title: Priporočilo Sveta (EU) 2022/915 z dne 9. junija 2022 o operativnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj

text:
               13.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 158/53

      PRIPOROČILO SVETA (EU) 2022/915
      z dne 9. junija 2022
      o operativnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj
      SVET EVROPSKE UNIJE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 87(3) in člena 89 v povezavi s členom 292 Pogodbe,
      ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Čezmejno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj je bistveno za obravnavanje varnostnih groženj in zagotavlja pravilno delovanje schengenskega območja. Bistveno je, da se osebam prepreči, da bi organom preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj enostavno pobegnili tako, da gredo iz ene države članice v drugo. Okrepljeno čezmejno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj med vsemi organi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja držav članic bo pripomoglo k izboljšanju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj v Uniji. Tako okrepljeno sodelovanje zajema čezmejne ukrepe med dvema ali več državami članicami, kot sta čezmejno zasledovanje in čezmejni nadzor, ter nadnacionalne ukrepe, kot so skupne operacije, ki vključujejo napotitev uradnikov organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj v druge države članice.

                  (2)

                  Čezmejno zasledovanje in čezmejni nadzor sta nujna instrumenta za operativno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, brez katerih lahko osebe pobegnejo organom preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj s prečkanjem meje, da bi izkoristili spremembo jurisdikcije in odsotnost kontinuitete ukrepanja organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj. Priporočiti bi bilo treba, da države članice obravnavajo obstoječe omejitve, ki so jih nekatere od njih vzpostavile, saj vzpostavljajo ovire, ki omejujejo izvajanje takih ukrepov na njihovem ozemlju. Ob spoštovanju pristojnosti pravosodnih organov posameznih držav članic je treba prilagoditi tudi nekatera pravila sodelovanja v čezmejnih operacijah na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj za spremljanje in prijetje oseb v okviru čezmejnega nadzora, čezmejnega zasledovanja in skupnih operacij.

                  (3)

                  Vzpostaviti je treba stalne zmogljivosti za skupne patrulje in druge skupne operacije, da bi se lahko spoprijeli s kriminalnimi dejavnostmi in izzivi, ki jih za operativno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj pomeni stalna in vse večja mobilnost ljudi, blaga in storitev znotraj Unije. Obstoječe strukture, kot so centri za policijsko in carinsko sodelovanje (CPCS), imajo zaradi izmenjave informacij pomembno vlogo v boju proti čezmejnemu kriminalu. Po potrebi bi morali CPCS imeti možnost, da v skladu z veljavnimi pravnimi zahtevami na podlagi skupne analize tveganja in ocene potreb podpirajo skupne patrulje in druge skupne operacije za preprečevanje ter odkrivanje čezmejnega kriminala na obmejnih območjih znotraj Unije in podpiranje preiskav tega čezmejnega kriminala.

                  (4)

                  Da bi države članice, Svet in Komisija imeli natančno kvantitativno predstavo o stanju izvajanja dejavnosti čezmejnega sodelovanja na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj v Uniji, bi bilo treba priporočiti, da države članice vsako leto zbirajo in pripravijo statistiko o operativnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ter to statistiko sporočajo. Ta statistika bi lahko omogočila temeljito poznavanje in boljše razumevanje potreb držav članic in vseh morebitnih vprašanj, ki bi jih bilo treba obravnavati na ravni Unije.

                  (5)

                  Kriminalne mreže izkoriščajo odsotnost nadzora na notranjih mejah Unije za svoje kriminalne dejavnosti. Skupne patrulje in druge skupne operacije so dragoceno orodje za boj proti vsem vrstam čezmejnega kriminala.

                  (6)

                  Kadar je to ustrezno in primerno, bi moralo biti mogoče, da države članice izvajajo priporočila o čezmejnem operativnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj v okviru Evropske večdisciplinarne platforme proti grožnjam kriminala (EMPACT) za obravnavanje opredeljenih in prednostnih groženj, ki jih predstavljajo hude oblike mednarodnega kriminala in organizirani kriminal. Ciljno usmerjene skupne patrulje so na primer prožen instrument, za katerega lahko ustrezni organi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj dajo pobudo na podlagi obveščevalno vodene policijske dejavnosti. Države članice bi lahko ciljno usmerjene skupne patrulje uporabile tudi v operativnih akcijskih načrtih EMPACT poleg drugih operativnih ukrepov za obravnavanje posebnih prednostnih področij kriminalitete.

                  (7)

                  Zaradi omejene razpoložljivosti uradnikov organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ki jih lahko države članice napotijo v tujino, in pomanjkanja usklajene napotitve na podlagi predhodne skupne analize so lahko napotitve uradnikov organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj v druge države članice neučinkovite. Za poenostavitev administrativnega in logističnega upravljanja skupnih patrulj in drugih skupnih operacij bi bilo treba priporočiti, da se vzpostavi podporna platforma z vseevropsko razsežnostjo. Skozi tako podporno platformo bi si lahko države članice izmenjale informacije o svojih potrebah ter olajšale učinkovito in uspešno izvedbo skupnih patrulj in drugih skupnih operacij, da bi se vzdrževala in povečala javni red in varnost, preprečevala kazniva dejanja in lažje obravnavali specifični valovi kriminala na ključnih lokacijah, ob specifičnem času in v specifičnih okoliščinah. Podporna platforma bi lahko po potrebi prejemala finančna sredstva Unije ter administrativno in logistično podporo Agencije Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol), ustanovljena z Uredbo (EU) 2016/794 Evropskega parlamenta in Sveta (1).

                  (8)

                  Komunikacija in dostop do razpoložljivih informacij sta ključna za uspešno čezmejno operativno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj. Priporočiti bi bilo treba, da države članice uradnikom organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ki delujejo v drugi državi članici, omogočijo, da imajo prek mobilnih rešitev, kot so ročne naprave ali računalniki za namene preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, nameščeni v avtomobilu, dostop v realnem času do informacij iz informacijskih sistemov Unije prek evropskega iskalnega portala (ESP) in do svojih ustreznih nacionalnih zbirk podatkov, in sicer v skladu z veljavnimi pravicami do dostopa ter veljavnim pravom Unije in nacionalnim pravom. Priporočiti bi bilo treba, da se informacije, ki jih zagotovijo organi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj druge države članice, omejijo na tiste, ki jih potrebujejo uradniki organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj pri opravljanju svojih dolžnosti pri čezmejnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj. Poleg tega bi bilo treba državam članicam priporočiti, da uradnike organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ki delujejo v drugi državi članici, opremijo z zanesljivimi in varnimi mobilnimi komunikacijskimi sredstvi, medsebojno povezljivimi v realnem času, kot so orodja za takojšnje sporočanje, ki delujejo preko meja, da bi lahko komunicirali neposredno z organi svoje države in organi države članice gostiteljice. Zagotoviti je treba medsebojno povezljivost varnih komunikacijskih sredstev preko meja, ki najmanj omogoča varno uporabo mobilnih komunikacijskih sredstev v realnem času in geolokacijo vozil, ki jih uporabljajo uradniki organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, na primer s sledenjem s sistemom GPS ali droni, v čezmejni operaciji na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj.
                  Zato bi bilo treba priporočiti, da države članice v skladu s svojimi specifičnimi potrebami izkoristijo tehnične rešitve, ki jih omogočajo, na primer, Europol, zlasti po nasvetu njegovega laboratorija za inovacije ali na podlagi ustreznega dela in projektov evropskega inovacijskega vozlišča za notranjo varnost, posebne strokovne skupine, kot sta osrednja skupina za varne komunikacije in Evropska mreža organov pregona, pristojnih za tehnološka vprašanja s področja varnosti (ENLETS), kot tudi projekti, kot je projekt BroadWay. Države članice lahko tako povezljivost zagotovile tudi s povezovanjem obstoječih sistemov s sosednjimi državami članicami.

                  (9)

                  Učinkovito čezmejno operativno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj zahteva prehod na skupno kulturo na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj v Uniji. Vzpostavitev skupnih začetnih tečajev usposabljanja, kot tistih, ki sta jih na primer vzpostavili Španija in Francija v Valdemoru, programov izmenjav kadetov na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj o zadevah, ki se nanašajo na to sodelovanje, ter tečajev za stalni razvoj o teh zadevah za uradnike organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj in preiskovalce kaznivih dejanj je bistvena za povečanje znanj, spretnosti in zaupanja. Prav tako je pomembno, da države članice v nacionalne začetne tečaje usposabljanje za kadete preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj vključijo možnost tečaja o čezmejnem operativnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj. Prav tako je pomembno, da si države članice v sodelovanju z Agencijo Evropske za usposabljanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (CEPOL), ustanovljeno z Uredbo (EU) 2015/2219 Evropskega parlamenta in Sveta (2), prizadevajo za oblikovanje ali prilagoditev tečajev o čezmejnem operativnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj in da zagotovijo jezikovno usposabljanje v okviru nacionalnega stalnega usposabljanja uradnikov.
                  Za kadete in uradnike preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ki taka tečaje usposabljanja opravijo, bi lahko predvideli poklicne poti. Priporočiti bi bilo treba, da države članice še naprej čim bolj uporabljajo CEPOL, in sicer tako, da mu zagotavljajo informacije o svojih potrebah po usposabljanju, podpirajo dejavnosti CEPOL ter prispevajo k usklajevanju svojega portfelja usposabljanj s prednostnimi nalogami v zvezi s čezmejnim sodelovanjem na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, določenimi v ocenah strateških potreb EU po usposabljanju (EU-STNA). Priporočiti bi bilo treba, da države članice razmislijo o možnosti priprave obsežnih in dolgoročnih vseevropskih programov skupnega usposabljanja in izmenjave za kadete in uradnike organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj v zvezi s čezmejnim operativnim sodelovanjem na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj.

                  (10)

                  Glede na pomen usklajevanja in sodelovanja v zvezi z vprašanji, obravnavanimi v tem priporočilu, zlasti njegovim izvajanjem, bi moralo to biti v okviru zadevne delovne skupine Sveta stalna točka za razpravo o čezmejnem operativnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj. Ta delovna skupina bi lahko delovala kot stalni forum za razprave držav članic o teh vprašanjih, vključno s približevanjem njihovih pravil in sporazumov, drugimi ukrepi za obravnavo ovir za učinkovitost in uspešnost operacij čezmejnega sodelovanja na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, poročanjem o doseženem napredku ter vprašanji v zvezi s potrebnimi smernicami in dobrimi praksami.

                  (11)

                  Priporočiti bi bilo treba, da se to priporočilo začne izvajati v razumnem roku. Državam članicam bi bilo treba prav tako priporočiti, da takoj, ko bo to razumno mogoče, začnejo postopek za revizijo nacionalnih pravil ter dvostranskih in večstranskih sporazumov z drugimi državami članicami, če je to ustrezno in primerno, da bi lahko izvajale to priporočilo.

                  (12)

                  To priporočilo ne vpliva na pravila o nošenju in uporabi službenega orožja, tudi v primerih obrambe drugih, uporabo posebnih pravic v cestnem prometu, uporabo tehničnih sredstev za izvajanje čezmejnega nadzora ali preverjanje identitete in pridržanje oseb, ki se skušajo takim preverjanjem izogniti. Prav tako ne bi smelo vplivati na pravila, ki določajo, kaj spada na področje uporabe pravosodnega sodelovanja in za kaj je potrebno dovoljenje pravosodnega organa.

                  (13)

                  Da se zagotovi doslednost, bi morale opredelitve pojmov in jamstva iz tega priporočila po potrebi temeljiti na veljavnem pravu Unije, zlasti Konvenciji o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah (3) (CISA), zlasti členih 39 do 46 te konvencije, in sklepih Sveta 2008/615/PNZ (4) ter 2008/616/PNZ (5) (v nadaljnjem besedilu: Prümski sklepi), zlasti členih 17 do19 Sklepa 2008/615/PNZ, in se razlagati v skladu z njimi. Enako velja za sklicevanja na potrebo po spoštovanju nacionalnega prava, kadar se pravo Unije že sklicuje na nacionalne standarde.

                  (14)

                  Napredek pri izvajanju tega priporočila bi bilo treba po določenem obdobju pregledati. Zato bi morala Komisija najpozneje dve leti po sprejetju tega priporočila napredek pri izvajanju oceniti ter po posvetovanju z državami članicami predložiti poročilo. O tem priporočilu bi bilo treba razpravljati v Svetu, med drugim zaradi tega, da Komisija lahko predlaga pravno zavezujoče akte prava Unije, če so na področju operativnega sodelovanja na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj taki akti potrebni.

                  (15)

                  V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji (PEU) in Pogodbi o delovanju Evropske unije (PDEU), Danska ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila, ki zato zanjo ni zavezujoče in se v njej ne uporablja. Ker to priporočilo nadgrajuje schengenski pravni red, bi se morala Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola v šestih mesecih od dne, ko Svet sprejme to priporočilo, odločiti, ali ga bo prenesla v svoje nacionalno pravo.

                  (16)

                  To priporočilo, razen oddelkov 2.1, 2.2 in 2.3, pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri katerih Irska sodeluje v skladu s členom 5(1) Protokola št. 19 o schengenskem pravnem redu, vključenega v okvir Evropske unije, ki je priložen PEU in PDEU, in členom 6(2) Sklepa Sveta 2002/192/ES (6); Irska torej sodeluje pri sprejetju tega priporočila.

                  (17)

                  To priporočilo za Islandijo in Norveško predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o pridružitvi obeh k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (7), ki spadajo na področje iz člena 1, točka H, Sklepa Sveta 1999/437/ES (8).

                  (18)

                  To priporočilo za Švico predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (9), ki spadajo na področje iz člena 1, točka H, Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES (10) in členom 3 Sklepa Sveta 2008/149/PNZ (11).

                  (19)

                  To priporočilo za Lihtenštajn predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (12), ki spadajo na področje iz člena 1, točka H, Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2011/350/EU (13) in členom 3 Sklepa Sveta 2011/349/EU (14).

                  (20)

                  Oddelka 2.1 in 2.2 tega priporočila za Ciper predstavljata akt, ki temelji na schengenskem pravnem redu oziroma je z njim kako drugače povezan v smislu člena 3(2) Akta o pristopu iz leta 2003.

                  (21)

                  Oddelka 2.1 in 2.2 tega priporočila za Bolgarijo in Romunijo predstavljata akt, ki temelji na schengenskem pravnem redu oziroma je z njim kako drugače povezan v smislu člena 4(2) Akta o pristopu iz leta 2005.

                  (22)

                  Oddelka 2.1 in 2.2 tega priporočila za Hrvaško predstavljata akt, ki temelji na schengenskem pravnem redu oziroma je z njim kako drugače povezan v smislu člena 4(2) Akta o pristopu iz leta 2011 –

            PRIPOROČA:

         SPLOŠNI OKVIR

                  (a)

                  Ker to priporočilo ni pravno zavezujoče, se priporoča, da države članice v njem določene ukrepe izvajajo v skladu z veljavnim pravom Unije, zlasti tistim, ki je pravno zavezujoče;

                  (b)

                  Ne bi se smelo šteti, da je namen tega priporočila vplivati na nacionalna pravila, ki določajo pooblastila, vloge, pristojnosti, omejitve, zaščitne ukrepe ali pogoje, ki niso izrecno obravnavani v tem priporočilu, in ki se uporabljajo za zadevne dejavnosti čezmejnega operativnega sodelovanja na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj na podlagi pravno zavezujočih aktov prava Unije, vključno s CISA ter Prümskima sklepoma in nacionalnim pravom v skladu s pravom Unije;

                  (c)

                  To priporočilo je v skladu z obveznostjo spoštovanja temeljnih pravic in pravnih načel iz člena 6 PEU, vključno s pravico do učinkovitega pravnega sredstva in pravico do poštenega sojenja, pa tudi visokih standardov varstva podatkov, določenih v pravu Unije, zlasti v Direktivi (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta (15);

                  (d)

                  Države članice lahko ohranijo v veljavi ali sprejmejo pravila in sklenejo sporazume, ki določajo tesnejše sodelovanje kot ukrepi, določeni v tem priporočilu;

                  (e)

                  Priporoča se, da države članice to priporočilo uporabljajo brez poseganja v Konvencijo, pripravljene na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji, o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami (16) (Neapelj II);

         NAMEN IN PODROČJE UPORABE

      Namen tega priporočila je okrepiti operativno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj med organi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj.
      Operativno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj zajema primere, v katerih organi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj države članice delujejo na ozemlju druge države članice v okviru čezmejnih in drugih nadnacionalnih ukrepov med dvema ali več državami članicami, na primer čezmejno zasledovanje, čezmejni nadzor, skupne patrulje ali druge skupne operacije ali v povezavi s turistično sezono ali množičnimi prireditvami.
      1.   OPREDELITEV POJMOV
      V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                  (a)

                  „organi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj“ pomeni pristojne organe v smislu člena 87(1), PDEU ;

                  (b)

                  „čezmejno zasledovanje“ pomeni operacijo preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, pri kateri uradniki organa preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj države članice v tej državi članici zasledujejo eno ali več oseb ter pri tem prečkajo mejo z drugo državo članico in nadaljujejo to zasledovanje na ozemlju ene ali več drugih držav članic, potem ko je ena ali več oseb prečkalo mejo;

                  (c)

                  „čezmejni nadzor“ pomeni operacijo preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, pri kateri uradniki organa preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj države članice v okviru kazenske preiskave v tej državi članici nadzorujejo eno ali več oseb ter ta nadzor nadaljujejo na ozemlju ene ali več drugih držav članic, potem ko je ena ali več oseb prečkalo mejo;

                  (d)

                  „skupne operacije“ pomeni operacije preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, vključno s skupnimi patruljami in drugimi skupnimi operacijami na področju javnega reda, javne varnosti in preprečevanja kriminalitete; te operacije skupaj izvajajo uradniki organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj dveh ali več držav članic, pri čemer uradniki ene države članice delujejo na ozemlju druge države članice;

                  (e)

                  „enotna kontaktna točka“ pomeni nacionalni osrednji organ, določen za mednarodno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj popolnoma v skladu z oddelkom „Splošni okvir“ iz tega priporočila;

                  (f)

                  „center za policijsko in carinsko sodelovanje“ ali „CPCS“ pomeni skupno strukturo preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, namenjeno izmenjavi informacij in zagotavljanju podpore drugim dejavnostim preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj na obmejnih območjih znotraj Unije ter ki jo je država članica vzpostavila na podlagi dvostranskega ali večstranskega sporazuma z eno ali več sosednjimi državami članicami in ki je v neposredni bližini meje med zadevnimi državami članicami;

                  (g)

                  „statistika“ se nanaša na neosebne podatke, ki jih zbirajo države članice in se sporočajo Svetu in Komisiji v zvezi z operacijami čezmejnega sodelovanja na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, kot je določeno v oddelku 2.

            2.   ODPRAVLJANJE OVIR ZA OPERATIVNO SODELOVANJE NA PODROČJU PREPREČEVANJA, ODKRIVANJA IN PREISKOVANJA KAZNIVIH DEJANJ, KADAR URADNIKI ORGANOV PREPREČEVANJA, ODKRIVANJA IN PREISKOVANJA KAZNIVIH DEJANJ DELUJEJO V DRUGI DRŽAVI ČLANICI
      2.1   Čezmejno zasledovanje:

                  (a)

                  Priporoča se, da države članice:

                              (i)

                              zagotovijo, da oblike kriminalitete, v zvezi s katerimi se lahko izvede čezmejno zasledovanje na njihovem ozemlju, zajemajo kazniva dejanja iz Priloge ter tudi vsa druga kazniva dejanja, ki so lahko podlaga za izročitev ali predajo, pa tudi, če je to v skladu z nacionalnim pravom, izogibanje preverjanju s strani organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj;

                              (ii)

                              omogočijo izvajanje čezmejnega zasledovanja na svojem ozemlju preko kopenskih, rečnih, jezerskih in zračnih meja;

                              (iii)

                              omogočijo, da se čezmejno zasledovanje nadaljuje na njihovem ozemlju brez geografske ali časovne omejitve do prihoda uradnika iz njihovega organa preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj;

                              (iv)

                              vsako leto zbirajo podatke in pripravijo statistiko o čezmejnih zasledovanjih, ki so jih izvedli njihovi organi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ter to statistiko sporočajo Svetu in Komisiji; ta letna statistika vključuje:

                                          —

                                          število izvedenih čezmejnih zasledovanj,

                                          —

                                          države članice, na ozemlju katerih so se izvajala čezmejna zasledovanja.

                  (b)

                  Priporoča se, da države članice uradnikom organa preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj druge države članice, ki izvajajo čezmejno zasledovanje na njihovem ozemlju, omogočijo, da:

                              (i)

                              nosijo službeno orožje in strelivo ter drugo delovno opremo;

                              (ii)

                              uporabijo službeno orožje za legitimno samoobrambo in obrambo drugih v skladu z nacionalnim pravom države članice gostiteljice;

                              (iii)

                              uporabijo posebne pravice v cestnem prometu, ki se uporabljajo v državah članicah, v katerih poteka čezmejno zasledovanje;

                              (iv)

                              v skladu z nacionalnim pravom države članice gostiteljice uporabljajo svoje sisteme GPS, da lahko organ preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj te druge države članice sledi vozilom uradnikov, ki izvajajo čezmejno zasledovanje;

                              (v)

                              upravljajo varna komunikacijska sredstva v realnem času preko meja.

                  (c)

                  Priporoča se, da države članice razmislijo o tem, da uradnikom organa preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj druge države članice, ki izvajajo čezmejno zasledovanje na njihovem ozemlju, dovolijo, da ustavijo in začasno pridržijo, tudi s prisilnimi sredstvi in fizično silo, zasledovano osebo v skladu s postopki, določenimi v nacionalnem pravu države članice gostiteljice, ter da imajo pravico, da opravijo varnostni pregled, dokler ne pridejo uradniki organa države članice gostiteljice.

            2.2   Čezmejni nadzor

                  (a)

                  Priporoča se, da države članice:

                              (i)

                              omogočijo izvajanje čezmejnega nadzora na svojem ozemlju v zvezi z osebami, osumljenimi priprave ali storitve enega ali več kaznivih dejanj s seznama iz Priloge ali sodelovanja pri njih, pa tudi drugih kaznivih dejanj, ki so lahko podlaga za izročitev ali predajo, ter tudi v zvezi z osebami, ki lahko pripeljejo do identifikacije takih osumljenih oseb ali sledi do njih;

                              (ii)

                              zagotovijo, da se čezmejni nadzor lahko izvaja z namenom ugotavljanja, ali so bila storjena konkretna kazniva dejanja ali pa so v pripravi;

                              (iii)

                              omogočijo izvajanje čezmejnega nadzora na svojem ozemlju preko kopenskih, morskih, rečnih, jezerskih in zračnih meja;

                              (iv)

                              na podlagi skupno dogovorjenih postopkov omogočijo in olajšajo združevanje materialnih sredstev za učinkovitejše izvajanje čezmejnega nadzora;

                              (v)

                              imenujejo osrednji organ ali organe za usklajevanje vhodnega in izhodnega čezmejnega nadzora, ki so del enotne kontaktne točke ali tesno sodelujejo z njo ter ki lahko obdelujejo in predložijo zahteve za dovoljenje 24 ur na dan in sedem dni v tednu;

                  (b)

                  Priporoča se, da države članice uradnikom organa preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj druge države članice, ki izvajajo čezmejni nadzor na njihovem ozemlju, omogočijo, da:

                              (i)

                              nosijo službeno orožje in strelivo ter drugo delovno opremo;

                              (ii)

                              uporabijo službeno orožje za legitimno samoobrambo in obrambo drugih v skladu z nacionalnim pravom države članice gostiteljice;

                              (iii)

                              v skladu z nacionalnim pravom države članice gostiteljice uporabijo katerakoli tehnična sredstva, potrebna za izvajanje čezmejnega nadzora, vključno s sledilniki GPS, droni, avdio- in videoopremo;

                              (iv)

                              upravljajo varna komunikacijska sredstva v realnem času preko meja.

            2.3   Skupne operacije

                  (a)

                  Priporoča se, da države članice uradnikom organa preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj druge države članice, vključenim v skupne operacije na njihovem ozemlju, in pod pogojem, da imajo uradniki njihovih lastnih organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj podobna pooblastila, in podobno opremo, vključno z uniformami, omogočijo, da vsaj:

                              (i)

                              opravljajo preverjanje identitete in začasno pridržijo osebe, ki se skušajo izogniti preverjanju identitete;

                              (ii)

                              nosijo uniformo, službeno orožje in strelivo ter drugo delovno opremo;

                              (iii)

                              uporabijo službeno orožje za legitimno samoobrambo in obrambo drugih;

                              (iv)

                              upravljajo varna komunikacijska sredstva v realnem času preko meja ali zagotovijo druge možnosti za čezmejno komunikacijo; v ta namen bi bilo treba določiti potrebne tehnične predpogoje za varno komunikacijo v realnem času;

                  (b)

                  Priporoča se, da države članice uskladijo skupne operacije v primerih, kadar se prek njihovih organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj izvaja več operacij;

                  (c)

                  Priporoča se, da države članice vsako leto zbirajo podatke in pripravijo statistiko o skupnih patruljah in drugih skupnih operacijah, ki so jih izvedli njihovi organi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj na ozemlju drugih držav članic, ter to statistiko sporočajo Svetu in Komisiji; ta letna statistika vključuje:

                              (i)

                              število izvedenih skupnih patrulj in drugih skupnih operacij;

                              (ii)

                              države članice, na ozemlju katerih so se izvajale skupne patrulje ali druge skupne operacije.

            3.   CENTRI ZA POLICIJSKO IN CARINSKO SODELOVANJE

                  (a)

                  Priporoča se, da države članice, ki gostijo CPCS ali sodelujejo v njem, zagotovijo, da CPCS poleg osredotočanja na izmenjavo informacij izvajajo tudi naslednje naloge:

                              (i)

                              omogočajo podporo skupnim patruljam in drugim skupnim operacijam na obmejnih območjih znotraj Unije, po potrebi pa tudi njihovo usklajevanje;

                              (ii)

                              prispevajo k skupni analizi čezmejnega kriminala, specifičnega za obmejno območje znotraj Unije, ali pripravijo takšno analizo ter jo po potrebi posredujejo prek nacionalne enotne kontaktne točke ustreznim nacionalnim organom, drugim državam članicam ter pristojnim agencijam in organom Unije, kot so Europol, evropska mejna in obalna straža, vzpostavljena z Uredbo (EU) 2019/1896 Evropskega parlamenta in Sveta (17), in Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ustanovljen s Sklepom Komisije 1999/352/ES, ESPJ, Euratom (18);

                              (iii)

                              podpirajo preiskave čezmejnega kriminala, storjenega na obmejnih območjih znotraj Unije;

                  (b)

                  Priporoča se, da države članice okrepijo čezmejno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj in sprejmejo najboljše prakse v zvezi s takšnim sodelovanjem s sosednjimi državami na dvostranski ali večstranski podlagi, tudi v okviru skupnih policijskih postaj in CPCS.

            4.   PODPORNA PLATFORMA ZA SKUPNE PATRULJE IN DRUGE SKUPNE OPERACIJE

                  (a)

                  Priporoča se, da države članice vzpostavijo podporno platformo, ki bi omogočala, da se brez posredovanja osebnih podatkov opredelijo in centralizirajo potrebe vsake države članice v zvezi z organizacijo skupnih patrulj ali drugih skupnih operacij:

                              (i)

                              na lokacijah, ki so posebnega pomena za preprečevanje kriminala in boj proti njemu, kot so ključna kriminalna žarišča ali turistična območja, ki jih obiskujejo turisti iz drugih držav članic;

                              (ii)

                              v času množičnih prireditev in velikih dogodkov, ki bodo verjetno pritegnili obiskovalce iz drugih držav članic, kot so veliki športni dogodki ali mednarodni vrhi;

                              (iii)

                              v primeru katastrof ali hudih nesreč, in sicer usklajeno z mehanizmom Unije na področju civilne zaščite in zlasti Centrom za usklajevanje nujnega odziva (ERCC) (19);

                  (b)

                  Priporoča se, da države članice:

                              (i)

                              podporni platformi priskrbijo informacije o svojih potrebah in okoliščinah v zvezi z zahtevo za vzdrževanje javnega reda in varnosti ter preprečevanje kaznivih dejanj;

                              (ii)

                              glede na naravo skupnih operacij določijo ustrezno kontaktno točko kot nacionalno kontaktno točko za takšne skupne patrulje in druge skupne operacije ter posredovanje ustreznih informacij.

            5.   ZAGOTAVLJANJE UČINKOVITEGA DOSTOPA DO INFORMACIJ IN KOMUNIKACIJ

                  (a)

                  Priporoča se, da države članice zagotovijo, da uradniki njihovih organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ki so vključeni v čezmejno operativno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, zajeto s tem priporočilom, in ki delujejo na ozemlju druge države članice:

                              (i)

                              imajo varen dostop na daljavo do svojih nacionalnih zbirk podatkov ter do zbirk podatkov Unije in mednarodnih zbirk podatkov prek ESP, kot je to dovoljeno v skladu s pravom Unije in njihovim nacionalnim pravom, da bi jim omogočili izvajanje funkcij preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj na ozemlju druge države članice v okviru čezmejnega operativnega sodelovanja na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, kot je opravljanje preverjanja identitete;

                              (ii)

                              uporabljajo varna komunikacijska sredstva v realnem času, ki delujejo na ozemlju druge države članice, da bi jim omogočili neposredno komunikacijo z organom preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj svoje države članice in z uradniki organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj zadevne druge države članice ali držav članic;

                  (b)

                  Priporoča se, da države članice zagotovijo varno neposredno komunikacijo v realnem času preko meja bodisi z izkoriščanjem tehničnih rešitev, ki jih na primer omogočajo Europol, posebne strokovne skupine in projekti, ki jih financira Unija, bodisi s povezovanjem obstoječih sistemov v sosednjih državah članicah.

            6.   SKUPNO USPOSABLJANJE IN POKLICNI RAZVOJ V ZVEZI S ČEZMEJNIM OPERATIVNIM SODELOVANJEM NA PODROČJU PREPREČEVANJA, ODKRIVANJA IN PREISKOVANJA KAZNIVIH DEJANJ
      Priporoča se da države članice:

                  (a)

                  v okvir začetnega tečaja usposabljanja vključijo možnost tečaja o čezmejnem operativnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj z namenom seznanjanja kadetov na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj z evropsko kulturo preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj;

                  (b)

                  kolikor je le možno izvedljivo v okviru nacionalnih struktur, skupaj s sosednjimi državami članicami vzpostavijo skupne začetne tečaje usposabljanja in programe izmenjav za kadete na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj v zvezi s čezmejnim operativnim sodelovanjem na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj;

                  (c)

                  si v sodelovanju s Cepolom na zahtevo držav članic prizadevajo za zasnovo ali prilagoditev nacionalnih tečajev o čezmejnem operativnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ki se bodo uporabljali pri stalnem strokovnem izpopolnjevanju uradnikov organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj;

                  (d)

                  vzpostavijo skupne tečaje in pobude za stalni strokovni razvoj uradnikov organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj za razvoj znanj in spretnosti v zvezi s čezmejnim operativnim sodelovanjem na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, zlasti v zvezi z zadevnim pravom, pravili sodelovanja, orodji, tehnikami, mehanizmi, postopki in najboljšimi praksami;

                  (e)

                  si prizadevajo oblikovati in ponujati poklicne poti za uradnike organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ki so končali skupne začetne tečaje usposabljanja, programe izmenjave ali posebne tečaje čezmejnega operativnega sodelovanja na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj;

                  (f)

                  zagotovijo jezikovna usposabljanja in usposabljanja za uradnike organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ki bi lahko bili vključeni v čezmejno operativno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj o operativnih postopkih, upravnem in kazenskem pravu, kazenskih postopkih drugih držav članic in organih v drugih državah članicah, s katerimi se lahko vzpostavi stik;

                  (g)

                  si ob ustreznem upoštevanju potreb držav članic prizadevajo uskladiti svoj portfelj usposabljanj s prednostnimi nalogami v zvezi s čezmejnim operativnim sodelovanjem na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, določenimi v EU-STNA;

                  (h)

                  obvestijo CEPOL o svojih potrebah po usposabljanju v zvezi s čezmejnim operativnim sodelovanjem na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj in podpirajo zadevne dejavnosti CEPOL, da bi ta lahko prispeval k usposabljanju uradnikov organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj;

                  (i)

                  razmislijo o možnosti oblikovanja obsežnih in dolgoročnih vseevropskih programov skupnega usposabljanja in izmenjave za kadete in uradnike organov preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj v zvezi s čezmejnim operativnim sodelovanjem na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj.

            7.   KONČNE DOLOČBE

                  (a)

                  Priporoča se, dadržave članice razpravljajo o vprašanjih iz tega priporočila, zlasti o vprašanjih v zvezi z njegovim izvajanjem, in nadalje ukrepajo;

                  (b)

                  Priporoča se, da države članice v celoti izkoristijo finančno podporo, ki je na voljo v okviru instrumenta za finančno podporo na področju policijskega sodelovanja, preprečevanja kriminala in boja proti njemu ter obvladovanja kriz, vzpostavljen z Uredbo (EU) št. 513/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (20) (Sklad za notranjo varnost – policija), da bi izboljšale in okrepile čezmejno operativno sodelovanje.

                  (c)

                  Priporoča se, da države članice pri izvajanju tega priporočila čim prej po njegovem sprejetju, in kjer je to ustrezno, začnejo pregled svojih nacionalnih pravil ter dvostranskih in večstranskih sporazumov o operativnem sodelovanju na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj z drugimi državami članicami;

                  (d)

                  Priporoča se, da Komisija najpozneje dve leti po datumu sprejetja tega priporočila oceni, kako ga države članice izvajajo, in po posvetovanju z državami članicami objavi poročilo ter ga predstavi Svetu.

         V Luxembourgu, 9. junija 2022

               Za Svet

               predsednik

            É. DUPOND-MORETTI

         (1)  Uredba (EU) 2016/794 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2016 o Agenciji Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol) ter nadomestitvi in razveljavitvi sklepov Sveta 2009/371/PNZ, 2009/934/PNZ, 2009/935/PNZ, 2009/936/PNZ in 2009/968/PNZ (UL L 135, 24.5.2016, str. 53).

         (2)  Uredba (EU) 2015/2219 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o Agenciji Evropske unije za usposabljanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (CEPOL) ter nadomestitvi in razveljavitvi Sklepa Sveta 2005/681/PNZ (UL L 319, 4.12.2015, str. 1).

         (3)  UL L 239, 22.09.2000, str. 19.

         (4)  Sklep Sveta 2008/615/PNZ z dne 23. junija 2008 o poglobitvi čezmejnega sodelovanja, zlasti na področju boja proti terorizmu in čezmejnemu kriminalu (UL L 210, 6.8.2008, str. 1).

         (5)  Sklep Sveta 2008/616/PNZ z dne 23. junija 2008 o izvajanju Sklepa 2008/615/PNZ o poglobitvi čezmejnega sodelovanja, zlasti na področju boja proti terorizmu in čezmejnemu kriminalu (UL L 210, 6.8.2008, str. 12).

         (6)  Sklep Sveta 2002/192/ES z dne 28. februarja 2002 o prošnji Irske, da sodeluje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda (UL L 64, 7.3.2002, str. 20).

         (7)  UL L 176, 10.7.1999, str. 36.

         (8)  Sklep Sveta 1999/437/ES z dne 17. maja 1999 o nekaterih izvedbenih predpisih za uporabo Sporazuma, sklenjenega med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško, v zvezi s pridružitvijo teh dveh držav k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (UL L 176, 10.7.1999, str. 31).

         (9)  UL L 53, 27.2.2008, str. 52.

         (10)  Sklep Sveta 2008/146/ES z dne 28. januarja 2008 o sklenitvi Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda v imenu Evropske skupnosti (UL L 53, 27.2.2008, str. 1).

         (11)  Sklep Sveta 2008/149/PNZ z dne 28. januarja 2008 o sklenitvi Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda v imenu Evropske unije (UL L 53, 27.2.2008, str. 50).

         (12)  UL L 160, 18.6.2011, str. 21.

         (13)  Sklep Sveta 2011/350/EU z dne 7. marca 2011 o sklenitvi Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, v zvezi z odpravo kontrol na notranjih mejah in prostim gibanjem oseb, v imenu Evropske unije (UL L 160, 18.6.2011, str. 19).

         (14)  Sklep Sveta 2011/349/EU z dne 7. marca 2011 o sklenitvi Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, v zvezi zlasti s pravosodnim sodelovanjem v kazenskih zadevah in policijskim sodelovanjem, v imenu Evropske unije (UL L 160, 18.6.2011, str. 1).

         (15)  Direktiva (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ (UL L 119, 4.5.2016, str. 89).

         (16)  UL C 24, 23.1.1998, str. 2.

         (17)  Uredba (EU) 2019/1896 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2019 o evropski mejni in obalni straži ter razveljavitvi uredb (EU) št. 1052/2013 in (EU) 2016/1624 (UL L 295, 14.11.2019, str. 1).

         (18)  Sklep Komisije z dne 28. aprila 1999 o ustanovitvi Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) (UL L 136, 31.5.1999, str. 20).

         (19)  V času kriz ali izrednih razmer (večinoma v zvezi s katastrofami ali velikimi nesrečami) lahko vsaka prizadeta država članica ali tretja država prek mehanizma Unije na področju civilne zaščite prosi za civilno zaščito ali humanitarno pomoč. ERCC nato usklajuje, olajša in sofinancira odziv držav članic na zahtevo za pomoč.

         (20)  Uredba (EU) št. 513/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi instrumenta za finančno podporo na področju policijskega sodelovanja, preprečevanja kriminala in boja proti njemu ter obvladovanja kriz v okviru Sklada za notranjo varnost in o razveljavitvi Sklepa Sveta 2007/125/PNZ (UL L 150, 20.5.2014, str. 93).

         PRILOGA
         Seznam kaznivih dejanj iz pododdelkov 2.1 in 2.2

                     —

                     sodelovanje v hudodelski združbi;

                     —

                     terorizem;

                     —

                     trgovina z ljudmi;

                     —

                     spolno izkoriščanje otrok in otroška pornografija;

                     —

                     nedovoljena trgovina s prepovedanimi drogami in psihotropnimi snovmi;

                     —

                     nedovoljena trgovina z orožjem, strelivom in razstrelivi;

                     —

                     korupcija, vključno s podkupovanjem;

                     —

                     goljufije, vključno s tistimi, ki škodijo finančnim interesom Unije, kot so opredeljene Direktivi (EU) 2017/1371 Evropskega parlamenta in Sveta (1);

                     —

                     pranje premoženjske koristi, pridobljene s kriminalom;

                     —

                     ponarejanje denarja, vključno z eurom;

                     —

                     računalniška kriminaliteta;

                     —

                     kazniva dejanja zoper okolje, vključno z nedovoljeno trgovino z ogroženimi živalskimi vrstami ter ogroženimi rastlinskimi vrstami in sortami;

                     —

                     pomoč pri nedovoljenem vstopu in prebivanju;

                     —

                     umor in huda telesna poškodba;

                     —

                     nedovoljena trgovina s človeškimi organi in tkivi;

                     —

                     ugrabitev, protipraven odvzem prostosti in jemanje talcev;

                     —

                     rasizem in ksenofobija;

                     —

                     organiziran ali oborožen rop;

                     —

                     nedovoljena trgovina s kulturnimi dobrinami, vključno s starinami in umetniškimi deli;

                     —

                     goljufija;

                     —

                     izsiljevanje in oderuštvo;

                     —

                     ponarejanje in piratstvo izdelkov;

                     —

                     ponarejanje uradnih listin in promet z njimi;

                     —

                     ponarejanje plačilnih sredstev;

                     —

                     nedovoljena trgovina s hormonskimi snovmi in drugimi pospeševalci rasti;

                     —

                     nedovoljena trgovina z jedrskimi ali radioaktivnimi snovmi;

                     —

                     trgovina z ukradenimi vozili;

                     —

                     posilstvo;

                     —

                     požig;

                     —

                     kazniva dejanja v pristojnosti Mednarodnega kazenskega sodišča;

                     —

                     ugrabitev letala, ladje ali vesoljskega plovila;

                     —

                     sabotaža.

            (1)  Direktiva (EU) 2017/1371 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2017 o boju proti goljufijam, ki škodijo finančnim interesom Unije, z uporabo kazenskega prava (UL L 198, 28.7.2017, str. 29).


title: Priporočilo Komisije (EU) 2021/946 z dne 3. junija 2021 o skupnem unijskem naboru orodij za usklajen pristop k okviru za evropsko digitalno identiteto

text:
               14.6.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 210/51

      PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2021/946
      z dne 3. junija 2021
      o skupnem unijskem naboru orodij za usklajen pristop k okviru za evropsko digitalno identiteto
      EVROPSKA KOMISIJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V samo enem letu je pandemija COVID-19 korenito spremenila vlogo in pomen digitalizacije v naših družbah in gospodarstvih ter povečala njen tempo. Zaradi vse večje digitalizacije storitev se je močno povečalo povpraševanje uporabnikov in podjetij po sredstvih elektronske identifikacije in avtentikacije ter po varni digitalni izmenjavi informacij, povezanih z identiteto, atributi ali kvalifikacijami, ob visoki ravni varstva podatkov.

                  (2)

                  Cilj Uredbe (EU) št. 910/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (1) (v nadaljnjem besedilu: uredba eIDAS) je omogočiti čezmejno priznavanje vladne elektronske identifikacije (v nadaljnjem besedilu: elektronska identifikacija) za dostop do javnih storitev in vzpostaviti trg Unije za storitve zaupanja, ki jim je čezmejno priznan enak pravni status kot tradicionalnim enakovrednim postopkom, ki temeljijo na papirnih dokumentih.

                  (3)

                  Evropski svet je v svojih sklepih z dne 1. in 2. oktobra 2020 pozval Komisijo, naj pripravi predlog za razvoj okvira za varno javno elektronsko identifikacijo na ravni EU, vključno z interoperabilnimi digitalnimi podpisi, da bi ljudje imeli nadzor nad svojo spletno identiteto in podatki ter da se omogoči dostop do javnih, zasebnih in čezmejnih digitalnih storitev.

                  (4)

                  Sporočilo Komisije „Digitalni kompas do leta 2030: evropska pot v digitalno desetletje“ (2) določa cilj, da bi morali imeti Unija in njeni državljani do leta 2030 koristi od široke uporabe zaupanja vredne identitete pod nadzorom uporabnika, ki bi vsakemu uporabniku omogočila nadzor nad lastno komunikacijo in prisotnostjo na spletu.

                  (5)

                  Komisija je sprejela predlog spremembe uredbe eIDAS (3). V njem je predlagan okvir za evropsko digitalno identiteto, da bi uporabnikom ponudili osebne digitalne denarnice, ki bi jih ti uporabniki določili sami ter bi omogočile varen in enostaven dostop do različnih javnih in zasebnih storitev pod popolnim nadzorom uporabnikov. Poleg tega se s predlogom uvaja nova kvalificirana storitev zaupanja za potrjevanje atributov v zvezi z informacijami, povezanimi z identiteto, kot so naslovi, starost, spol, osebno stanje, sestava družine, državljanstvo, izobrazba in poklicne kvalifikacije, nazivi, licence, druga dovoljenja in plačilni podatki, ki se lahko popolnoma varno ponujajo, delijo in izmenjujejo prek meja, ob upoštevanju varstva podatkov in s pravnim učinkom prek meja.

                  (6)

                  Glede na pospešeno digitalizacijo so države članice uvedle ali razvijajo nacionalne sisteme elektronske identitete, vključno z digitalnimi denarnicami in nacionalnimi okviri zaupanja za integracijo atributov in poverilnic. Druge rešitve so v pripravi ali jih uvajajo subjekti iz zasebnega sektorja.

                  (7)

                  Razvoj različnih nacionalnih rešitev ustvarja razdrobljenost ter ljudem in podjetjem onemogoča, da bi izkoristili prednosti enotnega trga, saj ne morejo uporabljati varnih, priročnih in enotnih identifikacijskih sistemov po vsej Uniji za dostop do javnih in zasebnih storitev.

                  (8)

                  Da bi podprli konkurenčnost evropskih podjetij, bi morali imeti ponudniki spletnih storitev možnost, da se zanesejo na rešitve digitalne identitete, priznane po vsej Uniji, ne glede na to, v kateri državi članici so bile izdane, in tako izkoristijo usklajen evropski pristop k zaupanju, varnosti in interoperabilnosti. Elektronska potrdila atributov bi morala imeti enako pravno veljavnost in veljati po vsej Uniji tako za uporabnike kakor tudi za ponudnike storitev.

                  (9)

                  Da bi se izognili razdrobljenosti in oviram zaradi različnih standardov ter zagotovili usklajen postopek, s katerim bi preprečili ogrožanje izvajanja prihodnjega okvira za evropsko digitalno identiteto, je potreben postopek tesnega in strukturiranega sodelovanja med Komisijo, državami članicami in zasebnim sektorjem.

                  (10)

                  Da bi pospešile doseganje tega cilja, bi morale države članice okrepiti sodelovanje in opredeliti nabor orodij za okvir za evropsko digitalno identiteto. Z naborom orodij bi se morali določiti tehničnoarhitekturni in referenčni okvir, sklop skupnih standardov in tehničnih referenčnih dokumentov ter dobre prakse in smernice kot podlaga za izvajanje okvira za evropsko digitalno identiteto. Za zagotovitev usklajenega pristopa k elektronski identiteti v skladu s pričakovanji državljanov in podjetij, vključno z invalidi, bi se moralo sodelovanje začeti takoj, hkrati z zakonodajnim postopkom in ob njegovem polnem spoštovanju ter v skladu z njegovim izidom.

                  (11)

                  S tem priporočilom se vzpostavlja strukturiran postopek sodelovanja med državami članicami, Komisijo in po potrebi subjekti iz zasebnega sektorja za pripravo nabora orodij.

                  (12)

                  Nabor orodij bi moral zajemati štiri medsektorske razsežnosti, in sicer zagotavljanje in izmenjavo atributov identitete, funkcionalnost in varnost denarnic evropske digitalne identitete, zanašanje na denarnico za evropsko digitalno identiteto, vključno z ujemanjem identitet, in upravljanje. Nabor orodij bi moral izpolnjevati zahteve iz predloga za okvir za evropsko digitalno identiteto. Po potrebi bi ga bilo treba posodobiti glede na izid zakonodajnega postopka.

                  (13)

                  Sodelovanje med državami članicami je potrebno za izmenjavo dobrih praks in pripravo smernic na področjih, na katerih se usklajevanje sicer ne zahteva, vendar bi uskladitev praks podprla izvajanje okvira za evropsko digitalno identiteto v državah članicah.

                  (14)

                  Strokovna skupina za eIDAS je glavna sogovornica za namene izvajanja tega priporočila.

                  (15)

                  Katalogi atributov in shem za potrjevanje atributov so že vzpostavljeni na drugih področjih, na primer za tehnični sistem po načelu „samo enkrat“ iz uredbe o enotnem digitalnem portalu ali za druge pobude za izmenjavo podatkov na evropski ravni. Razmisliti bi bilo treba o uskladitvi in ponovni uporabi tega dela, da se zagotovi interoperabilnost, pri čemer je treba upoštevati tudi načela evropskega okvira interoperabilnosti.

                  (16)

                  Po potrebi bi bilo treba ponovno uporabiti obstoječe mednarodne in evropske standarde in tehnične specifikacije ter izvesti referenčne pilotne projekte in poskusna izvajanja okvira za evropsko digitalno identiteto in zadevnih sestavnih elementov, da bi olajšali njegovo uvajanje, uporabo in interoperabilnost –

            SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      1.   Cilji in opredelitev pojmov

                  (1)

                  Priporoča se, da si države članice prizadevajo za pripravo nabora orodij v podporo izvajanju okvira za evropsko digitalno identiteto v tesnem sodelovanju s Komisijo in po potrebi z drugimi zadevnimi subjekti iz javnega in zasebnega sektorja. Državam članicam se zlasti priporoča tesno sodelovanje na podlagi predloga Komisije, da se kot del nabora orodij opredelijo naslednji elementi:

                              (a)

                              tehničnoarhitekturni in referenčni okvir, v katerem je opredeljeno delovanje okvira za evropsko digitalno identiteto v skladu z uredbo eIDAS, ob upoštevanju predloga Komisije za okvir za evropsko digitalno identiteto;

                              (b)

                              skupni standardi in tehnične specifikacije v skladu s podtočko 2 točke 3;

                              (c)

                              skupne smernice in dobre prakse na področjih, na katerih se bo z usklajevanjem praks zagotovilo nemoteno delovanje okvira za evropsko digitalno identiteto v skladu s podtočko 3 točke 3 tega priporočila.

                  (2)

                  V tem priporočilu se uporabljajo opredelitve pojmov iz predloga Komisije za okvir za evropsko digitalno identiteto.

            2.   Postopek priprave nabora orodij

                  (1)

                  Priporoča se, da države članice to priporočilo izvajajo prek strokovne skupine za eIDAS. Uporablja se splošni poslovnik te strokovne skupine.

                  (2)

                  Opravljena bodo posvetovanja z organi za standardizacijo, ustreznimi deležniki iz zasebnega in javnega sektorja ter zunanjimi strokovnjaki, ki bodo po potrebi vključeni v postopek.

                  (3)

                  Za izvajanje tega priporočila je predviden naslednji časovni načrt:

                              (a)

                              do septembra 2021: dogovor o postopku priprave in delovnih postopkih, začetek zbiranja podatkov držav članic in razprava o načrtu tehnične arhitekture;

                              (b)

                              do decembra 2021: dogovor o načrtu tehnične arhitekture;

                              (c)

                              do junija 2022 opredelitev posebne tehnične arhitekture, standardov in referenčnih dokumentov, smernic in dobrih praks za:

                                          (1)

                                          zagotavljanje in izmenjavo atributov identitete;

                                          (2)

                                          funkcionalnost in varnost denarnic evropske digitalne identitete;

                                          (3)

                                          zanašanje na denarnice evropske digitalne identitete, vključno z ujemanjem identitet;

                                          (4)

                                          upravljanje;

                              (d)

                              do 30. septembra 2022: dogovor med državami članicami v tesnem sodelovanju s Komisijo o naboru orodij za izvajanje okvira za evropsko digitalno identiteto, vključno s celovitim tehničnoarhitekturnim in referenčnim okvirom, skupnimi standardi in tehničnimi referenčnimi dokumenti ter smernicami in dobrimi praksami;

                              (e)

                              do 30. oktobra 2022: Komisija objavi nabor orodij.

                  (4)

                  Ne glede na točko 4 „Pregled“ se državam članicam in drugim zadevnim stranem priporoča, da po objavi nabora orodij tega izvedejo v obliki poskusnih izvajanj in referenčnih pilotnih projektov.

            3.   Sodelovanje na ravni Unije za pripravo nabora orodij v podporo izvajanju okvira za evropsko digitalno identiteto

         Vsebina nabora orodij

                  (1)

                  Da bi olajšali izvajanje okvira za evropsko digitalno identiteto, se priporoča, da države članice sodelujejo pri oblikovanju nabora orodij, ki vključuje celovit tehničnoarhitekturni in referenčni okvir, sklop skupnih standardov in tehničnih referenčnih dokumentov ter smernice in opise dobrih praks. Področje uporabe nabora orodij bi moralo zajemati vsaj vse vidike funkcionalnosti denarnic evropske digitalne identitete in kvalificiranih storitev zaupanja za potrjevanje atributov, kot je predlagano v predlogu Komisije za okvir za evropsko digitalno identiteto. Vsebina bi se morala sproti prilagajati izidu razprave o okviru za evropsko digitalno identiteto in postopku njegovega sprejetja.

         Skupni standardi in tehnični referenčni dokumenti

                  (2)

                  Državam članicam se priporoča, da določijo skupne standarde in tehnične referenčne dokumente, zlasti na naslednjih področjih: uporabniške funkcionalnosti denarnic evropske digitalne identitete, vključno s podpisovanjem s kvalificiranimi elektronskimi podpisi, vmesniki in protokoli, raven zanesljivosti, obveščanje odvisnih strani in preverjanje njihove verodostojnosti, elektronsko potrjevanje atributov, mehanizmi za preverjanje veljavnosti elektronskih potrdil atributov in povezanih identifikacijskih podatkov osebe, certificiranje, objava seznama denarnic evropske digitalne identitete, obveščanje o varnostnih kršitvah, preverjanje identitete in atributov s strani ponudnikov kvalificiranih storitev zaupanja za elektronsko potrjevanje atributov, ujemanje identitet, minimalni seznam atributov iz verodostojnih virov, kot so naslovi, starost, spol, osebno stanje, sestava družine, državljanstvo, izobrazba in poklicne kvalifikacije, nazivi in licence, druga dovoljenja in plačilni podatki, katalog atributov in shem za potrjevanje atributov ter postopki preverjanja za kvalificirana elektronska potrdila o atributih, sodelovanje in upravljanje.

         Smernice, dobre prakse in sodelovanje

                  (3)

                  Priporoča se, da države članice določijo smernice in dobre prakse, zlasti na naslednjih področjih: poslovni modeli in struktura pristojbin, preverjanje atributov na podlagi verodostojnih virov, tudi prek imenovanih posrednikov.

            4.   Pregled

      Priporoča se, da države članice po sprejetju zakonodajnega predloga o okviru za evropsko digitalno identiteto sodelujejo pri posodobitvi rezultatov tega priporočila, da se upošteva končno besedilo zakonodaje.

         V Bruslju, 3. junija 2021

               Za Komisijo

            Thierry BRETON

               član Komisije

         (1)  Uredba (EU) št. 910/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. julija 2014 o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja za elektronske transakcije na notranjem trgu in o razveljavitvi Direktive 1999/93/ES (UL L 257, 28.8.2014, str. 73).

         (2)  COM(2021) 118 final.

         (3)  COM(2021) 281 final.


title: Priporočilo Sveta (EU) 2021/992 z dne 18. junija 2021 o spremembi Priporočila (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve

text:
                  21.6.2021

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  L 221/12

         PRIPOROČILO SVETA (EU) 2021/992
         z dne 18. junija 2021
         o spremembi Priporočila (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve
         SVET EVROPSKE UNIJE JE –
         ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 77(2)(b) in (e) ter prvega in drugega stavka člena 292 Pogodbe,
         ob upoštevanju naslednjega:

                     (1)

                     Svet je 30. junija 2020 sprejel Priporočilo o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (1) (v nadaljnjem besedilu: Priporočilo Sveta).

                     (2)

                     Svet je odtlej sprejel priporočila (EU) 2020/1052 (2), (EU) 2020/1144 (3), (EU) 2020/1186 (4), (EU) 2020/1551 (5), (EU) 2020/2169 (6), (EU) 2021/89 (7), (EU) 2021/132 (8), (EU) 2021/767 (9) ter (EU) 2021/892 (10) o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve.

                     (3)

                     Svet je 20. maja 2021 sprejel Priporočilo (EU) 2021/816 o spremembi Priporočila (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (11), da bi posodobil merila, ki se uporabljajo za oceno, ali so nenujna potovanja iz tretjih držav varna in bi morala biti dovoljena.

                     (4)

                     V Priporočilu Sveta je določeno, da bi morale države članice s 1. julijem 2020 začeti usklajeno in postopoma odpravljati začasno omejitev nenujnih potovanj v EU za rezidente tretjih držav iz Priloge I k Priporočilu Sveta. Svet bi moral vsaka dva tedna pregledati in po potrebi posodobiti seznam tretjih držav iz Priloge I po tesnem posvetovanju s Komisijo ter ustreznimi agencijami in službami EU ter po splošni oceni na podlagi metodologije, meril in informacij iz Priporočila Sveta.

                     (5)

                     Vse od takrat so v Svetu, v tesnem posvetovanju s Komisijo ter ustreznimi agencijami in službami EU, potekale razprave o pregledu seznama tretjih držav iz Priloge I k Priporočilu Sveta ter o uporabi meril in metodologije iz Priporočila Sveta, kot je bilo spremenjeno s Priporočilom 2021/816. Na podlagi teh razprav bi bilo treba spremeniti seznam tretjih držav iz Priloge I. Konkretno bi bilo na seznam treba dodati Albanijo, Libanon, Republiko Severno Makedonijo, Srbijo in Združene države Amerike, v kategorijo entitet in teritorialnih ozemelj, ki jih najmanj ena država članica ne priznava kot države, pa tudi Tajvan. Kar zadeva Hongkong in Macao, naj bi bila nenujna potovanja zdaj mogoča brez zahteve po potrditvi vzajemnosti.

                     (6)

                     Mejni nadzor ni samo v interesu države članice, na katere zunanjih mejah se opravlja, temveč tudi v interesu vseh držav članic, ki so odpravile nadzor meje na svojih notranjih mejah. Zato bi morale države članice zagotoviti, da bodo ukrepi, sprejeti na zunanjih mejah, usklajeni, s čimer bodo zagotovile, da bo schengensko območje dobro delovalo. Države članice bi morale v ta namen od 18. junija 2021 še naprej usklajeno odpravljati začasno omejitev nenujnih potovanj v EU za rezidente tretjih držav, posebna upravna območja ter druge entitete in teritorialna ozemlja iz Priloge I k Priporočilu Sveta, kot je spremenjeno s tem priporočilom.

                     (7)

                     V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila, ki zato zanjo ni zavezujoče in se v njej ne uporablja. Ker to priporočilo nadgrajuje schengenski pravni red, se Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola v šestih mesecih od dne, ko Svet sprejme to priporočilo, odloči, ali ga bo prenesla v svoje nacionalno pravo.

                     (8)

                     To priporočilo predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri katerih Irska v skladu s Sklepom Sveta 2002/192/ES (12) ne sodeluje. Irska torej ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila, ki zato zanjo ni zavezujoče in se v njej ne uporablja.

                     (9)

                     To priporočilo za Islandijo in Norveško predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma, sklenjenega med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško, v zvezi s pridružitvijo teh dveh držav k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES (13).

                     (10)

                     To priporočilo za Švico predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES (14) v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES (15).

                     (11)

                     To priporočilo za Lihtenštajn predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES (16) v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2011/350/EU (17) –

               SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
         Priporočilo (EU) 2020/912, kakor je bilo spremenjeno s priporočili (EU) 2020/1052, (EU) 2020/1144, (EU) 2020/1186, (EU) 2020/1551, (EU) 2020/2169, (EU) 2021/89, (EU) 2021/132, (EU) 2021/767, (EU) 2021/816 in (EU) 2021/892 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve se spremeni:

                     (1)

                     prvi odstavek točke 1 Priporočila Sveta se nadomesti z naslednjim:

                                 „1.

                                 Države članice bi morale z 18. junijem 2021 začeti usklajeno in postopoma odpravljati začasno omejitev nenujnih potovanj v EU za rezidente tretjih držav iz Priloge I.“;

                     (2)

                     Priloga I k Priporočilu se nadomesti z naslednjim:

                           „PRILOGA I
                           Tretje države, posebna upravna območja ter druge entitete in teritorialna ozemlja, na rezidente katerih ne bi smela vplivati začasna omejitev nenujnih potovanj v EU na zunanjih mejah:
                           I.   DRŽAVE

                                       1.

                                       ALBANIJA

                                       2.

                                       AVSTRALIJA

                                       3.

                                       IZRAEL

                                       4.

                                       JAPONSKA

                                       5.

                                       LIBANON

                                       6.

                                       NOVA ZELANDIJA

                                       7.

                                       REPUBLIKA SEVERNA MAKEDONIJA

                                       8.

                                       RUANDA

                                       9.

                                       SRBIJA

                                       10.

                                       SINGAPUR

                                       11.

                                       JUŽNA KOREJA

                                       12.

                                       TAJSKA

                                       13.

                                       ZDRUŽENE DRŽAVE AMERIKE

                                       14.

                                       KITAJSKA (*1)

                                 II.   POSEBNA UPRAVNA OBMOČJA LJUDSKE REPUBLIKE KITAJSKE

                                       Posebno upravno območje Hongkong

                                       Posebno upravno območje Macao

                                 III.   ENTITETE IN TERITORIALNA OZEMLJA, KI JIH NAJMANJ ENA DRŽAVA ČLANICA NE PRIZNAVA KOT DRŽAVE

                                       Tajvan

                     .
                        (*1)  S pridržkom potrditve vzajemnosti."

            V Bruslju, 18. junija 2021

                  Za Svet

                  predsednik

               J. LEÃO

            (1)  UL L 208 I, 1.7.2020, str. 1.

            (2)  UL L 230, 17.7.2020, str. 26.

            (3)  UL L 248, 31.7.2020, str. 26.

            (4)  UL L 261, 11.8.2020, str. 83.

            (5)  UL L 354, 26.10.2020, str. 19.

            (6)  UL L 431, 21.12.2020, str. 75.

            (7)  UL L 33, 29.1.2021, str. 1.

            (8)  UL L 41, 4.2.2021, str. 1.

            (9)  UL L 165 I, 11.5.2021, str. 66.

            (10)  UL L 198, 4.6.2021, str. 1.

            (11)  UL L 182, 21.5.2021, str. 1.

            (12)  Sklep Sveta 2002/192/ES z dne 28. februarja 2002 o prošnji Irske, da sodeluje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda (UL L 64, 7.3.2002, str. 20).

            (13)  UL L 176, 10.7.1999, str. 31.

            (14)  UL L 53, 27.2.2008, str. 52.

            (15)  Sklep Sveta 2008/146/ES z dne 28. januarja 2008 o sklenitvi Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda v imenu Evropske skupnosti (UL L 53, 27.2.2008, str. 1).

            (16)  UL L 160, 18.6.2011, str. 21.

            (17)  Sklep Sveta 2011/350/EU z dne 7. marca 2011 o sklenitvi Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, v zvezi z odpravo kontrol na notranjih mejah in prostim gibanjem oseb, v imenu Evropske unije (UL L 160, 18.6.2011, str. 19).