strateško pomembnih vrednostnih verigah, na primer na področjih mikroelektronike, avtonomne vožnje in umetne inteligence, na katerih ima Tajvan osrednjo vlogo;

                              (s)

                              pozdravi organizacijo prvega Evropskega foruma za naložbe v Tajvanu septembra 2020 in spodbuja več dvostranskih naložb v obeh smereh; pozove k povečanju teh naložb, zlasti v industrijskih panogah, v katerih ima Tajvan vodilno vlogo, kot so kritične tehnologije, vključno s polprevodniki, ki bi podprle prizadevanja EU za okrepitev lastnih zmogljivosti na področju mikroelektronike; opozori, da bi po dialogu o digitalnem gospodarstvu med Tajvanom in EU v letu 2020 obe strani morali nadaljevati z razpravami o sodelovanju na področjih raziskav in tehnologije, blokovnih verig, umetne inteligence, certificiranja kibernetske varnosti, podatkovnega gospodarstva in digitalne povezljivosti, da bi opredelili dodatne sinergije, razširili politične izmenjave o razvoju digitalnega gospodarstva in vzpostavili obsežnejša partnerstva;

                              (t)

                              pozdravi prostovoljne zaveze Tajvana za pomoč pri boju proti globalnemu segrevanju, s čimer bo prispeval k izvajanju ciljev Pariškega sporazuma o podnebnih spremembah;

                              (u)

                              spodbudi EU in države članice, naj okrepijo sodelovanje s Tajvanom pri spopadanju z dezinformacijami iz zlonamernih tretjih držav, vključno z izmenjavo najboljše prakse, skupnimi pristopi k spodbujanju medijske in novinarske svobode, poglobitvijo sodelovanja na področju kibernetske varnosti in kibernetskih groženj, ozaveščanjem državljanov in izboljševanjem splošne digitalne pismenosti prebivalstva, da bi povečali odpornost demokratičnih sistemov; podpre okrepljeno sodelovanje med ustreznimi evropskimi in tajvanskimi možganskimi trusti na tem področju;

                              (v)

                              razmisli o tem, da bi uporabili izkušnje Tajvana pri boju proti dezinformacijam, ki prihajajo iz celinske Kitajske in so usmerjene zoper neodvisnost tajvanskih medijev, pri čemer Kitajska uporablja platforme družbenih medijev in prodira v tajvanske televizijske in tiskane medije, da bi vplivala na javno mnenje in spodkopala volitve na Tajvanu; izrazi pohvalo, da Tajvan obravnava medijsko pismenost kot koristno in ključno orodje za izobraževanje ljudi o tem, kako prepoznati dezinformacije, in jo je zato vključil v šolski učni načrt;

                              (w)

                              poudari, da koristi tajvanskih prizadevanj za boj proti dezinformacijam in lažnim novicam presegajo Tajvan, saj poleg prebivalstva na otoku vplivajo tudi na kitajsko govorečo skupnost v Hongkongu in drugih državah jugovzhodne Azije;

                              (x)

                              obsodi kitajske poskuse diskreditacije tega, kako tajvanska vlada obvladuje pandemijo; pohvali tajvanski učinkovit pristop od spodaj navzgor, ki ga vodijo njegovi državljani, za preverjanje novic in informacij, pri čemer uporabljajo tehnologijo, kot je umetna AI, za okrepitev prizadevanj in omogočitev tistim, ki preverjajo dejstva, da odkrijejo najškodljivejše trditve na platformah družbenih medijev in ustavijo njihovo širjenje;

                              (y)

                              opozori, da je grožnja, ki jo za Tajvan predstavljajo kitajske dezinformacijske dejavnosti, del širše težave, s katero se spopadajo demokracije po vsem svetu v času, ko so komunikacijske tehnologije ključne v geopolitičnem tekmovanju za svetovno vodstvo; opozori, da ostaja Kitajska skupaj z drugimi nedemokratičnimi državami velika grožnja za demokracijo v Evropi, saj izvaja dezinformacijske kampanje, ki so se med pandemijo občutno povečale, kot je navedeno tudi v poročilu ESZD iz junija 2020; omeni, da je sodelovanje v boju proti dezinformacijam zato v interesu EU in Tajvana;

                              (z)

                              še naprej spodbuja obstoječe sodelovanje med EU in Tajvanom na področju raziskav in inovacij v okvirnem programu Obzorje Evropa (2021–2027); k sodelovanju v programu Obzorje Evropa v prihodnosti pozove več tajvanskih raziskovalcev;

                              (aa)

                              še naprej spodbuja turizem in mladinske izmenjave s Tajvanom, in sicer prek pobud, kot so delovne počitnice, programi Erasmus ali štipendije za povezljivost med Evropo in Tajvanom, ter razišče možnosti za sodelovanje v visokošolskem izobraževanju in na drugih področjih, da bi na Kitajskem in v Tajvanu okrepili strokovno znanje o Evropi ter prispevali k boljšemu razumevanju Evrope v Tajvanu;

                              (ab)

                              spodbuja EU in države članice, naj okrepijo sodelovanje s Tajvanom v globalnem okviru za sodelovanje in usposabljanje (GCTF), regionalni platformi za sodelovanje, ki zagotavlja programe krepitve zmogljivosti in usposabljanja tretjim državam po vsem svetu;

                              (ac)

                              spremeni ime Evropskega gospodarskega in trgovinskega urada v Tajvanu v Urad Evropske unije v Tajvanu, s čimer bi se odražal širok obseg naših vezi;

                              (ad)

                              pozdravi načrte za ustanovitev tajvanskega predstavništva v Litvi; obsodi odziv kitajske vlade z uvedbo gospodarskih sankcij proti Litvi; v zvezi s tem izrazi podporo in solidarnost z Litvo, sprejme ustrezne ukrepe in pozove Svet, naj stori enako;

                              (ae)

                              pohvali Tajvan kot izjemnega partnerja pri spodbujanju človekovih pravic in svobode veroizpovedi v indopacifiški regiji; prizna uspešnost Tajvana kot vzora v regiji s prepričljivimi rezultati na področju spodbujanja vseh temeljnih pravic, tako ekonomskih kot tudi socialnih, pa tudi političnih, vključno z napredkom pri pravicah oseb LGBTQI ter pravicah domorodnih skupnosti; zahteva, naj posebni predstavnik EU za človekove pravice in posebni odposlanec EU za svobodo veroizpovedi ali prepričanja sodelujeta pri mednarodnih konvencijah o človekovih pravicah na Tajvanu in sprejmeta posebne ukrepe, da bi s Tajvanom sodelovala pri spodbujanju človekovih pravic, socialnih pravic, svobode veroizpovedi, digitalnega gospodarstva in trajnostne rasti držav v razvoju v indopacifiški regiji;

                              (af)

                              okrepi sodelovanje s Tajvanom, da bi izmenjali najboljšo prakso pri obvladovanju pandemije COVID-19, sprožili pobude za olajšanje nakupa cepiv in še naprej krepili sodelovanje EU s Tajvanom na področju zdravja in obvladovanja nalezljivih bolezni; izreče pohvalo tajvanski vladi in njenim prebivalcem za njihovo razmeroma uspešno zajezitev pandemije doma in za njihovo velikodušnost pri širjenju pomoči v druge države; opozori, da je učinkovit odziv Tajvana slonel na preglednosti, odprtosti in uporabi tehnologije v sodelovanju z družbo, kar je pristop, ki temelji na zaupanju javnosti;

                              (ag)

                              pohvali solidarnost z EU, ki jo je Tajvan pokazal, ko je v hudih prvih mesecih pandemije več državam članicam doniral več kot 7 milijonov kirurških mask, Češki republiki pa 5 linij za proizvodnjo mask; pozove k temu, naj bo ta solidarnost vzajemna;

                              (ah)

                              še naprej spodbuja izmenjavo obveščevalnih podatkov med državami članicami in Tajvanom ter skupni boj proti čezmejnemu kriminalu;

                              (ai)

                              prizna, da so ZDA in Japonska v skupni izjavi z nedavnega dvostranskega vrha prvič poudarile, kako pomembna sta mir in stabilnost v Tajvanski ožini, na začetku maja pa je sledila podobna izjava skupine G7; pozove EU, naj sodeluje z drugimi podobno mislečimi partnerji, kot so Avstralija, Nova Zelandija, Indija, Japonska, Južna Koreja in ZDA, ter razmisli o tem, da bi Tajvan skupaj z njegovimi partnerji povabili v obstoječe platforme in delovne skupine na področju kritičnih industrij;

                              (aj)

                              spodbudi države članice, ki s Tajvanom niso sklenile sporazuma o izogibanju dvojnemu obdavčevanju in preprečevanju davčne utaje ali sporazuma o izmenjavi davčnih informacij, naj čim prej začnejo pogajanja o takšnih sporazumih;

                  2.

                  naroči svojemu predsedniku, naj posreduje to priporočilo Svetu, Komisiji in podpredsedniku Komisije/visokemu predstavniku Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter tajvanski vladi.

         (1)  UL C 181, 19.5.2016, str. 52.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 17. maja 2022 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Banco de Portugal (ECB/2022/24) 2022/C 210/01

text:
               25.5.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 210/1

      PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
      z dne 17. maja 2022
      Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Banco de Portugal
      (ECB/2022/24)
      (2022/C 210/01)
      SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank držav članic, katerih valuta je euro, opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

                  (2)

                  Mandat sedanjega zunanjega revizorja centralne banke Banco de Portugal, družbe Deloitte & Associados – Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A., je potekel po reviziji za poslovno leto 2021. Zaradi tega je treba imenovati zunanjega revizorja od poslovnega leta 2022.

                  (3)

                  Banco de Portugal je za svojega zunanjega revizorja za poslovna leta 2022 do 2026 izbrala družbo PriceWaterhouseCoopers & Associados – Sociedade de Revisores Oficiais de Contas Lda –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      Priporoči se, da se družba PriceWaterhouseCoopers & Associados – Sociedade de Revisores Oficiais de Contas Lda imenuje za zunanjega revizorja centralne banke Banco de Portugal za poslovna leta 2022 do 2026.

         V Frankfurtu na Majni, 17. maja 2022

               Predsednica ECB

            Christine LAGARDE