title: Priporočilo Sveta z dne 20. julija 2020 v zvezi z nacionalnim reformnim programom Hrvaške za leto 2020 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Hrvaške za leto 2020 2020/C 282/11

text:
               26.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/68

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 20. julija 2020
      v zvezi z nacionalnim reformnim programom Hrvaške za leto 2020 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Hrvaške za leto 2020
      (2020/C 282/11)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
      ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
      ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
      ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
      ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Komisija je 17. decembra 2019 sprejela letno strategijo za trajnostno rast, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2020. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Komisija je 17. decembra 2019 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Hrvaško opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled.

                  (2)

                  Poročilo o državi za Hrvaško za leto 2020 je bilo objavljeno 26. februarja 2020. V njem so bili ocenjeni napredek Hrvaške pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 9. julija 2019 (3) (v nadaljnjem besedilu: priporočila za posamezne države iz leta 2019), nadaljnje ukrepanje glede priporočil za posamezne države, sprejetih v preteklih letih, in napredek Hrvaške pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, ki so bili prav tako objavljeni 26. februarja 2020. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da na Hrvaškem obstajajo makroekonomska neravnotežja, povezana z visoko stopnjo javnega, zasebnega in zunanjega dolga v razmerah nizke potencialne rasti.

                  (3)

                  Svetovna zdravstvena organizacija je 11. marca 2020 izbruh COVID-19 uradno razglasila za svetovno pandemijo. To pomeni, da so na področju javnega zdravja nastale hude izredne razmere za državljane, družbe in gospodarstva. Nacionalni zdravstveni sistemi so zaradi tega pod hudim pritiskom, prihaja pa tudi do motenj v svetovnih dobavnih verigah, volatilnosti na finančnih trgih, šokov v povpraševanju potrošnikov ter negativnih učinkov v različnih sektorjih. Ogrožena so delovna mesta in dohodki ljudi ter poslovanje podjetij. Povzročen je bil velik gospodarski šok, ki že ima resne posledice v Uniji. Komisija je 13. marca 2020 sprejela sporočilo, v katerem je pozvala k usklajenemu gospodarskemu odzivu na krizo, ki naj vključuje vse akterje na nacionalni ravni in na ravni Unije.

                  (4)

                  Več držav članic je razglasilo izredne razmere ali uvedlo izredne ukrepe. Vsi izredni ukrepi bi morali biti strogo sorazmerni, potrebni, časovno omejeni ter skladni z evropskimi in mednarodnimi standardi. Zanje bi morala veljati demokratični nadzor in neodvisni sodni nadzor.

                  (5)

                  Komisija je 20. marca 2020 sprejela sporočilo o uporabi splošne odstopne klavzule v okviru Pakta za stabilnost in rast. Splošna odstopna klavzula, kot je določena v členih 5(1), 6(3), 9(1) in 10(3) Uredbe (ES) št. 1466/97 ter členih 3(5) in 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 (4), olajšuje usklajevanje proračunskih politik v času resnega upada gospodarske aktivnosti. Komisija je v svojem sporočilu z dne 20. marca 2020 menila, da so glede na pričakovani resni upad gospodarske aktivnosti zaradi pandemije COVID-19 izpolnjeni pogoji za uporabo splošne odstopne klavzule, in pozvala Svet, naj potrdi to ugotovitev. Ministri za finance držav članic so 23. marca 2020 potrdili oceno Komisije. Strinjali so se, da se je treba na resen upad gospodarske aktivnosti odzvati odločno, ambiciozno in usklajeno. Uporaba splošne odstopne klavzule omogoča začasni odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja, če to srednjeročno ne ogroža vzdržnosti javnih financ. Poleg tega se lahko Svet na priporočilo Komisije odloči, da za korektivni del sprejme revidirano fiskalno usmeritev. Splošna odstopna klavzula ne pomeni začasne prekinitve postopkov Pakta za stabilnost in rast. Državam članicam omogoča, da odstopajo od proračunskih zahtev, ki bi se sicer uporabljale, Komisiji in Svetu pa, da sprejmeta potrebne ukrepe za usklajevanje politik v okviru Pakta.

                  (6)

                  Potrebno je nadaljnje ukrepanje, da se omeji in nadzira širjenje pandemije COVID-19, okrepi odpornost nacionalnih zdravstvenih sistemov, s podpornimi ukrepi za podjetja in gospodinjstva ublažijo socialno-ekonomske posledice pandemije ter zagotovijo ustrezni zdravstveni in varnostni pogoji na delovnem mestu, da bi se ponovno vzpostavila gospodarska aktivnost. Unija bi morala v celoti izkoristiti različna orodja, ki so ji na voljo za podporo prizadevanjem držav članic na teh področjih. Hkrati bi morale države članice in Unija sodelovati pri pripravi ukrepov, potrebnih za ponovno vzpostavitev normalnega delovanja naših družb in gospodarstev ter za vnovično doseganje trajnostne rasti, med drugim z vključitvijo zelenega prehoda in digitalne preobrazbe ter ob upoštevanju spoznanj, pridobljenih med krizo.

                  (7)

                  Kriza zaradi COVID-19 je izpostavila prožnost, ki jo v smislu prilagajanja na izredne okoliščine omogoča notranji trg. Da pa bi zagotovili hiter in neoviran prehod v fazo okrevanja ter prosti pretok blaga, storitev in delavcev, bi bilo treba izredne ukrepe, ki ovirajo normalno delovanje notranjega trga, odpraviti takoj, ko niso več nujno potrebni. Trenutna kriza je pokazala, da so v zdravstvenem sektorju potrebni načrti za pripravljenost na krize. Med ključnimi elementi za oblikovanje širših načrtov za pripravljenost na krize so tudi boljše nabavne strategije, diverzificirane dobavne verige in strateške zaloge osnovnih dobrin.

                  (8)

                  Zakonodajalec Unije je že spremenil ustrezne zakonodajne okvire, in sicer z uredbama (EU) 2020/460 (5) in (EU) 2020/558 (6) Evropskega parlamenta in Sveta, da bi lahko države članice za ublažitev izrednih učinkov pandemije COVID-19 uporabile vsa neporabljena sredstva iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov. Te spremembe bodo zagotovile dodatno prožnost ter poenostavljene in racionalizirane postopke. Za zmanjšanje pritiskov na denarni tok lahko države članice v obračunskem letu 2020–2021 uporabijo tudi 100-odstotno stopnjo sofinanciranja iz proračuna Unije. Hrvaška se spodbuja, da v celoti izkoristi navedene možnosti za pomoč najbolj prizadetim posameznikom in sektorjem.

                  (9)

                  Socialno-ekonomske posledice pandemije COVID-19 bodo zaradi različnih vzorcev specializacije po vsej verjetnosti obsežne in neenakomerno porazdeljene po hrvaških regijah. Posebej prizadete bodo obalne regije in otoki, ki se izrazito opirajo na turizem. Sedanje razmere zato zahtevajo ciljno usmerjene odzive politike.

                  (10)

                  Hrvaška je 30. aprila 2020 predložila nacionalni reformni program za leto 2020 in konvergenčni program za leto 2020. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

                  (11)

                  Za Hrvaško trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga.

                  (12)

                  V konvergenčnem programu za leto 2020 vlada načrtuje, da se bo nominalni saldo poslabšal s presežka v višini 0,4 % bruto domačega proizvoda (BDP) v letu 2019 na primanjkljaj v višini 6,8 % BDP v letu 2020 in nato izboljšal na primanjkljaj v višini 2,4 % BDP v letu 2021. Glede na konvergenčni program za leto 2020 naj bi se dolg sektorja država kot odstotek BDP po zmanjšanju na 73,2 % BDP v letu 2019 povečal na 86,7 % BDP v letu 2020. Na makroekonomske in fiskalne obete vpliva velika negotovost zaradi pandemije COVID-19.

                  (13)

                  V odziv na pandemijo COVID-19 je Hrvaška v okviru usklajenega pristopa Unije sprejela pravočasne proračunske ukrepe za povečanje zmogljivosti svojega zdravstvenega sistema, zajezitev pandemije ter zagotovitev pomoči posameznikom in podjetjem, ki so bili še posebej prizadeti. Glede na konvergenčni program za leto 2020 navedeni proračunski ukrepi znašajo 2,8 % BDP. Glavna ukrepa so subvencije, izplačane podjetjem za ohranitev delovnih mest, in oprostitve plačila davkov za najbolj prizadeta podjetja. Poleg tega je Hrvaška sprejela ukrepe, ki sicer ne bodo imeli neposrednega proračunskega učinka, a bodo prispevali k zagotavljanju likvidnostne podpore podjetjem ter so v konvergenčnem programu za leto 2020 ocenjeni na 1,3 % BDP. Ti ukrepi vključujejo odloge plačila dohodnine, davka od dohodkov pravnih oseb ter prispevkov za socialno varnost. Na splošno so ukrepi, ki jih je sprejela Hrvaška, v skladu s smernicami iz sporočila Komisije z dne 13. marca 2020. Polno izvajanje izrednih ukrepov in podpornih fiskalnih ukrepov ter nato preusmeritev fiskalnih politik v doseganje preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev, kadar bodo gospodarske razmere to dopuščale, bosta srednjeročno prispevala k ohranitvi vzdržnosti javnih financ.

                  (14)

                  Glede na spomladansko napoved Komisije 2020 in ob predpostavki nespremenjenih politik naj bi saldo sektorja država Hrvaške v letu 2020 znašal –7,1 % BDP, v letu 2021 pa –2,2 % BDP. Delež dolga sektorja država naj bi dosegel 88,6 % BDP v letu 2020 in se zmanjšal na 83,4 % BDP v letu 2021.

                  (15)

                  Komisija je 20. maja 2020 izdala poročilo, pripravljeno v skladu s členom 126(3) Pogodbe, ker naj bi Hrvaška v letu 2020 presegla prag primanjkljaja v višini 3 % BDP. V celoti gledano analiza Komisije kaže, da merilo glede primanjkljaja, kakor je opredeljeno v Pogodbi in Uredbi (ES) št. 1467/97, ni izpolnjeno.

                  (16)

                  Hrvaška je v odziv na pandemijo COVID-19 hitro sprejela daljnosežne ukrepe za zaščito svojih državljanov in zajezitev širjenja virusa. Pandemija je (skupaj s povezanimi zajezitvenimi ukrepi) povzročila resne motnje poslovne aktivnosti z negativnimi učinki na trg dela. Glede na spomladansko napoved Komisije 2020 naj bi se realni BDP v letu 2020 zmanjšal za 9,1 % in se v letu 2021 ponovno povečal za 7,5 %, stopnja brezposelnosti pa naj bi se povečala na 10,2 % v letu 2020 in se nato ponovno zmanjšala na 7,4 % v letu 2021. Močno bo prizadet turistični sektor, ki predstavlja zelo pomemben delež hrvaškega gospodarstva. Hrvaška je morala hkrati odpravljati še posledice močnega potresa v Zagrebu 22. marca 2020. Da bi ublažila negativen vpliv na gospodarstvo, je Hrvaška sprejela vrsto ambicioznih ukrepov, vključno z ukrepi za dohodkovno podporo, oprostitvami in odlogi plačila davkov in prispevkov za socialno varnost, podporo za mala in srednja podjetja (MSP), dodatnimi poroštvi za zavarovanje izvoza, odlogi za odplačevanje obrokov posojil ter posebnimi ukrepi za turistični sektor in druge močno prizadete sektorje.

                  (17)

                  Izbruh COVID-19 je preskus odpornosti hrvaškega zdravstvenega sistema. Čeprav je dostop do zdravstvenega varstva na Hrvaškem na splošno dober, so neizpolnjene potrebe po zdravstveni oskrbi zaradi oddaljenosti med največjimi v Uniji. Bolj uravnotežena geografska porazdelitev zdravstvenih delavcev in ustanov bi olajšala dostop do zdravstvenih storitev. Delitev odgovornosti za zdravstvene ustanove med organi centralne vlade in okrožnimi organi na Hrvaškem bi bilo mogoče izboljšati. Centralna država mora kriti primanjkljaj bolnišnic, ki so v lasti okrožij, vendar so njene možnosti vplivanja na njihovo upravljanje omejene. Tesnejše sodelovanje centralne države in okrožij je ključno za zagotovitev dobave kritičnih medicinskih izdelkov in sprejemanje ukrepov za omejitev širjenja COVID-19. Uporaba orodij e-zdravja omogoča omejitev neposrednih stikov med zdravstvenimi delavci in bolniki, kar tudi zmanjšuje tveganje okužb. Uporaba e-receptov je zelo razširjena, vendar pa je le majhen delež napotnic in zdravstvene dokumentacije digitalen.

                  (18)

                  Zaradi upočasnitve gospodarske aktivnosti se delodajalci soočajo s težavami pri izplačevanju plač, kar bi lahko povečalo stopnjo brezposelnosti in revščine, pri čemer bi teritorialne razlike postale še izrazitejše. Čeprav so stopnje udeležbe v ukrepih aktivne politike zaposlovanja običajno zelo nizke, taki programi v trenutnih okoliščinah postajajo pomembnejši. Take in druge časovno omejene podporne ukrepe, zlasti sheme skrajšanega delovnega časa, bi bilo treba okrepiti, da bi se zagotovila podpora delodajalcem in čim bolj zmanjšalo število odpuščanj. Kratkoročno namreč ohranjajo delovna mesta, srednjeročno pa obstajajo možnosti za izboljšanje predvidevanja potreb trga dela v fazi okrevanja. Hrvaška javna služba za zaposlovanje bi morala izboljšati podporo delovni sili pri razvijanju ustreznih spretnosti in znanj (npr. digitalnih), razviti strategije za pritegnitev neaktivnega prebivalstva in s spodbujanjem formalnega zaposlovanja prispevati k boju proti neprijavljenemu delu. Nadomestilo za brezposelnost ne zagotavlja ustrezne varnostne mreže za odpuščene delavce, saj sta pokritost z njim in njegova zadostnost nizki. V razmerah visoke stopnje revščine in socialne izključenosti, teritorialne razlike in dejavnike tveganja, povezane s starostjo, spolom in invalidnostjo je ocenjeno tudi, da socialna pomoč za osebe pod pragom minimalnega dohodka le malo prispeva k zmanjšanju revščine.

                  (19)

                  Problematična je tudi zanesljivost internetne povezanosti. Dostop do hitrega interneta med hrvaškimi gospodinjstvi ni močno razširjen. Približno 70 % gospodinjstev ima fiksno širokopasovno povezavo, le 6 % pa jih ima tako povezavo s hitrostjo vsaj 100 Mb/s. To bi lahko zlasti na podeželskih območjih onemogočalo delo in učenje na daljavo, zlasti med ranljivimi skupinami, kot so učenci iz prikrajšanih družin ali z invalidnostjo. Pri teh skupinah obstaja tveganje, da bodo izključene iz nenadnega prehoda na bolj digitalizirano družbo. Razširiti bi bilo treba alternativne ureditve dela z uporabo digitalne tehnologije in v tesnem sodelovanju s socialnimi partnerji, saj delež zaposlenih, ki delajo na daljavo (6 do 7 %), znaša le polovico povprečja Unije.

                  (20)

                  Nekateri gospodarski sektorji se nenehno soočajo s pomanjkanjem delovne sile, predvsem zaradi vrzeli v znanjih in spretnostih. Spodbujanje pridobivanja ustreznih spretnosti in znanj, vključno z digitalnimi, med začetnim izobraževanjem in usposabljanjem ter pozneje s preusposabljanjem in izpopolnjevanjem bi lahko povečalo produktivnost in zapolnilo vrzeli v spretnostih in znanjih. Izboljšati je treba kakovost in inkluzivnost sistema izobraževanja in usposabljanja na vseh ravneh, reforma učnih načrtov pa se mora nadaljevati. Uvedba digitalnega izobraževanja se je v krizi zaradi COVID-19 že izkazala za koristno, potreben pa je nadaljnji razvoj infrastrukture in gradiva za digitalno izobraževanje in usposabljanje ter razvoj digitalnih spretnosti in znanj učiteljev, učencev in odraslih.

                  (21)

                  Hrvaška bi morala podpreti neprekinjen tok kreditov in drugih virov financiranja, tudi nebančnih, za uspešne posojilojemalce, na katere kriza zaradi COVID-19 negativno vpliva. Hrvaška je sprejela številne sheme spodbud in podpore za MSP. Še naprej bi si morala prizadevati za zagotavljanje hitre in neprekinjene likvidnostne podpore podjetjem, predvsem MSP, s posojili in jamstvi, zlasti državnimi poroštvi, da bi podjetja lahko premagala krizo in da bi se jim olajšala pot do okrevanja. Podjetja na Hrvaškem se za izpolnitev svojih potreb po financiranju močno opirajo na bančna posojila in denarni tok. Bančni sistem bi bilo treba podpreti s poroštvi, da se odprejo nove možnosti financiranja MSP in izboljša dostop do njega. Pri oblikovanju in izvajanju teh ukrepov je treba upoštevati odpornost bančnega sektorja. K izboljšanju likvidnosti podjetij so prispevali tudi odlogi in oprostitve plačila davkov in prispevkov za socialno varnost.

                  (22)

                  Hrvaška si je ponovno prizadevala za zmanjšanje upravnega bremena in regulativnih omejitev. Vendar pa poslovanje podjetij na splošno še naprej omejujejo še vedno veliko regulativno in upravno breme, na primer v zvezi z dovoljenji, ter davčni postopki in v določeni meri zahteve glede poročanja. Opredelitev upravnega in finančnega bremena napreduje na podlagi posvetovanj z deležniki ter prek posebnega spletnega mesta, uvajajo pa se tudi ukrepi za zmanjšanje najbolj obremenjujočih obveznosti. Ključnega pomena je tudi zagotavljanje nemotenega dostopa do poklicev in njihovega opravljanja z racionalizacijo njihovih regulativnih okvirov in povezanih upravnih postopkov, zlasti za MSP in mikropodjetja ter samostojne podjetnike. Opravljen je bil pregled davkom podobnih dajatev, vlada pa je maja 2020 sprejela prvi akcijski načrt.

                  (23)

                  Za pospešitev okrevanja gospodarstva bo pomembno dati prednost zrelim javnim naložbenim projektom in spodbujati zasebne naložbe, med drugim z ustreznimi reformami. Hrvaška bi morala spodbujati naložbe v sektorje, ki krepijo rast, s čimer bi prispevala k zelenemu in digitalnemu prehodu. Sodobna in zanesljiva digitalna infrastruktura je ključna za digitalno preobrazbo javne uprave in podjetij. Pogoj za digitalni prehod so v tem smislu naložbe v zelo visokozmogljiva omrežja, vključno z omrežjem 5G. Naložbe bi morale podpirati cilje Hrvaške glede razogljičenja in energetskega prehoda, ki so določeni v hrvaškem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu. Hrvaška ima zlasti možnosti in priložnosti za naložbe v trajnostni mestni in železniški promet, energijsko učinkovitost, obnovljive vire energije in okoljsko infrastrukturo. Poleg tega Hrvaška na področju gospodarjenja z vodo in ravnanja z odpadki znatno zaostaja za povprečjem Unije, zato so v zvezi s tem potrebne naložbe za ohranitev njenega gospodarskega razvoja. Načrtovanje programov Sklada za pravični prehod, ki je obravnavan v predlogu Komisije, za obdobje 2021–2027 bi Hrvaški lahko pomagalo nasloviti nekatere izzive, ki jih prinaša prehod na podnebno nevtralno gospodarstvo, zlasti na območjih iz Priloge D k poročilu o državi za leto 2020. To bi Hrvaški omogočilo, da navedeni sklad čim bolje izkoristi.

                  (24)

                  Uspešnost javne uprave na Hrvaškem je pod povprečjem Unije. Nizka zmogljivost za oblikovanje in izvajanje politik in projektov ovira učinkovitost in hitrost, tudi kar zadeva izvajanje evropskih strukturnih in investicijskih skladov, ki so za Hrvaško velika priložnost za ublažitev posledic krize in podporo okrevanju gospodarstva. Izvajanje novega sistema strateškega načrtovanja in napovedane nacionalne razvojne strategije ne napreduje. Poleg tega je javna uprava močno ozemeljsko razdrobljena, odgovornosti in viri na lokalni ravni pa so neenakomerno porazdeljeni. To prispeva k neenakomerni kakovosti javnih storitev, ki se zagotavljajo po državi, in povečuje upravne stroške.

                  (25)

                  Znatni zaostanki in dolgotrajni postopki na civilnih in gospodarskih sodiščih še naprej vplivajo na poslovno okolje in učinkovito reševanje zadev v zvezi z insolventnostjo, medtem ko izzivi za kakovost in učinkovitost kazenskega pravosodja ovirajo boj proti gospodarskim in finančnim kaznivim dejanjem. Pri reševanju najstarejših nerešenih sodnih zadev in uporabi elektronskih komunikacij na sodiščih je bil dosežen napredek, vendar so še mogoče izboljšave.

                  (26)

                  Medtem ko se priporočila za posamezne države iz tega priporočila (v nadaljnjem besedilu: priporočila za posamezne države iz leta 2020) osredotočajo na blažitev socialno-ekonomskih posledic pandemije COVID-19 in spodbujanje gospodarskega okrevanja, so priporočila za posamezne države iz leta 2019 zajemala tudi reforme, ki so bistvene za reševanje srednje- do dolgoročnih strukturnih izzivov. Priporočila za posamezne države iz leta 2019 še vedno veljajo in se bodo še naprej spremljala skozi celoten evropski semester v prihodnjem letu. To vključuje priporočila za posamezne države iz leta 2019 glede gospodarskih politik v zvezi z naložbami. Vsa priporočila za posamezne države iz leta 2019 bi bilo treba upoštevati pri strateškem načrtovanju financiranja v sklopu kohezijske politike po letu 2020, vključno z ukrepi za ublažitev posledic trenutne krize in izhodnimi strategijami v zvezi z njo.

                  (27)

                  Finančni sektor Hrvaške je dobro kapitaliziran in dobičkonosen, kakovost aktive v bančnem sektorju pa se je v zadnjih nekaj letih izboljšala. Vendar se bodo finančne institucije verjetno soočale z nekaterimi težavami zaradi izpostavljenosti sektorjem, ki so najbolj ranljivi zaradi izbruha COVID-19. Uvedeni so bili ukrepi za ublažitev negativnega vpliva zajezitvenih ukrepov na podjetja. Ključnega pomena je, da so ti ukrepi začasni in strogo povezani z izbruhom ter zadostni, da podjetjem, ki se soočajo s finančnimi težavami, pomagajo ponovno vzpostaviti uspešno poslovanje. Tak pristop bo podprl podjetja, ne da bi ogrozil napredek, ki ga je Hrvaška dosegla pri izboljšanju stabilnosti svojega finančnega sektorja.

                  (28)

                  Nadaljnja prizadevanja za okrepitev okvira za preprečevanje in sankcioniranje korupcije so ključna za zagotovitev okrevanja po krizi zaradi COVID-19 ter za doseganje učinkovitega, odgovornega in preglednega dodeljevanja in razporejanja sredstev in virov. Kljub delnemu izvajanju več akcijskih načrtov so vprašanja korupcije in nasprotja interesov med podjetji še vedno močno razširjena. Potrebna so nadaljnja prizadevanja za okrepitev okvira za preprečevanje in sankcioniranje korupcije, da se zagotovi pregledna in učinkovita poraba javnih sredstev. Potrebna so učinkovitejša orodja za preprečevanje in sankcioniranje korupcije, zlasti na lokalni ravni. Še vedno je treba okrepiti mehanizme nadzora za lokalne uradnike in imenovane odgovorne osebe v lokalnih javnih podjetjih, pa tudi zagotoviti, da bo lahko Komisija za odločanje o navzkrižju interesov opravljala svojo bistveno preventivno vlogo. Leta 2020 naj bi se začele izvajati pobude za povečanje preglednosti, kot je objava premoženja sodnikov in tožilcev.

                  (29)

                  Evropski semester določa okvir za nadaljnje usklajevanje ekonomskih politik in politike zaposlovanja v Uniji, ki lahko prispeva k trajnostnemu gospodarstvu. Države članice so v svojih nacionalnih reformnih programih za leto 2020 ocenile napredek pri izvajanju ciljev trajnostnega razvoja, sprejetih na ravni OZN. Z zagotavljanjem polnega izvajanja priporočil za posamezne države iz leta 2020 bo Hrvaška prispevala k napredku pri doseganju navedenih ciljev trajnostnega razvoja in k skupnim prizadevanjem za zagotovitev konkurenčne trajnostnosti v Uniji.

                  (30)

                  V okviru evropskega semestra za leto 2020 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Hrvaške in jo objavila v poročilu o državi za leto 2020. Prav tako je ocenila konvergenčni program za leto 2020, nacionalni reformni program za leto 2020 in ukrepanje glede priporočil za posamezne države, naslovljenih na Hrvaško v preteklih letih. Komisija pri tem ni upoštevala le njihovega pomena z vidika vzdržne fiskalne in socialno-ekonomske politike na Hrvaškem, temveč – spričo potrebe, da se splošno ekonomsko upravljanje Unije okrepi z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve – tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

                  (31)

                  Svet je ob upoštevanju navedene ocene preučil konvergenčni program za leto 2020, njegovo mnenje (7) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj.

                  (32)

                  Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni reformni program za leto 2020 in konvergenčni program za leto 2020. Priporočila za posamezne države iz leta 2020 upoštevajo potrebo po spoprijemanju s posledicami pandemije COVID-19 in spodbujanju okrevanja gospodarstva kot prvi korak, ki je potreben, da se omogoči prilagoditev neravnotežij. Priporočila za posamezne države iz leta 2020, ki neposredno obravnavajo makroekonomska neravnotežja, ki jih je opredelila Komisija na podlagi člena 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011, so izražena v priporočilih 1, 2, 3 in 4 spodaj –

            PRIPOROČA, da Hrvaška v letih 2020 in 2021 ukrepa tako, da:

                  1.

                  v skladu s splošno odstopno klavzulo v okviru Pakta za stabilnost in rast sprejme vse potrebne ukrepe za učinkovit odziv na pandemijo COVID-19, ohranitev gospodarstva in podporo okrevanju, ki bo sledilo. Kadar gospodarske razmere to omogočajo, izvaja fiskalne politike, namenjene doseganju preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev in zagotavljanju vzdržnosti dolga ob krepitvi naložb. Okrepi odpornost zdravstvenega sistema. Spodbuja enakomerno geografsko porazdelitev zdravstvenih delavcev in ustanov, tesnejše sodelovanje med vsemi ravnmi uprave in naložbe v e-zdravje;

                  2.

                  okrepi ukrepe za trg dela in institucije ter izboljša zadostnost denarnih nadomestil za brezposelnost in shem minimalnega dohodka. Izboljša dostop do digitalne infrastrukture in storitev. Spodbuja pridobivanje znanj in spretnosti;

                  3.

                  ohrani ukrepe za zagotavljanje likvidnosti MSP in samozaposlenih. Dodatno zniža davkom podobne dajatve ter omejitve na področju regulacije trgov blaga in storitev. Da prednost zrelim javnim naložbenim projektom in spodbuja zasebne naložbe v podporo gospodarskemu okrevanju. Usmeri naložbe na zeleni in digitalni prehod, zlasti na okoljsko infrastrukturo, trajnostni mestni in železniški promet, čisto in učinkovito proizvodnjo in rabo energije ter hiter širokopasovni internet;

                  4.

                  okrepi zmogljivost in učinkovitost javne uprave za oblikovanje in izvajanje javnih projektov in politik na centralni in lokalni ravni. Izboljša učinkovitost pravosodnega sistema.

         V Bruslju, 20. julija 2020

               Za Svet

               Predsednica

            J. KLOECKNER

         (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

         (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

         (3)  UL C 301, 5.9.2019, str. 64.

         (4)  Uredba Sveta (ES) št. 1467/97 z dne 7. julija 1997 o pospešitvi in razjasnitvi izvajanja postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem (UL L 209, 2.8.1997, str. 6).

         (5)  Uredba (EU) 2020/460 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. marca 2020 o spremembi uredb (EU) št. 1301/2013, (EU) št. 1303/2013 in (EU) št. 508/2014 glede posebnih ukrepov za mobilizacijo naložb v zdravstvenih sistemih držav članic in v drugih sektorjih njihovih gospodarstev v odziv na izbruh COVID-19 (Naložbena pobuda v odziv na koronavirus) (UL L 99, 31.3.2020, str. 5).

         (6)  Uredba (EU) 2020/558 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2020 o spremembi uredb (EU) št. 1301/2013 in (EU) št. 1303/2013 glede posebnih ukrepov za zagotovitev izredne prožnosti pri uporabi evropskih strukturnih in investicijskih skladov v odziv na izbruh COVID-19 (UL L 130, 24.4.2020, str. 1).

         (7)  V skladu s členom 9(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 20. julija 2020 v zvezi z nacionalnim reformnim programom Italije za leto 2020 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Italije za leto 2020 2020/C 282/12

text:
               26.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/74

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 20. julija 2020
      v zvezi z nacionalnim reformnim programom Italije za leto 2020 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Italije za leto 2020
      (2020/C 282/12)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
      ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
      ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
      ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
      ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Komisija je 17. decembra 2019 sprejela letno strategijo za trajnostno rast, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2020. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Komisija je 17. decembra 2019 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Italija opredeljena kot ena od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela še priporočilo za priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja.

                  (2)

                  Poročilo o državi za Italijo za leto 2020 je bilo objavljeno 26. februarja 2020. V njem so bili ocenjeni napredek Italije pri izvajanju priporočil za posamezno državo, ki jih je Svet sprejel 9. julija 2019 (3) (v nadaljnjem besedilu: priporočila za posamezne države iz leta 2019), nadaljnje ukrepanje glede priporočil za posamezne države, sprejetih v preteklih letih, in napredek Italije pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda na podlagi člena 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, ki so bili prav tako objavljeni 26. februarja 2020. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Italiji obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja. Zlasti visok javni dolg in dolgotrajna šibka dinamika produktivnosti pomenita ob visoki brezposelnosti in še vedno velikem obsegu nedonosnih posojil tveganja s čezmejnimi učinki.

                  (3)

                  Svetovna zdravstvena organizacija je 11. marca 2020 izbruh COVID-19 uradno razglasila za svetovno pandemijo. To pomeni, da so na področju javnega zdravja nastale hude izredne razmere za državljane, družbe in gospodarstva. Nacionalni zdravstveni sistemi so zaradi tega pod hudim pritiskom, prihaja pa tudi do motenj v svetovnih dobavnih verigah, volatilnosti na finančnih trgih, šokov v povpraševanju potrošnikov ter negativnih učinkov v različnih sektorjih. Ogrožena so delovna mesta in dohodki ljudi ter poslovanje podjetij. Povzročen je bil velik gospodarski šok, ki že ima resne posledice v Uniji. Komisija je 13. marca 2020 sprejela sporočilo, v katerem je pozvala k usklajenemu gospodarskemu odzivu na krizo, ki naj vključuje vse akterje na nacionalni ravni in na ravni Unije.

                  (4)

                  Več držav članic je razglasilo izredne razmere ali uvedlo izredne ukrepe. Vsi izredni ukrepi bi morali biti strogo sorazmerni, potrebni, časovno omejeni ter skladni z evropskimi in mednarodnimi standardi. Zanje bi morala veljati demokratični nadzor in neodvisni sodni nadzor.

                  (5)

                  Komisija je 20. marca 2020 sprejela sporočilo o uporabi splošne odstopne klavzule v okviru Pakta za stabilnost in rast. Splošna odstopna klavzula, kot je določena v členih 5(1), 6(3), 9(1) in 10(3) Uredbe (ES) št. 1466/97 ter členih 3(5) in 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 (4), olajšuje usklajevanje proračunskih politik v času resnega upada gospodarske aktivnosti. Komisija je v svojem sporočilu z dne 20. marca 2020 menila, da so glede na pričakovani resni upad gospodarske aktivnosti zaradi pandemije COVID-19 izpolnjeni pogoji za uporabo splošne odstopne klavzule, in pozvala Svet, naj potrdi to ugotovitev. Ministri za finance držav članic so 23. marca 2020 potrdili oceno Komisije. Strinjali so se, da se je treba na resen upad gospodarske aktivnosti odzvati odločno, ambiciozno in usklajeno. Uporaba splošne odstopne klavzule omogoča začasni odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja, če to srednjeročno ne ogroža vzdržnosti javnih financ. Poleg tega se lahko Svet na priporočilo Komisije odloči, da za korektivni del sprejme revidirano fiskalno usmeritev. Splošna odstopna klavzula ne pomeni začasne prekinitve postopkov Pakta za stabilnost in rast. Državam članicam omogoča, da odstopajo od proračunskih zahtev, ki bi se sicer uporabljale, Komisiji in Svetu pa, da sprejmeta potrebne ukrepe za usklajevanje politik v okviru Pakta.

                  (6)

                  Potrebno je nadaljnje ukrepanje, da se omeji in nadzira širjenje pandemije COVID-19, okrepi odpornost nacionalnih zdravstvenih sistemov, s podpornimi ukrepi za podjetja in gospodinjstva ublažijo socialno-ekonomske posledice pandemije ter zagotovijo ustrezni zdravstveni in varnostni pogoji na delovnem mestu, da bi se ponovno vzpostavila gospodarska aktivnost. Unija bi morala v celoti izkoristiti različna orodja, ki so ji na voljo za podporo prizadevanjem držav članic na teh področjih. Hkrati bi morale države članice in Unija sodelovati pri pripravi ukrepov, potrebnih za ponovno vzpostavitev normalnega delovanja naših družb in gospodarstev ter za vnovično doseganje trajnostne rasti, med drugim z vključitvijo zelenega prehoda in digitalne preobrazbe ter ob upoštevanju spoznanj, pridobljenih med krizo.

                  (7)

                  Kriza zaradi COVID-19 je izpostavila prožnost, ki jo v smislu prilagajanja na izredne okoliščine omogoča notranji trg. Da pa bi zagotovili hiter in neoviran prehod v fazo okrevanja ter prosti pretok blaga, storitev in delavcev, bi bilo treba izredne ukrepe, ki ovirajo normalno delovanje notranjega trga, odpraviti takoj, ko niso več nujno potrebni. Trenutna kriza je pokazala, da so v zdravstvenem sektorju potrebni načrti za pripravljenost na krize. Med ključnimi elementi za oblikovanje širših načrtov za pripravljenost na krize so tudi boljše nabavne strategije, diverzificirane dobavne verige in strateške zaloge osnovnih dobrin.

                  (8)

                  Zakonodajalec Unije je že spremenil ustrezne zakonodajne okvire, in sicer z uredbama (EU) 2020/460 (5) in (EU) 2020/558 (6) Evropskega parlamenta in Sveta, da bi lahko države članice za ublažitev izrednih učinkov pandemije COVID-19 uporabile vsa neporabljena sredstva iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov. Te spremembe bodo zagotovile dodatno prožnost ter poenostavljene in racionalizirane postopke. Za zmanjšanje pritiskov na denarni tok lahko države članice v obračunskem letu 2020–2021 uporabijo tudi 100-odstotno stopnjo sofinanciranja iz proračuna Unije. Italija se spodbuja, naj v celoti izkoristi navedene možnosti za pomoč najbolj prizadetim posameznikom in sektorjem.

                  (9)

                  Socialno-ekonomske posledice pandemije COVID-19 bodo zaradi dolgotrajnih gospodarskih in socialnih razlik, različnih konkurenčnih možnosti in obsega odvisnosti od turizma po vsej verjetnosti neenakomerno porazdeljene po italijanskih regijah in ozemljih. To pomeni tveganje za poglobitev regionalnih in teritorialnih razlik v Italiji, zaradi česar bodo razhajajoči se trendi med manj in bolj razvitimi regijami, med socialnim obrobjem in preostalimi mestnimi območji ter med nekaterimi od slednjih in podeželjem postali še izrazitejši. V povezavi s tveganjem začasne prekinitve procesa konvergence med državami članicami sedanje razmere zahtevajo ciljno usmerjene odzive politike.

                  (10)

                  Italija je 30. aprila 2020 predložila program stabilnosti za leto 2020.

                  (11)

                  Za Italijo trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga.

                  (12)

                  V programu stabilnosti za leto 2020 vlada načrtuje, da se bo nominalni saldo poslabšal s primanjkljaja v višini 1,6 % bruto domačega proizvoda (BDP) v letu 2019 na primanjkljaj v višini 10,4 % BDP v letu 2020. Primanjkljaj naj bi se v letu 2021 zmanjšal na 5,7 % BDP. Glede na program stabilnosti za leto 2020 naj bi se dolg sektorja država kot odstotek BDP po ustalitvi na 134,8 % BDP v letu 2019 povečal na 155,7 % BDP v letu 2020. Na makroekonomske in fiskalne obete vpliva velika negotovost zaradi pandemije COVID-19. Pri proračunskih projekcijah so upoštevana tveganja, in sicer obsežna javna poroštva in volatilnost donosov državnih vrednostnih papirjev.

                  (13)

                  V odziv na pandemijo COVID-19 je Italija v okviru usklajenega pristopa Unije sprejela pravočasne proračunske ukrepe za povečanje zmogljivosti svojega zdravstvenega sistema, zajezitev pandemije ter zagotovitev pomoči posameznikom in sektorjem, ki so bili še posebej prizadeti. Glede na program stabilnosti za leto 2020 navedeni proračunski ukrepi v letu 2020 znašajo 4,5 % BDP. Ukrepi vključujejo okrepljeno zdravstvo in civilno zaščito, razširjene sheme plačnih dodatkov ter finančno podporo za samozaposlene in podjetja. Poleg tega je Italija sprejela ukrepe, ki sicer ne bodo imeli neposrednega proračunskega učinka, a bodo prispevali k zagotavljanju likvidnostne podpore podjetjem, vključno z odlogi plačila davkov in poroštvi za posojila. Na splošno so ukrepi, ki jih je sprejela Italija, v skladu s smernicami iz sporočila Komisije z dne 13. marca 2020. Polno izvajanje izrednih ukrepov in podpornih fiskalnih ukrepov ter nato preusmeritev fiskalnih politik v doseganje preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev, kadar bodo gospodarske razmere to dopuščale, bosta srednjeročno prispevala k ohranitvi vzdržnosti javnih financ.

                  (14)

                  Glede na spomladansko napoved Komisije 2020 in ob predpostavki nespremenjenih politik naj bi saldo sektorja država Italije v letu 2020 znašal –11,1 % BDP, v letu 2021 pa –5,6 % BDP. Delež dolga sektorja država naj bi dosegel 158,9 % BDP v letu 2020 in 153,6 % v letu 2021.

                  (15)

                  Komisija je 20. maja 2020 izdala poročilo, pripravljeno v skladu s členom 126(3) Pogodbe, ker Italija v letu 2019 ni izpolnjevala pravila glede dolga in ker naj bi v letu 2020 presegla prag primanjkljaja v višini 3 % BDP. V celoti gledano analiza Komisije kaže, da ni zadostnih dokazov, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti, ali je merilo glede dolga, kakor je opredeljeno v Pogodbi in Uredbi (ES) št. 1467/97, izpolnjeno, pri čemer pa merilo glede primanjkljaja ni izpolnjeno.

                  (16)

                  Zaradi pandemije COVID-19 je nacionalni zdravstveni sistem pod pritiskom brez primere; razkrile so se njegove strukturne pomanjkljivosti in potreba po tem, da se izboljša pripravljenost za odziv na krizne dogodke. Italijanski zdravstveni sistem, za katerega so kljub zdravstvenim izdatkom, ki so nižji od povprečja Unije, značilne visoko specializirane in kakovostne univerzalne storitve, je bil na splošno uspešen pri zagotavljanju dostopne oskrbe. Kljub temu sta zlasti na začetku pandemije COVID-19 razdrobljenost upravljanja zdravstvenega sistema ter usklajevanje med centralnimi in regionalnimi organi upočasnila izvajanje nekaterih zajezitvenih ukrepov. Odziv regionalnih zdravstvenih sistemov na krizo je temeljil predvsem na izredni mobilizaciji, zlasti delovne sile v zdravstvu in lokalnih socialnih služb. S tem so se kompenzirali omejena fizična infrastruktura, majhno število zdravstvenih delavcev in okrnjene naložbe v zadnjih letih, namenjene izboljšanju struktur in storitev. Vlada si je močno prizadevala, da bi upočasnila širjenje virusa, odgovornega za COVID-19, zmanjšala pritisk na bolnišnice in zagotovila dodatne zmogljivosti za oskrbo. V pripravi je dolgoročnejša strategija za zajezitev, da bi se zagotovila varna ponovna vzpostavitev proizvodne dejavnosti. Poleg izboljšanja procesov upravljanja in načrtov za pripravljenost na krize bi moral biti cilj politik za obdobje po COVID-19 zmanjšati vrzel v javnih naložbah na področju zdravstva. Srednje- in dolgoročno bo razvoj strateškega naložbenega načrta ključnega pomena za izboljšanje odpornosti zdravstvenega sistema in nadaljnje zagotavljanje dostopne oskrbe. Glede na trenutne napovedi v zvezi z delovno silo v zdravstvu bi bilo treba dati prednost pripravi politik za odpravljanje ozkih grl pri usposabljanju, zaposlovanju in ohranjanju delovne sile v tem sektorju.

                  (17)

                  Zajezitveni ukrepi, ki so bili sprejeti v odziv na krizo zaradi COVID-19, imajo močan negativen učinek na razmere na trgu dela in socialne razmere. Pred krizo se je socialni položaj počasi izboljševal, čeprav so bili tveganje za revščino ali socialno izključenost, revščina zaposlenih in dohodkovna neenakost še naprej znatni in so bile zanje značilne velike regionalne razlike. Glede na učinek pandemije COVID-19 in razmere po njej bi bilo treba okrepiti mreže socialne varnosti, da se zagotovi ustrezno nadomestilo dohodka, ne glede na zaposlitveni status, med drugim za tiste, ki se soočajo z vrzelmi pri dostopu do socialne zaščite. Okrepitev nadomestila dohodka in dohodkovne podpore je še posebej pomembna za delavce v netipičnih oblikah zaposlitve in za ljudi v ranljivem položaju. Ključnega pomena je tudi zagotavljanje storitev, namenjenih socialni vključenosti in vključenosti na trg dela. Nova shema minimalnega dohodka, v katero je bilo v preteklem letu vključenih več kot milijon gospodinjstev (povprečno po 513 EUR), lahko ublaži posledice krize zaradi COVID-19. Vendar bi bilo mogoče izboljšati njeno dostopnost za ranljive skupine. Vlada je začasno uvedla dodaten „izredni dohodek“ za podporo gospodinjstvom, ki do zdaj niso bila upravičena do minimalnega dohodka. Tudi ljudje, ki so zaposleni v sivi ekonomiji, zlasti v sektorjih, kot so kmetijstvo, živilska industrija in gradnja stanovanj, se utegnejo soočati z vrzelmi v dostopu do socialne zaščite in dohodkovne podpore. V odgovor na ta izziv je vlada nedavno omilila pravila za legalizacijo zaposlitvenega statusa neprijavljenih delavcev in za pridobitev ali podaljšanje dovoljenja za prebivanje za delovne migrante. Možnosti za rast lahko prav tako ovirajo negativni demografski trendi in beg možganov. Poleg težavnejših razmer na trgu dela je gonilo odseljevanja v južnih regijah in na podeželju pomanjkanje kakovostnih storitev. Izboljšanje dostopa do e-storitev je ključnega pomena, zlasti ob omejeni mobilnosti.

                  (18)

                  Italija od izbruha krize zaradi COVID-19 sprejema ukrepe za ublažitev posledic za zaposlovanje. Sheme skrajšanega delovnega časa (Cassa integrazione) imajo pomembno vlogo in naj bi bilo tako tudi v bodoče. Upravičenost je bila razširjena, tako da so sedaj vključeni mala podjetja in mikropodjetja ter vsi gospodarski sektorji in tudi zaposleni. Poleg tega je bila za samozaposlene vzpostavljena ločena (začasna) shema. Pred krizo zaradi COVID-19 so se razmere na trgu dela nenehno izboljševale. Leta 2019 je stopnja zaposlenosti dosegla 64 %, kar je bilo največ dotlej. Vendar je bilo to še vedno precej pod povprečjem Unije. Stopnja brezposelnosti je bila – tako kot tudi drugi kazalniki razpoložljivosti delovne sile na trgu dela – vztrajno visoka in v skladu s spomladansko napovedjo Komisije 2020 naj bi se leta 2020 še povečala na 11,8 %, nato pa leta 2021 ponovno znižala na 10,7 %. Tudi delež pogodb za določen čas je bil visok, čeprav je od sredine leta 2018 ustvarjanje delovnih mest temeljilo na delovnih mestih za nedoločen čas. Za spodbujanje trajnostnega in vključujočega okrevanja v prihodnje je bistveno vključevanje neaktivnih mladih in žensk na trg dela. Sprejeti so bili nekateri ukrepi za okrepitev javnih služb za zaposlovanje in za njihovo boljše povezovanje s socialnimi storitvami, izobraževanjem odraslih in poklicnim usposabljanjem. Vendar so njihove zmogljivosti posredovanja zaposlitve še vedno šibke in se med regijami zelo razlikujejo. Tudi vključenost delodajalcev je še vedno zanemarljiva. Ob postopnem odpravljanju zajezitvenih ukrepov so lahko prožne ureditve dela in delo na daljavo v pomoč podjetjem in delavcem. Vlada je v odziv na krizo zaradi COVID-19 sprejela začasne ukrepe za usklajevanje zasebnega in poklicnega življenja, kot so promoviranje pametnih oblik dela, posebni dopusti in ponudba bonov za otroško varstvo. Kljub nedavnim prizadevanjem ukrepi za spodbujanje enakih možnosti ter politik za usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja, pa tudi zagotavljanje cenovno dostopne vzgoje in varstva predšolskih otrok ter storitev dolgotrajne oskrbe, ostajajo šibki in slabo povezani.

                  (19)

                  Trenutne izredne razmere obenem kažejo, da je treba izboljšati digitalno učenje ter digitalna znanja in spretnosti, tudi za delovno sposobne odrasle, in učenje na daljavo. Naložbe v izobraževanje ter znanja in spretnosti so ključnega pomena za spodbujanje pametnega in vključujočega okrevanja ter za nadaljevanje zelenega in digitalnega prehoda. V zvezi s tem so rezultati izobraževanja in usposabljanja za Italijo še vedno velik izziv. Pri pridobivanju osnovnih znanj in spretnosti se kažejo velike razlike med regijami, stopnja zgodnjega opuščanja šolanja pa je precej nad povprečjem Unije (13,5 % v primerjavi s 10,3 % leta 2019), zlasti za učence, rojene zunaj Unije (33 %). V okviru omejitev za mobilnost obstaja nevarnost, da se bodo regionalne in teritorialne razlike še povečale. S tega vidika je vlaganje v učenje na daljavo, digitalno infrastrukturo ter digitalna znanja in spretnosti vzgojiteljev in učencev še posebej pomembno. Italija ima v primerjavi s povprečjem Unije tudi manjši delež diplomantov na področju naravoslovja in inženirstva, delež prebivalstva s terciarno izobrazbo pa je še vedno zelo majhen (27,6 % leta 2019). Poleg tega italijanska podjetja vlagajo manj kot v primerljivih državah v usposabljanje zaposlenih na področju informacijskih in komunikacijskih tehnologij. Tudi šibka udeležba nizko kvalificiranih odraslih pri usposabljanju je zaskrbljujoča, saj se število delovnih mest, za katera so potrebne nizke kvalifikacije, zmanjšuje. Izpopolnjevanje in prekvalifikacija sta še naprej ključnega pomena, da se delavcem zagotovijo znanja in spretnosti za potrebe trga dela in da se spodbuja pravičen prehod na bolj digitalno in trajnostno gospodarstvo.

                  (20)

                  S krizo zaradi COVID-19 je postalo še bolj nujno podpreti dostop podjetij do financiranja. Italija je sprejela več shem, da bi podprla zagotavljanje likvidnosti podjetjem, tudi na podlagi začasnega okvira za ukrepe državne pomoči v podporo gospodarstvu v sedanjem kontekstu izbruha COVID-19 (7). Učinkovito izvajanje takih shem, med drugim prek jamstev, usmerjenih s strani bančnega sistema, je ključno za zagotovitev, da so v njih udeležena vsa podjetja, zlasti mala in srednja podjetja (MSP), tista iz najbolj prizadetih sektorjev in z najbolj prizadetih geografskih območij ter inovativna podjetja. Pri oblikovanju in izvajanju teh ukrepov je treba upoštevati odpornost bančnega sektorja. Tudi neposredna nepovratna sredstva in spodbude za tržno financiranje lahko podprejo likvidnost MSP in inovativnih podjetij. Inovativna podjetja (pogosto brez zavarovanja) težje dostopajo do kreditov, sedanja kriza pa bi lahko to še poslabšala. Odložitev plačil davkov in socialnih prispevkov državi je prispevala k izboljšanju denarnih tokov podjetij. Vendar je treba preprečiti zamude pri odobrenih plačilih, bodisi s strani uprav podjetjem bodisi med podjetji, saj imajo negativen učinek na likvidnost vseh podjetij, zlasti manjših.

                  (21)

                  Za pospešitev gospodarskega okrevanja bo pomembno dati prednost zrelim javnim naložbenim projektom in spodbujati zasebne naložbe, med drugim z ustreznimi reformami. Naložbe v podporo zelenemu prehodu bodo še posebej pomembne za spodbujanje okrevanja in povečanje odpornosti v prihodnosti. Italija je zelo izpostavljena skrajnim vremenskim in hidrogeološkim nesrečam, vključno s sušami in gozdnimi požari. Za njeno preobrazbo v podnebno nevtralno gospodarstvo bodo na daljše obdobje potrebne obsežne zasebne in javne naložbe, zlasti v nove možnosti glede proizvodnje energije iz obnovljivih virov, infrastrukturo za električno energijo in energijsko učinkovitost. V nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu Italije so predstavljene naložbe v okviru evropskega zelenega dogovora za boj proti podnebnim spremembam. Te so bistvenega pomena za obravnavo grožnje, ki jo predstavljajo podnebne spremembe, hkrati pa imajo ključno vlogo pri okrevanju Italije in krepitvi njene odpornosti. Prav tako so naložbe v okviru evropskega zelenega dogovora ključnega pomena za zmanjšanje učinka onesnaženosti zraka na zdravje ljudi v italijanskih mestih, zlasti v Padski nižini. Izvajanje pobud za trajnostno mobilnost, kot je obnova lokalnih javnih avtobusov, je denimo eden od načinov, kako istočasno rešiti problem prometnih zastojev in problem onesnaževanja zraka. Infrastrukturne pomanjkljivosti na področju gospodarjenja z vodo in ravnanja z odpadki, zlasti v južnih regijah, imajo okoljske in zdravstvene učinke, ki pomenijo znatne stroške in izgubljene prihodke za gospodarstvo. Splošneje je odpornost na podnebne spremembe pomembna za celotno infrastrukturo, vključno z zdravstveno. To zahteva prilagoditvene strategije. Obravnavanje izzivov na področju okolja in podnebnih sprememb, kot so hidrološka tveganja, trajnostna mobilnost v mestih, energijska učinkovitost, krožno gospodarstvo in industrijska preobrazba, je priložnost za izboljšanje produktivnosti ob izogibanju netrajnostnim praksam. Hkrati pa lahko vlaganje v take projekte prispeva k ustvarjanju delovnih mest in ohranitvi okrevanja po krizi. Načrtovanje programov Sklada za pravični prehod, ki je obravnavan v predlogu Komisije, za obdobje 2021–2027 bi Italiji lahko pomagalo nasloviti nekatere izzive, ki jih prinaša prehod na podnebno nevtralno gospodarstvo, zlasti na območjih iz Priloge D k poročilu o državi za leto 2020. To bi Italiji omogočilo, da navedeni sklad čim bolje izkoristi.

                  (22)

                  Zajezitev izbruha COVID-19 je izpostavila pomembnost naložb v digitalizacijo gospodarstva in pokazala smotrnost digitalnih infrastruktur. Podjetja v Italiji, zlasti MSP in mikropodjetja, zaradi nizkih stopenj digitalne intenzivnosti in digitalnega znanja med izvajanjem zajezitvenih ukrepov niso mogla ponujati e-trgovanja in dela na daljavo niti zagotavljati in uporabljati digitalnih orodij. Naložbe v digitalizacijo ter znanja in spretnosti prek stalnega in pravočasnega izvajanja ciljno usmerjenih nacionalnih politik so bistvenega pomena za okrepitev modelov e-poslovanja in kot pomoč podjetjem pri prilagajanju, pa tudi za povečanje produktivnosti in konkurenčnosti. Dostop do hitre in zanesljive digitalne infrastrukture se je izkazal za ključnega pri zagotavljanju osnovnih storitev v javni upravi, izobraževanju, zdravstvu in medicini ter pri spremljanju in nadzoru epidemije. Italija še vedno zaostaja v pokritosti s tehnologijo „optika do prostorov“ na podeželju. Sprejeti bi bilo treba specifične ukrepe za odpravo te vrzeli, pa tudi za nadaljnje spodbujanje uvajanja optike.

                  (23)

                  Uspešen raziskovalen in inovacijski sistem je rezultat stalne, skladne in na dokazih temelječe podpore politike, skupaj z naložbami in ustreznim človeškim kapitalom. Sedanja kriza zaradi COVID-19 je jasno pokazala, da je treba še okrepiti hitro izmenjavo podatkov med raziskovalci, vključno z brezplačnim dostopom do rezultatov in dokazov za uporabnike in odprto znanostjo. Slednja je skupaj s sodelovanjem med znanostjo in podjetji nedvomno bistvenega pomena, da pridejo rezultati raziskav na trg, vključno s tistimi, ki so potrebni za cepiva in zdravljenja, pri čemer se je treba opreti na moč Italije v medicinskem, industrijskem in raziskovalnem sektorju.

                  (24)

                  Učinkovita javna uprava je ključna za zagotovitev, da se izvajanje ukrepov, sprejetih za reševanje izrednih razmer in podporo gospodarskemu okrevanju, ne bi upočasnilo. Izplačilo socialnih prejemkov, likvidnostni ukrepi, prednostna obravnava naložb ipd. morda ne bodo učinkoviti, če jih bodo ovirala ozka grla v javnem sektorju. Med pomanjkljivostmi so tudi dolgotrajnost postopkov, vključno s civilnopravnimi, nizka stopnja digitalizacije in slabe upravne zmogljivosti. Spričo občutnega povečevanja javnih sredstev za podporo gospodarski aktivnosti so potrebni hitri postopki in preverjanja. Digitalizacija v javni upravi je bila pred krizo zaradi COVID-19 neenakomerna. Spletna interakcija med organi in splošno javnostjo je bila omejena. Delež upravnih postopkov, za katere so zadolžene regije in občine ter jih je mogoče začeti in dokončati v celoti digitalno, je še vedno majhen. Kriza zaradi COVID-19 je pokazala tudi pomanjkanje interoperabilnosti javnih digitalnih storitev. Za pospešitev operativne odzivnosti javne uprave je treba izboljšati in poenostaviti sektorske predpise, obenem pa odpraviti preostale ovire za konkurenco. In končno, učinkovit pravosodni sistem je ključnega pomena za privlačno, naložbam in podjetjem prijazno gospodarstvo ter bo odločilen v procesu okrevanja, tudi z aktivacijo učinkovitih okvirov za reševanje in okrevanje.

                  (25)

                  Medtem ko se priporočila za posamezne države iz tega priporočila (v nadaljnjem besedilu: priporočila za posamezne države iz leta 2020) osredotočajo na blažitev socialno-ekonomskih posledic pandemije COVID-19 in spodbujanje gospodarskega okrevanja, so priporočila za posamezne države iz leta 2019 zajemala tudi reforme, ki so bistvene za reševanje srednje- do dolgoročnih strukturnih izzivov. Priporočila za posamezne države iz leta 2019 še vedno veljajo in se bodo še naprej spremljala skozi celoten evropski semester v prihodnjem letu. To vključuje priporočila za posamezne države iz leta 2019 glede gospodarskih politik v zvezi z naložbami. Vsa priporočila za posamezne države iz leta 2019 bi bilo treba upoštevati pri strateškem načrtovanju financiranja v sklopu kohezijske politike po letu 2020, tudi pri ukrepih za ublažitev posledic trenutne krize in izhodnih strategijah v zvezi z njo.

                  (26)

                  Ukrepi, ki jih je sprejela vlada v podporo gospodinjstvom in podjetjem, so koristni tudi za ohranjanje kapitalizacije bančnega sektorja in odpornosti v trenutnih razmerah, ki otežujejo delovanje. Kljub sprejetim ukrepom za ublažitev posledic krize, vključno z bonitetno prilagodljivostjo, ki so jo odobrili bančni nadzorniki, pandemija COVID-19 obremenjuje tudi kakovost aktive bank po vsej Uniji, kar naj bi se nadaljevalo v prihodnjih tednih in mesecih, med drugim v Italiji. Posledično trpijo prizadevanja za zmanjšanje obsega nedonosnih posojil, tudi zaradi upočasnitve delovanja sodišč in omejenega restrukturiranje aktive. Za ohranjanje kakovosti aktive je v tem smislu pomemben predpogoj spodbujanje trajnostnih rešitev za uspešne posojilojemalce, ki jih je prizadela kriza zaradi COVID-19, tudi z izogibanjem pravnim avtomatizmom. Istočasno pa lahko zagotavljanje natančnega poročanja o poslabšanju kakovosti aktive in preudarni kreditni standardi pomagajo podpreti delovanje sekundarnega trga za nedonosna posojila in zajeziti negativne vplive na obstoječe pobude za odprodajo nedonosnih posojil.

                  (27)

                  Učinkovito preprečevanje in sankcioniranje korupcije imata lahko pomembno vlogo pri zagotavljanju okrevanja Italije po krizi zaradi COVID-19. Poskusom organiziranega kriminala, da bi se infiltriral v gospodarsko in finančno življenje, izkrivljal javnonaročniške postopke in si, bolj splošno, prisvajal javne vire, potrebne za naložbe, se je mogoče izogniti zlasti s preglednostjo javnega sektorja in strožjim nadzorom nad korupcijo. Hkrati bi morali z uravnoteženjem potrebe po natančnem spremljanju in potrebe po hitrosti ohraniti učinkovite javnonaročniške postopke. Čas, ki ga pritožbena kazenska sodišča potrebujejo za sprejetje dokončne odločitve, je še vedno problematičen, vendar parlament trenutno obravnava celovite reforme za poenostavitev kazenskih postopkov. Italijanski protikorupcijski okvir je bil nedavno okrepljen, vendar ga je treba dopolniti, med drugim s predpisi o sankcioniranju izvoljenih javnih uslužbencev v primeru navzkrižja interesov.

                  (28)

                  Evropski semester določa okvir za nadaljnje usklajevanje ekonomskih in zaposlitvenih politik v Uniji, ki lahko prispeva k trajnostnemu gospodarstvu. Z zagotavljanjem polnega izvajanja priporočil za posamezne države iz leta 2020 bo Italija prispevala k napredku pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja, sprejetih na ravni OZN, in k skupnim prizadevanjem za zagotovitev konkurenčne trajnostnosti v Uniji.

                  (29)

                  Tesno sodelovanje med gospodarstvi v ekonomski in monetarni uniji je ključno za hitro okrevanje od gospodarskih posledic pandemije COVID-19. Italija bi morala kot država članica, katere valuta je euro, poskrbeti, da bodo njene politike še naprej skladne s priporočili za euroobmočje iz leta 2020 in usklajene s politikami drugih držav članic, katerih valuta je euro, ter ob tem upoštevati politične smernice Euroskupine.

                  (30)

                  V okviru evropskega semestra za leto 2020 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Italije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2020. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2020 in ukrepanje glede priporočil za posamezne države, naslovljenih na Italijo v preteklih letih. Komisija pri tem ni upoštevala le njihovega pomena z vidika vzdržne fiskalne in socialno-ekonomske politike v Italiji, temveč – spričo potrebe, da se splošno ekonomsko upravljanje Unije okrepi z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve – tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

                  (31)

                  Svet je ob upoštevanju navedene ocene preučil program stabilnosti za leto 2020, njegovo mnenje (8) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj.

                  (32)

                  Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil program stabilnosti za leto 2020. Priporočila za posamezne države iz leta 2020 upoštevajo potrebo po spoprijemanju s pandemijo COVID-19 in spodbujanju okrevanja gospodarstva kot prvi korak, ki je potreben, da se omogoči prilagoditev neravnotežij. Priporočila za posamezne države iz leta 2020, ki neposredno obravnavajo makroekonomska neravnotežja, ki jih je Komisija opredelila na podlagi člena 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011, so izražena v priporočilih 1, 2, 3 in 4 spodaj –

            PRIPOROČA, da Italija v letih 2020 in 2021 ukrepa tako, da:

                  1.

                  v skladu s splošno odstopno klavzulo v okviru Pakta za stabilnost in rast sprejme vse potrebne ukrepe za učinkovit odziv na pandemijo COVID-19, ohranitev gospodarstva in podporo okrevanju, ki bo sledilo. Kadar gospodarske razmere to omogočajo, izvaja fiskalne politike, namenjene doseganju preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev in zagotavljanju vzdržnosti dolga ob krepitvi naložb. Okrepi odpornost zdravstvenega sistema, kar zadeva zdravstvene delavce, kritične medicinske izdelke in infrastrukturo. Izboljša usklajevanje med nacionalnimi in regionalnimi organi;

                  2.

                  zagotovi ustrezno nadomestilo dohodka in dostop do socialne zaščite, zlasti za delavce v netipičnih oblikah zaposlitve. Ublaži učinek krize zaradi COVID-19 na zaposlovanje, tudi s prožnimi ureditvami dela in aktivno podporo zaposlovanju. Razširi učenje na daljavo ter okrepi znanja in spretnosti, vključno z digitalnimi;

                  3.

                  poskrbi za učinkovito izvajanje ukrepov za zagotavljanje likvidnosti realnemu sektorju, tudi MSP, inovativnim podjetjem in samozaposlenim, ter se izogiba zamudam pri plačilih. Da prednost zrelim javnim naložbenim projektom in spodbuja zasebne naložbe za pospešitev gospodarskega okrevanja. Usmeri naložbe na zeleni in digitalni prehod, zlasti na čisto in učinkovito proizvodnjo in uporabo energije, raziskave in inovacije, trajnostni javni prevoz, ravnanje z odpadki in gospodarjenje z vodo ter okrepljeno digitalno infrastrukturo, da se zagotovi opravljanje osnovnih storitev;

                  4.

                  izboljša učinkovitost pravosodnega sistema in javne uprave.

         V Bruslju, 20. julija 2020

               Za Svet

               Predsednica

            J. KLOECKNER

         (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

         (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

         (3)  UL C 301, 5.9.2019, str. 69.

         (4)  Uredba Sveta (ES) št. 1467/97 z dne 7. julija 1997 o pospešitvi in razjasnitvi izvajanja postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem (UL L 209, 2.8.1997, str. 6).

         (5)  Uredba (EU) 2020/460 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. marca 2020 o spremembi uredb (EU) št. 1301/2013, (EU) št. 1303/2013 in (EU) št. 508/2014 glede posebnih ukrepov za mobilizacijo naložb v zdravstvenih sistemih držav članic in v drugih sektorjih njihovih gospodarstev v odziv na izbruh COVID-19 (Naložbena pobuda v odziv na koronavirus) (UL L 99, 31.3.2020, str. 5).

         (6)  Uredba (EU) 2020/558 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2020 o spremembi uredb (EU) št. 1301/2013 in (EU) št. 1303/2013 glede posebnih ukrepov za zagotovitev izredne prožnosti pri uporabi evropskih strukturnih in investicijskih skladov v odziv na izbruh COVID-19 (UL L 130, 24.4.2020, str. 1).

         (7)  UL C 91I, 20.3.2020, str. 1.

         (8)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 20. julija 2020 v zvezi z nacionalnim reformnim programom Cipra za leto 2020 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Cipra za leto 2020 2020/C 282/13

text:
               26.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/82

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 20. julija 2020
      v zvezi z nacionalnim reformnim programom Cipra za leto 2020 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Cipra za leto 2020
      (2020/C 282/13)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
      ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
      ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
      ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
      ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Komisija je 17. decembra 2019 sprejela letno strategijo za trajnostno rast, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2020. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Komisija je 17. decembra 2019 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Ciper opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela še priporočilo za priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja.

                  (2)

                  Poročilo o državi za Ciper za leto 2020 je bilo objavljeno 26. februarja 2020. V njem so bili ocenjeni napredek Cipra pri izvajanju priporočil za posamezno državo, ki jih je Svet sprejel 9. julija 2019 (3) (v nadaljnjem besedilu: priporočila za posamezne države iz leta 2019), nadaljnje ukrepanje glede priporočil za posamezne države, sprejetih v preteklih letih, in napredek Cipra pri doseganju njegovih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, ki so bili prav tako objavljeni 26. februarja 2020. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da na Cipru obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja. Finančni sektor zlasti obremenjuje zelo visok delež nedonosnih posojil, na gospodarstvo pa negativno vpliva velik obseg zasebnega, javnega in zunanjega dolga v razmerah zmerne potencialne rasti.

                  (3)

                  Svetovna zdravstvena organizacija je 11. marca 2020 izbruh COVID-19 uradno razglasila za svetovno pandemijo. To pomeni, da so na področju javnega zdravja nastale hude izredne razmere za državljane, družbe in gospodarstva. Nacionalni zdravstveni sistemi so zaradi tega pod hudim pritiskom, prihaja pa tudi do motenj v svetovnih dobavnih verigah, volatilnosti na finančnih trgih, šokov v povpraševanju potrošnikov ter negativnih učinkov v različnih sektorjih. Ogrožena so delovna mesta in dohodki ljudi ter poslovanje podjetij. Povzročen je bil velik gospodarski šok, ki že ima resne posledice v Uniji. Komisija je 13. marca 2020 sprejela sporočilo, v katerem je pozvala k usklajenemu gospodarskemu odzivu na krizo, ki naj vključuje vse akterje na nacionalni ravni in na ravni Unije.

                  (4)

                  Več držav članic je razglasilo izredne razmere ali uvedlo izredne ukrepe. Vsi izredni ukrepi bi morali biti strogo sorazmerni, potrebni, časovno omejeni ter skladni z evropskimi in mednarodnimi standardi. Zanje bi morala veljati demokratični nadzor in neodvisni sodni nadzor.

                  (5)

                  Komisija je 20. marca 2020 sprejela sporočilo o uporabi splošne odstopne klavzule v okviru Pakta za stabilnost in rast. Splošna odstopna klavzula, kot je določena v členih 5(1), 6(3), 9(1) in 10(3) Uredbe (ES) št. 1466/97 ter členih 3(5) in 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 (4), olajšuje usklajevanje proračunskih politik v času resnega upada gospodarske aktivnosti. Komisija se je v svojem sporočilu z dne 20. marca 2020 menila, da so glede na pričakovani resni upad gospodarske aktivnosti zaradi pandemije COVID-19 izpolnjeni pogoji za uporabo splošne odstopne klavzule, in pozvala Svet, naj potrdi to ugotovitev. Ministri za finance držav članic so 23. marca 2020 potrdili oceno Komisije. Strinjali so se, da se je treba na resen upad gospodarske aktivnosti odzvati odločno, ambiciozno in usklajeno. Uporaba splošne odstopne klavzule omogoča začasni odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja, če to srednjeročno ne ogroža vzdržnosti javnih financ. Poleg tega se lahko Svet na priporočilo Komisije odloči, da za korektivni del sprejme revidirano fiskalno usmeritev. Splošna odstopna klavzula ne pomeni začasne prekinitve postopkov Pakta za stabilnost in rast. Državam članicam omogoča, da odstopajo od proračunskih zahtev, ki bi se sicer uporabljale, Komisiji in Svetu pa, da sprejmeta potrebne ukrepe za usklajevanje politik v okviru Pakta.

                  (6)

                  Potrebno je nadaljnje ukrepanje, da se omeji in nadzira širjenje pandemije COVID-19, okrepi odpornost nacionalnih zdravstvenih sistemov, s podpornimi ukrepi za podjetja in gospodinjstva ublažijo socialno-ekonomske posledice pandemije ter zagotovijo ustrezni zdravstveni in varnostni pogoji na delovnem mestu, da bi se ponovno vzpostavila gospodarska aktivnost. Unija bi morala v celoti izkoristiti različna orodja, ki so ji na voljo za podporo prizadevanjem držav članic na teh področjih. Hkrati bi morale države članice in Unija sodelovati pri pripravi ukrepov, potrebnih za ponovno vzpostavitev normalnega delovanja naših družb in gospodarstev ter za vnovično doseganje trajnostne rasti, med drugim z vključitvijo zelenega prehoda in digitalne preobrazbe ter ob upoštevanju spoznanj, pridobljenih med krizo.

                  (7)

                  Kriza zaradi COVID-19 je izpostavila prožnost, ki jo v smislu prilagajanja na izredne okoliščine omogoča notranji trg. Da pa bi zagotovili hiter in neoviran prehod v fazo okrevanja ter prosti pretok blaga, storitev in delavcev, bi bilo treba izredne ukrepe, ki ovirajo normalno delovanje notranjega trga, odpraviti takoj, ko niso več nujno potrebni. Trenutna kriza je pokazala, da so v zdravstvenem sektorju potrebni načrti za pripravljenost na krize. Med ključnimi elementi za oblikovanje širših načrtov za pripravljenost na krize so tudi boljše nabavne strategije, diverzificirane dobavne verige in strateške zaloge osnovnih dobrin.

                  (8)

                  Zakonodajalec Unije je že spremenil ustrezne zakonodajne okvire, in sicer z uredbama (EU) 2020/460 (5) in (EU) 2020/558 (6) Evropskega parlamenta in Sveta, da bi lahko države članice za ublažitev izrednih učinkov pandemije COVID-19 uporabile vsa neporabljena sredstva iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov. Te spremembe bodo zagotovile dodatno prožnost ter poenostavljene in racionalizirane postopke. Za zmanjšanje pritiskov na denarni tok lahko države članice v obračunskem letu 2020–2021 uporabijo tudi 100-odstotno stopnjo sofinanciranja iz proračuna Unije. Ciper se spodbuja, da v celoti izkoristi navedene možnosti za pomoč najbolj prizadetim posameznikom in sektorjem.

                  (9)

                  Socialno-ekonomske posledice pandemije COVID-19 bodo zaradi različnih vzorcev specializacije po vsej verjetnosti neenakomerno porazdeljene po državi, zlasti na območjih, ki se izrazito opirajo na turizem in, bolj splošno, na osebno poslovanje s potrošniki. To pomeni tveganje poglabljanja razlik na Cipru. V povezavi s tveganjem začasne prekinitve procesa konvergence med državami članicami sedanje razmere zahtevajo ciljno usmerjene odzive politike.

                  (10)

                  Ciper je 7. maja 2020 predložil nacionalni reformni program za leto 2020 in program stabilnosti za leto 2020. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

                  (11)

                  Za Ciper trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga.

                  (12)

                  V programu stabilnosti za leto 2020 vlada načrtuje, da se bo nominalni saldo poslabšal s presežka v višini 1,7 % bruto domačega proizvoda (BDP) v letu 2019 na primanjkljaj v višini 4,3 % BDP v letu 2020. Primanjkljaj naj bi se v letu 2021 zmanjšal na 0,4 % BDP. Glede na program stabilnosti za leto 2020 naj bi se dolg sektorja država kot odstotek BDP po zmanjšanju na 95,5 % BDP v letu 2019 povečal na 116,8 % BDP v letu 2020. Na makroekonomske in fiskalne obete vpliva velika negotovost zaradi pandemije COVID-19. Poleg tega proračunske projekcije temeljijo na tveganjih, in sicer dejanskih pogojnih obveznostih in morebitnih potrebah javnih bolnišnic po financiranju v prvih letih izvajanja sistema nacionalnega zdravstvenega zavarovanja.

                  (13)

                  V odziv na pandemijo COVID-19 je Ciper v okviru usklajenega pristopa Unije sprejel pravočasne proračunske ukrepe za povečanje zmogljivosti svojega zdravstvenega sistema, zajezitev pandemije ter zagotovitev pomoči posameznikom in sektorjem, ki so bili še posebej prizadeti. Glede na program stabilnosti za leto 2020 so navedeni proračunski ukrepi znašali 4,4 % BDP. Ukrepi vključujejo okrepitev storitev zdravstvenega varstva z dodatnim proračunom v višini do 0,5 % BDP, subvencioniranje plač za ohranitev delovnih mest zaposlenih v primeru prekinitve poslovanja podjetij (v višini 2,7 % BDP) in dohodkovno podporo za mala podjetja in samozaposlene (v višini 0,3 % BDP). Poleg tega je Ciper napovedal ukrepe, ki sicer ne bodo imeli neposrednega proračunskega učinka, a bodo prispevali k zagotavljanju likvidnostne podpore podjetjem, vključno z odlogom plačila DDV za obdobje dveh mesecev. Na splošno so ukrepi, ki jih je sprejel Ciper, v skladu s smernicami iz sporočila Komisije z dne 13. marca 2020. Polno izvajanje izrednih ukrepov in podpornih fiskalnih ukrepov ter nato preusmeritev fiskalnih politik v doseganje preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev, kadar bodo gospodarske razmere to dopuščale, bosta srednjeročno prispevala k ohranitvi vzdržnosti javnih financ.

                  (14)

                  Glede na spomladansko napoved Komisije 2020 in ob predpostavki nespremenjenih politik naj bi saldo sektorja država Cipra v letu 2020 znašal –7 % BDP, v letu 2021 pa –1,8 % BDP. Delež dolga sektorja država naj bi dosegel 115,7 % BDP v letu 2020 in 105 % v letu 2021.

                  (15)

                  Komisija je 20. maja 2020 izdala poročilo, pripravljeno v skladu s členom 126(3) Pogodbe, ker Ciper v letu 2019 ni izpolnjeval pravila glede dolga in ker naj bi v letu 2020 presegel prag primanjkljaja v višini 3 % BDP. V celoti gledano analiza Komisije kaže, da je merilo glede dolga, kakor je opredeljeno v Pogodbi in Uredbi (ES) št. 1467/97, izpolnjeno, medtem ko merilo glede primanjkljaja ni izpolnjeno.

                  (16)

                  Ciper se je na izbruh COVID-19 odzval z vrsto ukrepov za ublažitev ekonomskih posledic krize. Vlada je 15. marca 2020 predstavila program finančne podpore za varovanje javnega zdravja in zagotovitev ekonomskega preživetja podjetij in delodajalcev. V okviru programa je 100 milijonov EUR namenjenih finančni podpori zdravstvenemu sektorju za boj proti pandemiji, vključno z dodatnim zaposlovanjem zdravnikov, medicinskih sester in podpornega osebja ter zagotovitvijo opreme in infrastrukture. Program določa vrsto ukrepov za podporo podjetjem s povečanjem likvidnosti, na primer programe podpore za podjetja in samozaposlene in začasno ustavitev plačil DDV za podjetja. Sveženj vključuje tudi namensko podporo v višini 11 milijonov EUR za okrevanje turističnega sektorja.

                  (17)

                  Kriza zaradi COVID-19 je pokazala, da je treba naložbe usmeriti v izboljšanje in posodobitev javnega zdravstva, ponovno vzpostavitev njegovih zmogljivosti in izvedbo reforme zdravstvenega varstva. Novi zdravstveni sistem zagotavlja boljši dostop do storitev primarnega zdravstvenega varstva, ustrezno svetovanje in zdravljenje, ki temelji na kliničnih protokolih. Prav tako določa univerzalno upravičenost do cenovno dostopnih zdravstvenih storitev v okviru izbruha COVID-19. Ciper ima vzpostavljen načrt za izredne razmere v primeru pandemije in je namenil dodatna sredstva za preprečevanje širjenja okužbe ter obvladovanje njenih učinkov. Srednjeročno pa mora naložbe usmerjati v povečanje učinkovitosti, dostopnosti in splošne odpornosti zdravstvenega sistema. Dodatna sredstva za zdravstveni sistem bi morala preprečiti prihodnje pomanjkanje zdravstvenega osebja ter kritične medicinske opreme in infrastrukture. Nemoteno izvajanje reforme zdravstva v skladu z načrtom je osrednjega pomena za zagotavljanje univerzalnega zdravstvenega zavarovanja in dostopa do zdravstvenega varstva. Digitalne zdravstvene rešitve in nove aplikacije bi prispevale k razširitvi uporabe storitev e-zdravja ter izboljšanju posvetovanj na daljavo in mehanizmov opozarjanja. Bistvenega pomena so politike, ki izboljšujejo bolnišnične zmogljivosti in obravnavajo delovne pogoje zdravstvenih delavcev ter zagotavljajo uporabo osebne zaščitne opreme, testiranja, zdravil in medicinskih pripomočkov. Glede na demografske spremembe je ključnega pomena povezanost primarnega zdravstvenega varstva z dolgotrajno in skupnostno oskrbo ter potreba po podpori najranljivejših, vključno z invalidi.

                  (18)

                  Ciper se bo po stalnih pozitivnih gibanjih na trgu dela v zadnjih letih zdaj soočal z izzivi glede stopnje zaposlenosti zaradi zdravstvene krize. Potrebna so nadaljnja prizadevanja za zmanjšanje socialno-ekonomskih posledic krize. Ciper je že sprejel nujne ukrepe, vključno s shemami skrajšanega delovnega časa in razširitvijo denarnih nadomestil za brezposelnost na samozaposlene. Pomembno bo, da ob doslednem posvetovanju s socialnimi partnerji ohrani delovna mesta in zagotovi izvajanje napovedanih ukrepov. Ključnega pomena bo okrepitev zmogljivosti javnih služb za zaposlovanje s stalnim osebjem, zlasti da se ne prekinejo storitve, ki jih trenutno opravljajo svetovalci za zaposlovanje, ki se jim v drugi polovici leta 2020 iztečejo začasne pogodbe. Tako se se službe za zaposlovanje ne bodo znašle pod dodatnim pritiskom, in zagotovila se bo učinkovita podpora na novo brezposelnim ter drugim ranljivim skupinam, kot so mladi, ki niso zaposleni in se ne izobražujejo ali usposabljajo, dolgotrajno brezposelni in invalidi. Pozornost je treba nameniti tudi podpiranju prehoda iz šolanja v zaposlitev in mladim, saj bi se novi diplomanti lahko soočali z dodatnimi težavami pri iskanju zaposlitve.

                  (19)

                  Izbruh COVID-19 zahteva ustrezne ukrepe za ublažitev socialnih posledic, podporo dohodkom gospodinjstev in hitro okrevanje gospodarstva. Glede na spomladansko napoved Komisije 2020 naj bi se brezposelnost v letu 2020 povišala na 8,6 %, leta 2021 pa znižala na 7,5 %. Zunanje povpraševanje po storitvah se bo znatno zmanjšalo, saj se pričakuje, da bo kriza še posebej močno prizadela turistični sektor. Vsem prizadetim delavcem in samozaposlenim, tudi tistim, ki se soočajo z vrzelmi v dostopu do socialne zaščite, bi bilo treba zagotoviti zadostno nadomestilo dohodka. Programi socialne zaščite morajo ščititi zaposlene, samozaposlene in brezposelne. Sistem socialne zaščite bi bilo mogoče okrepiti, da bi se preprečilo povečanje stopnje revščine in neenakosti, zlasti na tak način, da bi dosegli tudi najranljivejše, vključno z otroki, neaktivnimi osebami, neprijavljenimi delavci in osebami z migrantskim ozadjem.

                  (20)

                  Izjemno pomembno je spodbujanje prožnih delovnih ureditev, zlasti dela na daljavo, v sodelovanju s socialnimi partnerji. Kratkoročno se bodo s temi ureditvami podprli zaposleni z nepredvidenimi obveznostmi oskrbe otrok in drugih vzdrževanih družinskih članov, dolgoročno pa se bo velikemu deležu žensk, ki niso delovno aktivne zaradi obveznosti oskrbe, omogočila ponovna vključitev na trg dela. Ker so starejši in osebe s kroničnimi boleznimi izpostavljeni večjemu tveganju, da zaradi virusa resno zbolijo, so naložbe v kakovostne storitve dolgotrajne oskrbe izjemno pomembne, da se zagotovita neprekinjeno in učinkovito zagotavljanje teh storitev v kratkoročnem in srednjeročnem obdobju.

                  (21)

                  V kontekstu te krize je ključnega pomena, da se izboljšajo kakovost in učinkovitost izobraževanja in usposabljanja ter njuna ustreznost za potrebe trga dela in da se zagotovi hitro okrevanje trga dela. Zagotavljanje pridobivanja pravih znanj in spretnosti prebivalcem je še toliko pomembneje v času, ko bi jih lahko večje število izgubilo delovna mesta in bi zato morali biti pripravljeni na poklicni prehod. Omejitve mobilnosti so razkrile izzive, povezane z nizko ravnjo digitalnih spretnosti in znanj na Cipru. Ta negativno vpliva na spletne dejavnosti, kot so delo in učenje na daljavo ter uporaba storitev e-zdravja. Za kakovostno digitalno izobraževanje in učenje na daljavo sta ključna enak dostop do infrastrukture IT in interneta, tudi za prikrajšane učence, prav tako pa dobro usposobljeni učitelji. Za obravnavanje na splošno slabih rezultatov izobraževanja in usposabljanja ter za širše izboljšanje znanj in spretnosti je bistveno, da se nadaljuje reforma sistema izobraževanja, obenem pa vlaga v rešitve za digitalno učenje, učenje na delovnem mestu in vajeništvo ter v razvoj kompetenc učiteljev za učinkovito uporabo orodij IT. Mogoče bi bilo izboljšati podpovprečne rezultate na področju osnovnih znanj in spretnosti ter povečati udeležbo odraslih v izobraževanju. Za pospešitev vpisa bi se programi preusposabljanja lahko zasnovali v spletni obliki, če je to mogoče, po zajezitvi pandemije pa bi se po potrebi vključila fizična prisotnost.

                  (22)

                  Med krizo in po njej so in bodo potrebna znatna sredstva za podporo podjetjem. Zagotovitev zadostnega dostopa do financiranja in likvidnosti je bistvenega pomena, zlasti za mala in srednja podjetja (MSP), da bi podjetja lahko naprej poslovala in ljudje obdržali delovna mesta. Pri oblikovanju in izvajanju teh ukrepov je treba upoštevati odpornost bančnega sektorja. Ciper je uvedel poseben program podpore za mala podjetja, ki subvencionira izplačila plač podjetjem z največ petimi zaposlenimi. Poleg tega bo neposredni pritisk omilila začasna prekinitev povečanih prispevkov za nacionalni sistem zdravstvenega varstva in odložitev plačila davkov (na primer DDV). Hitro upravno usklajevanje, praktična podpora in učinkovito obveščanje o podpori, ki je na voljo MSP, v sodelovanju s podpornimi strukturami za MSP in poslovnimi organizacijami so bistvenega pomena. Tudi pospešitev pogodbenih plačil s strani javnih organov lahko prispeva k izboljšanju denarnega toka MSP. Nova zagonska podjetja in podjetja v razširitveni fazi bodo morda potrebovala posebno podporo, na primer v obliki kapitalskih vložkov javnih institucij in spodbud za sklade tveganega kapitala, da povečajo naložbe v ta podjetja. Še naprej je pomembno, da se izvajajo finančni instrumenti, pripravljeni pred krizo (ciprski energetski sklad skladov).

                  (23)

                  Za pospešitev gospodarskega okrevanja bo pomembno dati prednost zrelim javnim naložbenim projektom in spodbujati zasebne naložbe, med drugim z ustreznimi reformami. Varovanje in učinkovita raba naravnih virov države sta ključnega pomena za zagotovitev trajnostnega okrevanja gospodarstva in prihodnje rasti. Da bi Ciper ostal privlačen za turiste, mora obravnavati izzive, povezane s prehodom na zeleno energijo, učinkovitim ravnanjem z odpadki in upravljanjem voda ter varovanjem narave in biotske raznovrstnosti. Čeprav so se znatne naložbe že začele, je treba dati prednost več naložbam na teh področjih. Ciper se sooča s pomembnimi izzivi pri doseganju cilja glede emisij toplogrednih plinov za leto 2030, ki niso zajete v sistemu EU za trgovanje z emisijami. Te izzive je treba obravnavati z načrtovanjem in pravočasnim sprejetjem dodatnih ukrepov v skladu z nacionalnim energetskim in podnebnim načrtom Cipra. Taki ukrepi bodo zahtevali naložbe, zlasti na področjih, kot so energija iz obnovljivih virov, energijska učinkovitost in trajnostni promet, ki lahko prispevajo tudi k trdni spodbudi za zeleni prehod. Ciper mora tudi znatno izboljšati svoj sistem ravnanja z odpadki in krožno gospodarstvo. Nastajanje odpadkov je bistveno nad povprečjem Unije, medtem ko so stopnje recikliranja bistveno nižje od njega. Tudi stopnja odlaganja odpadkov na odlagališčih je zelo visoka. Za upravljanje voda in odpadnih voda, zlasti na mestnih območjih, so značilne pomanjkljivosti. Suše in pomanjkanje vode so razlogi za veliko zaskrbljenost, nezadosten odziv politike pa bi lahko vplival na ciprsko podeželsko gospodarstvo in turizem. Načrtovanje programov Sklada za pravični prehod, ki je obravnavan v predlogu Komisije, za obdobje 2021–2027 bi Cipru lahko pomagalo nasloviti nekatere izzive, ki jih prinaša prehod na podnebno nevtralno gospodarstvo, zlasti na območjih iz Priloge D k poročilu o državi za leto 2020. To bi Cipru omogočilo, da navedeni sklad čim bolje izkoristi.

                  (24)

                  Omejitve mobilnosti zaradi COVID-19 so opozorile na pomen sodobne digitalne infrastrukture, splošnega dostopa do interneta in razpoložljivosti digitalnih storitev. Naložbe v digitalno gospodarstvo so ključne za povečanje produktivnosti in spodbuditev okrevanja gospodarstva po krizi. Ciper je glede na indeks digitalnega gospodarstva in družbe Komisije za leto 2020 med slabšimi državami. Le 45 % Ciprčanov, starih od 16 do 74 let, ima vsaj osnovne digitalne spretnosti in znanja, strokovnjaki za IKT pa še vedno predstavljajo manjši delež delovne sile v primerjavi s povprečjem Unije (2,7 % v primerjavi s 3,9 %), kar ovira potencial digitalnega gospodarstva. Šibka je tudi spletna interakcija med javnimi organi in državljani, saj se te poslužuje le 51 % Ciprčanov. Raven e-trgovanja (tj. MSP, ki prodajajo prek spleta, promet pri e-trgovanju in čezmejna spletna prodaja) se zvišuje (31,8 % v letu 2019 v primerjavi z 29,4 % v letu 2018), vendar je še vedno pod povprečjem Unije, ki znaša 40,1 %.

                  (25)

                  Ciper lahko še izboljša svoj sistem raziskav in inovacij, da bi podprl rast produktivnosti ter potreben digitalni in okoljski prehod v scenariju po pandemiji. Majhna absorpcijska sposobnost podjetij za raziskave in inovacije ovira konkurenčnost Cipra. Boljše sodelovanje med akademsko sfero in podjetji ter komercializacija rezultatov raziskav sta še vedno najpomembnejše ozko grlo in zahtevata nujne ukrepe. Vendar so nedavni ukrepi, kot so ustanovitev novega podministrstva za raziskave, inovacije in digitalno politiko, imenovanje novega namestnika ministra za raziskave, inovacije in digitalno politiko ter novi ciprski okvir strategije za raziskave in inovacije za obdobje 2019–2023 („Innovate Cyprus“), ki določa višji cilj za raziskave in razvoj v višini 1,5 % BDP do leta 2023 (v primerjavi s sedanjimi 0,56 %), obetavni koraki.

                  (26)

                  Boj proti agresivnemu davčnemu načrtovanju je ključnega pomena za izboljšanje učinkovitosti in pravičnosti davčnih sistemov, kot je navedeno v priporočilu o ekonomski politiki euroobmočja iz leta 2020. Učinki prelivanja strategij davkoplačevalcev za agresivno davčno načrtovanje zahtevajo usklajeno nacionalno delovanje, ki dopolnjuje zakonodajo Unije. Iz ekonomskih dokazov je razvidno, da se davčna pravila Cipra uporabljajo za agresivno davčno načrtovanje. Ciper je sprejel ukrepe za obravnavanje tega vprašanja z izvajanjem mednarodnih in evropskih pobud ter nekaterimi dodatnimi nacionalnimi ukrepi. Vendar lahko značilnosti sistema, kot so odsotnost davčnih odtegljajev od v tujino plačanih dividend, obresti in licenčnin, ki jih družbe s sedežem na Cipru izplačujejo rezidentom tretjih držav, in pravila o davčnem rezidentstvu podjetij, še naprej omogočajo agresivno davčno načrtovanje. Shemo odbitkov nominalnih obresti je treba pozorno spremljati. Poleg tega je OECD ocenila, da imata shema za izjemno naturalizacijo vlagateljev na Cipru in shema pridobitve ciprskega prebivališča na podlagi naložb potencialno veliko tveganje za zlorabe. Ciper je pripravil in predložil v pravno preverjanje osnutke zakonov, ki uvajajo davčne odtegljaje za plačila dividend, obresti in licenčnin državam, vključenim v Prilogo I seznama EU z jurisdikcijami, ki niso pripravljene sodelovati v davčne namene. Ciper je poleg obstoječega upravljanja in nadzora pripravil in predložil v pravno preverjanje tudi uvedbo preskusa rezidentstva za davek od dohodkov pravnih oseb, ki temelji na pridobitvi pravne osebnosti. Oceniti bo treba učinkovitost teh ukrepov v boju proti agresivnemu davčnemu načrtovanju.

                  (27)

                  Učinkovit pravosodni sistem je še vedno ključen dejavnik za privlačno ter naložbam in podjetjem prijazno gospodarstvo ter bo odločilnega pomena v procesu okrevanja. Resne pomanjkljivosti pravosodnega sistema še naprej spodkopavajo sodno uveljavljanje pogodb ter preprečujejo hitro reševanje civilnih in gospodarskih zadev. Napovedana je bila vrsta reform, da bi se obravnavale najbolj kritične težave v ciprskem pravosodnem sistemu, zlasti zastarela pravila o civilnih postopkih, digitalizacija sodišč, odprava velikih sodnih zaostankov in pomanjkanje vseživljenjskega usposabljanja za sodnike, vendar je napredek še vedno počasen.

                  (28)

                  Krepitev odpornosti in učinkovitosti javne uprave je ključna za zagotovitev hitrega in učinkovitega izvajanja ukrepov za okrevanje gospodarstva na Cipru po COVID-19. Izboljšanje usklajevanja med centralno in lokalno upravo ter odprava razdrobljenosti in neučinkovitosti na lokalni ravni sta nujna za odpravljanje ozkih grl, ki ovirajo usklajeno izvajanje, naložbe in zagotavljanje storitev v državi. Nadaljevanje digitalizacije javne uprave je osrednjega pomena za zagotavljanje njenega neprekinjenega delovanja, pa tudi za stalen in učinkovit dostop državljanov in podjetij do javnih storitev.

                  (29)

                  Medtem ko se priporočila za posamezne države iz tega priporočila (v nadaljnjem besedilu: priporočila za posamezne države iz leta 2020) osredotočajo na blažitev socialno-ekonomskih posledic pandemije in spodbujanje gospodarskega okrevanja, so priporočila za posamezne države iz leta 2019 zajemala tudi reforme, ki so bistvene za reševanje srednje- do dolgoročnih strukturnih izzivov. Priporočila za posamezne države iz leta 2019 še vedno veljajo in se bodo še naprej spremljala skozi celoten evropski semester v prihodnjem letu. To vključuje priporočila za posamezne države iz leta 2019 glede gospodarskih politik v zvezi z naložbami. Vsa priporočila za posamezne države iz leta 2019 bi bilo treba upoštevati pri strateškem načrtovanju financiranja v sklopu kohezijske politike po letu 2020, vključno z ukrepi za ublažitev posledic trenutne krize in izhodnimi strategijami v zvezi z njo.

                  (30)

                  Varovanje splošne trdnosti bančnega sistema in upravljanje tveganj za finančno stabilnost sta nujna za prebroditev krize zaradi COVID-19 in podpiranje gospodarstva. Medtem ko se je stabilnost bančnega sektorja v zadnjih letih znatno izboljšala, so med pandemijo banke postale bolj obremenjene zaradi povečanja kreditnega tveganja in pritiskov na dobičkonosnost in kapitalizacijo. Vir ranljivosti in izzivov so prezadolženi zasebni sektor in velik obseg nedonosnih posojil, ki omejujeta obseg podpore kreditni kvaliteti. Ciprski bančni sektor ima drugi najvišji delež nedonosnih posojil v euroobmočju. Zato so prizadevanja za zmanjšanje obsega nedonosnih posojil še naprej prednostna naloga, zlasti obravnavanje starih nedonosnih posojil, ki so zapadla v plačilo že dolgo pred začetkom krize zaradi COVID-19. Za dosego tega cilja je bistvenega pomena napredek pri družbi za upravljanje premoženja v državni lasti (KEDIPES), vključno z njenim organizacijskim modelom in strategijo. Namen sheme ESTIA je ustrezno podpreti in zaščititi ranljive posojilojemalce, vendar je še vedno pomembno, da se ta cilj uravnoteži z izboljšanjem plačilne kulture. V zvezi s tem bi okrepitev uveljavljanja zahtevkov in spodbujanje uporabe insolvenčnega okvira pomagala podpreti vzdržno prestrukturiranje slabih posojil. Poleg tega je še vedno pomembna naloga zmanjšanje zaostankov pri izdajanju listin o lastništvu s strukturno rešitvijo za pomanjkljivosti sistema prenosa nepremičnin (tj. izdaja in prenos listin o lastništvu).

                  (31)

                  Nadaljnja prizadevanja za okrepitev okvira za preprečevanje in sankcioniranje korupcije so ključna za zagotovitev okrevanja po krizi zaradi COVID-19 ter za zagotovitev učinkovitega, odgovornega in preglednega dodeljevanja in razporejanja sredstev in virov. Medtem ko se akcijski načrt proti korupciji že izvaja, ključni ukrepi in zakonodaja še vedno niso bili sprejeti, zlasti osnutki zakonov za večjo preglednost pri javnem odločanju, ustanovitev neodvisnega organa za boj proti korupciji, prijavljanje korupcije in zaščito žvižgačev. Določbe v zvezi z ločevanjem funkcij in postopki zaposlovanja državnega odvetništva še niso dokončane.

                  (32)

                  Evropski semester določa okvir za nadaljnje usklajevanje ekonomskih politik in politike zaposlovanja v Uniji, ki lahko prispeva k trajnostnemu gospodarstvu. Države članice so v svojih nacionalnih reformnih programih za leto 2020 ocenile napredek pri izvajanju ciljev trajnostnega razvoja, sprejetih na ravni OZN. Z zagotavljanjem polnega izvajanja priporočil za posamezne države iz leta 2020 bo Ciper prispeval k napredku pri doseganju navedenih ciljev trajnostnega razvoja in k skupnim prizadevanjem za zagotovitev konkurenčne trajnostnosti v Uniji.

                  (33)

                  Tesno sodelovanje med gospodarstvi v ekonomski in monetarni uniji je ključno za hitro okrevanje od gospodarskih posledic pandemije COVID-19. Ciper bi moral kot država članica, katere valuta je euro, poskrbeti, da bodo njegove politike še naprej skladne s priporočili za euroobmočje iz leta 2020 in usklajene s politikami drugih držav članic, katerih valuta je euro, ter ob tem upoštevati politične smernice Euroskupine.

                  (34)

                  V okviru evropskega semestra za leto 2020 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Cipra in jo objavila v poročilu o državi za leto 2020. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2020, nacionalni reformni program za leto 2020 in ukrepanje glede priporočil za posamezne države, naslovljenih na Ciper v preteklih letih. Komisija pri tem ni upoštevala le njihovega pomena z vidika vzdržne fiskalne in socialno-ekonomske politike na Cipru, temveč – spričo potrebe, da se splošno ekonomsko upravljanje Unije okrepi z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve – tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

                  (35)

                  Svet je ob upoštevanju navedene ocene preučil program stabilnosti za leto 2020, njegovo mnenje (7) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj.

                  (36)

                  Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni reformni program za leto 2020 in program stabilnosti za leto 2020. Priporočila za posamezne države iz leta 2020 upoštevajo potrebo po spoprijemanju s posledicami pandemije COVID-19 in spodbujanju okrevanja gospodarstva kot prvi korak, ki je potreben, da se omogoči prilagoditev neravnotežij. Priporočila za posamezne države iz leta 2020, ki neposredno obravnavajo makroekonomska neravnotežja, ki jih je opredelila Komisija na podlagi člena 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011, so izražena v priporočilih 1, 3 in 4 spodaj –

            PRIPOROČA, da Ciper v letih 2020 in 2021 ukrepa tako, da:

                  1.

                  v skladu s splošno odstopno klavzulo v okviru Pakta za stabilnost in rast sprejme vse potrebne ukrepe za učinkovit odziv na pandemijo COVID-19, ohranitev gospodarstva in podporo okrevanju, ki bo sledilo. Kadar gospodarske razmere to omogočajo, izvaja fiskalne politike, namenjene doseganju preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev in zagotavljanju vzdržnosti dolga ob krepitvi naložb. Okrepi odpornost in zmogljivost zdravstvenega sistema, da zagotovi kakovostne in cenovno dostopne storitve, vključno z obravnavo delovnih pogojev zdravstvenih delavcev;

                  2.

                  zagotovi ustrezno nadomestilo dohodka in dostop do socialne zaščite za vse. Okrepi javne službe za zaposlovanje, spodbuja prožne ureditve dela ter izboljša ustreznost izobraževanja in usposabljanja za potrebe trga dela;

                  3.

                  zagotovi zadosten dostop do financiranja in likvidnosti, zlasti za MSP. Da prednost zrelim javnim naložbenim projektom in spodbuja zasebne naložbe v podporo gospodarskemu okrevanju. Usmeri naložbe na zeleni in digitalni prehod, zlasti na čisto in učinkovito proizvodnjo in rabo energije, ravnanje z odpadki in upravljanje voda, trajnostni promet, digitalizacijo ter raziskave in inovacije;

                  4.

                  okrepi ukrepe za obravnavanje značilnosti davčnega sistema, ki posameznikom in multinacionalnim družbam omogočajo agresivno davčno načrtovanje. Izboljša učinkovitost in digitalizacijo pravosodnega sistema in javnega sektorja.

         V Bruslju, 20. julija 2020

               Za Svet

               Predsednica

            J. KLOECKNER

         (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

         (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

         (3)  UL C 301, 5.9.2019, str. 80.

         (4)  Uredba Sveta (ES) št. 1467/97 z dne 7. julija 1997 o pospešitvi in razjasnitvi izvajanja postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem (UL L 209, 2.8.1997, str. 6).

         (5)  Uredba (EU) 2020/460 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. marca 2020 o spremembi uredb (EU) št. 1301/2013, (EU) št. 1303/2013 in (EU) št. 508/2014 glede posebnih ukrepov za mobilizacijo naložb v zdravstvenih sistemih držav članic in v drugih sektorjih njihovih gospodarstev v odziv na izbruh COVID-19 (Naložbena pobuda v odziv na koronavirus) (UL L 99, 31.3.2020, str. 5).

         (6)  Uredba (EU) 2020/558 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2020 o spremembi uredb (EU) št. 1301/2013 in (EU) št. 1303/2013 glede posebnih ukrepov za zagotovitev izredne prožnosti pri uporabi evropskih strukturnih in investicijskih skladov v odziv na izbruh COVID-19 (UL L 130, 24.4.2020, str. 1).

         (7)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.