title: Priporočilo Komisije z dne 18. junija 2019 o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Hrvaške za obdobje 2021–2030

text:
               3.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/40

      PRIPOROČILO KOMISIJE
      z dne 18. junija 2019
      o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Hrvaške za obdobje 2021–2030
      (2019/C 297/11)
      EVROPSKA KOMISIJA –
      ob upoštevanju Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov, spremembi uredb (ES) št. 663/2009 in (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EU, 2012/27/EU in 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Sveta 2009/119/ES in (EU) 2015/652 ter razveljavitvi Uredbe (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) ter zlasti člena 9(2) Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora vsaka država članica Komisiji predložiti osnutek svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta za obdobje od 2021 do 2030, ki ustreza zahtevam iz člena 3(1) navedene uredbe in Priloge I k njej. Prve osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov je bilo treba predložiti do 31. decembra 2018.

                  (2)

                  Hrvaška je svoj osnutek celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta predložila 28. decembra 2018. Predložitev navedenega osnutka načrta je osnova in prvi korak ponavljajočega se postopka med Komisijo in državami članicami za dokončanje celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov ter njihovo poznejše izvajanje.

                  (3)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora Komisija osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov oceniti. Komisija je izvedla obsežno oceno osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Hrvaške, pri čemer je upoštevala ustrezne elemente Uredbe (EU) 2018/1999. Navedena ocena (2) je objavljena skupaj s tem priporočilom. Na njej temeljijo priporočila v nadaljevanju.

                  (4)

                  Priporočila Komisije lahko obravnavajo (i) raven ambicioznosti ciljev in prispevkov z vidika skupnega doseganja ciljev energetske unije in zlasti ciljev Unije za leto 2030 za energijo iz obnovljivih virov in energijsko učinkovitost ter raven elektroenergetske povezanosti, ki jo država članica želi doseči do leta 2030; (ii) politike in ukrepe, ki se nanašajo na cilje na ravni držav članic in Unije ter druge politike in ukrepe s potencialnim čezmejnim pomenom; (iii) vse dodatne politike in ukrepe, ki bi bili lahko potrebni v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih; (iv) medsebojne vplive med obstoječimi in načrtovanimi politikami in ukrepi, vključenimi v celovite nacionalne energetske in podnebne načrte, v okviru ene razsežnosti in med različnimi razsežnostmi energetske unije ter doslednost teh politik in ukrepov.

                  (5)

                  Komisija je pri oblikovanju priporočil upoštevala, da mora na eni strani sešteti nekatere količinsko opredeljene načrtovane prispevke vseh držav članic, da se ocenijo ambicije na ravni Unije, na drugi strani pa zadevni državi članici zagotoviti dovolj časa, da lahko priporočila Komisije ustrezno upošteva pred dokončanjem svojega nacionalnega načrta, ter se hkrati izogniti tveganju zamude s pripravo nacionalnega načrta države članice.

                  (6)

                  Priporočila Komisije glede ambicij držav članic v zvezi z energijo iz obnovljivih virov so zasnovana na enačbi iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999, ki temelji na objektivnih merilih.

                  (7)

                  Glede energijske učinkovitosti priporočila Komisije temeljijo na oceni nacionalne ravni ambicij, predlagane v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v primerjavi s skupnim obsegom prizadevanj, ki so potrebna za doseganje ciljev Unije, pri čemer se po potrebi upoštevajo informacije o posebnih nacionalnih okoliščinah. Končni nacionalni prispevki na področju energijske učinkovitosti bi morali odražati stroškovno učinkovite možnosti za prihranke energije, podpirati pa bi jih morali trdna dolgoročna strategija za prenovo stavb in ukrepi za izvajanje obveznosti prihranka energije, ki izhaja iz člena 7 Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3). Države članice bi morale tudi dokazati, da so ustrezno upoštevale načelo „energijska učinkovitost na prvem mestu“, tako da pojasnijo, kako energijska učinkovitost prispeva k stroškovno učinkovitemu doseganju nacionalnih ciljev konkurenčnega nizkoogljičnega gospodarstva in zanesljivosti oskrbe z energijo ter odpravljanju energetske revščine.

                  (8)

                  Uredba o upravljanju energetske unije od držav članic zahteva, da predložijo splošen pregled naložb, potrebnih za doseganje ciljev in prispevkov, določenih v celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu, ter splošno oceno virov teh naložb. Nacionalni energetski in podnebni načrti bi morali zagotoviti preglednost in predvidljivost nacionalnih politik in ukrepov ter s tem varnost naložb.

                  (9)

                  Komisija je obenem v okviru cikla evropskega semestra 2018–2019 pozornost usmerila na potrebe držav članic po naložbah na področju energetskih in podnebnih ciljev. To je upoštevano v poročilu za Hrvaško (4) iz leta 2019 in priporočilu Komisije za priporočilo Sveta Hrvaški (5) v okviru evropskega semestra. Komisija je pri oceni osnutkov celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov upoštevala najnovejše ugotovitve in priporočila evropskega semestra. Priporočila Komisije dopolnjujejo zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra. Države članice bi morale tudi zagotoviti, da so v njihovih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih upoštevana zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra.

                  (10)

                  Poleg tega uredba o upravljanju energetske unije od vsake države članice zahteva, da vsa priporočila Komisije glede svojega osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki ga mora predložiti do 31. decembra 2019, ustrezno upošteva, če pa priporočila ali znatnega dela priporočila ne upošteva, mora podati in objaviti svojo obrazložitev za to.

                  (11)

                  Države članice bi morale v svojih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih ter posodobitvah v poznejših letih sporočiti iste podatke, kot jih poročajo Eurostatu ali Evropski agenciji za okolje. Uporaba istega vira in po potrebi evropskih statističnih podatkov je prav tako bistvena za izračun izhodišča za pripravo modelov in napovedi. Uporaba evropskih statističnih podatkov bo omogočila boljšo primerljivost podatkov in napovedi, ki se uporabljajo v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih.

                  (12)

                  Vsi elementi Priloge I k Uredbi (EU) 2018/1999 se vključijo v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt. V tem okviru bi bilo treba oceniti vplive načrtovanih politik in ukrepov na makroekonomske razmere ter, kolikor je to mogoče, na zdravje, okolje, zaposlovanje, izobraževanje, spretnosti in socialne razmere. V pripravo končnega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta morajo biti vključene tudi javnost in druge zainteresirane strani. Ti in drugi elementi so podrobno opisani v delovnem dokumentu služb Komisije, ki je objavljen skupaj s tem priporočilom (6).

                  (13)

                  V končnem načrtu bi bilo treba upoštevati skladnost med različnimi razsežnostmi. Tako bi bilo treba na primer upoštevati načrte Hrvaške za okrepitev energetske varnosti s preučitvijo možnosti za povečanje proizvodnje domačih virov ogljikovodikov ter jih obravnavati v kontekstu doseganja ciljev iz razsežnosti razogljičenja in načela „energijska učinkovitost na prvem mestu“. Cilji na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti morajo podpirati prizadevanja, načrtovana za druge razsežnosti energetske unije. Nadaljnja primera sta vpliv večje uporabe bioenergije na obračunane emisije in odvzeme zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva ter vpliv tveganj, ki jih za energetsko varnost predstavljajo podnebne spremembe.

                  (14)

                  Končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt bi se izboljšal z razširitvijo vidikov konkurenčnosti, da bi zajemali zlasti sektor nizkoogljičnih tehnologij, med drugim v povezavi z razogljičenjem energijsko in ogljično intenzivnih industrijskih panog. Koristno bi bilo vključiti merljive cilje za prihodnost, določene na tej podlagi, ter politike in ukrepe za njihovo doseganje, skupaj z ustreznimi povezavami s podjetniško in industrijsko politiko. Izboljšal bi se tudi z boljšo vključitvijo krožnega gospodarstva, pri čemer bi bilo treba poudariti njegov potencial za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov.

                  (15)

                  Priporočila Komisije Hrvaški temeljijo na oceni osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Hrvaške, ki je objavljena skupaj s tem priporočilom (7) –

            PRIPOROČA, DA HRVAŠKA UKREPA TAKO, DA:

                  1.

                  podpre dobrodošlo raven ambicij, ki je 36,4-odstotni delež energije iz obnovljivih virov v letu 2030 kot prispevek Hrvaške k cilju Unije v zvezi z energijo iz obnovljivih virov za leto 2030, s podrobnimi in količinsko opredeljenimi politikami in ukrepi, ki so v skladu z obveznostmi iz Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (8), da se omogoči pravočasno in stroškovno učinkovito doseganje tega prispevka; poveča raven ambicij v sektorju ogrevanja in hlajenja, da doseže okvirni cilj iz člena 23 Direktive (EU) 2018/2001, ter v sektorju prometa, da doseže cilj iz člena 25 Direktive (EU) 2018/2001; predloži dodatne podrobnosti in ukrepe v zvezi z omogočitvenimi okviri za samooskrbo z energijo iz obnovljivih virov in skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov v skladu s členoma 21 in 22 Direktive (EU) 2018/2001;

                  2.

                  poveča svoje ambicije za zmanjšanje porabe tako končne kot tudi primarne energije zaradi potrebe po povečanju stopnje prizadevanj za dosego cilja Unije na področju energijske učinkovitosti do leta 2030; to podpre s politikami in ukrepi, ki bi zagotovili dodatne prihranke energije do leta 2030; predlagane politike in ukrepe podkrepi z oceno učinka, v kateri oceni pričakovane prihranke in poda stvaren časovni okvir za izvedbo predvidenih ukrepov;

                  3.

                  opredeli v prihodnost usmerjene in merljive cilje v zvezi s povezovanjem trgov, zlasti ukrepe za razvoj likvidnih in konkurenčnih veleprodajnih in maloprodajnih trgov, tako s spodbujanjem konkurenčnosti v državi sami in z napredkom proti popolnoma tržno določenim cenam kakor tudi z odpravljanjem ovir za čezmejno trgovanje;

                  4.

                  natančneje razdela nacionalne cilje in cilje financiranja na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti, zlasti v zvezi z energetsko unijo, ki jih je treba doseči do leta 2030, da bodo zlahka merljivi in primerni za podporo izvajanju ciljev v drugih razsežnostih celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta; take cilje podpre s posebnimi in ustreznimi politikami in ukrepi, vključno s tistimi, ki jih je treba oblikovati v sodelovanju z drugimi državami članicami, kot je strateški načrt za energetsko tehnologijo;

                  5.

                  nadaljuje prizadevanja za regionalno sodelovanje v zvezi z nacionalnim energetskim in podnebnim načrtom v okviru skupine na visoki ravni za energetske povezave v srednji in jugovzhodni Evropi (CESEC); v tem okviru bi se lahko obravnavala zlasti vprašanja, kot so nadaljnje povezovanje na notranjem trgu energije, ocenjevanje zadostnosti sistema, pravičen prehod, razogljičenje in uvajanje obnovljivih virov energije; preuči čezmejne možnosti in makroregionalne vidike usklajene energetske in podnebne politike, zlasti na Jadranu, s ciljem zmanjšati ogljični odtis regije in izvajati ekosistemski pristop;

                  6.

                  razširi analizo stroškov in virov naložb, vključno z ustreznim financiranjem na nacionalni in regionalni ravni ter na ravni Unije, ki je trenutno pripravljena samo za nekatere ukrepe na področju prometa in energijske učinkovitosti, na splošen pregled naložb, ki bodo potrebne za posodobitev njenega gospodarstva z doseganjem njenih energetskih in podnebnih ciljev; kot vir financiranja naj upošteva tudi stroškovno učinkovito ustvarjanje prenosov na druge države članice v skladu z Uredbo (EU) 2018/842 Evropskega parlamenta in Sveta (9);

                  7.

                  navede vse energetske subvencije, zlasti za fosilna goriva, ter sprejete ukrepe in načrte za njihovo postopno opuščanje;

                  8.

                  dopolni analizo medsebojnega delovanja s politiko na področju kakovosti zraka in s politiko na področju emisij v zrak z več kvantitativnimi podatki, vsaj z zahtevanimi informacijami o predvidenih emisijah onesnaževal zraka v okviru načrtovanih politik in ukrepov;

                  9.

                  bolje vključi vidike poštenega in pravičnega prehoda, zlasti z zagotavljanjem podrobnejših podatkov o vplivih načrtovanih ciljev, politik in ukrepov na družbo, zaposlovanje in spretnosti; nadalje razvije pristop k boju proti energetski revščini, med drugim z navedbo ocene števila in vrste gospodinjstev, prizadetih zaradi energetske revščine, na podlagi česar bi se lahko ocenila potreba po okvirnem cilju za zmanjšanje energetske revščine, kot se zahteva z Uredbo (EU) 2018/1999.

         V Bruslju, 18. junija 2019

               Za Komisijo

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Član Komisije

         (1)  UL L 328, 21.12.2018, str. 1.

         (2)  SWD(2019) 224.

         (3)  Direktiva 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (UL L 315, 14.11.2012, str. 1).

         (4)  SWD(2019) 1010 final.

         (5)  COM(2019) 511 final z dne 5. junija 2019.

         (6)  SWD(2019) 224.

         (7)  SWD(2019) 224.

         (8)  Direktiva (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL L 328, 21.12.2018, str. 82).

         (9)  Uredba (EU) 2018/842 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o zavezujočem letnem zmanjšanju emisij toplogrednih plinov za države članice v obdobju od 2021 do 2030 kot prispevku k podnebnim ukrepom za izpolnitev zavez iz Pariškega sporazuma ter o spremembi Uredbe (EU) št. 525/2013 (UL L 156, 19.6.2018, str. 26).


title: Priporočilo Komisije z dne 18. junija 2019 o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Italije za obdobje 2021–2030

text:
               3.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/44

      PRIPOROČILO KOMISIJE
      z dne 18. junija 2019
      o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Italije za obdobje 2021–2030
      (2019/C 297/12)
      EVROPSKA KOMISIJA –
      ob upoštevanju Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov, spremembi uredb (ES) št. 663/2009 in (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EU, 2012/27/EU in 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Sveta 2009/119/ES in (EU) 2015/652 ter razveljavitvi Uredbe (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) ter zlasti člena 9(2) Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora vsaka država članica Komisiji predložiti osnutek svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta za obdobje od 2021 do 2030, ki ustreza zahtevam iz člena 3(1) navedene uredbe in Priloge I k njej. Prve osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov je bilo treba predložiti do 31. decembra 2018.

                  (2)

                  Italija je svoj osnutek celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta predložila 8. januarja 2019. Predložitev navedenega osnutka načrta je osnova in prvi korak ponavljajočega se postopka med Komisijo in državami članicami za dokončanje celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov ter njihovo poznejše izvajanje.

                  (3)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora Komisija osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov oceniti. Komisija je izvedla obsežno oceno osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Italije, pri čemer je upoštevala ustrezne elemente Uredbe (EU) 2018/1999. Navedena ocena (2) je objavljena skupaj s tem priporočilom. Na njej temeljijo priporočila v nadaljevanju.

                  (4)

                  Priporočila Komisije lahko obravnavajo (i) raven ambicioznosti ciljev in prispevkov z vidika skupnega doseganja ciljev energetske unije in zlasti ciljev Unije za leto 2030 za energijo iz obnovljivih virov in energijsko učinkovitost ter raven elektroenergetske povezanosti, ki jo država članica želi doseči do leta 2030; (ii) politike in ukrepe, ki se nanašajo na cilje na ravni držav članic in Unije ter druge politike in ukrepe s potencialnim čezmejnim pomenom; (iii) vse dodatne politike in ukrepe, ki bi bili lahko potrebni v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih; (iv) medsebojne vplive med obstoječimi in načrtovanimi politikami in ukrepi, vključenimi v celovite nacionalne energetske in podnebne načrte, v okviru ene razsežnosti in med različnimi razsežnostmi energetske unije ter doslednost teh politik in ukrepov.

                  (5)

                  Komisija je pri oblikovanju priporočil upoštevala, da mora na eni strani sešteti nekatere količinsko opredeljene načrtovane prispevke vseh držav članic, da se ocenijo ambicije na ravni Unije, na drugi strani pa zadevni državi članici zagotoviti dovolj časa, da lahko priporočila Komisije ustrezno upošteva pred dokončanjem svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta.

                  (6)

                  Priporočila Komisije glede ambicij držav članic v zvezi z energijo iz obnovljivih virov so zasnovana na enačbi iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999, ki temelji na objektivnih merilih.

                  (7)

                  Glede energijske učinkovitosti priporočila Komisije temeljijo na oceni nacionalne ravni ambicij, predlagane v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v primerjavi s skupnim obsegom prizadevanj, ki so potrebna za doseganje ciljev Unije, pri čemer se po potrebi upoštevajo informacije o posebnih nacionalnih okoliščinah. Končni nacionalni prispevki na področju energijske učinkovitosti bi morali odražati stroškovno učinkovite možnosti za prihranke energije, podpirati pa bi jih morali trdna dolgoročna strategija za prenovo stavb in ukrepi za izvajanje obveznosti prihranka energije, ki izhaja iz člena 7 Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3). Države članice bi morale tudi dokazati, da so ustrezno upoštevale načelo „energijska učinkovitost na prvem mestu“, tako da pojasnijo, kako energijska učinkovitost prispeva k stroškovno učinkovitemu doseganju nacionalnih ciljev konkurenčnega nizkoogljičnega gospodarstva in zanesljivosti oskrbe z energijo ter odpravljanju energetske revščine.

                  (8)

                  Uredba o upravljanju energetske unije od držav članic zahteva, da predložijo splošen pregled naložb, potrebnih za doseganje ciljev in prispevkov, določenih v celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu, ter splošno oceno virov teh naložb. Celoviti nacionalni energetski in podnebni načrti bi morali zagotoviti preglednost in predvidljivost nacionalnih politik in ukrepov ter s tem varnost naložb.

                  (9)

                  Komisija je obenem v okviru cikla evropskega semestra 2018–2019 pozornost usmerila na potrebe držav članic po naložbah na področju energetskih in podnebnih ciljev. To je upoštevano v poročilu za Italijo (4) iz leta 2019 in priporočilu Komisije za priporočilo Sveta Italiji (5) v okviru evropskega semestra. Komisija je pri oceni osnutkov celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov upoštevala najnovejše ugotovitve in priporočila evropskega semestra. Priporočila Komisije dopolnjujejo zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra. Države članice bi morale tudi zagotoviti, da so v njihovih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih upoštevana zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra.

                  (10)

                  Poleg tega uredba o upravljanju energetske unije od vsake države članice zahteva, da vsa priporočila Komisije glede svojega osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki ga mora predložiti do 31. decembra 2019, ustrezno upošteva, če pa priporočila ali znatnega dela priporočila ne upošteva, mora podati in objaviti svojo obrazložitev za to.

                  (11)

                  Države članice bi morale v svojih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih ter posodobitvah v poznejših letih sporočiti iste podatke, kot jih poročajo Eurostatu ali Evropski agenciji za okolje. Uporaba istega vira in po potrebi evropskih statističnih podatkov je prav tako bistvena za izračun izhodišča za pripravo modelov in napovedi. Uporaba evropskih statističnih podatkov bo omogočila boljšo primerljivost podatkov in napovedi, ki se uporabljajo v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih.

                  (12)

                  Vsi elementi Priloge I k Uredbi (EU) 2018/1999 se vključijo v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt. V tem okviru bi bilo treba oceniti vplive načrtovanih politik in ukrepov na makroekonomske razmere ter, kolikor je to mogoče, na zdravje, okolje, zaposlovanje, izobraževanje, spretnosti in socialne razmere. V pripravo končnega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta morajo biti vključene tudi javnost in druge zainteresirane strani. Ti in drugi elementi so podrobno opisani v delovnem dokumentu služb Komisije, objavljenem skupaj s tem priporočilom (6).

                  (13)

                  Italija bi morala v končnem celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu nadgraditi pozitivne medsebojne povezave med politikami in ukrepi, izpostavljenimi v njenem osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ter nadalje preučiti kompleksnejše medsebojne povezave med politikami, zlasti med razsežnostmi razogljičenja, energetske varnosti in notranjega trga. Več podrobnosti se pričakuje zlasti: (i) o posledicah postopne opustitve termoelektrarn na premog in pričakovani spremembi vloge plina v mešanici virov energije; (ii) o načinu doseganja visoke stopnje prodora obnovljivih virov energije; (iii) o vplivu italijanskega mehanizma za nadomestila za zmogljivosti (CRM) na cene za odjemalce energije; (iv) o pričakovanem potekom dogodkov v zvezi s subvencijami za fosilna goriva. Podobno morajo cilji na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti podpirati prizadevanja, načrtovana za druge razsežnosti energetske unije.

                  (14)

                  Končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt bi se izboljšal z izpostavitvijo področij s konkurenčno prednostjo in morebitnih izzivov na svetovni ravni, s katerimi se sooča sektor nizkoogljičnih tehnologij, med drugim v povezavi z razogljičenjem energijsko in ogljično intenzivnih industrijskih panog. Koristno bi bilo vključiti merljive cilje za prihodnost, določene na tej podlagi, ter politike in ukrepe za njihovo doseganje, skupaj z ustreznimi povezavami s podjetniško in industrijsko politiko. Končni nacionalni energetski in podnebni načrt bi bilo možno izboljšati tudi s podrobnejšo analizo prihrankov emisij toplogrednih plinov, doseženih na podlagi ukrepov, povezanih s krožnim gospodarstvom.

                  (15)

                  Priporočila Komisije Italiji temeljijo na oceni osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Italije, ki je objavljena skupaj s tem priporočilom (7) –

            PRIPOROČA, DA ITALIJA UKREPA TAKO, DA:

                  1.

                  podpre dobrodošlo raven ambicij, ki je 30-odstotni delež energije iz obnovljivih virov v letu 2030 kot prispevek Italije k cilju Unije v zvezi z energijo iz obnovljivih virov za leto 2030, s podrobnimi in količinsko opredeljenimi politikami in ukrepi, ki so v skladu z obveznostmi iz Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (8), da se omogoči pravočasno in stroškovno učinkovito doseganje tega prispevka; poveča raven ambicij glede obnovljivih virov v sektorju ogrevanja in hlajenja, da doseže okvirni cilj iz člena 23 Direktive (EU) 2018/2001; predlaga ukrepe za izpolnitev cilja za sektor prometa iz člena 25 Direktive (EU) 2018/2001; predloži dodatne podrobnosti v zvezi z omogočitvenimi okviri za samooskrbo z energijo iz obnovljivih virov in skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov v skladu s členoma 21 in 22 Direktive (EU) 2018/2001 ter zmanjša njihovo kompleksnost in regulativno negotovost;

                  2.

                  v zvezi z energijsko učinkovitostjo zagotovi, da bodo ključni instrumenti politike, kot so opisani v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, zagotovili zadostne prihranke tudi v obdobju 2021–2030; v končnem celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu ter v prihodnjih poročilih o napredku ustrezno upošteva predvidene posodobitve in izboljšave obstoječih programov podpore; slednje tudi znatno okrepi, da se omogoči dosega zastavljenih ciljev glede prihrankov energije; glede na velik neizkoriščen potencial nadaljuje s krepitvijo ukrepov za povečanje energijske učinkovitosti (tako novih kot tudi obstoječih javnih in zasebnih) stavb ter prometa;

                  3.

                  opredeli ukrepe, ki podpirajo cilje na področju energetske varnosti v zvezi z diverzifikacijo in zmanjšanjem energetske odvisnosti, vključno z ukrepi, ki zagotavljajo prožnost; pri ocenjevanju zadostnosti virov v elektroenergetskem sektorju upošteva regionalni kontekst ter dejanski potencial povezovalnih daljnovodov in proizvodnih zmogljivosti sosednjih držav; pojasni, v kolikšni meri je pričakovani napredek v plinskem sektorju združljiv z navedenimi cilji glede razogljičenja in predvideno postopno opustitvijo termoelektrarn na premog;

                  4.

                  določi jasne cilje, mejnike in časovne načrte za izvedbo predvidenih reform trgov energije, zlasti veleprodajnega trga zemeljskega plina ter obratovanja maloprodajnega elektroenergetskega trga ter maloprodajnega trga zemeljskega plina;

                  5.

                  pojasni nacionalne cilje in cilje financiranja na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti, zlasti v zvezi z energetsko unijo, ki jih je treba doseči med letoma 2021 in 2030, da bodo zlahka merljivi in primerni za podporo izvajanju ciljev v drugih razsežnostih celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta; take cilje podpre s posebnimi in ustreznimi politikami in ukrepi, vključno s tistimi, ki jih je treba oblikovati v sodelovanju z drugimi državami članicami, kot je strateški načrt za energetsko tehnologijo;

                  6.

                  opravi posvetovanja s sosednjimi državami v okviru skupine na visoki ravni za energetske povezave v srednji in jugovzhodni Evropi (CESEC) v zvezi z dokončanjem celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta; nadalje preuči čezmejne možnosti in makroregionalne vidike usklajene energetske in podnebne politike, zlasti na Jadranu, s ciljem zmanjšati ogljični odtis regije in izvajati ekosistemski pristop ter bolje izkoristiti potencial tesnejšega sodelovanja v Sredozemlju;

                  7.

                  navede sprejete ukrepe in načrte za postopno opuščanje energetskih subvencij, zlasti za fosilna goriva;

                  8.

                  dopolni analizo vzajemnega delovanja s politikami glede kakovosti zraka in emisij v zrak, tudi s kvantitativnega vidika;

                  9.

                  bolje vključi vidike poštenega in pravičnega prehoda, zlasti s predložitvijo podrobnejših podatkov o vplivih načrtovanih ciljev, politik in ukrepov na družbena razmerja, zaposlovanje, spretnosti in porazdelitev dohodka, tudi v ogljično intenzivnih in industrijskih regijah; dopolni pristop k obravnavi vprašanj, povezanih z energetsko revščino, z vključitvijo specifičnih merljivih ciljev ter podrobnosti o finančnih virih za izvedbo opisanih politik, kot se zahteva z Uredbo (EU) 2018/1999.

         V Bruslju, 18. junija 2019

               Za Komisijo

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Član Komisije

         (1)  UL L 328, 21.12.2018, str. 1.

         (2)  SWD(2019) 264.

         (3)  Direktiva 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (UL L 315, 14.11.2012, str. 1).

         (4)  SWD(2019) 1011 final.

         (5)  COM(2019) 512 final z dne 5. junija 2019.

         (6)  SWD(2019) 264.

         (7)  SWD(2019) 264.

         (8)  Direktiva (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL L 328, 21.12.2018, str. 82).


title: Priporočilo Komisije z dne 18. junija 2019 o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Cipra za obdobje 2021–2030

text:
               3.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/48

      PRIPOROČILO KOMISIJE
      z dne 18. junija 2019
      o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Cipra za obdobje 2021–2030
      (2019/C 297/13)
      EVROPSKA KOMISIJA –
      ob upoštevanju Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov, spremembi uredb (ES) št. 663/2009 in (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EU, 2012/27/EU in 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Sveta 2009/119/ES in (EU) 2015/652 ter razveljavitvi Uredbe (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) ter zlasti člena 9(2) Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora vsaka država članica Komisiji predložiti osnutek svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta za obdobje od 2021 do 2030, ki ustreza zahtevam iz člena 3(1) navedene uredbe in Priloge I k njej. Prve osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov je bilo treba predložiti do 31. decembra 2018.

                  (2)

                  Ciper je svoj osnutek celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta predložil 29. januarja 2019. Predložitev navedenega osnutka načrta je osnova in prvi korak ponavljajočega se postopka med Komisijo in državami članicami za dokončanje celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov ter njihovo poznejše izvajanje.

                  (3)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora Komisija osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov oceniti. Komisija je izvedla obsežno oceno osnutka nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Cipra, pri čemer je upoštevala ustrezne elemente Uredbe (EU) 2018/1999. Navedena ocena (2) je objavljena skupaj s tem priporočilom. Na njej temeljijo priporočila v nadaljevanju.

                  (4)

                  Priporočila Komisije lahko obravnavajo (i) raven ambicioznosti ciljev in prispevkov z vidika skupnega doseganja ciljev energetske unije in zlasti ciljev Unije za leto 2030 za energijo iz obnovljivih virov in energijsko učinkovitost ter raven elektroenergetske povezanosti, ki jo država članica želi doseči do leta 2030; (ii) politike in ukrepe, ki se nanašajo na cilje na ravni držav članic in Unije ter druge politike in ukrepe s potencialnim čezmejnim pomenom; (iii) vse dodatne politike in ukrepe, ki bi bili lahko potrebni v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih; (iv) medsebojne vplive med obstoječimi in načrtovanimi politikami in ukrepi, vključenimi v celovite nacionalne energetske in podnebne načrte, v okviru ene razsežnosti in med različnimi razsežnostmi energetske unije ter doslednost teh politik in ukrepov.

                  (5)

                  Komisija je pri oblikovanju priporočil menila, da je treba na eni strani sešteti nekatere količinsko opredeljene načrtovane prispevke vseh držav članic, da se ocenijo ambicije na ravni Unije, na drugi strani pa zadevni državi članici zagotoviti dovolj časa, da lahko priporočila Komisije ustrezno upošteva pred dokončanjem svojega nacionalnega načrta.

                  (6)

                  Priporočila Komisije glede ambicij držav članic v zvezi z energijo iz obnovljivih virov so zasnovana na enačbi iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999, ki temelji na objektivnih merilih.

                  (7)

                  Glede energijske učinkovitosti priporočila Komisije temeljijo na oceni nacionalne ravni ambicij, predlagane v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v primerjavi s skupnim obsegom prizadevanj, ki so potrebna za doseganje ciljev Unije, pri čemer se po potrebi upoštevajo informacije o posebnih nacionalnih okoliščinah. Končni nacionalni prispevki na področju energijske učinkovitosti bi morali odražati stroškovno učinkovite možnosti za prihranke energije, podpirati pa bi jih morali trdna dolgoročna strategija za prenovo stavb in ukrepi za izvajanje obveznosti prihranka energije, ki izhaja iz člena 7 Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3). Države članice bi morale tudi dokazati, da so ustrezno upoštevale načelo „energijska učinkovitost na prvem mestu“, tako da pojasnijo, kako energijska učinkovitost prispeva k stroškovno učinkovitemu doseganju nacionalnih ciljev konkurenčnega nizkoogljičnega gospodarstva in zanesljivosti oskrbe z energijo ter odpravljanju energetske revščine.

                  (8)

                  Uredba o upravljanju energetske unije od držav članic zahteva, da predložijo splošen pregled naložb, potrebnih za doseganje ciljev in prispevkov, določenih v celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu, ter splošno oceno virov teh naložb. Nacionalni energetski in podnebni načrti bi morali zagotoviti preglednost in predvidljivost nacionalnih politik in ukrepov ter s tem varnost naložb.

                  (9)

                  Komisija je obenem v okviru cikla evropskega semestra 2018–2019 pozornost usmerila na potrebe držav članic po naložbah na področju energetskih in podnebnih ciljev. To je upoštevano v poročilu za Ciper (4) iz leta 2019 in priporočilu Komisije za priporočilo Sveta Cipru (5) v okviru evropskega semestra. Komisija je pri oceni osnutkov celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov upoštevala najnovejše ugotovitve in priporočila evropskega semestra. Priporočila Komisije dopolnjujejo zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra. Države članice bi morale tudi zagotoviti, da so v njihovih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih upoštevana zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra.

                  (10)

                  Poleg tega uredba o upravljanju energetske unije od vsake države članice zahteva, da vsa priporočila Komisije glede svojega osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki ga mora predložiti do 31. decembra 2019, ustrezno upošteva, če pa priporočila ali znatnega dela priporočila ne upošteva, mora podati in objaviti svojo obrazložitev za to.

                  (11)

                  Države članice bi morale v svojih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih ter posodobitvah v poznejših letih sporočiti iste podatke, kot jih poročajo Eurostatu ali Evropski agenciji za okolje. Uporaba istega vira in po potrebi evropskih statističnih podatkov je prav tako bistvena za izračun izhodišča za pripravo modelov in napovedi. Uporaba evropskih statističnih podatkov bo omogočila boljšo primerljivost podatkov in napovedi, ki se uporabljajo v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih.

                  (12)

                  Vsi elementi Priloge I k Uredbi (EU) 2018/1999 se vključijo v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt. V tem okviru bi bilo treba oceniti vplive načrtovanih politik in ukrepov na makroekonomske razmere ter, kolikor je to mogoče, na zdravje, okolje, zaposlovanje, izobraževanje, spretnosti in socialne razmere. V pripravo končnega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta morajo biti vključene tudi javnost in druge zainteresirane strani. Ti in drugi elementi so podrobno opisani v delovnem dokumentu služb Komisije, ki je objavljen skupaj s tem priporočilom (6).

                  (13)

                  Politike in ukrepi, opisani v osnutku načrta, se zdijo pretežno usklajeni preko razsežnosti, vendar bi moral Ciper svojo oceno medsebojnih povezav med politikami in ukrepi v končnem načrtu poglobiti. Ciper bi moral tudi zagotoviti več informacij o sinergijah med razsežnostmi razogljičenja, energetske varnosti in notranjega trga ter načelom „energijska učinkovitost na prvem mestu“. Takšna analiza bi lahko vključevala količinske ocene in bi morala vključevati morebitne negativne medsebojne vplive med politikami in ukrepi ter prikaz, kako jih Ciper namerava odpraviti. Za posamezne politike in ukrepe ali skupine politik in ukrepov z daljnosežnimi učinki na energetski sistem Cipra in širše bi lahko bila koristna tudi ocena vzajemnega delovanja in medsektorskih učinkov politik. To vključuje politike, povezane z dokončno vzpostavitvijo konkurenčnega elektroenergetskega trga, uvajanjem zemeljskega plina ali zagotovitvijo čezmejne povezanosti zdaj izoliranega ciprskega elektroenergetskega sistema. Cilji na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti morajo podpirati prizadevanja, načrtovana za druge razsežnosti energetske unije.

                  (14)

                  Končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt bi se lahko dopolnil s celovitejšimi ukrepi za izkoriščanje možnosti vzajemnega delovanja s krožnim gospodarstvom.

                  (15)

                  Priporočila Komisije Cipru temeljijo na oceni osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Cipra, ki je objavljena skupaj s tem priporočilom (7) –

            PRIPOROČA, DA CIPER UKREPA TAKO, DA:

                  1.

                  pojasni, kako namerava doseči cilj znižanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030 za 24 % v primerjavi z letom 2005 ob upoštevanju nadaljnjih stroškovno učinkovitih politik za obdobje 2021–2030 za sektorje, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami, ter načrtovane uporabe prilagodljivosti med porazdelitvijo prizadevanj in obračunanimi emisijami v sektorju rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva; pri tem bi lahko posebno pozornost namenil prometu;

                  2.

                  znatno zviša raven ambicij do leta 2030, in sicer naj Ciper kot svoj prispevek k ciljem Unije v zvezi energijo iz obnovljivih virov za leto 2030 doseže vsaj 23-odstotni delež energije iz obnovljivih virov, kot se izračuna po formuli iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999, ob ustreznem upoštevanju ustreznih okoliščin in nacionalnih omejitev; v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt vključi okvirni začrtani potek, ki dosega vse referenčne vrednosti iz člena 4(a)(2) Uredbe (EU) 2018/1999 v skladu z navedenim deležem, glede na to, da je treba povečati prizadevanja za skupno doseganje tega cilja; predloži podrobne in količinsko opredeljene politike in ukrepe, ki so v skladu z obveznostmi iz Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (8), ter s tem omogoči pravočasno in stroškovno učinkovito doseganje tega prispevka; poveča raven ambicij v sektorjih ogrevanja in hlajenja ter prometa, da doseže okvirni cilj iz člena 23 Direktive (EU) 2018/2001 in cilj na področju prometa iz člena 25 Direktive (EU) 2018/2001; predloži dodatne podrobnosti in ukrepe v zvezi z omogočitvenimi okviri za samooskrbo z energijo in skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov v skladu s členoma 21 in 22 Direktive (EU) 2018/2001;

                  3.

                  znatno poveča svoje ambicije za zmanjšanje porabe tako končne kot tudi primarne energije v letu 2030 zaradi potrebe po povečanju stopnje prizadevanj za dosego cilja Unije na področju energijske učinkovitosti do leta 2030; dokonča projekcije in scenarije, da omogoči oceno pričakovanih učinkov novih načrtovanih politik, ukrepov in programov na porabo primarne in končne energije po sektorjih najmanj do leta 2040, vključno z letom 2030 in vključno z okvirnim začrtanim potekom od leta 2021 naprej; okrepi osredotočenost na energijsko učinkovitost v sektorju prometa z razširitvijo ukrepov, povezanih s tem sektorjem, glede na to, da naj bi bila leta 2030 v njem porabljena polovica vse porabljene energije v državi;

                  4.

                  opredeli v prihodnost usmerjene cilje v zvezi s povezovanjem trgov, zlasti ukrepe za plinski sektor v povezavi z načrti, da bi v bližnji prihodnosti zagotovil dobavo zemeljskega plina na svojem ozemlju; jasno in skladno s cilji, opisanimi v razsežnosti notranjega trga, predstavi stanje na področju organizacije elektroenergetskega trga;

                  5.

                  natančneje razdela nacionalne cilje in cilje financiranja na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti, zlasti v zvezi z energetsko unijo, ki jih je treba doseči do leta 2030, da bodo zlahka merljivi in primerni za podporo izvajanju ciljev v drugih razsežnostih celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta; take cilje podpre s posebnimi in ustreznimi politikami in ukrepi, vključno s tistimi, ki jih je treba oblikovati v sodelovanju z drugimi državami članicami, kot je evropski strateški načrt za energetsko tehnologijo;

                  6.

                  poglobi obstoječe ureditve regionalnega sodelovanja s sosednjo Grčijo in drugimi državami članicami, med drugim na področju razsežnosti notranjega trga, energetske varnosti ter raziskav, inovacij in konkurenčnosti; po možnosti v okviru pobude „Čista energija za otoke EU“ okrepi sodelovanje z državami članicami in otoškimi regijami, ki se pri energetskem prehodu soočajo s podobnimi geografskimi, podnebnimi in infrastrukturnimi izzivi in priložnostmi;

                  7.

                  vključi celovit oddelek, v katerem opredeli vse naložbene potrebe po posameznih razsežnostih in podrazsežnostih, ter jasen opis metodologije, uporabljene za oceno, in verjetne vire financiranja na nacionalni in regionalni ravni in ravni Unije;

                  8.

                  navede vse energetske subvencije, zlasti za fosilna goriva, ter sprejete ukrepe in načrte za njihovo postopno opuščanje;

                  9.

                  dopolni analizo vzajemnega delovanja s politikami glede kakovosti zraka in emisij v zrak, pri čemer predstavi in količinsko opredeli učinke na onesnaženost zraka v različnih scenarijih, predloži podporne informacije ter upošteva učinke sinergij in kompromisov;

                  10.

                  bolje vključi vidike poštenega in pravičnega prehoda, zlasti z zagotavljanjem podrobnejših podatkov o vplivih načrtovanih ciljev, politik in ukrepov na družbo, zaposlovanje in spretnosti; nadalje razvije pristop k boju proti energetski revščini, med drugim z vključitvijo premislekov o tem, kako naj bi predlagane politike in ukrepi na vseh razsežnostih vplivali na raven energetske revščine, kot se zahteva z Uredbo (EU) 2018/1999.

         V Bruslju, 18. junija 2019

               Za Komisijo

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Član Komisije

         (1)  UL L 328, 21.12.2018, str. 1.

         (2)  SWD(2019) 223.

         (3)  Direktiva 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (UL L 315, 14.11.2012, str. 1).

         (4)  SWD(2019) 1012 final.

         (5)  COM(2019) 513 final z dne 5. junija 2019.

         (6)  SWD(2019) 223.

         (7)  SWD(2019) 223.

         (8)  Direktiva (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL L 328, 21.12.2018, str. 82).


title: Priporočilo Komisije z dne 18. junija 2019 o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Latvije za obdobje 2021–2030

text:
               3.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/52

      PRIPOROČILO KOMISIJE
      z dne 18. junija 2019
      o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Latvije za obdobje 2021–2030
      (2019/C 297/14)
      EVROPSKA KOMISIJA –
      ob upoštevanju Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov, spremembi uredb (ES) št. 663/2009 in (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EU, 2012/27/EU in 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Sveta 2009/119/ES in (EU) 2015/652 ter razveljavitvi Uredbe (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) ter zlasti člena 9(2) Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora vsaka država članica Komisiji predložiti osnutek svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta za obdobje od 2021 do 2030, ki ustreza zahtevam iz člena 3(1) navedene uredbe in Priloge I k njej. Prve osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov je bilo treba predložiti do 31. decembra 2018.

                  (2)

                  Latvija je svoj osnutek celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta predložila 28. decembra 2018. Predložitev navedenega osnutka načrta je osnova in prvi korak ponavljajočega se postopka med Komisijo in državami članicami za dokončanje celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov ter njihovo poznejše izvajanje.

                  (3)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora Komisija osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov oceniti. Komisija je izvedla obsežno oceno osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Latvije, pri čemer je upoštevala ustrezne elemente Uredbe (EU) 2018/1999. Navedena ocena (2) je objavljena skupaj s tem priporočilom. Na njej temeljijo priporočila v nadaljevanju.

                  (4)

                  Priporočila Komisije lahko obravnavajo (i) raven ambicioznosti ciljev in prispevkov z vidika skupnega doseganja ciljev energetske unije in zlasti ciljev Unije za leto 2030 za energijo iz obnovljivih virov in energijsko učinkovitost ter raven elektroenergetske povezanosti, ki jo država članica želi doseči do leta 2030; (ii) politike in ukrepe, ki se nanašajo na cilje na ravni držav članic in Unije ter druge politike in ukrepe s potencialnim čezmejnim pomenom; (iii) vse dodatne politike in ukrepe, ki bi bili lahko potrebni v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih; (iv) medsebojne vplive med obstoječimi in načrtovanimi politikami in ukrepi, vključenimi v celovite nacionalne energetske in podnebne načrte, v okviru ene razsežnosti in med različnimi razsežnostmi energetske unije ter doslednost teh politik in ukrepov.

                  (5)

                  Komisija je pri oblikovanju priporočil upoštevala, da mora na eni strani sešteti nekatere količinsko opredeljene načrtovane prispevke vseh držav članic, da se ocenijo ambicije na ravni Unije, na drugi strani pa zadevni državi članici zagotoviti dovolj časa, da lahko priporočila Komisije ustrezno upošteva pred dokončanjem svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta.

                  (6)

                  Priporočila Komisije glede ambicij držav članic v zvezi z energijo iz obnovljivih virov so zasnovana na enačbi iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999, ki temelji na objektivnih merilih.

                  (7)

                  Glede energijske učinkovitosti priporočila Komisije temeljijo na oceni nacionalne ravni ambicij, predlagane v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v primerjavi s skupnim obsegom prizadevanj, ki so potrebna za doseganje ciljev Unije, pri čemer se po potrebi upoštevajo informacije o posebnih nacionalnih okoliščinah. Končni nacionalni prispevki na področju energijske učinkovitosti bi morali odražati stroškovno učinkovite možnosti za prihranke energije, podpirati pa bi jih morali trdna dolgoročna strategija za prenovo stavb in ukrepi za izvajanje obveznosti prihranka energije, ki izhaja iz člena 7 Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3). Države članice bi morale tudi dokazati, da so ustrezno upoštevale načelo „energijska učinkovitost na prvem mestu“, tako da pojasnijo, kako energijska učinkovitost prispeva k stroškovno učinkovitemu doseganju nacionalnih ciljev konkurenčnega nizkoogljičnega gospodarstva in zanesljivosti oskrbe z energijo ter odpravljanju energetske revščine.

                  (8)

                  Uredba o upravljanju energetske unije od držav članic zahteva, da predložijo splošen pregled naložb, potrebnih za doseganje ciljev in prispevkov, določenih v celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu, ter splošno oceno virov teh naložb. Nacionalni energetski in podnebni načrti bi morali zagotoviti preglednost in predvidljivost nacionalnih politik in ukrepov ter s tem varnost naložb.

                  (9)

                  Komisija je obenem v okviru cikla evropskega semestra 2018–2019 pozornost usmerila na potrebe držav članic po naložbah na področju energetskih in podnebnih ciljev. To je upoštevano v poročilu za Latvijo (4) iz leta 2019 in priporočilu Komisije za priporočilo Sveta Latviji (5) v okviru evropskega semestra. Komisija je pri oceni osnutkov celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov upoštevala najnovejše ugotovitve in priporočila evropskega semestra. Priporočila Komisije dopolnjujejo zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra. Države članice bi morale tudi zagotoviti, da so v njihovih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih upoštevana zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra.

                  (10)

                  Poleg tega uredba o upravljanju energetske unije od vsake države članice zahteva, da vsa priporočila Komisije glede svojega osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki ga mora predložiti do 31. decembra 2019, ustrezno upošteva, če pa priporočila ali znatnega dela priporočila ne upošteva, mora podati in objaviti svojo obrazložitev za to.

                  (11)

                  Države članice bi morale v svojih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih ter posodobitvah v poznejših letih sporočiti iste podatke, kot jih poročajo Eurostatu ali Evropski agenciji za okolje. Uporaba istega vira in po potrebi evropskih statističnih podatkov je prav tako bistvena za izračun izhodišča za pripravo modelov in napovedi. Uporaba evropskih statističnih podatkov bo omogočila boljšo primerljivost podatkov in napovedi, ki se uporabljajo v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih.

                  (12)

                  Vsi elementi Priloge I k Uredbi (EU) 2018/1999 se vključijo v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt. V tem okviru bi bilo treba oceniti vplive načrtovanih politik in ukrepov na makroekonomske razmere ter, kolikor je to mogoče, na zdravje, okolje, zaposlovanje, izobraževanje, spretnosti in socialne razmere. V pripravo končnega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta morajo biti vključene tudi javnost in druge zainteresirane strani. Ti in drugi elementi so podrobno opisani v delovnem dokumentu služb Komisije, objavljenem skupaj s tem priporočilom (6).

                  (13)

                  Latvija bi morala v končnem celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu upoštevati medsebojne povezave med politikami, zlasti sinergije med razsežnostmi razogljičenja, energetske varnosti in notranjega trga ter načelom „energijska učinkovitost na prvem mestu“, tako da pojasni, kako energijska učinkovitost prispeva k 1) stroškovno učinkovitemu doseganju nacionalnih ciljev konkurenčnega nizkoogljičnega gospodarstva, 2) zanesljivosti oskrbe z energijo ter 3) odpravljanju energetske revščine. Obravnavati bi bilo treba tudi medsebojno povezavo med uporabo biomase za pridobivanje energije ter vplivi na obračunane emisije in odvzeme zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva. Podobno morajo cilji na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti podpirati prizadevanja, načrtovana za druge razsežnosti energetske unije. Obravnavali bi se lahko tudi vplivi podnebnih sprememb na energetski sektor.

                  (14)

                  Končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt bi se izboljšal s predstavitvijo celovite analize trenutnega položaja sektorja nizkoogljičnih tehnologij na svetovnem trgu, izpostavitvijo področij s konkurenčno prednostjo in morebitnih izzivov ter določitvijo merljivih prihodnjih ciljev in politik ter ukrepov za njihovo izpolnjevanje, skupaj z ustreznimi povezavami na podjetniško in industrijsko politiko. Možno bi ga bilo izboljšati tudi z boljšo vključitvijo krožnega gospodarstva, pri čemer bi bilo treba poudariti njegov potencial za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov.

                  (15)

                  Priporočila Komisije Latviji temeljijo na oceni osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Latvije, ki je objavljena skupaj s tem priporočilom (7) –

            PRIPOROČA, DA LATVIJA UKREPA TAKO, DA:

                  1.

                  nadalje razvije strategijo za dosego svojega cilja zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030 za 6 % v primerjavi z letom 2005 za sektorje, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami; to vključuje podrobnejšo opredelitev korakov, potrebnih za izvedbo opisanih politik, ter analizo vloge sektorja rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva na podlagi pravil za obračunavanje na podlagi Uredbe (EU) 841/2018 Evropskega parlamenta in Sveta (8);

                  2.

                  znatno zviša raven ambicij do leta 2030, in sicer naj Latvija kot svoj prispevek k ciljem Unije v zvezi energijo iz obnovljivih virov za leto 2030 doseže vsaj 50-odstotni delež obnovljivih virov energije, kot se izračuna po formuli iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999; v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt vključi okvirni začrtani potek, ki dosega vse referenčne vrednosti iz člena 4(a)(2) Uredbe (EU) 2018/1999 v skladu z navedenim deležem, glede na to, da je treba povečati prizadevanja za skupno doseganje tega cilja; predloži podrobne in količinsko opredeljene politike in ukrepe, ki so v skladu z obveznostmi iz Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (9), ter s tem omogoči pravočasno in stroškovno učinkovito doseganje tega prispevka; zagotovi, da se cilj glede energije iz obnovljivih virov za leto 2020, določen v Prilogi I k Direktivi 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta (10), v celoti doseže in ohranja kot izhodišče od leta 2021 naprej, ter pojasni, kako namerava tak izhodiščni delež doseči in ohranjati; predlaga podrobne ukrepe za dosego okvirnega cilja za sektor ogrevanja in hlajenja iz člena 23 Direktive (EU) 2018/2001 in cilj na področju prometa iz člena 25 Direktive (EU) 2018/2001; predloži več podrobnosti in ukrepe v zvezi z omogočitvenimi okviri za samooskrbo z energijo iz obnovljivih virov in skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov v skladu s členoma 21 in 22 Direktive (EU) 2018/2001;

                  3.

                  poveča raven ambicij, zlasti za zmanjšanje porabe primarne energije, ter jih podkrepi s politikami in ukrepi, s katerimi bi zagotovila dodatne prihranke energije, da bi se dosegel cilj Unije na področju energijske učinkovitosti do leta 2030; podrobneje opiše načrtovane politike, zlasti v stavbnem sektorju in sektorju prometa, ter navede konkretne ocene prihrankov energije, ki jih bodo obstoječi in načrtovani ukrepi politike zagotovili do leta 2030, in časovne načrte z njimi povezanih naložb;

                  4.

                  navede ukrepe, ki podpirajo cilje na področju energetske varnosti v zvezi z diverzifikacijo in zmanjšanjem energetske odvisnosti, vključno z ukrepi, ki zagotavljajo prožnost, ter oceno, kako predlagane politike in ukrepi zagotavljajo doseganje cilja za zmanjšanja energetske odvisnosti; pri ocenjevanju zadostnosti virov v elektroenergetskem sektorju upošteva regionalni kontekst;

                  5.

                  opredeli v prihodnost usmerjene cilje v zvezi s povezovanjem trgov, zlasti ukrepe za razvoj bolj konkurenčnih veleprodajnih in maloprodajnih trgov;

                  6.

                  pojasni nacionalne cilje in cilje financiranja na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti, zlasti v zvezi z energetsko unijo, ki jih je treba doseči med letoma 2020 in 2030, da bodo zlahka merljivi in primerni za podporo izvajanju ciljev v drugih razsežnostih celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta; take cilje podpre s posebnimi in ustreznimi politikami in ukrepi, vključno s tistimi, ki jih je treba oblikovati v sodelovanju z drugimi državami članicami, kot je strateški načrt za energetsko tehnologijo;

                  7.

                  okrepi dobre ureditve regionalnega sodelovanja med baltskimi državami (Estonijo, Latvijo in Litvo); tako sodelovanje razširi še na druga področja in poveča njegov geografski doseg še na nordijske države (Dansko, Finsko, Islandijo, Norveško in Švedsko); regionalne izmenjave bi se morale osredotočati na področji notranjega trga energije in energetske varnosti, predvsem zaradi potrebnih sprememb elektroenergetskih sistemov zaradi prilagoditev na večji delež električne energije iz obnovljivih virov, zaradi katerega se bosta povečala obseg uvoza/izvoza električne energija in potreba po prožnosti sistema, ter na razogljičenje sektorja prometa in regionalno sodelovanje na področju raziskav;

                  8.

                  navede vse energetske subvencije, zlasti za fosilna goriva, ter sprejete ukrepe in načrte za njihovo postopno opuščanje;

                  9.

                  dopolni analizo vzajemnega delovanja s politikami glede kakovosti zraka in emisij v zrak, pri čemer predstavi učinke na onesnaženost zraka v različnih scenarijih, predloži podporne informacije ter upošteva učinke sinergij in kompromisov;

                  10.

                  bolje vključi vidike poštenega in pravičnega prehoda, zlasti z zagotavljanjem podrobnejših podatkov o vplivih načrtovanih ciljev, politik in ukrepov na družbo, zaposlovanje in spretnosti; vključi oceno energetske revščine ter cilje, politike in ukrepe za zmanjšanje in/ali omejevanje energetske revščine, kot se zahteva z Uredbo (EU) 2018/1999.

         V Bruslju, 18. junija 2019

               Za Komisijo

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Član Komisije

         (1)  UL L 328, 21.12.2018, str. 1.

         (2)  SWD(2019) 265.

         (3)  Direktiva 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (UL L 315, 14.11.2012, str. 1).

         (4)  SWD(2019) 1013 final.

         (5)  COM(2019) 514 final z dne 5. junija 2019.

         (6)  SWD(2019) 265.

         (7)  SWD(2019) 265.

         (8)  Uredba (EU) 2018/841 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o vključitvi emisij toplogrednih plinov in odvzemov zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva v okvir podnebne in energetske politike do leta 2030 ter spremembi Uredbe (EU) št. 525/2013 in Sklepa št. 529/2013/EU (UL L 156, 19.6.2018, str. 1).

         (9)  Direktiva (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL L 328, 21.12.2018, str. 82).

         (10)  Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL L 140, 5.6.2009, str. 16).


title: Priporočilo Komisije z dne 18. junija 2019 o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Luksemburga za obdobje 2021–2030

text:
               3.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/60

      PRIPOROČILO KOMISIJE
      z dne 18. junija 2019
      o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Luksemburga za obdobje 2021–2030
      (2019/C 297/16)
      EVROPSKA KOMISIJA –
      ob upoštevanju Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov, spremembi uredb (ES) št. 663/2009 in (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EU, 2012/27/EU in 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Sveta 2009/119/ES in (EU) 2015/652 ter razveljavitvi Uredbe (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) ter zlasti člena 9(2) Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora vsaka država članica Komisiji predložiti osnutek svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta za obdobje od 2021 do 2030, ki ustreza zahtevam iz člena 3(1) navedene uredbe in Priloge I k njej. Prve osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov je bilo treba predložiti do 31. decembra 2018.

                  (2)

                  Luksemburg je svoj osnutek celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta predložil 18. februarja 2019. Predložitev navedenega osnutka načrta je osnova in prvi korak ponavljajočega se postopka med Komisijo in državami članicami za dokončanje celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov ter njihovo poznejše izvajanje.

                  (3)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora Komisija osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov oceniti. Komisija je izvedla obsežno oceno osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Luksemburga, pri čemer je upoštevala ustrezne elemente Uredbe (EU) 2018/1999. Navedena ocena (2) je objavljena skupaj s tem priporočilom. Na njej temeljijo priporočila v nadaljevanju.

                  (4)

                  Priporočila Komisije lahko obravnavajo (i) raven ambicioznosti ciljev in prispevkov z vidika skupnega doseganja ciljev energetske unije in zlasti ciljev Unije za leto 2030 za energijo iz obnovljivih virov in energijsko učinkovitost ter raven elektroenergetske povezanosti, ki jo država članica želi doseči do leta 2030; (ii) politike in ukrepe, ki se nanašajo na cilje na ravni držav članic in Unije ter druge politike in ukrepe s potencialnim čezmejnim pomenom; (iii) vse dodatne politike in ukrepe, ki bi bili lahko potrebni v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih; (iv) medsebojne vplive med obstoječimi in načrtovanimi politikami in ukrepi, vključenimi v celovite nacionalne energetske in podnebne načrte, v okviru ene razsežnosti in med različnimi razsežnostmi energetske unije ter doslednost teh politik in ukrepov.

                  (5)

                  Komisija je pri oblikovanju priporočil upoštevala, da mora na eni strani sešteti nekatere količinsko opredeljene načrtovane prispevke vseh držav članic, da se ocenijo ambicije na ravni Unije, na drugi strani pa zadevni državi članici zagotoviti dovolj časa, da lahko priporočila Komisije ustrezno upošteva pred dokončanjem svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta.

                  (6)

                  Priporočila Komisije glede ambicij držav članic v zvezi z energijo iz obnovljivih virov so zasnovana na enačbi iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999, ki temelji na objektivnih merilih.

                  (7)

                  Glede energijske učinkovitosti priporočila Komisije temeljijo na oceni nacionalne ravni ambicij, predlagane v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v primerjavi s skupnim obsegom prizadevanj, ki so potrebna za doseganje ciljev Unije, pri čemer se po potrebi upoštevajo informacije o posebnih nacionalnih okoliščinah. Končni nacionalni prispevki na področju energijske učinkovitosti bi morali odražati stroškovno učinkovite možnosti za prihranke energije, podpirati pa bi jih morali trdna dolgoročna strategija za prenovo stavb in ukrepi za izvajanje obveznosti prihranka energije, ki izhaja iz člena 7 Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3). Države članice bi morale tudi dokazati, da so ustrezno upoštevale načelo „energijska učinkovitost na prvem mestu“, tako da pojasnijo, kako energijska učinkovitost prispeva k stroškovno učinkovitemu doseganju nacionalnih ciljev konkurenčnega nizkoogljičnega gospodarstva in zanesljivosti oskrbe z energijo ter odpravljanju energetske revščine.

                  (8)

                  Uredba o upravljanju energetske unije od držav članic zahteva, da predložijo splošen pregled naložb, potrebnih za doseganje ciljev in prispevkov, določenih v celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu, ter splošno oceno virov teh naložb. Nacionalni energetski in podnebni načrti bi morali zagotoviti preglednost in predvidljivost nacionalnih politik in ukrepov ter s tem varnost naložb.

                  (9)

                  Komisija je obenem v okviru cikla evropskega semestra 2018–2019 pozornost usmerila na potrebe držav članic po naložbah na področju energetskih in podnebnih ciljev. To je upoštevano v poročilu za Luksemburg (4) iz leta 2019 in priporočilu Komisije za priporočilo Sveta Luksemburgu (5) v okviru evropskega semestra. Komisija je pri oceni osnutkov celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov upoštevala najnovejše ugotovitve in priporočila evropskega semestra. Priporočila Komisije dopolnjujejo zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra. Države članice bi morale tudi zagotoviti, da so v njihovih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih upoštevana zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra.

                  (10)

                  Poleg tega uredba o upravljanju energetske unije od vsake države članice zahteva, da vsa priporočila Komisije glede svojega osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki ga mora predložiti do 31. decembra 2019, ustrezno upošteva, če pa priporočila ali znatnega dela priporočila ne upošteva, mora podati in objaviti svojo obrazložitev za to.

                  (11)

                  Države članice bi morale v svojih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih ter posodobitvah v poznejših letih sporočiti iste podatke, kot jih poročajo Eurostatu ali Evropski agenciji za okolje. Uporaba istega vira in po potrebi evropskih statističnih podatkov je prav tako bistvena za izračun izhodišča za pripravo modelov in napovedi. Uporaba evropskih statističnih podatkov bo omogočila boljšo primerljivost podatkov in napovedi, ki se uporabljajo v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih.

                  (12)

                  Vsi elementi Priloge I k Uredbi (EU) 2018/1999 se vključijo v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt. V tem okviru bi bilo treba oceniti vplive načrtovanih politik in ukrepov na makroekonomske razmere ter, kolikor je to mogoče, na zdravje, okolje, zaposlovanje, izobraževanje, spretnosti in socialne razmere. V pripravo končnega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta morajo biti vključene tudi javnost in druge zainteresirane strani. Ti in drugi elementi so podrobno opisani v delovnem dokumentu služb Komisije, objavljenem skupaj s tem priporočilom (6).

                  (13)

                  V končnem načrtu mora biti podan jasen opis predvidenih dodatnih politik in ukrepov, skupaj z ustreznimi ocenami učinka ter oceno vzajemnega delovanja med različnimi razsežnostmi energetske unije, kar v osnutku načrta večinoma ni narejeno. Končni načrt bi se izboljšal z večjo usmeritvijo v prihodnost ob upoštevanju specifičnih izzivov za Luksemburg, zlasti zaradi njegove velike odvisnosti od oskrbe z energijo iz sosednjih držav. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti pripravi nacionalnih ukrepov za prilagodljivost, kot sta prilagajanje odjema in shranjevanje.

                  (14)

                  Končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt bi se izboljšal z razširitvijo predstavljenih informacij o nedavnih in tekočih ukrepih in trendih v zvezi z makroekonomsko konkurenčnostjo, tako da bi zlasti zajemale trenutni položaj sektorja nizkoogljičnih tehnologij na svetovnem trgu, izpostavitvijo področij s konkurenčno prednostjo in morebitnih izzivov ter opredelitvijo merljivih prihodnjih ciljev in politik ter ukrepov za njihovo izpolnjevanje, skupaj z ustreznimi povezavami na podjetniško in industrijsko politiko. Možno bi ga bilo izboljšati tudi z boljšo vključitvijo krožnega gospodarstva, pri čemer bi bilo treba poudariti njegov potencial za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov.

                  (15)

                  Priporočila Komisije Luksemburgu temeljijo na oceni osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Luksemburga, ki je objavljena skupaj s tem priporočilom (7) –

            PRIPOROČA, DA LUKSEMBURG UKREPA TAKO, DA:

                  1.

                  dopolni informacije o načrtovanih politikah in ukrepih za načrtovano ambiciozno zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v sektorjih, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami, ter o izpolnjevanju zaveze na podlagi Uredbe (EU) 2018/841 Evropskega parlamenta in Sveta (8), da emisije zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva (LULUCF) ne bodo presegale odvzemov; navede nadaljnje podrobnosti o njihovem področju uporabe, časovnem okviru in učinkih ter o vseh načrtovanih uporabah prilagodljivosti med porazdelitvijo prizadevanj, obračunanimi emisijami iz sektorja LULUCF in sistemom za trgovanje z emisijami;

                  2.

                  podpre dobrodošlo raven ambicij, ki je 23–25-odstotni delež energije iz obnovljivih virov v letu 2030 kot prispevek Luksemburga k cilju Unije v zvezi z energijo iz obnovljivih virov za leto 2030, s podrobnimi in količinsko opredeljenimi politikami in ukrepi, ki so v skladu z obveznostmi iz Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (9), tako da se omogoči pravočasno in stroškovno učinkovito doseganje tega prispevka; vključi okvirni začrtani potek, ki dosega vse referenčne vrednosti iz člena 4(a)(2) Uredbe (EU) 2018/1999; zagotovi, da se cilj glede energije iz obnovljivih virov za leto 2020, določen v Prilogi I k Direktivi 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta (10), v celoti doseže in ohranja kot izhodišče od leta 2021 naprej, ter pojasni, kako se bo tak izhodiščni delež dosegel in ohranjal; predlaga podrobne ukrepe za dosego cilja na področju prometa in prodora elektrifikacije, določenega v njegovem osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v skladu s členom 25 Direktive (EU) 2018/2001; predloži dodatne podrobnosti glede poenostavitve upravnih postopkov ter omogočitvenih okvirov za samooskrbo z energijo iz obnovljivih virov in skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov v skladu s členoma 21 in 22 Direktive (EU) 2018/2001;

                  3.

                  svoj prispevek navede posebej za porabo primarne in porabo končne energije ter jasno predstavi pričakovane prihranke predlaganih politik in ciljev, skupaj s podrobnejšo oceno njihovega učinka;

                  4.

                  pojasni nacionalne cilje in cilje financiranja na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti, zlasti v zvezi z energetsko unijo, ki jih je treba doseči med letoma 2020 in 2030, da bodo zlahka merljivi in primerni za podporo izvajanju ciljev v drugih razsežnostih celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta; take cilje podpre s posebnimi in ustreznimi politikami in ukrepi, vključno s tistimi, ki jih je treba oblikovati v sodelovanju z drugimi državami članicami, kot je strateški načrt za energetsko tehnologijo;

                  5.

                  še okrepi odlično regionalno sodelovanje v okviru petstranskega energetskega foruma, ki temelji na politični izjavi z dne 4. marca 2019 o razširitvi tega regionalnega sodelovanja, tako da izrecno vključi razvoj in spremljanje nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov, zlasti na področju zadev, ki so pomembne za čezmejno sodelovanje; posebej in z regionalnega vidika obravnava prizadevanja za razogljičenje prometa;

                  6.

                  poda celovito oceno skupnih naložbenih potreb za dosego ciljev ter informacije o finančnih virih, ki jih bo treba mobilizirati za izvedbo obstoječih in načrtovanih politik in ukrepov.

                  7.

                  navede vse energetske subvencije, zlasti za fosilna goriva, ter sprejete ukrepe in načrte za njihovo postopno opuščanje;

                  8.

                  dopolni analizo medsebojnega delovanja s politiko na področju kakovosti zraka in s politiko na področju emisij v zrak z zahtevanimi informacijami o predvidenih emisijah onesnaževal zraka v okviru načrtovanih politik in ukrepov ter okrepi kvantitativne analize;

                  9.

                  bolje vključi vidike poštenega in pravičnega prehoda, zlasti z zagotavljanjem podrobnejših podatkov o vplivih načrtovanih ciljev, politik in ukrepov na družbo, zaposlovanje in spretnosti; nadalje razvije pristop k obravnavi vprašanj, povezanih z energetsko revščino, vključno s podrobno opredelitvijo ocene, zahtevane z Uredbo (EU) 2018/1999.

         V Bruslju, 18. junija 2019

               Za Komisijo

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Član Komisije

         (1)  UL L 328, 21.12.2018, str. 1.

         (2)  SWD(2019) 266.

         (3)  Direktiva 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (UL L 315, 14.11.2012, str. 1).

         (4)  SWD(2019) 1015 final.

         (5)  COM(2019) 516 final z dne 5. junija 2019.

         (6)  SWD(2019) 266.

         (7)  SWD(2019) 266.

         (8)  Uredba (EU) 2018/841 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o vključitvi emisij toplogrednih plinov in odvzemov zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva v okvir podnebne in energetske politike do leta 2030 ter spremembi Uredbe (EU) št. 525/2013 in Sklepa št. 529/2013/EU (UL L 156, 19.6.2018, str. 1).

         (9)  Direktiva (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL L 328, 21.12.2018, str. 82).

         (10)  Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL L 140, 5.6.2009, str. 16).


title: Priporočilo Komisije z dne 18. junija 2019 o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Malte za obdobje 2021–2030

text:
               3.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/68

      PRIPOROČILO KOMISIJE
      z dne 18. junija 2019
      o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Malte za obdobje 2021–2030
      (2019/C 297/18)
      EVROPSKA KOMISIJA –
      ob upoštevanju Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov, spremembi uredb (ES) št. 663/2009 in (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EU, 2012/27/EU in 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Sveta 2009/119/ES in (EU) 2015/652 ter razveljavitvi Uredbe (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) ter zlasti člena 9(2) Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora vsaka država članica Komisiji predložiti osnutek svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta za obdobje od 2021 do 2030, ki ustreza zahtevam iz člena 3(1) navedene uredbe in Priloge I k njej. Prve osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov je bilo treba predložiti do 31. decembra 2018.

                  (2)

                  Malta je svoj osnutek celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta predložila 21. decembra 2018. Predložitev navedenega načrta je osnova in prvi korak ponavljajočega se postopka med Komisijo in državami članicami za dokončanje celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov ter njihovo poznejše izvajanje.

                  (3)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora Komisija osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov oceniti. Komisija je izvedla obsežno oceno osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Malte, pri čemer je upoštevala ustrezne elemente Uredbe (EU) 2018/1999. Navedena ocena (2) je objavljena skupaj s tem priporočilom. Na njej temeljijo priporočila v nadaljevanju.

                  (4)

                  Priporočila Komisije lahko obravnavajo (i) raven ambicioznosti ciljev in prispevkov z vidika skupnega doseganja ciljev energetske unije in zlasti ciljev Unije za leto 2030 za energijo iz obnovljivih virov in energijsko učinkovitost ter raven elektroenergetske povezanosti, ki jo država članica želi doseči do leta 2030; (ii) politike in ukrepe, ki se nanašajo na cilje na ravni držav članic in Unije ter druge politike in ukrepe s potencialnim čezmejnim pomenom; (iii) vse dodatne politike in ukrepe, ki bi bili lahko potrebni v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih; (iv) medsebojne vplive med obstoječimi in načrtovanimi politikami in ukrepi, vključenimi v celovite nacionalne energetske in podnebne načrte, v okviru ene razsežnosti in med različnimi razsežnostmi energetske unije ter doslednost teh politik in ukrepov.

                  (5)

                  Komisija je pri oblikovanju priporočil upoštevala, da mora na eni strani sešteti nekatere količinsko opredeljene načrtovane prispevke vseh držav članic, da se ocenijo ambicije na ravni Unije, na drugi strani pa zadevni državi članici zagotoviti dovolj časa, da lahko priporočila Komisije ustrezno upošteva pred dokončanjem svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta.

                  (6)

                  Priporočila Komisije glede ambicij držav članic v zvezi z energijo iz obnovljivih virov so zasnovana na enačbi iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999, ki temelji na objektivnih merilih.

                  (7)

                  Glede energijske učinkovitosti priporočila Komisije temeljijo na oceni nacionalne ravni ambicij, predlagane v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v primerjavi s skupnim obsegom prizadevanj, ki so potrebna za doseganje ciljev Unije, pri čemer se po potrebi upoštevajo informacije o posebnih nacionalnih okoliščinah. Končni nacionalni prispevki na področju energijske učinkovitosti bi morali odražati stroškovno učinkovite možnosti za prihranke energije, podpirati pa bi jih morali trdna dolgoročna strategija za prenovo stavb in ukrepi za izvajanje obveznosti prihranka energije, ki izhaja iz člena 7 Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3). Države članice bi morale tudi dokazati, da so ustrezno upoštevale načelo „energijska učinkovitost na prvem mestu“, tako da pojasnijo, kako energijska učinkovitost prispeva k stroškovno učinkovitemu doseganju nacionalnih ciljev konkurenčnega nizkoogljičnega gospodarstva in zanesljivosti oskrbe z energijo ter odpravljanju energetske revščine.

                  (8)

                  Uredba o upravljanju energetske unije od držav članic zahteva, da predložijo splošen pregled naložb, potrebnih za doseganje ciljev in prispevkov, določenih v celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu, ter splošno oceno virov teh naložb. Nacionalni energetski in podnebni načrti bi morali zagotoviti preglednost in predvidljivost nacionalnih politik in ukrepov ter s tem varnost naložb.

                  (9)

                  Komisija je obenem v okviru cikla evropskega semestra 2018–2019 pozornost usmerila na potrebe držav članic po naložbah na področju energetskih in podnebnih ciljev. To je upoštevano v poročilu za Malto (4) iz leta 2019 in priporočilu Komisije za priporočilo Sveta Malti (5) v okviru evropskega semestra. Komisija je pri oceni osnutkov celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov upoštevala najnovejše ugotovitve in priporočila evropskega semestra. Priporočila Komisije dopolnjujejo zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra. Države članice bi morale tudi zagotoviti, da so v njihovih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih upoštevana zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra.

                  (10)

                  Poleg tega uredba o upravljanju energetske unije od vsake države članice zahteva, da vsa priporočila Komisije glede svojega osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki ga mora predložiti do 31. decembra 2019, ustrezno upošteva, če pa priporočila ali znatnega dela priporočila ne upošteva, mora podati in objaviti svojo obrazložitev za to.

                  (11)

                  Države članice bi morale v svojih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih ter posodobitvah v poznejših letih sporočiti iste podatke, kot jih poročajo Eurostatu ali Evropski agenciji za okolje. Uporaba istega vira in po potrebi evropskih statističnih podatkov je prav tako bistvena za izračun izhodišča za pripravo modelov in napovedi. Uporaba evropskih statističnih podatkov bo omogočila boljšo primerljivost podatkov in napovedi, ki se uporabljajo v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih.

                  (12)

                  Vsi elementi Priloge I k Uredbi (EU) 2018/1999 se vključijo v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt. V tem okviru bi bilo treba oceniti vplive načrtovanih politik in ukrepov na makroekonomske razmere ter, kolikor je to mogoče, na zdravje, okolje, zaposlovanje, izobraževanje, spretnosti in socialne razmere. V pripravo končnega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta morajo biti vključene tudi javnost in druge zainteresirane strani. Ti in drugi elementi so podrobno opisani v delovnem dokumentu služb Komisije, objavljenem skupaj s tem priporočilom (6).

                  (13)

                  Malta bi morala v končnem načrtu nadgraditi pozitivne medsebojne povezave med politikami in ukrepi, izpostavljenimi v osnutku načrta, ter preučiti kompleksnejše medsebojne povezave med politikami, zlasti med razsežnostmi razogljičenja, energetske varnosti in notranjega trga ter načelom „energijska učinkovitost na prvem mestu“. Cilji na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti morajo podpirati prizadevanja, načrtovana za druge razsežnosti energetske unije. Malta bi morala tudi določiti konkretnejše, merljive in časovno opredeljene cilje politik v vseh petih razsežnostih.

                  (14)

                  Končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt bi se lahko dopolnil s celovitejšimi ukrepi za izkoriščanje možnosti vzajemnega delovanja s krožnim gospodarstvom.

                  (15)

                  Priporočila Komisije Malti temeljijo na oceni osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Malte, ki je objavljena skupaj s tem priporočilom (7) –

            PRIPOROČA, DA MALTA UKREPA TAKO, DA:

                  1.

                  načrtuje dodatne notranje ukrepe, predvsem v stavbnem sektorju in sektorju prometa, s katerimi bi zmanjšala znatno predvideno vrzel pri doseganju njenega cilja zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030 za 19 % v primerjavi z letom 2005 za sektorje, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami, in količinsko opredeli pričakovane učinke teh ukrepov; zaradi stroškovne učinkovitosti bi lahko bili upravičeni prenosi dodeljenih letnih emisij iz drugih držav članic v skladu z Uredbo (EU) 2018/842 Evropskega parlamenta in Sveta (8);

                  2.

                  znatno zviša raven ambicij do leta 2030, in sicer naj Malta kot svoj prispevek k ciljem Unije v zvezi energijo iz obnovljivih virov za leto 2030 doseže vsaj 21-odstotni delež energije iz obnovljivih virov, kot se izračuna po formuli iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999, ob ustreznem upoštevanju ustreznih okoliščin in nacionalnih omejitev; v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt vključi okvirni začrtani potek, ki dosega vse referenčne vrednosti iz člena 4(a)(2) Uredbe (EU) 2018/1999 v skladu z navedenim deležem, glede na to, da je treba povečati prizadevanja za skupno doseganje tega cilja; predloži podrobne in količinsko opredeljene politike in ukrepe, ki so v skladu z obveznostmi iz Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (9), da se omogoči pravočasno in stroškovno učinkovito doseganje tega prispevka; poveča raven ambicij v sektorju ogrevanja in hlajenja, da doseže okvirni cilj iz člena 23 Direktive (EU) 2018/2001; predloži podrobnejše ukrepe za izpolnitev cilja za sektor prometa iz člena 25 Direktive (EU) 2018/2001; predloži več podrobnosti v zvezi z omogočitvenimi okviri za samooskrbo z energijo iz obnovljivih virov in skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov v skladu s členoma 21 in 22 Direktive (EU) 2018/2001;

                  3.

                  znatno poveča ambicije za zmanjšanje porabe končne in primarne energije v letu 2030 zaradi potrebe po povečanju stopnje prizadevanj za dosego cilja Unije na področju energijske učinkovitosti do leta 2030; predlaga ambicioznejše politike in ukrepe, ki bi zagotovili dodatne prihranke energije do leta 2030; potrebni so konkretni dodatni ukrepi na področju energijske učinkovitosti, zlasti na področju stavb in prometa, da bi se dosegli predlagani cilji za obdobje 2021–2030;

                  4.

                  opredeli ukrepe, ki podpirajo cilje na področju energetske varnosti v zvezi z diverzifikacijo in zmanjšanjem energetske odvisnosti, vključno z ukrepi, ki zagotavljajo prožnost in morebitno krepitev vloge prilagajanja odjema v elektroenergetskem sektorju;

                  5.

                  natančneje razdela nacionalne cilje in cilje financiranja na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti, zlasti v zvezi z energetsko unijo, ki jih je treba doseči do leta 2030, da bodo zlahka merljivi in primerni za podporo izvajanju ciljev v drugih razsežnostih celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta; take cilje podpre s posebnimi in ustreznimi politikami in ukrepi, vključno s tistimi, ki jih je treba oblikovati v sodelovanju z drugimi državami članicami, kot je strateški načrt za energetsko tehnologijo;

                  6.

                  nadalje izboljša raven podrobnosti ciljev, politik in ukrepov iz končnega celovitega nacionalnega energetskega načrta, zlasti določi jasne, merljive in v prihodnost usmerjene cilje v razsežnosti notranjega trga ter razsežnosti raziskav, inovacij in konkurenčnosti, ter prikaže, v kolikšni meri so predvideni načrti za iskanje nafte skladni z dolgoročnimi načrti glede razogljičenja;

                  7.

                  podrobneje količinsko opredeli pretežno kvalitativne sklice na nekatere predvidene naložbene potrebe, odhodke in vire financiranja ter navede informacije o tem, katere vire financiranja na nacionalni ravni in na ravni Unije je treba mobilizirati, in tako zagotovi celovito oceno skupnih naložb, potrebnih za dosego ciljev;

                  8.

                  navede vse energetske subvencije, zlasti za fosilna goriva, ter sprejete ukrepe in načrte za njihovo postopno opuščanje;

                  9.

                  dopolni analizo vzajemnega delovanja s politikami glede kakovosti zraka in emisij v zrak, pri čemer predstavi in količinsko opredeli učinke na onesnaženost zraka v različnih scenarijih, predloži podporne informacije ter upošteva učinke sinergij in kompromisov;

                  10.

                  bolje vključi vidike poštenega in pravičnega prehoda, zlasti z zagotavljanjem podrobnejših podatkov o vplivih načrtovanih ciljev, politik in ukrepov na družbo, zaposlovanje in spretnosti;

         V Bruslju, 18. junija 2019

               Za Komisijo

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Član Komisije

         (1)  UL L 328, 21.12.2018, str. 1.

         (2)  SWD(2019) 268.

         (3)  Direktiva 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (UL L 315, 14.11.2012, str. 1).

         (4)  SWD(2019) 1017 final.

         (5)  COM(2019) 518 final z dne 5. junija 2019.

         (6)  SWD(2019) 268.

         (7)  SWD(2019) 268.

         (8)  Uredba (EU) 2018/842 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o zavezujočem letnem zmanjšanju emisij toplogrednih plinov za države članice v obdobju od 2021 do 2030 kot prispevku k podnebnim ukrepom za izpolnitev zavez iz Pariškega sporazuma ter o spremembi Uredbe (EU) št. 525/2013 (UL L 156, 19.6.2018, str. 26).

         (9)  Direktiva (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL L 328, 21.12.2018, str. 82).