title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Germanyand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Germany, 2011-2014

text:
           EVROPSKA KOMISIJA

                                             Bruselj, 7.6.2011
                                             SEC(2011) 807 konč.

                               Priporočilo

                        PRIPOROČILO SVETA

     v zvezi z nacionalnim reformnim programom Nemčije za leto 2011

                            ter mnenje Sveta

     o dopolnjenem programu stabilnosti Nemčije za obdobje 2011–2014

                         {SEC(2011) 714 konč.}

SL                                                                     SL
 ---pagebreak---                                                   Priporočilo

                                         PRIPOROČILO SVETA

                v zvezi z nacionalnim reformnim programom Nemčije za leto 2011

                                              ter mnenje Sveta

                o dopolnjenem programu stabilnosti Nemčije za obdobje 2011–2014

     SVET EVROPSKE UNIJE –

     ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4)
     Pogodbe,

     ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
     proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik1, zlasti člena 5(3)
     Uredbe,

     ob upoštevanju priporočila Evropske komisije2,

     ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

     ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,

     po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,

     ob upoštevanju naslednjega:

     (1)    Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati
            novo strategijo za delovna mesta in rast, imenovano Evropo 2020, ki temelji na
            okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter bo osredotočena na ključna področja,
            na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in
            konkurenčnost.

     (2)    Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike
            držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za
            zaposlovalne politike držav članic3, ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države
            članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo pri nacionalnih
            ekonomskih in zaposlovalnih politikah.

     1
            UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
     2
            UL C …, str. …
     3
            Za leto 2011 ohranjene s Sklepom Sveta 2011/308/EU z dne 19. maja 2011.

SL                                                     2                                              SL
 ---pagebreak---      (3)   Komisija je 12. januarja 2011 sprejela prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek
           novega cikla gospodarskega upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra
           predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.
     (4)   Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil prednostne naloge fiskalne konsolidacije in
           strukturnih reform (v skladu s sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na
           podlagi letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je, da je
           najpomembneje ponovno vzpostaviti trdne javne finance in fiskalno vzdržnost,
           zmanjšati brezposelnost z reformami na trgu dela ter si še bolj prizadevati za
           povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da te prednostne naloge pretvorijo v
           konkretne ukrepe in jih vključijo v programe stabilnosti oziroma konvergenčne
           programe in nacionalne reformne programe.
     (5)   Poleg tega je Evropski svet 25. marca 2011 države članice, ki sodelujejo v paktu „euro
           plus“, pozval, naj pravočasno predložijo zaveze, da jih bodo lahko vključile v
           programe stabilnosti oziroma konvergenčne programe in nacionalne reformne
           programe.

     (6)   Nemčija je 27. aprila 2011 predložila dopolnjeni program stabilnosti za obdobje 2011–
           2015, 7. aprila 2011 pa nacionalni reformni program za leto 2011. Zaradi medsebojne
           povezanosti sta bila programa ocenjena istočasno.

     (7)   Nemško gospodarstvo je bilo pred krizo dokaj stabilno. Vendar pa je občutno
           zmanjšanje obsega svetovne trgovine leta 2009 povzročilo drastičen upad izvoza in
           naložb, tako da se je realni BDP zmanjšal za celih 4,7 %. Po začetnem majhnem
           povečanju brezposelnosti ta od konca leta 2009 ponovno pada. Vzdržnost trga dela je
           bila posledica pozitivnih učinkov preteklih reform z zmanjšanjem ur dela in
           subvencioniranjem skrajšanega delovnega časa. Gospodarstvo si je po recesiji močno
           opomoglo in BDP je leta 2010 narasel za 3,6 %. Izvoz, ki je leta 2009 močno upadel,
           ni več beležil negativnih vrednosti in je s tem postavil temelje za širše gospodarsko
           okrevanje in zmanjšanje presežka tekočega računa. Konkurenčnost gospodarstva se je
           bolj povečala kot v večini držav članic euroobmočja. Javnofinančni proračun, ki je bil
           prej uravnotežen, je leta 2009 zaradi popolnoma delujočih samodejnih stabilizatorjev
           in diskrecijskih ukrepov za blaženje gospodarskega nazadovanja zabeležil primanjkljaj
           v višini 3 % BDP. Primanjkljaj je bil po gospodarskem okrevanju leta 2010 kljub
           obstoječim znatnim fiskalnim spodbudam in podpornim ukrepom za finančne trge
           omejen (3,3 % BDP).
     (8)   Na podlagi ocene dopolnitve programa stabilnosti v skladu z Uredbo Sveta (ES)
           št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temelji program
           stabilnosti, za leto 2011 previden, za naslednja leta pa realističen, tudi če ga
           primerjamo z napovedjo, ki jo je Komisija pripravila pomladi 2011. Program
           predvideva 2,3-odstotna rast realnega BDP za leto 2011, upad na 1,8 % za leto 2012 in
           povprečno 1,5-odstotno rast v obdobju 2013–2015. Pripomogel naj bi k zmanjšanju
           primanjkljaja pod 3-odstotno referenčno vrednost BDP že leta 2011, kar je dve leti
           pred rokom, ki ga je določil Svet, ter nadaljnjemu napredku pri doseganju
           srednjeročnega cilja (MTO), tj. 0,5 % BDP strukturnega primanjkljaja, leta 2014. Po
           pričakovanem zmanjšanju prekomernega primanjkljaja naj bi bila v programu
           določena hitrost prilagajanja na MTO leta 2013 in 2014 manjša od merila BDP, tj. 0,5

SL                                                3                                                   SL
 ---pagebreak---             %. Medtem ko se je delež javnega dolga v BDP leta 20104 povečal za skoraj 10
            odstotnih točk, naj bi po letu 2011 začel upadati ter do leta 2015 znašal 75,5 % BDP,
            tj. bil nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe. Tveganja v zvezi s proračunsko
            napovedjo so za leto 2011 sicer uravnotežena, vendar pa bi bili lahko rezultati slabši
            od predvidenih, saj določeni prihranki morda ne bodo realizirani. Nekateri ukrepi so še
            vedno v razpravi (npr. energijski in finančni davek), nekatere pa je treba še določiti
            (npr. kako izboljšati učinkovitost javnih uprav). Poleg tega ni mogoče izključiti
            nadaljnjih podpornih ukrepov za finančne trge.
     (9)    Ker so bili z nedavno zdravstveno reformo uvedeni ukrepi za zmanjšanje izdatkov
            zlasti v letih 2011 in 2012, bi nadaljnji ukrepi za večjo učinkovitost javne porabe v
            zdravstvu, med drugim tudi na področju dolgotrajne oskrbe, podprli predvideno
            konsolidacijo. Obenem bi zlasti v rast usmerjena konsolidacija, vključno z
            zagotavljanjem ustreznih sredstev za izobraževanje, pomagala povečati potencial za
            dolgoročno rast.

     (10)   Medtem ko se je nemški fiskalni okvir z uvedbo ustavnega predpisa o proračunu,
            ustanovitvijo Sveta za stabilnost in sistema za zgodnje opozarjanje, ki naj bi
            preprečeval proračunske nepravilnosti, dokaj okrepil, je treba predpis o proračunu
            popolnoma izvajati tudi na ravni zveznih dežel. Nadaljnja krepitev pripadajočega
            mehanizma za spremljanje in sankcije bi še povečala splošno verodostojnost nemških
            javnih financ.

     (11)   Kriza je razkrila resne pomanjkljivosti bančnega sektorja. Zaradi velikih izgub in
            odpisov mednarodnih naložb v drugorazredna hipotekarna posojila in strukturirana
            sredstva je bila kapitalska osnova nekaterih bank oslabljena, zaradi česar so bile
            potrebne visoke državne pomoči. Kriza je izpostavila tudi šibkost nekaterih deželnih
            bank, ki že tako ali tako niso imele zadostnih struktur za učinkovito upravljanje
            tveganja, ter odsotnost učinkovitega poslovnega modela pred krizo. Nadaljnje reforme
            bančnega sektorja, vključno s prestrukturiranjem deželnih bank zaradi potrebe po
            učinkovitem in ustrezno financiranem poslovnem modelu ter krepitvijo regulativnega
            in nadzornega okvira, bi ohranile stabilnost finančnega sektorja in zagotovile
            učinkovitejšo prerazporejanje domačih prihrankov kot sredstev za spodbujanje
            povpraševanja in naložb.

     (12)   Potencial za rast in strukturna konkurenčnost nemškega gospodarstva sta v veliki meri
            odvisna od dobro usposobljene, kvalificirane delovne sile, vendar pa bi lahko zaradi
            demografskega razvoja prišlo do pomanjkanje delovne sile. Zato je pomembno, da se
            na trgu dela odstranijo ovire za udeležbo posebnih skupin (starejših, žensk, slabo
            kvalificiranih delavcev, državljanov izven EU) in nadaljnji razvoj človeškega kapitala
            ter tako popolnoma izkoristi potencial delovne sile. Znižanje davčne obremenitve, ki je
            še vedno visoka zlasti pri nižjih in srednje visokih dohodkih, bi spodbujala k delu ter
            hkrati omogočala dvigovanje plač zlasti pri višje razpoložljivih dohodkih in s tem tudi
            povečanje domačega povpraševanja. Znižanje visoke mejne davčne stopnje pri drugem
            dohodku v gospodinjstvu, ki je pogojen s skupno obdavčitvijo dohodkov zakoncev, bi
            lahko s prehodom na posamezno obdavčitev zmanjšalo število zaposlenih s skrajšanim

     4
            Vzrok za hitro rast leta 2010 je bilo predvsem dejstvo, da sta dve banki v težavah oslabljena sredstva
            prenesli na „slabi banki“, ki sta del državnega sektorja. Po Eurostatovem smernicah za računovodska
            pravila za strukture za finančni odpis so pripadajoče obveznosti „slabih bank“ neposredno vplivale na
            višino dolga.

SL                                                       4                                                           SL
 ---pagebreak---             delovnim časom in povečalo število zaposlenih s polnim delovnim časom. Večja
            razpoložljivost ustanov za varstvo otrok bi izboljšala še vedno nizko zaposlenost žensk
            s polnim delovnim časom. Poleg tega bi lahko večjo število poklicno usposobljenih
            oseb povečalo možnosti slabo kvalificiranih delavcev na trgu dela.

     (13)   Nemčija je pred kratkim sprejela daljnosežne odločitve o prihodnji energijski
            mešanici. Izvajanje energijskega koncepta bo pomenilo temeljno preobrazbo dobave
            energije ter bo vplivalo na cene električne energije in srednje- do dolgoročno
            konkurenčnost gospodarstva. Pri izvajanju energijskega koncepta morajo biti glavno
            vodilo stroškovna učinkovitost, zlasti učinkovita poraba električne energije,
            stroškovno-učinkoviti sistemi podpor, zadostna elektroenergetska omrežja za
            obnovljive vire energije ter konkurenčni energetski trgi.

     (14)   Večja konkurenčnost v storitvenem sektorju bi pospešila rast produktivnosti in domače
            povpraševanje. Bolj dinamična rast storitvenega sektorja bi lahko povečala ponudbo in
            povpraševanje v Nemčiji. Kljub velikemu napredku v zadnjih letih, doseženem z
            izvajanjem direktive o storitvah, je še vedno mogoče nadalje zmanjšati ovire za vstop
            podjetij na trg in izstop z njega, zlasti z nadaljnjo poenostavitvijo izdaje dovoljenj za
            ustanovitev in opravljanje dejavnosti. Predpisi o nekaterih svobodnih poklicih (npr.
            inženirjev, arhitektov, farmacevtov in odvetnikov) so strožji kot v drugih državah,
            prav tako visoke so ovire za vstop in regulativne ovire za obrti. Pri storitvah omrežnih
            sektorjev je konkurenčnost, zlasti v železniškem prometu, še vedno ovirana. Z
            učinkovito razvezo upravljanja infrastrukture in prometnih storitev, ki je predpostavka
            za konkurenčen trg, se zamuja. Večja nadzorna vloga Zvezne agencije za omrežja,
            odprava navzkrižnih subvencij med operaterji omrežij in ponudniki železniških
            storitev, odprtje infrastrukture za prodajo in izdajo vozovnic konkurenčnim
            ponudnikom bi kratkoročno povečali konkurenčnost.

     (15)   Nadaljnje reforme, ki bodo izboljšale dostop do izobraževalnega sistema in sistema za
            usposabljanje ter njuno kakovost, bodo ključne za zagotavljanje ustrezno kvalificirane
            delovne sile, med drugim tudi zaradi demografskega razvoja. Po napovedih naj bi
            primanjkovalo zlasti srednje in visoko kvalificirane delovne sile, zlasti na področju
            matematike, znanosti in tehnologij. Odstotek mladih, ki se izobražuje na višješolski in
            visokošolski ravni, je v Nemčiji pod povprečjem EU. Več predšolskega izobraževanja
            in celodnevnih šol ter lažji prehod med različnimi smermi šolskega sistema lahko
            izboljšajo rezultate na področju izobraževanja.

     (16)   Nemčija se je v okviru pakta „euro plus“ zavezala na več področjih5. Na fiskalnem
            področju naj bi čezmerni primanjkljaj odpravila že leta 2011 ter leta 2011–2012 brez
            težav dosegla cilje, določene v nacionalnih predpisih o proračunu. Za povečanje
            finančne stabilnosti ukrepi določajo učinkovito regulacijo kapitalskega trga in nadzor
            nad njim. Ukrepi za povečanje zaposlenosti so usmerjeni predvsem v udeležbo na trgu
            dela (reforme z aktivnimi instrumenti za trg dela, za vključevanje strokovnjakov s
            tujimi kvalifikacijami in integracija priseljencev) ter izobraževanje (pakt za osnovno
            izobrazbo). Ukrepi za povečanje konkurenčnosti so usmerjeni v omrežne sektorje,
            energijski in storitveni sektor (tj. agencija za preglednost trga električne energije in
            plina, program za električno mobilnost, več sredstev za prometno infrastrukturo) ter
            izobraževanje (tj. pobuda odličnosti za spodbujanje podiplomskega študija, sredstva za

     5
            Več o zavezah v okviru pakta „euro plus“ v SEC(2011) 714.

SL                                                      5                                               SL
 ---pagebreak---             pakt za univerze). Te zaveze se nanašajo na štiri področja pakta. Odražajo širšo
            reformno agendo, določeno v programu stabilnosti in nacionalnem reformnem
            programu. Vendar pa več področij politik v paktu ni obravnavanih (npr.
            prestrukturiranje deželnih bank ali davčna obremenitev zaposlenih) ali ni
            obravnavanih dovolj podrobno (odprtje storitvenega sektorja in omrežnih sektorjev
            večji konkurenci). Zaveze v okviru pakta „euro plus“ so bile ocenjene in upoštevane v
            priporočilih.

     (17)   Komisija je ocenila nemški program stabilnosti in nacionalni program reform,
            vključno z zavezami v okviru pakta „euro plus“6. Glede na to, da je treba okrepiti
            splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo EU v prihodnje
            nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in
            socialno-ekonomsko politiko v Nemčiji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU.
            Komisija zato meni, da mora Nemčija proračunsko strategijo izvajati kot predvideno
            in ohraniti rasti prijazno konsolidacijo. Nadaljnji ukrepi v letih 2011–2012 morajo
            zagotoviti stabilnost finančnega sistema (npr. s prestrukturiranjem deželnih bank) ter z
            večjo udeležbo na trgu dela, ki jo je mogoče doseči z zmanjšanjem davčne
            obremenitve zaposlenih, okrepiti domače vire rasti, izboljšati dostop do
            izobraževalnega sistema in njegovo kakovost ter odpreti storitveni sektor, obrtne in
            poklicne dejavnosti ter omrežne sektorje večji konkurenci.

     (18)   Svet je na podlagi te ocene, pri čemer je upošteval tudi Priporočila Sveta na podlagi
            člena 126(7) Pogodbe o delovanju Evropske unije z dne 2. decembra 2009, proučil
            dopolnitev programa stabilnosti Nemčije iz leta 2011, njegovo mnenje7 pa je zajeto
            zlasti v priporočilu v točki (1) v nadaljevanju. Ob upoštevanju sklepov Evropskega
            sveta z dne 25. marca 2011 je Svet proučil nacionalni reformni program Nemčije.

     PRIPOROČA, naj Nemčija v obdobju 2011–2012 ukrepa na naslednjih področjih:

     (1)     izvaja proračunsko strategijo za leto 2012 in pozneje kot predvideno, dokonča
             izvajanje predpisa o proračunu na ravni zveznih dežel ter nadalje okrepi pripadajoči
             mehanizem za spremljanje in sankcije, ohrani rasti prijazno konsolidacijo, zlasti z
             zagotavljanjem zadostnih sredstev za izobraževanje in izboljšanjem učinkovitosti
             porabe javnih sredstev v zdravstvu in na področju dolgotrajne oskrbe.

     (2)     odpravi strukturno šibkost finančnega sektorja, zlasti s prestrukturiranjem deželnih
             bank, ki potrebujejo ustrezno financiran in učinkovit poslovni model.

     (3)     poveča udeležbo na trgu dela tako, da izboljša pravičen dostop do izobraževalnega
             sistema in sistema usposabljanja ter zmanjša visoko davčno obremenitev za nižje
             dohodke na proračunsko nevtralen način, poveča število ustanov za celodnevno
             varstvo otrok in celodnevnih šol ter odpravi davčne ovire za drugi dohodek v
             gospodinjstvu.

     (4)     odpravi neupravičene omejitve pri nekaterih svobodnih poklicih in v obrtnem
             sektorju, izboljša konkurenčnost omrežnih sektorjev, okrepi nadzorno vlogo Zvezne
             agencije za omrežja v železniškem sektorju ter se v okviru načrtovanega
             nacionalnega energijskega koncepta osredotoči na izboljšanje dolgoročne stroškovne

     6
            SEC(2011) 714.
     7
            V skladu s členom 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.

SL                                                       6                                             SL
 ---pagebreak---              učinkovitosti zakona o obnovljivih virih energije ter na dejansko neodvisnost med
             proizvodnjo energije in njenim prenosom ter boljše čezmejne povezave.

     V Bruslju,

                                              Za Svet
                                              Predsednik

SL                                              7                                                SL


title: Priporočilo Komisije z dne 24. avgusta 2006 o digitalizaciji in spletni dostopnosti kulturnega gradiva in digitalnem arhiviranju

text:
               31.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 236/28

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 24. avgusta 2006
   o digitalizaciji in spletni dostopnosti kulturnega gradiva in digitalnem arhiviranju
   (2006/585/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 1. junija 2005 predstavila pobudo i2010, ki si prizadeva optimizirati koristi novih informacijskih tehnologij za gospodarsko rast, ustvarjanje delovnih mest in kakovost življenja evropskih državljanov. Komisija je naredila digitalne knjižnice za glavni vidik i2010. V svojem Sporočilu „i2010: digitalne knjižnice“ z dne 30. septembra 2005 (1) je določila svojo strategijo za digitalizacijo, spletno dostopnost in digitalno arhiviranje evropskega kolektivnega spomina. Ta kolektivni spomin vključuje tisk (knjige, revije, časopise), fotografije, muzejske objekte, arhivske dokumente, avdiovizualno gradivo (v nadaljnjem besedilu „kulturno gradivo“).

               (2)

               Državam članicam je treba priporočiti ukrepe, ki jih navedena strategija uporablja za optimizacijo gospodarskega in kulturnega potenciala evropske kulturne dediščine.

               (3)

               V navedenem okviru je treba spodbujati razvoj digitaliziranega gradiva iz knjižnic, arhivov in muzejev. Spletna dostopnost gradiva bo omogočila državljanom po vsej Evropi, da imajo dostop do njega in ga uporabljajo za prosti čas, študij ali delo. Evropski raznovrstni in večjezični dediščini bo dal jasen profil na internetu. Poleg tega se lahko digitalizirano gradivo ponovno uporabi v industrijah, kot je turizem, in izobraževalni industriji, kakor tudi v novih kreativnih prizadevanjih.

               (4)

               Poleg tega sklepi Sveta med 15. in 16. novembrom 2004 o delovnem načrtu za Kulturo 2005–2006 poudarjajo prispevek kreativnosti in kreativne industrije h gospodarski rasti v Evropi in potrebo po usklajenem prizadevanju za digitalizacijo.

               (5)

               Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2005 o filmski dediščini in konkurenčnosti z njo povezanih industrijskih dejavnosti (2) je že priporočilo državam članicam, da sprejmejo ustrezne ukrepe za povečanje uporabe digitalnih in novih tehnologij pri zbiranju, katalogiziranju, arhiviranju in restavriranju kinematografskih del. Kar zadeva kinematografska dela, sedanje priporočilo v številnih vidikih dopolnjuje Priporočilo Parlamenta in Sveta o filmski dediščini.

               (6)

               Digitalizacija je pomembno sredstvo za zagotavljanje boljše dostopnosti kulturnega gradiva. V nekaterih primerih je edino sredstvo za zagotavljanje, da bo tako gradivo na voljo prihodnjim generacijam. Čeprav je trenutno v teku več pobud digitaliziranja v državah članicah, so prizadevanja razdrobljena. Usklajeno ukrepanje držav članic za digitaliziranje njihove kulturne dediščine bi zagotovilo večjo skladnost pri izbiri gradiva in bi preprečevalo pokrivanje pri digitaliziranju. Prav tako bi zagotovilo bolj varne razmere za naložbe podjetij v tehnologije digitaliziranja. Pregledi trenutnih in načrtovanih dejavnosti digitaliziranja ter količinski cilji za digitalizacijo bi prispevali k doseganju navedenih ciljev.

               (7)

               Zasebni sektor, ki sponzorira digitalizacijo, ali partnerstva med javnim in zasebnim sektorjem lahko v prizadevanja za digitalizacijo vključujejo zasebne subjekte in jih je treba še naprej spodbujati.

               (8)

               Naložbe v nove tehnologije in sredstva za digitaliziranje v velikem obsegu lahko znižajo stroške digitalizacije ob ohranjanju ali izboljšanju kakovosti in jih je zato treba priporočati.

               (9)

               Skupna večjezična dostopna točka bi omogočila iskanje po evropski distribuirani digitalni kulturni dediščini – to pomeni digitalni kulturni dediščini, ki se nahaja na različnih krajih v različnih organizacijah – na spletu. Taka dostopna točka bi jo naredila bolj vidno in poudarila skupne lastnosti. Dostopna točka mora graditi na obstoječih pobudah, kot so Evropska knjižnica (TEL), v kateri evropske knjižnice že sodelujejo. Kjer je mogoče, mora zbliževati zasebne imetnike pravic pri kulturnem gradivu in vse zainteresirane interesne skupine. Treba je spodbujati močno zavezanost držav članic in kulturnih ustanov, da vzpostavijo tako dostopno točko.

               (10)

               Samo del gradiva, ki ga hranijo knjižnice, arhivi in muzeji, je javno dostopnega, v smislu, da ni ali ni več zaščiteno s pravicami intelektualne lastnine, medtem ko je ostalo zaščiteno s pravicami intelektualne lastnine. Ker so pravice intelektualne lastnine ključno orodje za spodbujanje kreativnosti, je treba evropsko kulturno gradivo digitalizirati, omogočiti dostop do njega in ga arhivirati ob polnem spoštovanju avtorskih in sorodnih pravic. V tem okviru so zlasti pomembni členi 5(2)c, 5(3)n in 5(5), kakor tudi uvodna izjava (40) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorskih in sorodnih pravic v informacijski družbi (3). Mehanizmi licenciranja na področjih, kot so dela sirote – to so tako imenovana avtorsko varovana dela, katerih avtorje je težko ali celo nemogoče določiti – in dela, ki se ne tiskajo ali distribuirajo (avdiovizualna) več, lahko olajšajo ureditev pravic in posledično prizadevanje za digitalizacijo ter naknadno spletno dostopnost. Take mehanizme je zato treba spodbujati v tesnem sodelovanju z imetniki pravic.

               (11)

               Določbe v nacionalni zakonodaji lahko vsebujejo ovire za uporabo del, ki so v javni rabi, tako da na primer zahtevajo upravni akt za vsako reproduciranje dela. Vse take ovire je treba ugotoviti in sprejeti ukrepe za njihovo odstranitev.

               (12)

               Resolucija Sveta C/162/02 z dne 25. junija 2002 o arhiviranju jutrišnjega spomina – arhiviranje digitalne vsebine za prihodnje generacije (4) predlaga cilje in okvirne ukrepe za arhiviranje digitalne vsebine za prihodnje generacije. Vendar trenutno v državah članicah ne obstajajo jasne in celovite politike glede arhiviranja digitalne vsebine. Odsotnost takih politik predstavlja nevarnost za preživetje digitaliziranega gradiva in lahko povzroči izgubo gradiva, ki je bilo proizvedeno v digitalni obliki. Razvoj učinkovitih sredstev digitalnega arhiviranja ima daljnosežne posledice, ne samo za arhiviranje gradiva v javnih ustanovah, temveč tudi za vsako organizacijo, ki je obvezana k arhiviranju digitalnega gradiva ali si to želi.

               (13)

               Več držav članic je uvedlo pravne obveznosti ali razmišlja o uvedbi le-teh, ki bi od proizvajalcev digitalnega gradiva zahtevale, da dajo eno ali več kopij svojega gradiva na voljo imenovanemu organu za deponiranje. Za izogibanje množici različnih predpisov, ki urejajo deponiranje digitalnega gradiva, je nujno učinkovito sodelovanje med državami članicami in treba ga je spodbujati.

               (14)

               Spletna žetev (Web-harvesting) je nova tehnika za zbiranje gradiva z interneta za namene arhiviranja. Pomeni, da imenovane ustanove aktivno zbirajo gradivo in ne čakajo, da je to deponirano, kar zmanjšuje upravno breme za proizvajalce digitalnega gradiva in take določbe morajo biti sprejete v nacionalno zakonodajo –

         PRIPOROČA, DA DRŽAVE ČLANICE:
   Digitalizacija in spletna dostopnost

               1.

               zbirajo informacije o sedanji in načrtovani digitalizaciji knjig, revij, časopisov, fotografij, muzejskih objektov, arhivskih dokumentov, avdiovizualnega gradiva (v nadaljnjem besedilu „kulturno gradivo“) in ustvarjajo preglede take digitalizacije, da bi se preprečilo podvajanje prizadevanj ter bi se spodbujalo sodelovanje in sinergije na evropski ravni;

               2.

               razvijejo količinske cilje za digitalizacijo analognega gradiva v arhivih, knjižnicah in muzejih ter navedejo pričakovano povečanje digitaliziranega gradiva, ki bi lahko oblikovalo del Evropske digitalne knjižnice, in proračuna, ki so ga dodelili javni organi;

               3.

               spodbujajo partnerstva med kulturnimi ustanovami in zasebnim sektorjem, da bi se ustvarile nove poti za financiranje digitalizacije kulturnega gradiva;

               4.

               vzpostavijo in ohranjajo sredstva za digitaliziranje v velikem obsegu kot del pooblaščenih centrov za digitalizacijo v Evropi ali v tesnem sodelovanju z njimi;

               5.

               spodbujajo Evropsko digitalno knjižnico v obliki skupne večjezične točke dostopa do evropskega distribuiranega digitalnega kulturnega gradiva – to pomeni digitalno kulturno gradivo, ki se nahaja na različnih krajih v različnih organizacijah – s pomočjo:

                           (a)

                           spodbujanja kulturnih ustanov, kot tudi založnikov in drugih imetnikov pravic, da omogočijo iskanje po njihovem digitaliziranem gradivu prek Evropske digitalne knjižnice,

                           (b)

                           zagotavljanja, da kulturne ustanove in, kadar je primerno, ustrezna zasebna podjetja uporabljajo skupne standarde za digitalizacijo, da bi dosegli interoperabilnost digitaliziranega materiala na evropski ravni in da bi omogočili iskanje, ki je neodvisno od jezika;

               6.

               izboljšajo pogoje za digitalizacijo kulturnega gradiva in spletno dostopnost do njega s pomočjo:

                           (a)

                           ustvarjanja mehanizmov za omogočanje uporabe del sirot, po posvetovanju z zainteresiranimi stranmi,

                           (b)

                           vzpostavljanja ali spodbujanja mehanizmov za omogočanje uporabe del, ki se ne tiskajo ali distribuirajo več, po posvetovanju z zainteresiranimi stranmi,

                           (c)

                           spodbujanja dostopnosti seznamov znanih del sirot in del v javni rabi,

                           (d)

                           ugotavljanja ovir v njihovi zakonodaji za spletno dostopnost in naknadno uporabo kulturnega gradiva, ki je v javni rabi in sprejetje ukrepov za njihovo odstranitev;

         Digitalno arhiviranje

               7.

               vzpostavljajo nacionalne strategije za dolgotrajno arhiviranje digitalnega gradiva in dostop do njega, ob polnem spoštovanju zakona o avtorskih pravicah, ki:

                           (a)

                           opisuje organizacijski pristop ter navaja vloge in odgovornosti udeleženih strani in dodeljenih virov,

                           (b)

                           vsebuje posebne akcijske načrte, ki orišejo cilje in časovni razpored za uresničitev posebnih ciljev;

               8.

               med seboj izmenjujejo informacije o strategijah in akcijskih načrtih;

               9.

               sprejemajo določbe v svoji zakonodaji, ki javnim ustanovam za namene arhiviranja dovoljujejo večkratno kopiranje in prenos digitalnega kulturnega gradiva, ob polnem spoštovanju zakonodaje Skupnosti in mednarodne zakonodaje;

               10.

               pri vzpostavljanju politik in postopkov za deponiranje gradiva, ki je bilo ustvarjeno v digitalnem formatu, upoštevajo razvoj v drugih državah članicah, da bi preprečili širok razkorak pri ureditvah deponiranja;

               11.

               sprejemajo določbe v svoji zakonodaji, na podlagi katerih imenovane ustanove z uporabo tehnik zbiranja gradiva, kot je spletna žetev (web-harvesting), arhivirajo spletne vsebine, ob polnem spoštovanju zakonodaje Skupnosti in mednarodne zakonodaje o pravicah intelektualne lastnine;

         Spremljanje izvajanja tega priporočila

               12.

               obveščajo Komisijo 18 mesecev po objavi tega priporočila v Uradnem listu Evropske unije in za tem vsaki dve leti o sprejetih ukrepih v odgovor na to priporočilo.

      V Bruslju, 24. avgusta 2006

            Za Komisijo

         Viviane REDING

            Članica Komisije

      (1)  COM(2005) 465 konč.

      (2)  UL L 323, 9.12.2005, str. 57.

      (3)  UL L 167, 22.6.2001, str. 10.

      (4)  UL C 162, 6.7.2002, str. 4.


title: Priporočilo Komisije (EU) 2016/2123 z dne 30. novembra 2016 o harmonizaciji področja uporabe in pogojev za splošna dovoljenja za prenos za oborožene sile in naročnike iz točke (a) člena 5(2) Direktive 2009/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta (notificirano pod dokumentarno številko C(2016) 7711)

text:
               3.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 329/101

         PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2016/2123
   z dne 30. novembra 2016
   o harmonizaciji področja uporabe in pogojev za splošna dovoljenja za prenos za oborožene sile in naročnike iz točke (a) člena 5(2) Direktive 2009/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta

         (notificirano pod dokumentarno številko C(2016) 7711)

   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s členom 5 Direktive 2009/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) so države članice dolžne objaviti vsaj štiri splošna dovoljenja za prenos.

               (2)

               Splošna dovoljenja za prenos so ključni element poenostavljenega sistema za izdajanje dovoljenj, ki je bil vzpostavljen z Direktivo 2009/43/ES.

               (3)

               Razlike v področju uporabe splošnih dovoljenj za prenos, ki jih objavijo države članice, v smislu zajetih obrambnih proizvodov in različni pogoji, ki se uporabljajo za prenose teh proizvodov, bi lahko ovirali izvajanje Direktive 2009/43/ES in doseganje njenega cilja poenostavitve. Harmonizacija področja uporabe in pogojev za prenose v okviru splošnih dovoljenj za prenos, ki jih objavijo države članice, je pomembna, da se zagotovi privlačnost in uporaba navedenih dovoljenj.

               (4)

               Predstavniki držav članic v odboru, ustanovljenem s členom 14 Direktive 2009/43/ES, so predlagali, da bi se harmonizacija področja uporabe in pogojev za prenose v okviru splošnih dovoljenj za prenos, ki jih objavijo države članice, lahko dosegla s sprejetjem priporočila Komisije.

               (5)

               Smernice, določene v tem priporočilu, so rezultat pogajanj z državami članicami o harmonizaciji področja uporabe in pogojev za splošna dovoljenja za prenos za oborožene sile in naročnike iz točke (a) člena 5(2) Direktive 2009/43/ES (v nadaljnjem besedilu: SDP-OS).

               (6)

               To priporočilo se šteje kot podlaga za SDP-OS držav članic. Pri obrambnih proizvodih, navedenih pod točko 1.1 tega priporočila, gre za minimalen obseg in neizčrpen seznam proizvodov, za katere države članice dovoljujejo prenos v okviru svojih SDP-OS. To pomeni, da je lahko s SDP-OS, ki jih objavijo države članice, dovoljen tudi prenos drugih obrambnih proizvodov iz Priloge k Direktivi 2009/43/ES, ki niso navedeni v tem priporočilu.

               (7)

               Države članice opozarjajo, da jih zavezujejo obveznosti iz prava EU, kot je Skupno stališče Sveta 2008/944/SZVP (2), in tudi mednarodne zaveze na področju nadzora izvoza.

               (8)

               To priporočilo se uporablja za Skupni seznam vojaškega blaga Evropske unije, kot je določen v Prilogi k Direktivi 2009/43/ES. To priporočilo se bo po potrebi posodobilo, da se upoštevajo prihodnje posodobitve Skupnega seznama vojaškega blaga Evropske unije –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   1.   SPLOŠNA DOVOLJENJA ZA PRENOS ZA OBOROŽENE SILE IN NAROČNIKE IZ TOČKE (A) ČLENA 5(2) DIREKTIVE 2009/43/ES
   1.1   Obrambni proizvodi, upravičeni do prenosa v skladu s splošnim dovoljenjem za prenos za oborožene sile in naročnike iz točke (a) člena 5(2) Direktive 2009/43/ES

   Naslednje kategorije ML s podtočkami so podniz seznama obrambnih proizvodov iz Priloge k Direktivi 2009/43/ES. Splošna dovoljenja za prenos za oborožene sile in naročnike iz točke (a) člena 5(2) navedene direktive (v nadaljevanju: SDP-OS) dovoljujejo najmanj prenos obrambnih proizvodov, opredeljenih s kategorijami ML, ki so navedene v nadaljevanju. Države članice se lahko odločijo, da v svoja SDP-OS vključijo več kategorij ML in ustrezne obrambne proizvode.
   Seznam kategorij ML, ki morajo biti zajete kot minimum:

               —

               ML 4. Podtočki (a) in (b). Vključeno je vso blago, razen:

                           —

                           min,

                           —

                           kasetnega streliva, eksplozivnih bombic in podstreliva ter njihovih posebej zasnovanih komponent,

                           —

                           tromblonskih min in ročnih granat,

                           —

                           torpedov, torpedov brez bojnih glav in teles torpedov,

                           —

                           bomb,

                           —

                           vodenih, nevodenih in drugih izstrelkov (npr. raket, vodenih izstrelkov, lahkih prenosnih raketnih sistemov zračne obrambe),

                           —

                           pehotnih eksplozivnih teles ter adhezivnih in kumulativnih polnitev.

                     Izključeno je tudi naslednje orožje:

                           —

                           bojne glave in eksplozivna polila,

                           —

                           polnila vžigalnika,

                           —

                           glave za odkrivanje ciljev, sistemi vodenja in naprave za samovodenje,

                           —

                           posamezne raketne stopnje,

                           —

                           povratna vozila,

                           —

                           motorji,

                           —

                           sistemi krmiljenja potiska,

                           —

                           metalci izstrelkov in naprave za izstreljevanje,

                           —

                           sistemi za polaganje, preslepitev, motenje ali prekinjanje,

                           —

                           posebej zasnovane komponente za lahke prenosne raketne sisteme zračne obrambe.

               —

               ML 5. Vključeno je vse blago, razen:

                           —

                           proizvodov za protiukrepe,

                           —

                           opreme in komponent, ki so izključene iz drugih kategorij v istem splošnem dovoljenju za prenos.

               —

               ML 6. Vključeno je vse blago, razen:

                           —

                           dokončanih vozil,

                           —

                           šasije in kupol,

                           —

                           opreme in komponent, ki so izključene iz drugih kategorij v istem splošnem dovoljenju za prenos.

               —

               ML 7. Podtočka (g).

               —

               ML 9. Vse blago, razen:

                           —

                           celotnih plovil in podmornic,

                           —

                           podvodnih naprav za odkrivanje in njihovih posebej zasnovanih komponent,

                           —

                           pogonskih sistemov, ki ne potrebujejo zraka, in njihovih posebej zasnovanih komponent,

                           —

                           celotnih ladijskih trupov,

                           —

                           protiukrepov,

                           —

                           opreme in komponent, ki so izključene iz drugih kategorij v istem splošnem dovoljenju za prenos.

               —

               ML 10. Vse blago, razen:

                           —

                           celotnih zrakoplovov,

                           —

                           celotnih brezpilotnih zrakoplovov in komponent, posebej zasnovanih ali prirejenih za brezpilotne zrakoplove,

                           —

                           trupov bojnih zrakoplovov in bojnih helikopterjev,

                           —

                           motorjev bojnih zrakoplovov,

                           —

                           opreme in komponent, ki so izključene iz drugih kategorij v istem splošnem dovoljenju za prenos.

               —

               ML 11. Podtočka (a). Samo naslednje blago:

                           —

                           oprema za vodenje in navigacijo, razen sistemov za lahke prenosne raketne sisteme zračne obrambe ali sistemov, opredeljenih v Režimu kontrole raketne tehnologije I (MTCRI),

                           —

                           avtomatizirani sistemi za poveljevanje in nadziranje.

               —

               ML 13. Podtočki (c) in (d).

               —

               ML 14. Vse blago, razen naprave za usposabljanje za delo z lahkimi prenosnimi raketnimi sistemi zračne obrambe.

               —

               ML 15. Podtočke (b), (c), (d) in (e).

               —

               ML 16. Vse blago, razen:

                           —

                           proizvodov, povezanih z lahkim prenosnim raketnim sistemom zračne obrambe,

                           —

                           vseh proizvodov, povezanih z blagom, za katerega ni dovoljen izvoz v istem splošnem dovoljenju za prenos.

               —

               ML 17. Podtočke (a), (b), (d), (e), (j), (k), (l), (m), (n), (o) in (p). Vse blago, razen:

                           —

                           podtočke (n). Preskusni modeli so izključeni, če so posebej zasnovani za razvoj blaga, navedenega v ML 4, 6, 9 ali 10, kakor tudi komponente, posebej zasnovane za te preskusne modele.

               —

               ML 21. Podtočki (a) in (b). Samo naslednje blago in le, če je dovoljeno v drugih kategorijah v zadevnem splošnem dovoljenju:

                           (a)

                           „programska oprema“, posebej zasnovana ali prirejena za kar koli od naslednjega:

                                       1.

                                       upravljanje ali vzdrževanje opreme, določene v Prilogi k Direktivi 2009/43/ES;

                           (b)

                           posebna „programska oprema“, razen programske opreme, ki je opredeljena v ML21.a., in sicer:

                                       1.

                                       „programska oprema“, posebej zasnovana za vojaške namene in posebej zasnovana za modeliranje, simulacijo ali ocenjevanje vojaških orožnih sistemov;

                                       4.

                                       „programska oprema“, posebej zasnovana za vojaške namene in posebej zasnovana za poveljevalne, komunikacijske, nadzorne in obveščevalne (Command, Communications, Control and Intelligence – C3I) oziroma poveljevalne, komunikacijske, nadzorne, računalniške in obveščevalne aplikacije (Command, Communications, Control, Computer and Intelligence – C4I);

               —

               ML 22. Podtočka (a). Vse tehnologije, razen tistih, ki so potrebne za razvoj in proizvodnjo, in le, če so dovoljene v drugih kategorijah v istem splošnem dovoljenju za prenos.

         1.2   Pogoji, ki se vključijo v splošno dovoljenje za prenos za oborožene sile

   Naslednji seznam pogojev ni izčrpen. Vendar drugi pogoji, ki jih država članica doda v splošno dovoljenje za prenos za oborožene sile, ne smejo nasprotovati pogojem, navedenim v nadaljevanju, ali jih spodkopavati.

               —

               Geografska veljavnost: Evropski gospodarski prostor (EU 28 ter Islandija in Norveška (3)).

               —

               Ponovni prenosi znotraj EGP so dovoljeni brez predhodnega nadzora, lahko se zahteva le naknadno poročanje.

               —

               SDP-OS je namenjeno končni uporabi upravičenih prejemnikov iz točke (a) člena 5(2) Direktive 2009/43/ES. Nadaljnje prodaje, ki niso znane v času prenosa, se štejejo za nov izvoz. Glede novega izvoza so za nadzor izvoza ali prenosa, ki je posledica naknadne prodaje, ki ni znana v času prenosa, odgovorni pristojni organi države članice prejemnice.

               —

               Za namene naknadnega preverjanja v okviru SDP-OS bi morale države članice zagotoviti, da dobavitelji poročajo o uporabi SDP-OS v skladu z minimalnimi zahtevami iz člena 8(3) Direktive 2009/43/ES.

         2.   NADALJNJI UKREPI
   Države članice so pozvane, naj to priporočilo uveljavijo najpozneje do 1. julija 2017.
   Države članice se spodbujajo, da Komisijo obvestijo o ukrepih, sprejetih za uveljavitev tega priporočila.
   3.   NASLOVNIKI
   To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 30. novembra 2016

            Za Komisijo

         Elżbieta BIEŃKOWSKA

            Članica Komisije

      (1)  Direktiva 2009/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o poenostavitvi pogojev za prenose obrambnih proizvodov znotraj Skupnosti (UL L 146, 10.6.2009, str. 1).

      (2)  Skupno stališče Sveta 2008/944/SZVP z dne 8. decembra 2008, ki opredeljuje skupna pravila glede nadzora izvoza vojaške tehnologije in opreme (UL L 335, 13.12.2008, str. 99).

      (3)  Sklep Skupnega odbora EGP št. 111/2013 z dne 14. junija 2013 (UL L 318, 28.11.2013, str. 12), s katerim je bila Direktiva 2009/43/ES vključena v Sporazum EGP, je vključeval izrecno spremembo besedila: „Ta direktiva se ne uporablja za Lihtenštajn.“


Pomembno pravno obvestilo

|

52006SC0284

Priporočilo mnenje Sveta v skladu s tretjim odstavkom člena 5 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Nemčije, 2005-2009  /* SEK/2006/0284 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 1.3.2006SEK(2006) 284 končnoPriporočiloMNENJE SVETAv skladu s tretjim odstavkom člena 5 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Nemčije, 2005–2009(predložena s strani Komisije)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMOzadjePakt stabilnosti in rasti, ki je začel veljati 1. julija 1998, temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje pogojev za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki pospešuje ustvarjanje delovnih mest. Leta 2005 je bil Pakt prvič spremenjen. Reforma je potrdila koristnost Pakta pri utrjevanju proračunske discipline, vendar je skušala okrepiti njegovo učinkovitost in gospodarsko podporo, pa tudi zaščititi dolgoročno vzdržnost javnih financ.Uredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], ki je del Pakta, določa, da morajo države članice Svetu in Komisiji predložiti programe stabilnosti ali konvergenčne programe ter njihove letne dopolnitve (države članice, ki so že sprejele enotno valuto, predložijo programe stabilnosti ali njihove dopolnitve, države članice, ki je še niso sprejele, predložijo konvergenčne programe ali njihove dopolnitve). Prvi program stabilnosti Nemčije je bil predložen januarja 1999. V skladu z Uredbo je Svet na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom 15. marca 1999 podal mnenje. Dopolnitve programov stabilnosti in konvergenčnih programov v skladu z enakim postopkom Komisija oceni in zgoraj navedeni odbor prouči, po potrebi jih prouči tudi Svet.V teh programih morajo države članice podrobno opredeliti svoj srednjeročni cilj za proračunski položaj in določiti ukrepe politike za njegovo doseganje in ohranjanje, vključno s spremljajočimi ekonomskimi predpostavkami. Na podlagi reforme Pakta je treba srednjeročni cilj oblikovati za vsako posamezno državo članico posebej ob upoštevanju ekonomske in proračunske heterogenosti v Uniji, tudi glede proračunskega tveganja za vzdržnost. V reformi je prav tako predvideno, da je treba v konjunkturnem obdobju doseči bolj simetrični pristop k proračunski politiki na podlagi okrepljene proračunske discipline v obdobju ugodnih gospodarskih razmer, medtem ko je treba „večje strukturne reforme“ s preverljivim vplivom na dolgoročno vzdržnost upoštevati v primeru začasnega odstopanja od srednjeročnega cilja ali poteka prilagoditve nanj.Ob upoštevanju napovedi služb Komisije iz jeseni 2005, kodeksa ravnanja[2], skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje potencialnih proizvodov in ciklično prilagojenih saldov ter širših smernic ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008, je Komisija proučila nedavno predloženi program stabilnosti Nemčije in na podlagi svoje ocene, navedene spodaj, sprejela priporočilo za mnenje Sveta o njej.Ocena1.  Nemška vlada je sprejela zadnjo dopolnitev programa stabilnosti Nemčije in jo predložila Svetu in Komisiji 22. februarja 2006, t.j. 12 tednov po 1. decembru, roku, določenem v kodeksu ravnanja. Nemška vlada, ki je začela svoj mandat ob koncu leta 2005, je 22. februarja 2006 sprejela osnutek federalnega proračuna za leto 2006 in, predvsem, tudi sprejela osnutek zakona za povečanje osrednje stopnje DDV s 16 % na 19 % od 1. januarja 2007. Program obravnava obdobje od 2005 do 2009. Program na splošno upošteva vzorčno strukturo programov stabilnosti in konvergenčnih programov, opredeljeno v novem kodeksu ravnanja[3].2.  Svet je 21. januarja 2003 odločil, da ima Nemčija čezmerni primanjkljaj, in na podlagi člena 104(7) priporočil, naj se čezmerni primanjkljaj zmanjša do leta 2004. Komisija je v svojem Sporočilu Svetu iz decembra 2004 o „položaju Nemčije in Francije glede obveznosti na podlagi postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem po sodbi Sodišča Evropskih skupnosti“ sklenila, da je treba leto 2005 obravnavati kot ustrezni rok za zmanjšanje. Svet je januarja 2005 soglašal s tem stališčem. Komisija je 1. marca 2006 Svetu priporočila, da Nemčijo pozove v skladu s členom 104(9), naj sprejme ukrepe za zmanjšanje čezmernega primanjkljaja do leta 2007. Svet je v svojem mnenju z dne 17. februarja 2005 o dopolnitvi programa stabilnosti iz decembra 2004, ki obravnava obdobje 2004–2008, pozval Nemčijo, naj stori, kar je potrebno, da zagotovi zmanjšanje čezmernega primanjkljaja v letu 2005; izvrši prilagoditev proračuna v letih po letu 2005 in stori vse potrebno v strukturnem smislu, da doseže proračunski položaj blizu ravnovesja do konca obdobja, ki ga obravnava program; ter nadaljuje s strukturnimi reformami za izboljšanje dolgoročne vzdržnosti javnih financ, še zlasti kar zadeva sistem zdravstvenega varstva.3.  Rast BDP v Nemčiji je v zadnjih desetih letih znašala 1,4 % letno, s tem je zamujala za povprečjem euroobmočja za več kot pol odstotne točke. Potencialna rast je postopoma padala skozi vse to obdobje. Dejavnost je, čeprav jo je spodbujal cvetoč izvoz, upočasnilo slabo domače povpraševanje. Povpraševanje in proizvodnja sta na začetku desetletja dlje časa stagnirala, v letu 2004 sta se za kratek povečala, a nato spet poslabšala. Zaradi manjšega ustvarjanja delovnih mest je stopnja brezposelnosti narasla in zdaj zadeva 9,5 % delovne sile. Javnofinančni primanjkljaj je leta 2005 četrto zaporedno leto prekoračil referenčno vrednost iz Pogodbe, ki znaša 3 %. Javni dolg je leta 1991 znašal blizu 40% BDP, od leta 2002 pa je presegel referenčno vrednost iz Pogodbe, ki znaša 60 %.4.  Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da se bo realna rast BDP okrepila z 0,9 % v letu 2005 na 1,4 % v letu 2006, domača ponudba pa bo pridobila zagon. Rast se bo po upočasnitvi na 1 % v letu 2007 nato spet povečala, donos povprečne stopnje rasti bo znašal 1,5 % v obdobju od 2005 do 2009. Predvideva se, da se bo potencialna rast nekoliko pospešila v zadnjih letih programa, medtem ko se bo proizvodna vrzel v zadnjem letu programa postopoma zmanjševala, a bo še vedno ostala negativna. Na ta profil rasti vplivajo usmeritve politike, o katerih se je dogovorila nova vladna koalicija. Referenčni scenarij je na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov videti izvedljiv za leto 2006. Vendar je v nadaljnjih letih videti, da je osrednji scenarij nekoliko optimističen. Projekcije glede inflacije v programu so videti realistične za leto 2006, toda za ostalo obdobje so morda prav tako nekoliko optimistične.5.  Glede na podatke, ki jih je predložil Eurostat, je javnofinančni primanjkljaj v Nemčiji znašal 3,3 % BDP v letu 2005. Ti podatki do nadaljnje ocene njihove kakovosti temeljijo na začasni priglasitvi Nemčije v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 3605/93, ki jo je Nemčija predložila Komisiji 24. februarja 2006. V prejšnji dopolnitvi programa stabilnosti je bil določen cilj v višini 2,9 % BDP za leto 2005.6.  Poglavitni cilj srednjeročne proračunske strategije, naveden v programu, je zagotovitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ. Za dosego tega cilja program predlaga, da se nadaljuje konsolidacija proračuna, medtem ko se izboljšujejo pogoji za rast in zaposlovanje. V programu je predvideno zmanjšanje čezmernega primanjkljaja do leta 2007. V dopolnitvi so predvsem za leti 2006 in 2007 navedene projekcije za nominalne primanjkljaje v višini 3,3 % oziroma 2,5 % GDP. Nato je predvideno, da se bo primanjkljaj zmanjševal za 0,5 odstotne točke na leto in s tem dosegel stopnjo 1,5 % BDP v letu 2009. Prilagoditev proračuna temelji na prilagoditvi prihodkov in odhodkov. Po letu 2006 so za spodbujanje rasti predvideni nekateri dodatni ukrepi za odhodke, med katerimi so skladi za R&R, manj stroga pravila amortiziranja za družbe in naložbe v prometno infrastrukturo. Na podlagi tega prispevajo h konsolidaciji zniževanja davčnih olajšav, na primer odprava davčne subvencije za stanovanja, v katerih prebivajo lastniki. Najbolj pomembno je, da program, kot bistveni element strategije konsolidacije, opredeljuje omejevanje pri socialnih odhodkih. Iz tega izhajajoči prihranki se bodo delno uporabili za financiranje zmanjševanja deleža socialnih prispevkov do leta 2007. Predvideno je, da se bo zmanjšanje deleža socialnih prispevkov, ki prav tako izhaja iz obvladljive rasti zadevne osnove, na splošno izravnalo s povečanjem stopnje DDV v letu 2007. Predvideno je, da bo delež javnih naložb v BDP ostal nespremenljiv. V primerjavi s prejšnjo dopolnitvijo je potek prilagoditve ostal v veliki meri enak; vendar je načrtovano, da bo delež primanjkljaja vsako leto za zaokroženo 0,5 odstotne točke višji glede na prejšnjo dopolnitev in v letu 2006 celo več.7.  Zmanjšanje čezmernega primanjkljaja do leta 2007 bo v skladu s programom povzročilo izboljšanje strukturnega salda (tj. ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov) za več kot eno odstotno točko BDP kumulativno v letih 2006 in 2007. V programskem obdobju je načrtovano, da se bo strukturni saldo, izračunan v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo, povprečno izboljšal za okoli 0,5 % BDP letno, a nekoliko manj v letih 2008 in 2009. Program kot srednjeročni cilj za proračunski položaj določa saldo v strukturnem smislu, ki ga vseeno ne namerava doseči v programskem obdobju. Ker srednjeročni cilj presega najnižje merilo (primanjkljaj, ocenjen v višini okoli 1,75 % BDP), bi moral pri doseganju izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve za preprečitev pojava čezmernega primanjkljaja. Glede ustreznosti je srednjeročni cilj programa v razponu, ki je za države članice euroobmočja in MDT II naveden v Paktu stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja, in nekoliko presega tistega, ki je predviden za delež dolga in dolgoročno povprečno rast potencialnega proizvoda.8.  Glede leta 2006 se tveganja za proračunski rezultat obravnavajo kot uravnotežena. Vendar bi bil lahko po letu 2007 proračunski rezultat slabši od predvidenega v programu. Omejevanje pri socialni porabi, ki ni podrobno opredeljeno v programu, a naj bi zagotovilo bistveni prispevek za prilagoditev proračuna, je odvisno od natančnega izvajanja načrtov, kakor kažejo prejšnje izkušnje. Socialni odhodki so bili eden od glavnih dejavnikov za prekoračitev proračunskih ciljev v primerjavi s prejšnjimi programi. Proračunski cilji bi bili ogroženi, če bi se načrtovana oprostitev socialnih prispevkov v celoti izvedla, ne da bi dosegli ustrezne ciljne odhodke. Poleg tega lahko nepopolna rast pomenila izpad prihodkov, lahko pa bi se izkazalo, da je to težko nadomestiti z nadaljnjim zmanjšanjem odhodkov za ohranitev načrtovanega poteka deleža primanjkljaja. V programu so nadalje napovedane reforme davčnega sistema za dohodke pravnih oseb do leta 2008 ter zavarovanja za zdravstveno oskrbo in za dolgotrajno nego, kar bi lahko, čeprav bi morebiti imelo pozitivne učinek na gospodarstvo in proračun, kratkoročno negativno vplivalo na primanjkljaj.9.  Glede na to oceno tveganja se zdi, da je proračunska naravnanost v programu skladna z zmanjšanjem čezmernega primanjkljaja do leta 2007. Vendar se zdi, da ne zagotavlja dovolj varnostne rezerve za preprečitev prekoračitve praga primanjkljaja, ki znaša 3 % BDP, ob običajnih makroekonomskih nihanjih do predzadnjega leta programskega obdobja. V letih po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja je potek prilagoditve za doseganje srednjeročnega cilja programa na splošno skladen s Paktom stabilnosti in rasti, ki opredeljuje, da mora za države članice euroobmočja in MDT II merilo za letno izboljšanje strukturnega salda znašati 0,5 % BDP ter da mora biti prilagoditev višja v obdobju ugodnih gospodarskih razmer in bi lahko bila nižja v obdobju slabih gospodarskih razmer.10.  Ocenjuje se, da je delež javnega dolga v letu 2005 dosegel 67,5 % BDP, kar je nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. V programu je predvideno povečanje deleža dolga na zaokroženih 69 % BDP v letu 2006 in nato znižanje, da se bo ob koncu programskega obdobja doseglo 67 %. Razvoj deleža dolga je lahko ob upoštevanju tveganj za zgoraj navedene proračunske cilje manj ugoden, kot je predviden v programu. Glede na to oceno tveganja se delež dolga morebiti ne znižuje v zadostni meri za doseganje referenčne vrednosti.11.  Videti je, da je Nemčija na podlagi predvidenih proračunskih stroškov zaradi staranja prebivalstva izpostavljena srednjemu tveganju glede vzdržnosti javnih financ[4]. Strukturne reforme, izvedene v preteklih letih, in še zlasti pokojninska reforma, so prispevale k omejitvi prihodnjega povečanja javnih odhodkov. Poleg tega program omenja načrt za postopno povečanje zakonsko določene upokojitvene starosti za dve leti, kar pomeni na 67 let, v obdobju od 2012 do 2029. Namen programa je tudi prilagoditi veljavni algoritem za pokojnine za postopno znižanje odhodkov; vendar noben načrt za izvajanje ni opredeljen. Strukturne reforme za sisteme zdravstvene oskrbe in dolgotrajne nege so opredeljene, a niso natančno določene. Glede na trenutno raven bruto javnega dolga, ki presega referenčno vrednost iz Pogodbe, ki znaša 60 %, in trenutno visok strukturni primanjkljaj je treba dosledno izvajati močno proračunsko konsolidacijo, tako da se zmanjšajo tveganja za dolgoročno vzdržnost.12.  Ukrepi, predvideni na področju javnih financ, so na splošno skladni s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Nemčija zlasti načrtuje izvajanje številnih strukturnih reform, da bi izboljšala srednje- do dolgoročno vzdržnost javnih financ. Če se je omejevanje odhodkov v sistemih socialne varnosti izvajalo, kakor je bilo načrtovano, bi morala biti sestava javnih odhodkov ugodnejša za doseganje kategorij, ki spodbujajo rast, v okviru lizbonske strategije.13.  V nacionalnem programu reform Nemčije, predloženem 7. decembra 2005 v okviru prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta, je opredeljenih šest ključnih izzivov: družba znanja; delovanje trga in konkurenčnost; poslovno okolje; vzdržnost javnih financ (vključno s trajnostno rastjo in socialno varnostjo); ekološka inovacija; ter preusmeritev trga dela. Na splošno so ukrepi na področju javnih financ, predvideni v programu stabilnosti, skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform. V proračunske projekcije programa stabilnosti so na splošno vključene proračunske posledice ukrepov, opisanih v nacionalnem programu reform. Poleg vsebine nacionalnega programa reform je v programu stabilnosti, kot del reforme federalnega sistema, predvideno, da bi različne ravni vlade v skladu s pravilom naložile potencialne sankcije, ki bi morebiti izhajale iz Pakta stabilnosti in rasti. To bi se vključilo v nemško ustavo.Glede na zgoraj navedeno oceno je prednost, ki jo je vlada pripisala konsolidaciji proračuna, kakor je opredeljena v programu, zelo dobrodošla, toda obstajajo tveganja, povezana z doseganjem proračunskih ciljev in dolgoročno vzdržnostjo javnih financ. Ob upoštevanju priporočila Komisije z dne 1. marca 2006 za odločitev Sveta v skladu s členom 104(9), bi bilo za Nemčijo tudi primerno, da:-  zagotovi načrtovano strukturno prilagoditev ene odstotne točke kumulativno v letih 2006 in 2007, da bi čim hitreje in najkasneje do leta 2007 zmanjšala javnofinančni primanjkljaj pod 3 % BDP na verodostojen in trajen način;-  hitro doseže srednjeročni cilj z znižanjem strukturnega salda za vsaj 0,5 odstotne točke letno po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja, predvsem z doslednim izvajanjem načrtovanega omejevanja odhodkov, tako da bo sposobna zagotoviti načrtovano zmanjšanje socialnih prispevkov, in z zagotovitvijo, da napovedana reforma za davke pravnih oseb ne bo ogrožala proračunske konsolidacije;-  izvaja načrte za okrepitev nacionalnih proračunskih institucij, da se zavaruje doseganje proračunskih ciljev na vseh ravneh uprave.PriporočiloMNENJE SVETAv skladu s tretjim odstavkom člena 5 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Nemčije, 2005–2009SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[5] in zlasti člena 5(3) Uredbe,ob upoštevanju priporočila Komisije,po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –PODAL NASLEDNJE MNENJE:14.  Dne [14. marca 2006] je Svet proučil dopolnitev programa stabilnosti Nemčije.15.  Rast BDP v Nemčiji je v zadnjih desetih letih znašala 1,4 % letno, s tem je zamujala za povprečjem euroobmočja za več kot pol odstotne točke. Potencialna rast je postopoma padala skozi vse to obdobje. Dejavnost je, čeprav jo je spodbujal cvetoč izvoz, upočasnilo slabo domače povpraševanje. Povpraševanje in realni BDP sta na začetku desetletja dlje časa stagnirala, v letih 2000 in tudi 2004 pa sta se za kratek čas povečala, a nato spet poslabšala. Zaradi manjšega ustvarjanja delovnih mest je stopnja brezposelnosti narasla in zdaj zadeva 9,5 % delovne sile. Javnofinančni primanjkljaj je leta 2005 četrto zaporedno leto prekoračil referenčno vrednost iz Pogodbe, ki znaša 3 %. Javni dolg je leta 1991 znašal blizu 40 % BDP, od leta 2002 pa je presegel referenčno vrednost iz Pogodbe, ki znaša 60 %.16.  Svet je 21. januarja 2003 odločil, da ima Nemčija čezmerni primanjkljaj, in na podlagi člena 104(7) priporočil, naj se čezmerni primanjkljaj zmanjša do leta 2004. Komisija je v svojem Sporočilu Svetu iz decembra 2004 o „položaju Nemčije in Francije glede obveznosti na podlagi postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem po sodbi Sodišča Evropskih skupnosti“ sklenila, da je treba leto 2005 obravnavati kot ustrezni rok za zmanjšanje. Svet je januarja 2005 soglašal s tem stališčem. Svet se bo [14. marca 2006] odločil, da Nemčijo pozove v skladu s členom 104(9), naj sprejme ukrepe za odpravo stanja čezmernega primanjkljaja do leta 2007. Svet je v svojem mnenju z dne 17. februarja 2005 o dopolnitvi programa stabilnosti iz decembra 2004, ki obravnava obdobje 2004–2008, pozval Nemčijo, naj stori, kar je potrebno, da zagotovi zmanjšanje čezmernega primanjkljaja v letu 2005; izvrši prilagoditev proračuna v letih po letu 2005 in stori vse potrebno v strukturnem smislu, da doseže proračunski položaj blizu ravnovesja do konca obdobja, ki ga obravnava program; ter nadaljuje s strukturnimi reformami za izboljšanje dolgoročne vzdržnosti javnih financ, še zlasti kar zadeva sistem zdravstvenega varstva.17.  Glede na podatke, ki jih je predložil Eurostat, je javnofinančni primanjkljaj v Nemčiji znašal 3,3 % BDP v letu 2005. Ti podatki do nadaljnje ocene njihove kakovosti temeljijo na začasni priglasitvi Nemčije v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 3605/93, ki jo je Nemčija predložila Komisiji 24. februarja 2006. V prejšnji dopolnitvi programa stabilnosti je bil določen cilj v višini 2,9 % BDP za leto 2005.18.  Dopolnitev programa stabilnosti Nemčije je bila predložena 22. februarja 2006. Program obravnava obdobje od 2005 do 2009. Program na splošno upošteva vzorčno strukturo programov stabilnosti in konvergenčnih programov, opredeljeno v novem kodeksu ravnanja[6].19.  Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da se bo realna rast BDP okrepila z 0,9 % v letu 2005 na 1,4 % v letu 2006, domača ponudba pa bo pridobila zagon. Rast se bo po upočasnitvi na 1 % v letu 2007 nato spet povečala, donos povprečne stopnje rasti bo znašal 1,5 % v obdobju od 2005 do 2009. Na ta profil rasti vplivajo usmeritve politike, o katerih se je dogovorila nova vladna koalicija. Referenčni scenarij za leto 2006, ki se obravnava na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov, je videti uresničljiv. Vendar je v nadaljnjih letih videti, da je osrednji scenarij nekoliko optimističen. Projekcije glede inflacije v programu so videti realistične za leto 2006, toda za ostalo obdobje so morda nekoliko optimistične.20.  Poglavitni cilj srednjeročne proračunske strategije, naveden v programu, je zagotovitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ. Za dosego tega cilja program predlaga, da se nadaljuje konsolidacija proračuna, medtem ko se izboljšujejo pogoji za rast in zaposlovanje. V programu je predvideno zmanjšanje čezmernega primanjkljaja do leta 2007. V dopolnitvi so predvsem za leti 2006 in 2007 navedene projekcije za nominalne primanjkljaje v višini 3,3 % oziroma 2,5 % GDP. Nato je predvideno, da se bo primanjkljaj zmanjševal za 0,5 odstotne točke na leto in s tem bo dosegel stopnjo 1,5 % BDP v letu 2009. Prilagoditev proračuna temelji na prilagoditvi prihodkov in odhodkov. Program, kot bistveni element strategije konsolidacije, opredeljuje omejevanje pri socialnih odhodkih. Kar zadeva prihodke, se je povečanje deleža davka na splošno izravnalo s znižanjem deleža socialnih prispevkov. Predvideno je, da bo delež javnih naložb v BDP ostal nespremenljiv. V primerjavi s prejšnjo dopolnitvijo je potek prilagoditve ostal v veliki meri isti. Vendar je načrtovano, da bo delež primanjkljaja vsako leto za zaokroženo 0,5 odstotne točke višji glede na prejšnjo dopolnitev in v letu 2006 celo več.21.  Zmanjšanje čezmernega primanjkljaja do leta 2007 bo v skladu s programom povzročilo izboljšanje strukturnega salda (tj. ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov) za več eno odstotno točko kumulativno med letoma 2005 in 2007. V programskem obdobju je načrtovano, da se bo strukturno uravnoteženi saldo, izračunan v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo, povprečno izboljšal za okoli 0,5 % BDP letno, a nekoliko manj v letih 2008 in 2009. Program kot srednjeročni cilj za proračunski položaj določa saldo v strukturnem smislu, ki ga vseeno ne namerava doseči v programskem obdobju. Ker srednjeročni cilj presega najnižje merilo (primanjkljaj, ocenjen v višini okoli 1,75 % BDP), bi moral pri doseganju izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve v primeru pojava presežnega primanjkljaja. Glede ustreznosti je srednjeročni cilj programa v razponu, ki je za države članice euroobmočja in MDT II naveden v Paktu stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja, in nekoliko presega tistega, ki je predviden za delež dolga in dolgoročno povprečno rast potencialnega proizvoda.22.  Glede leta 2006 se tveganja za proračunski rezultat obravnavajo kot uravnotežena. Vendar bi bil lahko po letu 2007 proračunski rezultat slabši od predvidenega v programu. Omejevanje pri socialni porabi, ki ni podrobno opredeljeno v programu, a naj bi zagotovilo bistveni prispevek za prilagoditev proračuna, je odvisno od natančnega izvajanja načrtov, kakor kažejo prejšnje izkušnje. Socialni odhodki so bili eden od glavnih dejavnikov za prekoračitev proračunskih ciljev v primerjavi s prejšnjimi programi. Proračunski cilji bi bili ogroženi, če bi se načrtovana oprostitev socialnih prispevkov v celoti izvedla, ne da bi dosegli ustrezne ciljne odhodke. Poleg tega lahko nepopolna rast pomenila izpad prihodkov, lahko pa bi se izkazalo, da je to težko nadomestiti z nadaljnjim zmanjšanjem odhodkov za ohranitev načrtovanega poteka deleža primanjkljaja. V programu so nadalje napovedane reforme davčnega sistema za dohodke pravnih oseb do leta 2008 ter zavarovanja za zdravstveno oskrbo in za dolgotrajno nego, kar bi lahko, čeprav bi morebiti imelo pozitivne učinek na gospodarstvo in proračun, kratkoročno negativno vplivalo na primanjkljaj.23.  Glede na to oceno tveganja se zdi, da je proračunska naravnanost v programu skladna z zmanjšanjem čezmernega primanjkljaja do leta 2007. Vendar se zdi, da ne zagotavlja dovolj varnostne rezerve za preprečitev prekoračitve praga primanjkljaja, ki znaša 3 % BDP, ob običajnih makroekonomskih nihanjih do predzadnjega leta programskega obdobja. V letih po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja je potek prilagoditve za doseganje srednjeročnega cilja programa na splošno skladen s Paktom stabilnosti in rasti, ki opredeljuje, da mora za države članice euroobmočja in MDT II merilo za letno izboljšanje strukturnega salda znašati 0,5 % BDP ter da mora biti prilagoditev višja v obdobju ugodnih gospodarskih razmer in bi lahko bila nižja v obdobju slabih gospodarskih razmer.24.  Ocenjuje se, da je delež javnega dolga v letu 2005 dosegel 67,5 % BDP, kar je nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. V programu je predvideno povečanje deleža dolga na zaokroženih 69 % BDP v letu 2006 in nato znižanje, da se bo ob koncu programskega obdobja doseglo 67 %. Razvoj deleža dolga je lahko ob upoštevanju tveganj za zgoraj navedene proračunske cilje manj ugoden, kot je predviden v programu. Glede na to oceno tveganja se delež dolga morebiti ne znižuje v zadostni meri za doseganje referenčne vrednosti.25.  Videti je, da je Nemčija na podlagi predvidenih proračunskih stroškov zaradi staranja prebivalstva izpostavljena srednjemu tveganju glede vzdržnosti javnih financ[7]. Strukturne reforme, izvedene v preteklih letih, in še zlasti pokojninska reforma, so prispevale k omejitvi prihodnjega povečanja javnih odhodkov. Glede na trenutno raven bruto javnega dolga, ki presega referenčno vrednost iz Pogodbe, ki znaša 60 %, in trenutno visok strukturni primanjkljaj je treba dosledno izvajati močno proračunsko konsolidacijo, tako da se zmanjšajo tveganja za dolgoročno vzdržnost.26.  Ukrepi, predvideni na področju javnih financ, so na splošno skladni s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Nemčija zlasti načrtuje izvajanje številnih strukturnih reform, da bi izboljšala srednje- do dolgoročno vzdržnost javnih financ. Če se je omejevanje odhodkov v sistemih socialne varnosti izvajalo, kakor je bilo načrtovano, bi morala biti sestava javnih odhodkov ugodnejša za doseganje kategorij, ki spodbujajo rast, v okviru lizbonske strategije.27.  V nacionalnem programu reform Nemčije, predloženem 7. decembra 2005 v okviru prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta, je opredeljenih šest ključnih izzivov: družba znanja; delovanje trga in konkurenčnost; poslovno okolje; vzdržnost javnih financ (vključno s trajnostno rastjo in socialno varnostjo); ekološka inovacija; ter preusmeritev trga dela. Na splošno so ukrepi na področju javnih financ, predvideni v programu stabilnosti, skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform. V proračunske projekcije programa stabilnosti so na splošno vključene proračunske posledice ukrepov, opisanih v nacionalnem programu reform. Poleg vsebine nacionalnega programa reform je v programu stabilnosti, kot del reforme federalnega sistema, predvideno, da bi različne ravni vlade v skladu s pravilom naložile potencialne sankcije, ki bi morebiti izhajale iz Pakta stabilnosti in rasti. To bi se vključilo v nemško ustavo.Glede na zgoraj navedeno oceno je Svet zelo zadovoljen s prednostjo, ki jo je vlada pripisala konsolidaciji proračuna, kakor je opredeljena v programu, toda opozarja, da obstajajo tveganja, povezana z doseganjem proračunskih ciljev in dolgoročno vzdržnostjo javnih financ. Ob upoštevanju odločitve Sveta z dne [14. marca 2006] v skladu s členom 104(9), Svet tudi poziva Nemčijo, naj:-  zagotovi načrtovano strukturno prilagoditev ene odstotne točke kumulativno v letih 2006 in 2007, da bi čim hitreje in najkasneje do leta 2007 zmanjšala javnofinančni primanjkljaj pod 3 % BDP na verodostojen in trajen način;-  hitro doseže srednjeročni proračunski cilj z znižanjem strukturnega salda za vsaj 0,5 odstotne točke letno po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja, predvsem z doslednim izvajanjem načrtovanega omejevanja odhodkov, tako da bo sposobna zagotoviti načrtovano zmanjšanje socialnih prispevkov, in z zagotovitvijo, da napovedana reforma za davke pravnih oseb ne bo ogrožala proračunske konsolidacije;-  izvaja načrte za okrepitev nacionalnih proračunskih institucij, da se zavaruje doseganje proračunskih ciljev na vseh ravneh uprave.Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih projekcij2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realni BDP (spremembe v %) | PS feb. 2006 | 1.6 | 0.9 | 1½ | 1 | 1¾ | 1¾ |COM nov. 20056 | 1.6 | 0.8 | 1.2 | 1.6 | -- | -- |PS dec. 2004 | 1.8 | 1.7 | 1¾ | 2 | 2 | -- |Inflacija po HICP (v %) | PS feb. 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |COM nov. 2005 | 1.8 | 2.0 | 1.6 | 1.1 | -- | -- |PS dec. 2004 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |Proizvodna vrzel (v % potencialnega BDP) | PS feb. 20061 | -0.6 | -0.9 | -0.7 | -1.1 | -0.7 | -0.4 |COM nov. 20055 | -0.6 | -0.9 | -0.8 | -0.4 | -- | -- |PS dec. 20041 | -1.2 | -0.9 | -0.7 | -0.3 | -0.0 | -- |Javnofinančni saldo (v % BDP) | PS feb. 2006 | -3.7 | -3.3 | -3.3 | -2½ | -2 | -1½ |COM nov. 2005 | -3.7 | -3.9 | -3.7 | -3.3 | -- | -- |PS dec. 2004 | -3¾ | -2.9 | -2½ | -2 | -1½ | -- |Primarni saldo (v % BDP) | PS feb. 2006 | -0.8 | -0.5 | -0,5 | 0,5 | 1¼ | 1½ |COM nov. 2005 | -0.8 | -0.9 | -0.9 | -0.4 | -- | -- |PS dec. 2004 | -0,5 | 0 | 0,5 | 1½ | 2 | -- |Ciklično prilagojeni saldo (v % BDP) | PS feb. 20061 | -3.4 | -2.9 | -2.9 | -1.8 | -1.5 | -1.1 |COM nov. 2005 | -3.3 | -3.2 | -3.2 | -3.0 | -- | -- |PS dec. 20041 | -3.0 | -2.4 | -1.9 | -1.6 | -1.3 | -- |Strukturni saldo2 (v % BDP) | PS feb. 20063 | -3.4 | -3.0 | -2.9 | -1.8 | -1.5 | -1.1 |COM nov. 20054 | -3.3 | -3.2 | -3.2 | -3.0 | -- | -- |PS dec. 2004 | --. | -- | -- | -- | -- | -- |Bruto javni dolg (v % BDP) | PS feb. 2006 | 65.5 | 67½ | 69 | 68½ | 68 | 67 |COM nov. 20057 | 66.4 | 68.6 | 70.0 | 71.4 | -- | -- |PS dec. 20047 | 65½ | 66 | 66 | 65½ | 65 | -- |Opombe: 1 Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov iz programa. 2 Ciklično prilagojeni saldo (kakor v prejšnjih vrsticah) brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. 3 Enkratni in drugi začasni ukrepi iz programa (0,1 % BDP v letu 2005). 4 Enkratni in drugi začasni ukrepi iz napovedi služb Komisije iz jeseni 2005. 5 Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 1,1 %, 1,1 %, 1,1 % oziroma 1,2 % v obdobju 2004–2007. 6 Glede na prve ocene je rast v letu 2005 znašala 0,9 %. Vmesna napoved služb Komisije z dne 21. februarja 2006 predvideva rast v višini 1,5 % v letu 2006. 7 Delež je bil izračunan tako, da so se uporabile serije BDP s starim načinom dodeljevanja PMSFP (razporejanje posredno merjenih storitev finančnega posredništva) uporabnikom, zato podatkov ni mogoče neposredno primerjati. Vir: Program stabilnosti (PS); gospodarske napovedi služb Komisije iz jeseni 2005 (COM) na podlagi nespremenjenih politik, preden je nova vlada začela svoj mandat novembra 2005; izračuni služb Komisije. |[1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] „Podrobni opis izvajanja Pakta stabilnosti in rasti ter smernice o obliki in vsebini programov stabilnosti in konvergenčnih programov“, ki jih je 11. oktobra 2005 potrdil Ekonomsko-finančni svet.[3] Kakor v prejšnjih letih dopolnitev vsebuje le zaokrožene podatke in včasih povprečja za obdobja v zadnjih letih programskega obdobja. Vsebuje vrzeli glede obveznih in neobveznih podatkov, ki jih določa novi kodeks ravnanja (manjkajo zlasti podatki o brezposelnosti, sektorskih saldih in razčlenitvi davčnih prihodkov).[4] Podrobnosti o dolgoročni vzdržnosti so na voljo v tehnični oceni programa, ki so jo izdelale službe Komisije (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).[5] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Kakor v prejšnjih letih dopolnitev vsebuje le zaokrožene podatke in včasih povprečja za obdobja v zadnjih letih programskega obdobja. Vsebuje vrzeli glede obveznih in neobveznih podatkov, ki jih določa novi kodeks ravnanja (manjkajo zlasti podatki o brezposelnosti, sektorskih saldih in razčlenitvi davčnih prihodkov).[7] Podrobnosti o dolgoročni vzdržnosti so na voljo v tehnični oceni programa, ki so jo izdelale službe Komisije (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).


title: Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o transnacionalni mobilnosti v Skupnosti zaradi izobraževanja in usposabljanja: Evropska listina kakovosti za mobilnost   (Besedilo velja za EGP)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 394/5

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

   z dne 18. decembra 2006
   o transnacionalni mobilnosti v Skupnosti zaradi izobraževanja in usposabljanja: Evropska listina kakovosti za mobilnost
   (2006/961/ES)
   (Besedilo velja za EGP)
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 149(4) in 150(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Komisije,
   ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
   ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
   v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe (3),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Mobilnost na področju izobraževanja in usposabljanja je sestavni del prostega gibanja oseb – temeljna svoboščina, zaščitena s Pogodbo – in eden glavnih ciljev dejavnosti Evropske unije na področju izobraževanja in usposabljanja, ki temelji tako na skupnih vrednotah kakor na spoštovanju raznolikosti. Je bistveno orodje pri nastajanju resničnega evropskega prostora vseživljenjskega učenja, za spodbujanje zaposlovanja in zmanjševanje revščine ter za pomoč pri spodbujanju dejavnega evropskega državljanstva.

               (2)

               Mobilnost zbližuje državljane in izboljšuje medsebojno razumevanje. Spodbuja solidarnost, izmenjavo idej ter boljše poznavanje različnih kultur, ki tvorijo Evropo; s tem pa prispeva h gospodarski, socialni in regionalni koheziji.

               (3)

               Močnejša evropska mobilnost in izmenjave zaradi izobraževanja in usposabljanja ter dogodki, kot je Evropsko leto mobilnosti 2006, imajo ključno vlogo pri doseganju lizbonskega cilja, da postane Evropa do leta 2010 najbolj inovativno in konkurenčno gospodarstvo, temelječe na znanju.

               (4)

               Ustvarjanje boljšega okvira za mobilnost zaradi izobraževanja in usposabljanja v EU bo prispevalo k doseganju na znanju temelječega gospodarstva, ki je bistveno za ustvarjanje delovnih mest, trajnostni razvoj ter raziskave in inovacije v državah članicah.

               (5)

               Vse zainteresirane strani, vključno z državnimi organi, bi morali v večji meri podpirati mobilnost znotraj EU, da bi izboljšali kakovost in učinkovitost sistemov izobraževanja in usposabljanja v Evropi.

               (6)

               Priporočilo 2001/613/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. julija 2001 o mobilnosti znotraj Skupnosti za študente, osebe, ki se usposabljajo, prostovoljce, učitelje in vodje usposabljanja (4) je bilo prvo priporočilo, sprejeto z namenom olajšati dejavnosti Skupnosti za spodbujanje mobilnosti.

               (7)

               Delo skupine izvedencev, ki jo je ustanovila Komisija v skladu s točko III(a) tega priporočila, in njihovo prvo poročilo o nadaljnjem spremljanju sicer kažeta napredek, ki je bil dosežen na področju mobilnosti zaradi izobraževanja in usposabljanja na nacionalni in evropski ravni, vendar hkrati opozarjata, da se je treba osredotočiti ne le na količinsko povečanje mobilnosti, ampak predvsem na izboljšanje njene kakovosti.

               (8)

               Za ta cilj si je mogoče med drugim prizadevati tako, da se v obliki priporočila sprejme Listino kakovosti za mobilnost, ki določa sklop načel na tem področju in se izvaja prostovoljno.

               (9)

               V Evropski listini kakovosti za mobilnost (v nadaljevanju „Listina“) bi bilo treba upoštevati tudi posebne potrebe invalidov in zapostavljenih skupin.

               (10)

               Listina naj bi pomagala povečati število izmenjav, olajšati priznavanje obdobij, namenjenih izobraževanju ali usposabljanju ter priznavanje nazivov in kvalifikacij ter oblikovati medsebojno zaupanje, s katerim bi se izboljšalo in okrepilo sodelovanje med zadevnimi organi, organizacijami in vsemi zainteresiranimi stranmi, udeleženimi v mobilnosti. Pozorno bi bilo treba obravnavati vprašanje prenosljivosti posojil, štipendij in plačil prispevkov socialnega zavarovanja.

               (11)

               Namen te listine ni nadomestiti, temveč dopolniti posebne določbe, predstavljene v Študentski listini Erasmus.

               (12)

               Organi iz držav porekla ali držav gostiteljic bi morali poskrbeti, da bi vsi slušatelji in udeleženci usposabljanja, organizacije ali druge za mobilnost zainteresirane strani imeli vedno na voljo Listino v svojem jeziku ter da bi ta služila kot temeljna referenca.

               (13)

               Koristi mobilnosti so v marsičem odvisne od kakovosti praktičnih dejavnikov: informacij, priprave, podpore in priznavanja izkušenj in kvalifikacij, ki so jih sodelujoči pridobili med študijem in v obdobjih usposabljanja. Ljudje in organizacije, udeleženi v mobilnosti, lahko s skrbnim načrtovanjem in ustreznim vrednotenjem zelo izboljšajo kakovost mobilnosti.

               (14)

               Europass (5) je nadvse uporaben instrument za razvijanje preglednosti in priznavanja, kar pripomore k mobilnosti.

               (15)

               Zaželeno je, da se načela, določena v tej listini, ne uporabljajo zgolj za dejansko obdobje mobilnosti, ampak tudi za obdobje pred in po njej.

               (16)

               Načrt učenja bi bilo treba pripraviti vnaprej. Prav tako je potrebna splošna priprava udeležencev, pri kateri se upošteva jezikovno pripravo. Pristojni organi in organizacije bi morali pri tem nuditi pomoč.

               (17)

               Pred odhodom bi bilo treba rešiti vsa administrativna in finančna vprašanja, na primer kakšna finančna podpora je na voljo in kdo krije stroške, ter zavarovanje v državi gostiteljici.

               (18)

               Kar zadeva obdobje bivanja v tujini, se lahko kakovost mobilnosti poveča z zagotavljanjem programov, kot je mentorstvo za udeležence.

               (19)

               Podroben in jasen opis vseh tečajev ali usposabljanja, ki jih je udeleženec opravil v državi gostiteljici, vključno s podatki o njihovem trajanju, bi pomagal olajšati njihovo priznavanje ob vrnitvi v matično državo.

               (20)

               Zaradi preglednosti in dobrega upravljanja je potrebna jasna opredelitev zainteresiranih strani, odgovornih za posamezno stopnjo in dejavnost programa mobilnosti.

               (21)

               Za zagotovitev splošne kakovosti mobilnosti je zaželeno zagotoviti prosto gibanje vsem državljanom EU in uporabiti, če je mogoče, načela iz Listine in ustrezna priporočila pri vseh vrstah mobilnosti zaradi učenja ali poklicnega razvoja: pri izobraževanju ali usposabljanju; formalnem ali neformalnem učenju, vključno s prostovoljnim delom in projekti; krajših ali daljših obdobjih mobilnosti; šoli, visokošolskem izobraževanju ali učenju, povezanem z delovnim mestom; ukrepih v zvezi z vseživljenjskim učenjem.

               (22)

               Ob upoštevanju raznolikosti narave in trajanja dejavnosti mobilnosti lahko države članice izvajanje Listine prilagodijo okoliščinam, torej prilagodijo ga posebnemu položaju in programom. Države članice lahko nekatere točke štejejo za obvezne, druge za prostovoljne.

               (23)

               Ker ciljev tega priporočila države članice ne morejo zadovoljivo doseči same in se jih lahko zaradi obsega ali učinkov tega priporočila lažje doseže Skupnost, lahko Skupnost sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena, to priporočilo ne prekoračuje okvirov, ki so potrebni za doseganje teh ciljev.

         PRIPOROČATA, DA DRŽAVE ČLANICE:

               1.

               sprejmejo priloženo Listino in spodbujajo njeno uporabo kot sredstva za izboljšanje osebnega in poklicnega razvoja;

               2.

               poročajo o izvajanju tega priporočila in o vseh dopolnilnih ukrepih, ki jih utegnejo sprejeti v prid mobilnosti, zlasti v zvezi z njenimi kakovostnimi vidiki, v svojih nacionalnih prispevkih za delovni program „Izobraževanje in usposabljanje 2010“ od drugega leta po sprejetju tega priporočila dalje;

               3.

               še naprej tesno sodelujejo in usklajujejo svoje delovanje, da bi odpravile vse neposredne ali posredne ovire, ki zmanjšujejo mobilnost državljanov EU;

               4.

               zagotovijo primerno podporo in ustrezno infrastrukturo za mobilnost zaradi izobraževanja in usposabljanja, da bi dvignile raven izobrazbe in usposobljenosti svojih državljanov;

               5.

               storijo vse potrebno, da spodbudijo mobilnost, zagotovijo, da so vse potrebne informacije preprosto razumljive in dostopne vsem, na primer s pomočjo vodnika za seznanjanje z mobilnostjo ali seznama podpornih organizacij, ter izboljšajo pogoje za mobilnost.

         VABITA KOMISIJO:

               1.

               naj spodbuja uporabo Listine pri nacionalnih agencijah in drugih organizacijah, ki delujejo na področju izobraževanja in usposabljanja ter mobilnosti;

               2.

               da še naprej sodeluje z državami članicami in socialnimi partnerji in tako omogoči izmenjavo koristnih podatkov in izkušenj v zvezi z izvajanjem ukrepov, ki jih podpira to priporočilo;

               3.

               naj v tesnem sodelovanju z ustreznimi organi izboljša ali razvije po spolu razčlenjene statistične podatke o mobilnosti zaradi izobraževanja in usposabljanja;

               4.

               da to priporočilo in Priporočilo 2001/613/ES šteje za celoto ter da zato vključi tu zahtevana dvoletna poročila v splošna poročila delovnega programa Izobraževanje in usposabljanje 2010.

      V Bruslju, z dne 18. decembra 2006.

            Za Evropski parlament

            Predsednik

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Svet

            Predsednik

         J.-E. ENESTAM

      (1)  UL C 88, 11.4.2006, str. 20.

      (2)  UL C 206, 29.8.2006, str. 40.

      (3)  Mnenje Evropskega parlamenta z dne 26. septembra 2006 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in Sklep Sveta z dne 18. decembra 2006.

      (4)  UL L 215, 9.8.2001, str. 30.

      (5)  Odločba št. 2241/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004 o enotnem okviru Skupnosti za preglednost kvalifikacij in usposobljenosti (Europass) (UL L 390, 31.12.2004, str. 6).

      PRILOGA
      EVROPSKA LISTINA KAKOVOSTI ZA MOBILNOST
      UVOD
      Mobilnost je od nekdaj zelo pomembna za zainteresirane strani, njen pomen pa se je še okrepil z Akcijskim načrtom za mobilnost leta 2000 (1) in s Priporočilom Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. julija 2001 o mobilnosti znotraj Skupnosti za študente, osebe, ki se usposabljajo, prostovoljce, učitelje in vodje usposabljanja (2). Navedeno priporočilo je imelo obsežno področje uporabe, obravnavala je celo vrsto pomembnih vprašanj v zvezi z mobilnostjo in je bilo namenjeno vsem, ki bi lahko imeli korist od učenja v tujini (formalnega in neformalnega), vključno s študenti, učitelji, vodji usposabljanja, prostovoljci in udeleženci usposabljanja. Priporočilo 2006/961/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne. 18. december 2006 o transnacionalni mobilnosti v Skupnosti zaradi izobraževanja in usposabljanja: Evropska listina kakovosti za mobilnost (3), katerega sestavni del je ta listina, ima enako področje uporabe, vendar se osredotoča na kakovostni vidik mobilnosti, kakor je predlagala skupina izvedencev, ustanovljena po prvem priporočilu. Pomagalo naj bi zagotoviti, da bodo udeleženci dobili pozitivno izkušnjo tako v državi gostiteljici kakor tudi po vrnitvi v njihovi državi porekla.
      Ta listina ponuja napotke pri mobilnosti za namene formalnega in neformalnega učenja ter osebnega in poklicnega razvoja posameznih mladih in odraslih oseb. Oblikovana je kot osnovni referenčni dokument, ki upošteva nacionalne razmere in spoštuje pristojnosti držav članic. Njeno področje uporabe in vsebino je mogoče prilagoditi dolžini trajanja mobilnosti in posebnostim raznih dejavnosti šolanja in usposabljanja ter potrebam udeležencev. Čeprav so ti napotki namenjeni predvsem mobilnosti za namene učenja, pa bi po splošnem prepričanju bili lahko uporabni tudi za druge vrste mobilnosti, denimo mobilnosti zaradi dela.
      1.   Napotki in informacije
      Morebitni kandidati bi morali imeti na vseh ravneh enak dostop do zanesljivih virov informacij in napotkov glede mobilnosti in pogojev udeležbe. Med drugim bi bilo treba zagotoviti jasne informacije o vsaki od točk iz te listine, o vlogi in nalogah organizacij pošiljateljic in gostiteljic ter o različnih sistemih izobraževanja in usposabljanja.
      2.   Načrt učenja
      Pred začetkom mobilnosti zaradi izobraževanja in usposabljanja bi bilo treba pripraviti načrt učenja ob upoštevanju jezikovne priprave, ki ga morajo potrditi organizacije pošiljateljice in gostiteljice ter udeleženci. Načrt učenja je pomemben zlasti v primeru daljše mobilnosti in je lahko koristen tudi v primeru krajše mobilnosti. Načrt bi moral predstaviti cilje in predvidene rezultate učenja ter način njihove uresničitve in izvajanja. Z vsako večjo spremembo v načrtu učenja bi se morale strinjati vse strani. Pri pripravi načrta učenja bi bilo treba upoštevati vprašanje ponovne vključitve v državo porekla in vprašanje vrednotenja.
      3.   Individualizacija
      Mobilnost zaradi izobraževanja in usposabljanja bi morala kar najbolj ustrezati osebni učni poti, usposobljenosti in motivaciji udeležencev ter le-te razvijati ali dopolnjevati
      4.   Splošna priprava
      Predhodna priprava udeležencev je priporočljiva in bi morala biti prikrojena njihovim posebnim potrebam. Glede na potrebe bi morala obsegati jezikovni, pedagoški, administrativni, pravni, osebni ter kulturni vidik in informacije o finančnem vidiku.
      5.   Jezikovni vidik
      Jezikovno znanje je pomembno za uspešno učenje, medkulturno sporazumevanje in boljše razumevanje kulture države gostiteljice. Udeleženci in njihove organizacije pošiljateljice in gostiteljice bi morali ustrezni jezikovni pripravi nameniti posebno pozornost. Vedno, ko je to mogoče, bi moral program mobilnosti vključevati:

                  —

                  preverjanje jezikovnega znanja pred odhodom in možnost obiskovanja tečajev jezika države gostiteljice in/ali jezika predavanj, če je ta drugačen;

                  —

                  v državi gostiteljici jezikovno podporo in nasvet.

            6.   Logistična podpora
      Kadar je to potrebno, bi bilo udeležencem treba zagotoviti ustrezno logistično podporo. Sem lahko sodijo informacije in pomoč glede potovanja, zavarovanja, prijave bivališča in dovoljenja za delo, socialnega varstva, prenosa vladnih štipendij in posojil iz države porekla v državo gostiteljico, namestitve ter vseh drugih praktičnih vidikov, vključno z varnostjo med bivanjem v tujini, kadar je to primerno.
      7.   Mentorstvo
      Organizacija gostiteljica (izobraževalni zavod, mladinska organizacija, podjetje itd.) bi morala zagotoviti programe, kot je mentorstvo, za svetovanje udeležencem in za pomoč pri njihovem uspešnem vključevanju v okolje gostiteljice, in imeti vlogo stalne kontaktne točke pri iskanju pomoči.
      8.   Priznavanje
      Če je študijsko obdobje v tujini ali napotitev v tujino sestavni del formalnega študija ali usposabljanja, bi moralo biti to navedeno v načrtu učenja, udeležencem pa bi morala biti zagotovljena pomoč, ki bo olajšala pridobivanje priznavanja in potrdil, kjer je to potrebno. V načrtu učenja bi morala organizacija pošiljateljica poskrbeti za priznanje uspešnih obdobij mobilnosti. Pri drugih vrstah mobilnosti, zlasti pri mobilnosti v okviru neformalnega učenja in usposabljanja, bi bilo treba izdati ustrezen dokument, tako da bo udeleženec lahko zadovoljivo in verodostojno dokazal svojo dejavno udeležbo in rezultate učenja. V tem kontekstu bi bilo treba spodbujati uporabo „Europassa“ (4).
      9.   Ponovna vključitev in vrednotenje
      Udeležencem bi bilo treba ob vrnitvi v matično državo, zlasti po daljši odsotnosti, svetovati, kako uporabiti v tujini pridobljeno usposobljenost in znanje. Kadar je to potrebno, bi bilo treba ob vrnitvi po daljši odsotnosti osebam dati na voljo pomoč pri njihovem ponovnem vključevanju v domače družbeno, šolsko ali poklicno okolje. Udeleženci bi morali skupaj z odgovornimi organizacijami pravilno ovrednotiti pridobljene izkušnje in presoditi, ali so bili izpolnjeni cilji načrta učenja.
      10.   Obveznosti in dolžnosti
      O dolžnostih, ki izhajajo iz teh meril kakovosti, se morajo dogovoriti organizacije pošiljateljice in gostiteljice ter udeleženci. Dolžnosti bi bilo treba po možnosti pisno potrditi, tako da so jasne vsem zadevnim stranem.

         (1)  Resolucija Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o akcijskem načrtu za mobilnost z dne 14. decembra 2000 (UL C 371, 23.12.2000, str. 4).

         (2)  UL L 215, 9.8.2001, str. 30.

         (3)  Glej stran 5 tega Uradnega lista.

         (4)  Odločba št. 2241/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004 o enotnem okviru Skupnosti za preglednost kvalifikacij in usposobljenosti (Europass) (UL L 390, 31.12.2004, str. 6).