title: Priporočilo Sveta z dne 8. julija 2014 v zvezi z nacionalnim programom reform Malte za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Malte za stabilnost za leto 2014

text:
               29.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/83

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 8. julija 2014
   v zvezi z nacionalnim programom reform Malte za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Malte za stabilnost za leto 2014
   2014/C 247/16
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je na predlog Komisije 13. julija 2010 sprejel Priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (3), ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Voditelji držav članic oziroma vlad so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili polno zavezanost doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

               (4)

               Svet je 9. julija 2013 sprejel Priporočilo (4) v zvezi z nacionalnim programom reform Malte za leto 2013 in dal mnenje o dopolnjenem programu Malte za stabilnost za obdobje 2012–2016. Komisija je 15. novembra 2013 predložila mnenje o osnutku proračunskega načrta Malte za leto 2014 v skladu z Uredbo (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5).

               (5)

               Komisija je 13. novembra 2013 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2014. Komisija je 13. novembra 2013 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Malto opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (6)

               Evropski svet je 20. decembra 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, konsolidacije javnih financ in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne konsolidacije javnih financ, ponovni vzpostavitvi normalnih pogojev kreditiranja gospodarstva, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

               (7)

               Komisija je 5. marca 2014 objavila rezultate poglobljenega pregleda za Malto, ki ga je opravila v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na podlagi opravljene analize je Komisija ugotovila, da na Malti ni več makroekonomskih neravnotežij v smislu postopka v zvezi z makroekonomskim neravnotežjem. Čeprav je zadolženost še vedno visoka, se zdijo tveganja za vzdržnost zadolženosti zasebnega in javnega sektorja ter za stabilnost finančnega sektorja omejena, vendar jih je treba še naprej spremljati. Ugodni ostajajo zlasti kazalniki finančne stabilnosti. Kljub temu je glede na strukturno naravo tveganj v sektorju ključno, da se nadaljujejo sedanje preudarne prakse nadzora in prevzemanja tveganj. Nepremičninski trg se je stabiliziral, zato so tveganja zaradi prevelike izpostavljenosti, ki izvira iz stanovanjskih posojil, omejena. Zadolženost zasebnega sektorja se zmanjšuje, razdolževanje podjetij poteka urejeno, pritiski na kreditni trg pa so omejeni.

               (8)

               Malta je 16. aprila 2014 predložila nacionalni program reform za leto 2014 in 8. maja 2014 njegovo posodobljeno različico, 30. aprila 2014 pa še svoj program za stabilnost za leto 2014. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (9)

               Cilja proračunske strategije iz programa za stabilnost za leto 2014 sta na vzdržen način odpraviti čezmerni primanjkljaj najpozneje v letu 2014 in postopno doseči srednjeročni cilj strukturno uravnoteženega proračuna, ki je strožji od določenega v Paktu za stabilnost in rast. Kljub temu pa uresničevanje srednjeročnega cilja ni načrtovano. V letu 2014 načrtovana (ponovno izračunana) strukturna prilagoditev malenkost odstopa od priporočenega napora. Po načrtovanem popravku presežnega primanjkljaja se v letu 2015 načrtuje manjše odstopanje od poteka prilagoditve za doseganje srednjeročnega cilja. Po tem pa je načrtovano letno doseganje srednjeročnega cilja bolj ali manj v skladu z zahtevo o najmanj 0,5 % BDP. V programu za stabilnost je napovedano, da se bo vladni dolg, ki je leta 2013 znašal 73 % BDP, od leta 2014 naprej zmanjševal, kar je skladno z referenčno vrednostjo za zmanjševanje dolga. Na splošno so programski cilji večinoma v skladu z zahtevami Pakta za stabilnost in rast. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v programu za stabilnost in ki ga je potrdil neodvisni organ (Nacionalni revizijski urad), je za leti 2014 in 2015 verjeten, saj so napovedi gospodarske rasti malenkostno manjše od pomladi 2014 objavljene napovedi služb Komisije za ta leta.
               Vendar obstajajo tveganja za doseganje proračunskih ciljev, saj povečanje strukturnih prihodkov, načrtovano v programskem obdobju, ne temelji povsem na ukrepih, zaradi prekoračenja odhodkov pa bi lahko prišlo do višjih izplačil, kot določa proračun. Po napovedih Komisije naj bi Malta v letu 2014 vzdržno odpravila svoj presežni primanjkljaj. Istočasno je fiskalni napor v obdobju 2013–2014 po napovedi Komisije za 1,6 % BDP nižji od zahtevanega v smislu (popravljene) spremembe strukturnega salda in za 1,25 % BDP v smislu obseg ukrepov, ki so bili ocenjeni kot potrebni v času izdaje priporočila iz postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Glede na to, da v letu 2014 ni možnosti za odstopanja glede doseganja referenčne vrednosti za zmanjševanje dolga, obstajajo določena tveganja povezana z dolgom.

               (10)

               V letu 2015 obstaja tveganje znatnega odstopanja od potrebnega napredka za doseganje srednjeročnega cilja. Kljub temu, da sta načrtovani nominalni primanjkljaj in javni dolg skladna s priporočilom iz postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem, Svet na podlagi ocene programa za stabilnost in napovedi Komisije v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 meni, da so potrebna dodatna prizadevanja za uskladitev strukturnega prilagajanja s priporočenim za leto 2014 in za zagotovitev doseganja srednjeročnega cilja od leta 2015 naprej.

               (11)

               Nezavezujoča narava malteškega fiskalnega okvira in kratko obdobje fiskalnega načrtovanja ne podpirata trdnega fiskalnega položaja. Sprejemanje zakonodaje, ki naj bi začela veljati konec leta 2013 za izpolnjevanje zahtev iz Direktive Sveta 2011/85/EU (6) in fiskalnega pakta, je bilo odloženo. Vseeno pa je vlada v skladu s programom za stabilnost nedavno sprejela akt o fiskalni odgovornosti, ki ga bo predložila v odobritev parlamentu. Osnutek akta določa uvedbo pravila o strukturno uravnoteženem proračunu, pravilo o zadolževanju, triletni proračunski okvir z letnim prilagajanjem in postopno uvedbo fiskalnega sveta, ki bi lahko imel funkcijo sprejemanja uradnih vladnih makroekonomskih in fiskalnih napovedi ter predhodnega in naknadnega nadzora spoštovanja fiskalnih pravil.

               (12)

               Davčne službe na Malti naj bi se združile v enotni organ, s čimer se bo racionaliziral postopek pobiranja davkov in preprečilo utajevanje davkov. Da bi se izboljšalo izpolnjevanje davčnih obveznosti in pospešilo pobiranje neplačanih davkov, so bile spremenjene kazni v zakonodaji o DDV in višina obresti za neplačane davke. Uvedeni so bili tudi različni drugi ukrepi, ki naj bi po pričakovanjih konsolidirali malteški davčni sistem. Usmeritev teh ukrepov je ustrezna, vendar njihov učinek še ni zaznaven.

               (13)

               Kljub temu, da se Malta še vedno sooča z izzivi na področju dolgoročne vzdržnosti svojih javnih financ, je napredek na področju reforme pokojninskega sistema in vzdržnosti zdravstvenih storitev komaj zaznaven. Čeprav je bila ustanovljena strateška skupina za pokojnine, ki bo ocenila različne možnosti za reformo pokojninskega sistema, so se malteški organi zavezali, da ne bodo dvigovali zakonsko določene upokojitvene starosti nad tisto, ki je bila določena v pokojninski reformi iz leta 2006. Kljub temu, da namerava Malta odpraviti te pomanjkljivosti z ukrepi na trgu dela, zlasti z nedavno sprejeto strategijo o aktivnem staranju prebivalstva, pa ni verjetno, da bo s tem ustrezno razrešila obstoječe težave. Vzdržnost zdravstvenega sistema glede na napovedano povišanje odhodkov, povezanih s staranjem prebivalstva, te izzive še dodatno zaostruje. Pred kratkim je bil predstavljen osnutek strategije nacionalnega zdravstvenega sistema, vendar ni jasno, na kakšen način bo izveden ali kakšne prednosti prinaša za stroškovno učinkovitost in vzdržnost. Treba je okrepiti javni sistem osnovnega zdravstvenega varstva.

               (14)

               Stopnja predčasnega opuščanja šolanja na Malti je še vedno zelo visoka, vendar se uvajajo ukrepi za njeno zmanjšanje in celosten sistem spremljanja. Stopnja osvajanja temeljnih veščin je še vedno nizka, kar prispeva k nizki stopnji pismenosti in k predčasnemu opuščanju šolanja. Ustrezno izvajanje nedavno sprejete nacionalne strategije za pismenost naj bi okrepilo prizadevanja za odpravo te pomanjkljivosti. To bo dopolnjeno z nadaljnjimi ukrepi, ki naj bi povečali relevantnost usposabljanja in izobraževanja za trg dela. Med temi ukrepi so reforma okvira za vajeništvo, oblikovanje strategije za vseživljenjsko učenje, vpeljava učenja z delom v poklicnem izobraževanju in usposabljanju in posebni program, ki ga financira Evropski socialni sklad.

               (15)

               Malta trenutno izvaja številne večje ukrepe za povečevanje vključenosti žensk na trg dela, zlasti z zagotavljanjem brezplačnega varstva otrok za gospodinjstva, v katerih sta oba starša zaposlena ali se izobražujeta. Učinkovito izvajanje bo ključno. Pristojni si prizadevajo za zagotavljanje popoldanskega varstva in omogočajo sprejemanje otrok v šole pred predvidenim začetkom pouka, za lažje usklajevanje delovnih in starševskih obveznosti. Predvidene so tudi davčne spodbude za starše, da bi svoje otroke pošiljali v vzgojnovarstvene ustanove, ki so vključene v že obstoječe sheme. Premalo pa je storjenega za uvedbo in spodbujanje uporabe fleksibilnih delovnih ureditev, kot sta delo od doma ali fleksibilni delovnik, kar bi pripomoglo k ponovnemu vključevanju žensk na trg dela.

               (16)

               Če želi Malta izboljšati svojo mednarodno konkurenčnost in se izogniti možnim negativnim posledicam, ki izhajajo iz neusklajenosti plač in sprememb v produktivnosti, mora odpraviti nekatere infrastrukturne pomanjkljivosti v energetskem in prometnem sektorju, ki omejujejo njen potencial, zlasti zaradi visokih cen energije. Izgradnja povezave z italijanskim električnim omrežjem naj bi se letos zaključila, kar bo povečalo varnost oskrbe z električno energijo in bi lahko pripomoglo k diverzifikaciji ponudbe in uporabi obnovljive energije, ki se pridobiva zunaj Malte. Poleg tega se bo nabor energijskih virov na Malti povečal s terminalom Delimara LNG in načrtovano priključitvijo na evropsko plinsko omrežje, s čimer bo Malta manj odvisna od enega samega glavnega vira energije in bo povečala svojo privlačnost kot poslovno okolje. Še vedno pa so na voljo neizkoriščeni domači obnovljivi viri energije z izjemo določenega napredka na področju uporabe fotonapetostne energije.

               (17)

               Razvoj poslovnega okolja zavira tudi določena neučinkovitost malteške javne uprave. Čeprav izboljšave na področju javnega naročanja potekajo v pravi smeri, pa izjemna dolgotrajnost postopkov javnega naročanja povzroča neučinkovitost javne porabe. Ti ukrepi tudi niso ciljno naravnani, zaradi česar je težko ocenjevati njihovo učinkovitost. Pomanjkanje alternativ, ki niso dolžniško financiranje, povzroča visoke stroške financiranja podjetij, zaradi česar je pod pritiskom njihova poslovna dejavnost. Takšne davčne ugodnosti za korporacije lahko vodijo do visoke zadolženosti podjetij in neučinkovite porazdelitve kapitala. Zato bi bilo treba raziskati tudi možnosti za nedolžniško financiranje. Malta se še vedno sooča z neučinkovitostjo pravosodnega sistema, ki je bila navedena že v priporočilih za Malto iz leta 2013. Čeprav se pričakuje, da bodo številni reformni predlogi Komisije za reformo pravosodja, objavljeni novembra 2013, izvedeni do konca leta 2014, Malta še ni objavila natančne časovnice in prednostnih nalog. Še vedno tudi ni jasno, kako bo odpravila zaostanke, zlasti v povezavi s prej navedenimi pomanjkljivostmi.

               (18)

               Malta je okrepila regulativni nadzor za zagotovitev stabilnosti finančnega sektorja. Malteška centralna banka je dobila pooblastila za izvajanje makrobonitetnega nadzora, medtem ko je posebna pozornost namenjena vprašanjem o finančni stabilnosti, zakonodaja pa po novem določa ustanovitev Skupnega odbora za finančno stabilnost. Ukrepi, ki so bili izvedeni za krepitev zagotavljanja sredstev za izgube pri posojilih v okviru spremembe bančnega pravila 9, so zadovoljivi.

               (19)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Malte. Ocenila je nacionalni program reform in program za stabilnost. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Malti, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 5 spodaj.

               (20)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost, njegovo mnenje (7) pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke 1 v nadaljevanju.

               (21)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na tej podlagi je Svet izdal posebna priporočila, naslovljena na države članice, katerih valuta je euro (8). Kot država, katere valuta je euro, bi morala Malta tudi zagotoviti popolno in pravočasno izvedbo teh priporočil –

         PRIPOROČA, da Malta v obdobju 2014–2015 ukrepa, tako da:

               1.

               Odpravi presežni primanjkljaj na vzdržen način do leta 2014. Bistveno okrepi proračunsko strategijo v letu 2015, da se zagotovi potrebna strukturna prilagoditev v višini 0,6 % BDP za dosego srednjeročnega cilja. Po tem izvaja strukturno prilagajanje v višini najmanj 0,5 % BDP na leto, v ugodnih ekonomskih razmerah pa več ali po potrebi zagotovi spoštovanje pravila o zadolževanju, da se zagotovi vzdržno zmanjševanje deleža javnega dolga. Sprejme akt o fiskalni odgovornosti za uvedbo zavezujočega večletnega fiskalnega okvira, ki bo temeljil na pravilih, in uvedbo neodvisnega organa, ki bo pooblaščen za nadzor fiskalnih pravil in sprejemanje makroekonomskih napovedi, ki bodo temelj za fiskalno načrtovanje. Nadaljuje z izboljšavami za izpolnjevanje davčnih obveznosti in boj proti davčnim utajam, tako da zagotovi nenehno izvajanje in ocenjevanje do sedaj sprejetih ukrepov ter sprejme dodatne ukrepe, zlasti za spodbujanje uporabe elektronskih plačilnih sredstev.

               2.

               Zagotovi dolgoročno vzdržnost javnih financ, nadaljuje tekočo pokojninsko reformo, denimo s hitrejšo uvedbo že sprejetega povečanja zakonsko določene upokojitvene starosti, tako da se jo poveže s spremembami pričakovane življenjske dobe. Zagotovi, da celostna reforma sistema javnega zdravstva zagotovi stroškovno učinkovito in vzdržno uporabo razpoložljivih virov, kot so krepitev osnovnega zdravstva varstva.

               3.

               Nadaljuje prizadevanja za oblikovanje politike, ki bo odgovorila na vprašanja, povezana z relevantnostjo izobraževanja in usposabljanja za trg dela, s pospeševanjem prizadevanj za reformo sistema vajeništva. Še naprej izboljšuje osvajanje temeljnih veščin in zmanjšuje predčasno opuščanje šolanja, zlasti z dokončanjem in izvajanjem napovedane nacionalne strategije za pismenost. Še naprej povečuje udeleženost žensk na trgu dela, zlasti tistih, ki si želijo ponovno vstopiti na trg dela, s spodbujanjem fleksibilnih delovnih ureditev.

               4.

               Razširi nabor energijskih virov v gospodarstvu, vključno s povečevanjem deleža energije iz obnovljivih virov.

               5.

               Nadaljuje prizadevanja za povečanje učinkovitosti in skrajšanje postopkov javnih naročil; spodbuja alternativne vire financiranja namesto dolžniškega financiranja podjetij z omogočanjem dostopa do kapitalskih trgov in razvojem skladov tveganega kapitala; in poveča učinkovitost pravosodnega sistema s pravočasnim in učinkovitim izvajanjem načrtovane reforme sodstva.

      V Bruslju, 8. julija 2014

            Za Svet

            Predsednik

         P. C. PADOAN

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Za leto 2014 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2014/322/EU z dne 6. maja 2014 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic za 2014 (UL L 165, 4.6.2014, str. 49).

      (4)  UL C 217, 30.7.2013, str. 59.

      (5)  Uredba (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o skupnih določbah za spremljanje in ocenjevanje osnutkov proračunskih načrtov ter zagotavljanje zmanjšanja čezmernega primanjkljaja držav članic v euroobmočju (UL L 140, 27.5.2013, str. 11).

      (6)  Direktiva Sveta 2011/85/EU z dne 8. novembra 2011 o zahtevah v zvezi s proračunskimi okviri držav članic (UL L 306, 23.11.2011, str. 41).

      (7)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.

      (8)  Glej stran 141 tega Uradnega lista.


				|

		52013PC0907

			Priporočilo SKLEP SVETA o ugotovitvi, da Poljska v odziv na priporočilo Sveta z dne 21. junija 2013 ni sprejela učinkovitih ukrepov /* COM/2013/0907 final - 2013/ () */

			   	Priporočilo
SKLEP SVETA
o ugotovitvi, da Poljska v odziv na
priporočilo Sveta z dne 21. junija 2013 ni sprejela učinkovitih
ukrepov

SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o
delovanju Evropske unije in zlasti člena 126(8) Pogodbe,
ob upoštevanju
priporočila Evropske komisije,
ob upoštevanju
naslednjega:
(1)       V skladu s členom 126
Pogodbe o delovanju Evropske unije se države članice izogibajo
čezmernemu javnofinančnemu primanjkljaju.
(2)       Pakt za stabilnost in rast
temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje pogojev za
stabilnost cen in močno trajnostno rast, ki prispeva k ustvarjanju
delovnih mest.
(3)       Svet je 7. julija 2009 v
skladu s členom 104(6) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti
sklenil, da na Poljskem obstaja čezmerni primanjkljaj, ter v skladu s
členom 104(7) PES in členom 3 Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97
z dne 7. julija 1997 o pospešitvi in razjasnitvi izvajanja postopka v
zvezi s čezmernim primanjkljajem[1]
izdal priporočilo za odpravo čezmernega primanjkljaja najpozneje do
leta 2012. Da bi Poljska svoj javnofinančni primanjkljaj zmanjšala pod 3 %
BDP na verodostojen in vzdržen način, je bilo poljskim organom izdano
priporočilo, naj v letu 2009 izvedejo načrtovane ukrepe fiskalne
spodbude, zagotovijo povprečno letno zmanjšanje strukturnega primanjkljaja
v višini vsaj 1,25 % odstotne točke BDP od leta 2010 naprej, podrobno
opredelijo ukrepe, ki so potrebni za zmanjšanje primanjkljaja pod
referenčno vrednost do leta 2012, in uvedejo reforme za zamejitev
primarnih tekočih odhodkov v prihodnjih letih. Svet je za sprejetje
ustreznih ukrepov postavil rok 7. januar 2010.
(4)       Komisija je 3. februarja 2010
sklenila, da je Poljska na podlagi napovedi služb Komisije iz jeseni 2009
sprejela potrebne ukrepe v skladu s priporočilom Sveta z dne 7. julija 2009
za znižanje javnofinančnega primanjkljaja na referenčno vrednost, in
menila, da zato nadaljnje ukrepanje v postopku v zvezi s čezmernim
primanjkljajem ni potrebno. Na podlagi napovedi iz jeseni 2011 je Komisija
menila, da Poljska zaostaja za zastavljenimi cilji in je od nje zahtevala
uvedbo dodatnih ukrepov, ki jih je Poljska sprejela in javno objavila do 10. januarja 2012.
Tako je Komisija 11. januarja 2012 potrdila, da so poljski organi
sprejeli učinkovite ukrepe za pravočasno in vzdržno odpravo
čezmernega primanjkljaja ter da takrat nadaljnji ukrepi v postopku v zvezi
s čezmernim primanjkljajem Poljske niso bili potrebni[2].
(5)       Svet je 21. junija 2013
ugotovil, da je Poljska sprejela učinkovite ukrepe, vendar je prišlo do
neugodnih gospodarskih dogodkov s pomembnimi posledicami za javne finance, zato
je izdal revidirana priporočila[3].
Tako je Poljska izpolnjevala pogoje za podaljšanje roka za odpravo
čezmernega javnofinančnega primanjkljaja, kot je določeno v
členu 3(5) Uredbe (ES) št. 1467/97. Svet je Poljski priporočil,
naj čezmerni primanjkljaj odpravi do leta 2014. Poljska bi morala
doseči ciljni nominalni primanjkljaj sektorja država v višini 3,6 %
BDP v letu 2013 in 3,0 % BDP v letu 2014, kar je skladno z izboljšanjem
strukturnega proračunskega salda za vsaj 0,8 % BDP v letu 2013 in 1,3 %
BDP v letu 2014 na podlagi posodobljene napovedi služb Komisije iz pomladi 2013.
Poljska bi morala strogo izvajati že sprejete ukrepe in jih še dopolniti z
dodatnimi ukrepi, ki bi zadoščali za odpravo čezmernega primanjkljaja
do leta 2014. Poljska bi morala za zmanjševanje primanjkljaja uporabiti vse
nepričakovano visoke prihodke. Svet je določil, da mora Poljska do 1. oktobra
2013 sprejeti učinkovite ukrepe in v skladu s členom 3(4a)
Uredbe (ES) št. 1467/97 podrobno poročati o konsolidacijski
strategiji za izpolnitev ciljev.
(6)       Poljska je 2. oktobra 2013
predložila poročilo o učinkovitih ukrepih. Makroekonomski scenarij,
na katerem temelji poročilo, je podoben scenariju iz konvergenčnega
programa iz leta 2013. Po prvotni povprečni realni rasti BDP 4 %
letno v obdobju 2001–2011 se je gospodarska aktivnost v letu 2012
upočasnila na 1,9 %. Po makroekonomskem scenariju, na katerem temelji
poročilo o učinkovitih ukrepih, naj bi se realna rast BDP v letu 2013
še bolj upočasnila, in sicer na 1,5 %, nato pa naj bi se v letih 2014
in 2015 okrepila s povečanjem BDP za 2,5 % oziroma 3,8 %. Glede
na napoved Komisije iz jeseni 2013 naj bi stopnja realne rasti BDP v letu 2013
znašala 1,3 % ter se v letu 2014 povečala na 2,5 %, v letu 2015
pa na 2,9 %. V primerjavi s poljskimi organi je Komisija manj
optimistična glede rasti domačega povpraševanja v obdobju, ki ga
zajema napoved, zlasti rasti zasebne potrošnje in zasebnih naložb.
(7)       Poljski organi za leto 2013
napovedujejo javnofinančni primanjkljaj v višini 4,8 % BDP, kar je
povečanje s 3,9 % BDP v letu 2012. To je manj ugodno od 3,5 %
BDP, kot je bilo predvideno v dopolnitvi konvergenčnega programa za leto 2013,
razlog za to pa so nepričakovano znatno nižji prihodki (1,2 % BDP) in
višji odhodki od pričakovanih (za 0,1 % BDP). Poljsko Ministrstvo za
finance nato napoveduje presežek v višini 4,5 % BDP v letu 2014, in sicer
po zaslugi načrtovane pokojninske reforme, ki zlasti prinaša enkraten
prenos sredstev v vrednosti 8,5 % BDP. Po pričakovanjih naj bi bil
saldo sektorja država v letu 2015 spet v primanjkljaju (3 % BPD).
(8)       Napoved Komisije za leti 2013
in 2014 je podobna napovedi poljskih organov. Za leto 2013 prav tako napoveduje
primanjkljaj v višini 4,8 % BDP. Vzrok za poslabšanje v primerjavi s 3,9 %
BDP iz osnovnega scenarija v okviru postopka v zvezi s čezmernim
primanjkljajem so predvsem nepričakovano nizki prihodki. V letu 2014 naj
bi bil saldo sektorja država po napovedih v presežku (+4,6 BDP) zaradi
načrtovane pokojninske reforme. Komisija je v zvezi z letom 2015 manj
optimistična od poljskih organov in pričakuje javnofinančni
primanjkljaj v višini 3,3 % BDP. Razlika 0,3 odstotne točke BDP je v
glavnem posledica nižjih tekočih prihodkov zaradi slabše napovedi za
nominalno rast BDP ter višjih državnih izdatkov za vmesno potrošnjo. Doseganje
ciljnega primanjkljaja je odvisno od izvajanja.
(9)       Poljski organi in Komisija
napovedujejo, da bo bruto javni dolg Poljske v celotnem zadevnem obdobju ostal
pod pragom 60 %. Po napovedi Komisije iz jeseni 2013 naj bi delež dolga v
razmerju do BDP padel s 55,6 % v letu 2012 na 51 % v letu 2014, in
sicer predvsem zaradi napovedanega prenosa sredstev pokojninskih skladov v
vrednosti 8,5 % BDP, nato pa počasi narasel na 52,5 % v letu 2015.
(10)     Ker naj bi glede na napoved
Komisije iz jeseni 2013 javnofinančni primanjkljaj v letu 2013 dosegel 4,8 %
BDP, Poljska ne bo uspela izpolniti cilja glede nominalnega primanjkljaja v
višini 3,6 % BDP, ki ga je priporočil Svet. Prav tako je prilagojeni
letni strukturni napor v letu 2013 (0,3 % BDP) precej pod
priporočenim letnim fiskalnim naporom (0,8 % BPD). Analiza „od spodaj
navzgor“ novih diskrecijskih ukrepov, ki jo dopolnjuje ocena gibanj odhodkov[4], kaže, da je bil dosežen skupni
fiskalni napor v višini 0,2 % BDP. To je manj od obsega dodatnih ukrepov v
vrednosti 0,4 % BDP v podporo fiskalnemu naporu, zahtevanih v
priporočilu Sveta, kar potrjuje, da Poljska v letu 2013 ni izvedla
fiskalnega napora, kot ga je priporočil Svet.
(11)     Komisija v letu 2014
pričakuje javnofinančni presežek v višini 4,6 % BDP. Tako naj bi
bil cilj nominalnega primanjkljaja dosežen zgolj po zaslugi enkratnega prenosa
sredstev pokojninskih skladov. Pričakovani prilagojeni letni strukturni
napor v vrednosti 1,4 % BDP v letu 2014 je tako nad priporočenim
letnim fiskalnim naporom (1,3 % BPD).
(12)     Na splošno Poljska ni
izpolnila javnofinančnih ciljev, priporočenih za leto 2013, medtem ko
naj bi bili cilji za leto 2014 iz priporočila Sveta z dne 21. junija 2013
predvidoma izpolnjeni. Vendar Komisija v svoji napovedi za leto 2015
pričakuje, da odprava čezmernega primanjkljaja v letu 2014 ne bo
trajna, saj naj bi primanjkljaj dosegel 3,3 % BDP –
SKLENIL:
Člen 1
Poljska v letu 2013 ni sprejela
učinkovitih ukrepov v odziv na priporočilo Sveta z dne 21. junija 2013
v skladu s členom 126(7) Pogodbe.
Člen 2
Ta sklep je
naslovljen na Republiko Poljsko.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 6.
[2]               Sporočilo Komisije Svetu z naslovom Ocena izvajanja
proračuna v okviru tekočih postopkov v zvezi s čezmernim
primanjkljajem po napovedi služb Komisije iz jeseni 2011, COM(2012) 4 final z
dne 11. januarja 2012.
[3]               Priporočilo Sveta za odpravo čezmernega
javnofinančnega primanjkljaja na Poljskem z dne 21. junija 2013.
[4]               Ob upoštevanju popravka za presežno ali premajhno
realizacijo proračunskih odhodkov, na katero vlada ne more vplivati.


               29.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/1

         Strategija EU na področju drog (2013–2020)
   2012/C 402/01
   PREDGOVOR

               1.

               Ta strategija EU na področju drog opredeljuje osnovni politični okvir in prednostne naloge politike EU na področju drog za obdobje 2013–2020, ki so jih določile države članice in institucije EU. Okvir, namen in cilji te strategije bodo služili kot podlaga dveh zaporednih štiriletnih akcijskih načrtov EU za boj proti drogam.

               2.

               Ta strategija je v prvi vrsti zasnovana na temeljnih načelih zakonodaje EU in v vseh pogledih podpira temeljne vrednote Unije: spoštovanje človekovega dostojanstva, svobode, demokracije, enakosti, solidarnosti, pravne države in človekovih pravic. Njen cilj je zaščititi in izboljšati blaginjo družbe in posameznika, varovati javno zdravje, zagotoviti visoko raven varnosti prebivalstva ter vzpostaviti uravnotežen, celosten in na dokazih utemeljen pristop k fenomenu drog.

               3.

               Strategija temelji tudi na mednarodnem pravu, zadevnih konvencijah ZN (1), ki zagotavljajo mednarodni pravni okvir za obravnavanje fenomena prepovedanih drog, in Splošni deklaraciji o človekovih pravicah. V strategiji EU na področju drog so upoštevani zadevni politični dokumenti ZN, vključno s politično deklaracijo in akcijskim načrtom o mednarodnem sodelovanju pri oblikovanju celovite in uravnotežene strategije za reševanje svetovne problematike drog iz leta 2009, v kateri je navedeno, da sta zmanjšanje povpraševanja po drogah in njihove ponudbe elementa politike na področju prepovedanih drog, ki se medsebojno dopolnjujeta, ter politično deklaracijo o HIV/aidsu. Strategija je bila pripravljena na osnovi načel iz Lizbonske pogodbe ter ustreznih pristojnosti Unije in posameznih držav članic. Upoštevani sta subsidiarnost in sorazmernost, saj je namen te strategije EU prispevati dodano vrednost nacionalnim strategijam. Strategija se bo izvajala v skladu s temi načeli in pristojnostmi. Prav tako sta v strategiji v celoti upoštevana Evropska konvencija o človekovih pravicah in Listina EU o temeljnih pravicah.

               4.

               S prednostnimi nalogami in ukrepi na področju prepovedanih drog, ki jih ta strategija spodbuja in usklajuje, naj bi do leta 2020 dosegli celosten učinek na temeljne vidike stanja na področju drog v EU. Z njimi se zagotovijo visoka raven varovanja zdravja ljudi, družbena stabilnost in varnost, in sicer z usklajenim, učinkovitim in uspešnim izvajanjem ukrepov, posegov in pristopov na področju zmanjšanja povpraševanja po drogah in njihove ponudbe na nacionalni ravni, ravni EU in mednarodni ravni ter zmanjšanjem morebitnih nenačrtovanih negativnih posledic, povezanih z izvajanjem teh ukrepov.

               5.

               Fenomen drog je nacionalno in mednarodno vprašanje, ki ga je treba obravnavati v globalnem okviru. Zato imajo usklajeni ukrepi, ki se izvajajo na ravni EU, pomembno vlogo. Ta strategija EU na področju drog vzpostavlja skupen, na dokazih utemeljen okvir za odzivanje na fenomen drog znotraj in zunaj EU. Strategija z okvirom skupnih in dopolnilnih ukrepov zagotavlja, da so sredstva, ki se vložijo v to področje, porabljena učinkovito in smotrno, ob upoštevanju institucionalnih in finančnih omejitev ter zmogljivosti držav članic in institucij EU.

               6.

               Namen strategije je prispevati k zmanjšanju povpraševanja po drogah in njihove ponudbe v EU ter k zmanjšanju zdravstvenega in družbenega tveganja in škode, ki jo povzročajo droge, in sicer prek strateškega pristopa, ki krepi in dopolnjuje nacionalne politike, zagotavlja okvir za usklajene in skupne ukrepe ter predstavlja temelj in politični okvir za zunanje sodelovanje EU na tem področju. Ta namen bo dosežen s celostnim, uravnoteženim in na dokazih utemeljenim pristopom.

               7.

               Ta strategija temelji na izkušnjah, pridobljenih med izvajanjem prejšnje strategije EU na področju drog in z njo povezanih akcijskih načrtov, vključno z ugotovitvami in priporočili iz zunanje ocene strategije EU na področju drog za obdobje 2005–2012, ter upošteva razvoj drugih zadevnih politik in ukrepe na področju drog na ravni EU in mednarodni ravni.

         I.   Uvod

               8.

               Strategija vključuje nove pristope in obravnava nove izzive, ki so bili opredeljeni v zadnjih letih, zlasti:

                           —

                           naraščajoči trend uporabe več različnih snovi hkrati, vključno s sočasnim uživanjem dovoljenih snovi, kot so alkohol ali nadzirana zdravila na recept, in prepovedanih snovi;

                           —

                           trende uporabe neopioidnih drog ter pojav in širitev novih psihoaktivnih snovi,

                           —

                           potrebo po zagotavljanju in izboljšanju dostopa do nadziranih zdravil na recept,

                           —

                           potrebo po večji kakovosti, razpoložljivosti in raznolikosti storitev za zmanjšanje povpraševanja po drogah,

                           —

                           stalno visoko pojavnost bolezni, ki se prenašajo s krvjo, zlasti virusnega hepatitisa C, med uporabniki drog za vbrizganje in nevarnost morebitnih ponovnih izbruhov epidemije okužbe z virusom HIV in drugih bolezni, ki se prenašajo s krvjo, zaradi uporabe drog za vbrizganje,

                           —

                           število smrti zaradi drog v EU, ki ostaja zelo visoko,

                           —

                           potrebo, da se v boju proti uporabi drog upošteva celosten pristop k zdravstveni oskrbi, v okviru katerega se med drugim obravnava tudi psihiatrična komorbidnost,

                           —

                           dinamiko trgov prepovedanih drog, vključno s spremembami poti trgovanja s prepovedanimi drogami, čezmejnim organiziranim kriminalom in uporabo novih komunikacijskih tehnologij kot sredstva, ki omogoča lažje razpečevanje prepovedanih drog in novih psihoaktivnih snovi,

                           —

                           potrebo po preprečevanju preusmeritev predhodnih snovi, sestavin za pridobivanje predhodnih snovi in drugih ključnih kemikalij, ki se uporabljajo za prepovedano proizvodnjo drog, iz zakonitega na nezakoniti trg ter preusmeritev nekaterih kemikalij, ki se uporabljajo kot sredstva za redčenje.

               9.

               Cilji strategije EU na področju drog so:

                           —

                           prispevati k opaznemu zmanjšanju povpraševanja po drogah, odvisnosti in z drogami povezanega tveganja in škode na zdravstvenem in družbenem področju,

                           —

                           prispevati k razbitju trga prepovedanih drog in opaznemu zmanjšanju razpoložljivosti prepovedanih drog,

                           —

                           spodbujati usklajevanje s poglobljeno razpravo o razvoju in izzivih na področju drog ter analize tega razvoja na ravni EU in mednarodni ravni,

                           —

                           nadalje okrepiti dialog in sodelovanje na področju drog med EU ter tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami,

                           —

                           prispevati k boljšemu širjenju rezultatov spremljanja, raziskav in ocenjevanja ter k boljšemu razumevanju vseh vidikov fenomena drog in učinka posredovanj, da se vzpostavi trdna, celovita in na dokazih utemeljena podlaga politik in ukrepov.

               10.

               Strategija temelji na dosežkih EU (2) na področju prepovedanih drog ter upošteva rezultate rednih in celovitih ocen trenutnih razmer na področju drog, zlasti Evropskega centra za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, hkrati pa priznava potrebo po proaktivnem odzivanju na razvoj dogodkov in izzive.

               11.

               Strategija zajema dve področji ukrepanja, in sicer zmanjšanje povpraševanja po drogah in zmanjšanje njihove ponudbe, ter tri prečne teme: (a) usklajevanje, (b) mednarodno sodelovanje in (c) raziskave, obveščanje, spremljanje in vrednotenje. Z njo povezana zaporedna akcijska načrta, ki ju bosta pripravili ustrezni predsedstvi leta 2013 in 2017, bosta vključevala seznam specifičnih ukrepov s časovnim načrtom za izvajanje, odgovornih strani, kazalnikov in ocenjevalnih orodij.

               12.

               Ob upoštevanju trenutnega stanja na področju drog in potreb pri izvajanju strategije bo za vsako od obeh področij ukrepanja in treh prečnih tem izbrano omejeno število usmerjenih ukrepov, ki bodo vključeni v akcijske načrte, na podlagi naslednjih meril:

                           (a)

                           ukrepi morajo biti utemeljeni na dokazih, znanstveno utemeljeni in stroškovno učinkoviti, njihov cilj pa morajo biti uresničljivi in merljivi rezultati, ki jih je mogoče oceniti;

                           (b)

                           ukrepi bodo časovno opredeljeni, povezani z referenčnimi merili in kazalniki uspešnosti, v njih pa bodo določene strani, odgovorne za izvajanje, poročanje in ocenjevanje;

                           (c)

                           ukrepi morajo imeti jasen pomen za EU in zagotavljati dodano vrednost.

               13.

               Da bi zagotovili nemoteno usmerjenost v izvajanje strategije in z njo povezanih akcijskih načrtov, vsako predsedstvo ob podpori Komisije in na podlagi strokovnih prispevkov Evropskega centra za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami ter Europola obravnava prednostne naloge in ukrepe, ki v zadevnem mandatu zahtevajo nadaljnje ukrepanje Horizontalne delovne skupine za droge, ter spremlja napredek v zvezi s tem. Komisija ob upoštevanju podatkov, ki jih zagotovijo države članice, Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD), Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, Europol, drugi organi EU ter civilna družba, dvakrat letno pripravi poročilo o napredku, v katerem oceni uresničevanje ciljev in prednostnih nalog strategije EU na področju drog in z njo povezanega akcijskega načrta oz. akcijskih načrtov.

               14.

               Komisija bo ob upoštevanju podatkov, ki jih zagotovijo države članice, Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, Europol, druge ustrezne institucije in organi EU ter civilna družba, do leta 2016 začela zunanje vmesno ocenjevanje strategije za pripravo drugega akcijskega načrta za obdobje 2017–2020. Komisija bo ob zaključku strategije na področju drog in z njo povezanih akcijskih načrtov do leta 2020 začela celovito zunanje ocenjevanje njihovega izvajanja. Pri tem ocenjevanju bi bilo treba upoštevati tudi informacije držav članic, EMCDDA, Europol, drugih ustreznih institucij in organov EU ter civilne družbe, ter pretekle ocene, da se pridobijo informacije in pripravijo priporočila za prihodnji razvoj politike EU na področju drog.

               15.

               Da bi dosegli cilje in zagotovili učinkovitost, bodo v okviru strategije EU na področju drog za obdobje 2013–2020, kjer je to mogoče, uporabljeni obstoječi instrumenti in organi, ki so pristojni na področju drog v okviru zadevnega mandata ali pomembni za ključne vidike tega področja, tako znotraj EU (zlasti Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, Europol, Eurojust, Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni ter Evropska agencija za zdravila) kot v sodelovanju z organi zunaj nje (npr. Urad Združenih narodov za droge in kriminal, Svetovna carinska organizacija, Svetovna zdravstvena organizacija ter skupina Pompidou). Komisija, visoka predstavnica, Svet in Evropski parlament bodo zagotovili, da so dejavnosti EU na področju prepovedanih drog usklajene in se medsebojno dopolnjujejo.

               16.

               Za uresničitev ciljev te strategije EU na področju drog bi bilo treba dodeliti ustrezna in usmerjena sredstva tako na ravni EU kot na nacionalni ravni.

         II.   Področje ukrepanja: zmanjšanje povpraševanja po drogah

               17.

               Zmanjšanje povpraševanja po drogah zajema vrsto enakovrednih ukrepov, ki se vzajemno dopolnjujejo, med drugim preventivne ukrepe (okoljske, splošne, izbirne in indikativne), zgodnje odkrivanje in posredovanje, zmanjšanje tveganja in škode, zdravljenje, rehabilitacijo ter ponovno vključitev v družbo in okrevanje.

               18.

               V zvezi z zmanjšanjem povpraševanja po drogah sta cilja strategije EU na področju drog za obdobje 2013–2020 prispevati k opaznemu zmanjšanju uporabe prepovedanih drog in zvišati starost, pri kateri mladi začnejo uporabljati droge, da se preprečijo in zmanjšajo problematična uporaba drog, odvisnost od drog ter z drogami povezana tveganje in škoda na zdravstvenem in družbenem področju, in sicer s celostnim, večdisciplinarnim, na dokazih utemeljenim pristopom ter s spodbujanjem in ohranjanjem usklajenosti med zdravstvenimi, socialnimi in pravosodnimi politikami.

               19.

               Pri zmanjšanju povpraševanja po drogah so bile določene naslednje prednostne naloge, ki niso navedene po pomembnosti:

                           19.1

                           Izboljšati je treba razpoložljivost, dostopnost in obseg učinkovitih in raznolikih ukrepov za zmanjšanje povpraševanja po drogah, spodbujati uporabo in izmenjavo najboljših praks ter oblikovati in uveljaviti standarde kakovosti za preventivne ukrepe (okoljske, splošne, izbirne in indikativne), zgodnje odkrivanje in posredovanje, zmanjševanje tveganja in škode, zdravljenje, rehabilitacijo ter ponovno vključitev v družbo in okrevanje.

                           19.2

                           Izboljšati je treba razpoložljivost in učinkovitost preventivnih programov (od začetnega učinka do dolgoročne trajnosti) ter povečati ozaveščenost glede tveganosti uporabe prepovedanih drog in drugih psihoaktivnih snovi ter povezanih posledic. V ta namen bi morali preventivni ukrepi vključevati zgodnje odkrivanje in posredovanje, spodbujanje zdravega načina življenja in usmerjeno (torej izbirno in indikativno) preventivo, namenjeno tudi družinam in skupnostim.

                           19.3

                           Oblikovati in okrepiti je treba učinkovite ukrepe za zmanjšanje povpraševanja kot odziv na izzive, kot so uporaba več različnih drog hkrati, vključno s sočasnim uživanjem dovoljenih in prepovedanih snovi, zloraba nadziranih zdravil na recept ter uporaba novih psihoaktivnih snovi.

                           19.4

                           Povečati je treba naložbe v nadaljnje raziskave učinkovitih ukrepov za zmanjšanje tveganja in škode, namenjenih občutnemu zmanjšanju števila smrti, ki so posredno ali neposredno povezane z drogami, in pojavnosti nalezljivih bolezni, ki se prenašajo s krvjo in so pogosto povezane z uporabo drog, med drugim HIV in virusnega hepatitisa, pa tudi spolno prenosljivih bolezni in tuberkuloze.

                           19.5

                           Po vsej EU je treba razširiti razpoložljivost, dostopnost in obseg učinkovitega in raznolikega zdravljenja zasvojenosti z drogami na problematične in odvisne uporabnike drog, vključno z uporabniki neopioidnih snovi, da lahko vsi, ki to želijo, začnejo z zdravljenjem zasvojenosti v skladu z zadevnimi potrebami.

                           19.6

                           Na osnovi ustrezne ocene zdravstvenega stanja in potreb zapornikov je treba primerno okrepiti razvoj, razpoložljivost in obseg ukrepov za zmanjšanje povpraševanja po drogah v zaporih, da se vzpostavi oskrba, ki je po kakovosti enakovredna oskrbi v skupnosti, in sicer v skladu s pravico do zdravstvenega varstva in človekovega dostojanstva, ki je zapisana v Evropski konvenciji o človekovih pravicah in Listini Evropske unije o temeljnih pravicah. V vseh fazah kazenskopravnega sistema in po izpustitvi bi bilo treba zagotoviti neprekinjeno oskrbo.

                           19.7

                           Razviti in nadgraditi je treba celostne modele oskrbe, ki zajemajo potrebe, povezane z duševnimi in/ali telesnimi zdravstvenimi težavami, rehabilitacijo in socialno podporo, da se izboljšajo in okrepijo zdravstveni in socialni položaj, ponovna vključitev v družbo in okrevanje problematičnih in odvisnih uporabnikov drog, vključno s tistimi, ki trpijo za komorbidnostjo.

                           19.8

                           Razviti je treba učinkovite in diferencirane ukrepe za zmanjšanje povpraševanja po drogah, katerih namen je zmanjšanje števila mladih, ki začnejo uporabljati droge, in/ali zvišanje starosti, pri kateri začnejo z uporabo; ti ukrepi morajo ustrezati potrebam določenih skupin, vzorcem uporabe drog in okoljem, pri čemer je treba posebno pozornost nameniti ranljivim in obrobnim skupinam.

                           19.9

                           Preprečiti je treba lokalne in regionalne epidemije uporabe drog, ki bi lahko ogrozile javno zdravje v EU, z zagotavljanjem usklajenih in učinkovitih skupnih pristopov.

                           19.10

                           Prednostne naloge za zmanjšanje povpraševanja po drogah morajo upoštevati posebne značilnosti, potrebe in izzive fenomena drog na nacionalni ravni in ravni EU. Nujno je, da se v ta namen zagotovi ustrezna raven sredstev na lokalni in nacionalni ravni ter ravni EU.

         III.   Področje ukrepanja: zmanjšanje ponudbe drog

               20.

               Zmanjšanje ponudbe drog vključuje preprečevanje, onemogočanje in razbijanje zlasti organiziranega kriminala, povezanega z drogami, prek sodelovanja na področju pravosodja in kazenskega pregona, prepovedi, zaplembe sredstev, pridobljenih s kaznivimi dejanji, preiskav in upravljanja meja.

               21.

               V zvezi z zmanjšanjem ponudbe drog je cilj strategije EU na področju drog za obdobje 2013–2020 s preprečevanjem trgovanja s prepovedanimi drogami, razbitjem organiziranih kriminalnih združb, vpletenih v izdelavo drog in trgovino z njimi, učinkovito uporabo kazenskopravnega sistema, učinkovitim kazenskim pregonom na podlagi obveščanja ter večjo izmenjavo obveščevalnih podatkov prispevati k opaznemu zmanjšanju razpoložljivosti prepovedanih drog. Na ravni EU bo poudarek na obsežnih, čezmejnih in organiziranih kriminalnih dejavnostih na področju drog.

               22.

               Pri zmanjšanju ponudbe drog so bile določene naslednje prednostne naloge, ki niso navedene po pomembnosti:

                           22.1

                           Okrepiti je treba sodelovanje in usklajevanje med agencijami kazenskega pregona na strateški in operativni ravni. To bi moralo zajemati, vendar ne bi smelo biti omejeno na, izboljšanje čezmejne izmenjave informacij (in obveščevalnih podatkov) v realnem času, najboljših praks in znanja ter izvajanje skupnih operacij in preiskav. Pri tem bi bilo treba pomen pripisati tudi sodelovanju s tretjimi državami pri preprečevanju organiziranih kriminalnih dejavnosti na področju drog, ki so usmerjene proti EU ali se izvajajo v EU.

                           22.2

                           Zmanjšati je treba proizvodnjo, tihotapljenje, razpečevanje in prodajo prepovedanih drog ter trgovanje z njimi v EU in čez mejo, pa tudi omogočanje takih dejavnosti, prav tako pa je treba omejiti preusmerjanje predhodnih snovi in sestavin za pridobivanje predhodnih snovi za droge ter drugih ključnih kemikalij, ki se uporabljajo pri prepovedani proizvodnji drog.

                           22.3

                           Učinkovito se je treba odzivati na nove trende, kot sta preusmeritev nekaterih kemikalij, ki se uporabljajo kot sredstva za redčenje prepovedanih drog in ponujanje drog z uporabo nove tehnologije.

                           22.4

                           Posebno pozornost je treba nameniti novim komunikacijskim tehnologijam, ki imajo precejšen pomen pri lajšanju proizvodnje, trženja in razpečevanja drog (tudi nadzorovanih novih psihoaktivnih snovi) ter trgovanja z njimi.

                           22.5

                           Države članice še naprej sodelujejo in po potrebi usklajujejo svoje dejavnosti na ravni EU skupaj z ustreznimi organi in agencijami EU ter mednarodnimi organi in agencijami, kot so Europol, Eurojust in Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, ter v celoti uporabljajo obstoječe instrumente in metode, ki so na voljo na področju sodelovanja pravosodnih organov in organov kazenskega pregona, na primer obveščevalno vodene policijske dejavnosti, profiliranje drog, skupne preiskovalne enote, skupne carinske in policijske ukrepe ter ustrezne pobude, kot so projekti platforme EMPACT (evropska multidisciplinarna platforma za boj proti kaznivim dejanjem) in platforma uradnikov za zvezo, pa tudi prek uporabe regionalnih platform.

                           22.6

                           Na ravni EU je poudarek na obveščevalno vodenem kazenskem pregonu, usmerjenem zoper obsežno proizvodnjo drog in trgovanje z njimi. Še bolj bi bilo treba okrepiti tesnejše usklajevanje in sodelovanje med agencijami kazenskega pregona v državah članicah in med njimi ter z Europolom.

                           22.7

                           Kadar se take naloge ne sprožijo ali izvajajo prek Europola, bi lahko po potrebi v EU uvedli priložnostne regionalne pobude ali platforme za sodelovanje pri boju proti novim grožnjam, do katerih prihaja zaradi spreminjajočih se poti trgovanja z drogami ter novih centrov organiziranega kriminala, kar se izvede z usklajenim ukrepanjem. Ti ukrepi morajo biti usklajeni z obstoječo pravno in operativno ureditvijo na ravni EU ter jo dopolnjevati, temeljijo pa na ocenah in analizah ogroženosti. Take strukture sodelovanja bi morale biti prožne, lahko so le začasne, odvisno od prihodnjega razvoja specifične nevarnosti, s katero se spopadajo, in morale bi tesno sodelovati z vsemi ustreznimi agencijami in platformami EU, zlasti z Europolom.

                           22.8

                           Po potrebi je treba okrepiti sodelovanje v EU na področju pravosodja in kazenskega pregona, povezanega z drogami, ter uporabo obstoječih praks, pri čemer se je treba začeti odzivati hitreje in natančneje. Podpirati je treba sodelovanje na področju pravosodja in kazenskega pregona ter izmenjavo informacij in obveščevalnih podatkov.

                           22.9

                           Ustrezno je treba okrepiti zakonodajni okvir Evropske unije, tako da bo okrepljeno tudi ukrepanje EU pri soočanju z novimi trendi, zagotoviti medsebojno dopolnjevanje skupnih prizadevanj za razbitje čezmejnih organiziranih kriminalnih združb, zaplembo premoženjskih koristi, pridobljenih s kaznivimi dejanji, povezanimi z drogami, pri čemer je treba v celoti izkoristiti mrežo uradov za povrnitev premoženja v EU, rezultat česar bo učinkovitejše spoprijemanje s trgovino z drogami. Preučili bi lahko tudi nadaljnji razvoj ustreznih instrumentov kazenskega pregona.

                           22.10

                           EU si prizadeva za učinkovitejše politike na področju zmanjševanja ponudbe drog in v ta namen krepi ocenjevanje in analiziranje politik za boljše razumevanje trgov drog in kaznivih dejanj, povezanih z drogami, ter učinkovitejše ukrepe kazenskega pregona na področju drog.

                           22.11

                           EU po potrebi spodbuja uporabo, spremljanje in učinkovito izvajanje politik in programov na področju drog, med drugim napotitev na zdravljenje ob pridržanju in ustrezne alternative prisilnim kaznim (kot je izobraževanje, zdravljenje, rehabilitacija, nadaljnja oskrba po zdravljenju in ponovna vključitev v družbo) za storilce, odvisne od drog, kar naj bi prispevalo k preprečevanju kaznivih dejanj in povratništva, izboljšalo učinkovitost in uspešnost kazenskopravnega sistema ter hkrati zagotavljajo sorazmernost.

         IV.   Prečna tema: usklajevanje

               23.

               V okviru politik EU na področju drog ima usklajevanje dvojni namen, in sicer naj bi zagotovilo sinergije, komunikacijo ter učinkovito izmenjavo informacij in mnenj v podporo ciljem politik ter hkrati spodbudilo dejaven politični dialog in analiziranje razvoja dogodkov in izzivov na področju drog v EU in na mednarodni ravni.
               Usklajevanje je potrebno v institucijah EU, državah članicah, drugih ustreznih evropskih telesih in civilni družbi ter med njimi na eni strani, ter med EU, mednarodnimi organizacijami in tretjimi državami na drugi.

               24.

               Pri usklajevanju so bile določene naslednje prednostne naloge, ki niso navedene po pomembnosti:

                           24.1

                           Zagotoviti je treba sinergije, usklajenost in učinkovite delovne prakse med ustreznimi državami članicami ter institucijami, telesi, organi in pobudami EU na podlagi načela lojalnega sodelovanja (3), pri čemer se je treba izogibati podvajanju prizadevanj, hkrati pa zagotoviti izmenjavo informacij, učinkovito izkoriščati sredstva in zagotoviti stalnost ukrepanja med različnimi predsedstvi.

                           24.2

                           Horizontalna delovna skupina za droge je glavno koordinacijsko telo Sveta na področju drog, zato bi bilo treba njena usklajevalna prizadevanja še okrepiti, tako da bodo upoštevane dejavnosti različnih teles, ki med drugim delujejo na področju drog, kot sta Stalni odbor za operativno sodelovanje na področju notranje varnosti (COSI) in Delovna skupina za javno zdravje. Poleg tega so za uravnotežen pristop k problematiki drog, ki enako odločno obravnava povpraševanje po drogah in njihovo ponudbo, potrebni tesno sodelovanje, interakcija in izmenjava informacij z ustreznimi drugimi pripravljalnimi telesi Sveta, tudi tistimi na področju zunanjega delovanja, in drugimi ustreznimi pobudami EU na področju pravosodja in kazenskih zadev, kazenskega pregona, javnega zdravja in socialnih zadev.

                           24.3

                           Zagotoviti je treba, da EU in države članice nadalje razvijejo in izvajajo delovne metode in najboljše prakse za multidisciplinarno sodelovanje v podporo ciljem strategije ter jih spodbujajo na nacionalni ravni.

                           24.4

                           Med vsakim predsedovanjem je treba zagotoviti priložnosti za razpravo o zadevah usklajevanja in sodelovanja, novih trendih, učinkovitem posredovanju in drugem razvoju politik, ki ima dodano vrednost za strategijo EU na področju drog, na primer na sestankih nacionalnih koordinatorjev za področje drog, in te zadeve spremljati in ocenjevati.

                           24.5

                           Podpirati in spodbujati je treba vsebinsko sodelovanje in udejstvovanje civilne družbe, tudi nevladnih organizacij, ter mladih, uporabnikov drog in uporabnikov storitev pomoči zaradi drog, pri razvoju in izvajanju politik na področju drog na nacionalni ravni, ravni EU in mednarodni ravni. Treba je tudi zagotoviti sodelovanje s Forumom civilne družbe EU o drogah na ravni EU in mednarodni ravni.

                           24.6

                           Zagotoviti je treba, da EU govori z enim, močnim glasom v mednarodnih forumih, kot je Komisija ZN za droge, in v dialogih s tretjimi državami ter spodbuja celosten, uravnotežen in na dokazih utemeljen pristop k problematiki drog. V tem okviru lahko imajo delegacije EU koristno vlogo pri spodbujanju takega pristopa na področju drog in koherentne razprave o politiki na področju drog.

         V.   Prečna tema: mednarodno sodelovanje

               25.

               Mednarodno sodelovanje je ključno področje, na katerem EU daje dodano vrednost prizadevanjem držav članic pri usklajevanju politik na področju drog in soočanju z izzivi. Zunanji odnosi EU na področju drog temeljijo na načelih skupne odgovornosti, multilateralizma ter celostnega, uravnoteženega in na dokazih utemeljenega pristopa ter vključevanju razvoja, spoštovanja človekovih pravic, človekovega dostojanstva in spoštovanja mednarodnih konvencij v prevladujočo usmeritev.

               26.

               Cilj strategije EU na področju drog za obdobje 2013–2020 pri mednarodnem sodelovanju je nadaljnja celovita in uravnotežena okrepitev dialoga in sodelovanja med EU ter tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami na področju drog.

               27.

               Strategija EU na področju drog je del splošnega pristopa, ki EU omogoča, da govori z enim glasom na mednarodnem prizorišču in s partnerskimi državami. EU bo še naprej zavezana mednarodnemu sodelovanju in razpravi o temeljih politike na področju drog ter bo dejavno delila dosežke pristopa EU v okviru politike na področju drog, ki uravnoteženo obravnava zmanjševanje povpraševanja po drogah in ponudbe drog ter je utemeljen na znanstvenih dokazih, obveščevalnih podatkih ter spoštovanju človekovih pravic.
               Zato je potrebna usklajenost politik in ukrepov na ravni EU, vključno z zunanjim sodelovanjem pri zmanjševanju povpraševanja po drogah – tudi zmanjševanju tveganja in škode –, zmanjševanjem ponudbe drog, alternativnim razvojem, izmenjavo in prenosom znanja ter udeleženostjo državnih in nedržavnih akterjev.

               28.

               EU in njene države članice bi morale zagotoviti, da bodo strategija EU na področju drog in njeni cilji vključeni v splošno zunanjo politiko EU kot del celovitega pristopa, ki popolnoma ter povezano in usklajeno izkorišča raznovrstne politike ter diplomatske, politične in finančne instrumente, ki jih ima na voljo EU. Visoki predstavnik bi moral ob podpori ESZD pospeševati ta proces.

               29.

               EU poskuša z zunanjim delovanjem na področju drog še okrepiti in podpreti prizadevanja tretjih držav, ki se spoprijemajo z izzivi v okviru javnega zdravja, varnosti in zaščite. To bo naredila z uresničevanjem pobud iz te strategije ter sledečih akcijskih načrtov, vključno z alternativnim razvojem, zmanjševanjem povpraševanja po drogah in ponudbe drog ter spodbujanjem in varstvom človekovih pravic, pri čemer bo upoštevala tudi regionalne pobude. Zaradi učinka, ki ga ima proizvodnja drog in trgovanje z njimi na notranjo stabilnost in varnost v državah izvora in v tranzitnih državah, bodo ukrepi usmerjeni tudi zoper korupcijo, pranje denarja in prihodke od kaznivih dejanj, povezanih z drogami.

               30.

               Pri mednarodnem sodelovanju so bile določene naslednje prednostne naloge, ki niso navedene po pomembnosti:

                           30.1

                           Izboljšati je treba usklajenost notranjih in zunanjih vidikov politik EU na področju drog ter ukrepanje v zvezi s problematiko drog v tretjih državah.

                           30.2

                           Povečati je treba udeležbo in usklajevanje EU v mednarodnih razpravah o politiki na področju drog, tako v okviru pogajanj z mednarodnimi organizacijami in strukturami, med drugim OZN, G8 in Svetom Evrope, ter v odnosih s tretjimi državami, za kar je treba oblikovati skupna stališča EU, in prav tako je treba zagotoviti učinkovito vlogo v političnem procesu ZN na področju drog.

                           30.3

                           Zagotoviti je treba, da je mednarodno sodelovanje na področju drog vključeno v splošne politične odnose in okvirne sporazume med EU in njenimi partnerji na nacionalni in/ali regionalni ravni. Odražati bi moralo celosten, uravnotežen in na dokazih utemeljen pristop EU ter vključevati: politični dialog, usklajevanje na področju drog, zmanjševanje povpraševanja (tudi zmanjšanje tveganja in škode) in ponudbe, vključno z alternativnim razvojem in kazenskim pregonom, vključitev politik na področju drog v širši program razvojnega sodelovanja, obveščanje, raziskovanje, spremljanje in ocenjevanje.

                           30.4

                           Zagotoviti je treba, da so mednarodni odzivi in ukrepanje EU v prednostnih tretjih državah in regijah po svetu celoviti ter da upoštevajo vse razsežnosti fenomena drog ter obravnavajo razvoj, stabilnost in varnost teh držav in regij v okviru okrepljenega partnerstva.

                           30.5

                           Zagotoviti je treba, da mednarodno odzivanje EU na področju drog temelji na dokazih in vključuje spremljanje razmer in napredka z uporabo različnih orodij za obveščanje, ki jih zagotavljajo Komisija, ESZD, vključno z delegacijami EU, države članice, Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, Europol, Eurojust in Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni v tesnem sodelovanju z Uradom Združenih narodov za droge in kriminal.

                           30.6

                           S pomočjo okrepljenega sodelovanja, vključno z deljenjem najboljših praks EU ter, če je ustrezno, sodelovanjem v agencijah EU, kot so Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, Europol in Eurojust, je treba zagotoviti, da je podpora državam kandidatkam in morebitnim kandidatkam ter državam, ki sodijo v okvir evropske sosedske politike, usmerjena v gradnjo zmogljivosti za zmanjševanje ponudbe in povpraševanja ter v na dokazih utemeljene, učinkovite in uravnotežene politike na področju drog.

                           30.7

                           Zagotoviti je treba trajno raven strateškega dialoga in izmenjave informacij o strategijah, ciljih in ustreznih pobudah v okviru dialoga z mednarodnimi partnerji o problematiki drog na regionalni in dvostranski ravni. Določijo se ključni partnerji na podlagi njihovega statusa pri sodelovanju z EU ter njihovega pomena pri spoprijemanju s svetovnim fenomenom prepovedanih drog, upoštevajo pa so tudi partnerji, ki so se pojavili zaradi razvoja dogodkov na področju drog. Politični dialogi bi morali dopolnjevati druge strukture zunanjega sodelovanja in njihovo učinkovanje ter biti usklajeni z njimi, po potrebi pa bi morali zagotavljati tudi forum za razpravo o prednostnih nalogah sodelovanja in napredka projektov, ki jih financira EU.

                           30.8

                           Zagotoviti je treba primerno financiranje in strokovno znanje (iz EU in njenih držav članic), tudi z boljšim usklajevanjem, spremljanjem in ocenjevanjem finančne in tehnične podpore, pri čemer si je treba prizadevati tudi za sinergije in v ta namen nenehno skrbeti za uravnoteženo in pregledno zagotavljanje sodelovanja, sredstev ter finančne in tehnične pomoči za ukrepe za zmanjšanje povpraševanja po drogah in ponudbe drog, ki odražajo pristop EU. EU bi si morala prizadevati za zagotavljanje ustreznega strokovnega znanja v delegacijah EU za podpiranje izvajanja ukrepov na področju drog, usmerjenih v tretje države. V vmesno in končno oceno te strategije EU na področju drog bi moral biti zajet učinek financiranja EU v tretjih državah, Komisija in ESZD pa bi morali državam članicam po potrebi zagotavljati najnovejše informacije o prednostnih nalogah in napredku financiranja EU v tujini.

                           30.9

                           EU in države članice pri zagotavljanju finančne in tehnične pomoči državam izvora zagotovijo predvsem, da programi alternativnega razvoja:

                                       —

                                       niso pogojeni, niso diskriminatorni ter da imajo, če je predvidena odprava pridelave, ustrezno zaporedje,

                                       —

                                       vsebujejo realne cilje na področju razvoja podeželja in kazalnike za uspeh ter tako zagotovijo, da bodo ciljne skupnosti prevzele odgovornost, in

                                       —

                                       podpirajo lokalni razvoj ter pri tem upoštevajo tudi povezavo z dejavniki, kot so človekova varnost, upravljanje, nasilje, človekove pravice, razvoj in prehranska varnost.

                           30.10

                           Zagotoviti je treba, da je varstvo človekovih pravic v celoti vključeno v politične dialoge ter v izvajanje in dosežke ustreznih programov in projektov na področju drog.

         VI.   Prečna tema: obveščanje, raziskovanje, spremljanje in vrednotenje

               31.

               Cilj strategije EU na področju drog za obdobje 2013–2020 za obveščanje, raziskovanje, spremljanje in vrednotenje je prispevati k boljšemu razumevanju vseh vidikov fenomena drog ter učinka ukrepov, s čimer bodo zagotovljeni trdni in vsestranski dokazi za politike in ukrepe. Strategija EU na področju drog za obdobje 2013–2020 naj bi poleg tega prispevala k boljšemu razširjanju rezultatov spremljanja, raziskovanja in vrednotenja na ravni EU in na nacionalni ravni, kar bo povečalo sinergije, zagotovilo uravnoteženo dodeljevanje finančnih sredstev ter preprečilo podvajanje prizadevanj. To je mogoče doseči z uskladitvijo metod, mreženjem in tesnejšim sodelovanjem.

               32.

               Pri obveščanju, raziskovanju, spremljanju in vrednotenju so bile določene naslednje prednostne naloge, ki niso navedene po pomembnosti:

                           32.1

                           EU in njene države članice bi morale še naprej vlagati v izmenjavo informacij, zbiranje podatkov in spremljanje, pa tudi v raziskovanje in ocenjevanje razmer na področju drog ter odzivov nanje na nacionalni ravni ter na ravni EU. V to bi morali biti zajeti vsi ustrezni vidiki pojava drog, tudi povpraševanje po drogah in njihova ponudba. Poseben poudarek bi moral biti na ohranjanju in nadaljnjem povečanju zbiranja podatkov in poročanja na podlagi ključih kazalcev Evropskega centra za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami za zmanjšanje povpraševanja po drogah.

                           32.2

                           Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami bi moral v okviru svojih pristojnosti še razširiti infrastrukturo znanja in prav tako bi moral še naprej delovati kot osrednji usmerjevalec, podpornik in dejavnik obveščanja, raziskovanja, spremljanja in vrednotenja na področju prepovedanih drog v EU. Še naprej bi moral zagotavljati pravočasne, celovite in vsestranske analize razmer na področju drog v Evropi in odzivanja nanje ter sodelovati z drugimi ustreznimi agencijami, med drugim, če je potrebno in ustrezno, Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni, Evropsko agencijo za zdravila ter Svetovno zdravstveno organizacijo za Evropo.

                           32.3

                           Europol bi si moral še naprej prizadevati za zbiranje in analiziranje informacij na področju organiziranega kriminala, povezanega z drogami, države članice pa bi mu morale posredovati ustrezne informacije. Prav tako bi moral še naprej zagotavljati redno pripravo poročil o oceni ogroženosti (npr. EU SOCTA) zaradi organiziranega kriminala v EU, povezanega z drogami.

                           32.4

                           Države članice ter institucije in agencije EU bi morale povečati zbiranje informacij in podatkov o vseh vidikih ponudbe drog, tudi o trgih drog, kaznivih dejanjih, povezanih z drogami, in zmanjševanju ponudbe drog, da bi tako izboljšale analiziranje in utemeljeno odločanje. Države članice, Komisija, Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, po potrebi pa tudi druge agencije EU bi morale sodelovati in tako izboljšati zbiranje podatkov in razvoj znanstveno podprtih kazalnikov, pomembnih za politike.

                           32.5

                           Institucije in telesa EU ter države članice bi morale izboljšati zmogljivosti za odkrivanje in ocenjevanje pojavljanja novih psihoaktivnih snovi, sprememb vedenjskih vzorcev pri uživanju drog ter izbruhov epidemij, pa tudi drugih novih trendov, ki ogrožajo javno zdravje in varnost, ter za hitro in učinkovito odzivanje nanje. To je med drugim mogoče doseči z okrepitvijo veljavne zakonodaje EU, izmenjavo informacij, obveščevalnih podatkov, znanja in najboljših praks.

                           32.6

                           Države članice ter institucije in agencije EU bi morale spodbujati in podpirati raziskave, vključno z uporabnimi raziskavami, novih psihoaktivnih snovi, zagotavljati pa bi morale tudi sodelovanje in usklajevanje med mrežami na nacionalni ravni in na ravni EU, da bi poglobili razumevanje tega pojava. Ob tesnem sodelovanju z Evropskim centrom za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami bi bilo treba okrepiti spremljanje na tem področju. Poudarek bi bilo treba nameniti zlasti razvoju forenzičnih in toksikoloških zmogljivosti ter večji razpoložljivosti epidemioloških podatkov.

                           32.7

                           Države članice bi si morale še naprej prizadevati za ohranjanje uspeha, doseženega v EU pri spremljanju in izmenjavi informacij, tudi prek mreže nacionalnih kontaktnih točk Reitox, hkrati pa bi morale podpirati nadaljnji razvoj standardiziranega zbiranja in analiziranja podatkov na področju povpraševanja po drogah in njihove ponudbe v EU.

                           32.8

                           Glede na finančna sredstva je treba zagotoviti zadostno financiranje raziskovalnih in razvojnih projektov na ravni EU in na nacionalni ravni, povezanih z drogami, tudi prek finančnih programov EU za obdobje 2014–2020. V projektih, podprtih na ravni EU, bi bilo treba upoštevati prednostne naloge strategije in akcijskih načrtov, njihov rezultat pa bi morala biti jasna dodana vrednost na ravni EU, zato bi morali zagotavljati skladnost in sinergije ter preprečevati podvajanje v programih in med telesi EU.

                           32.9

                           Institucije in organi EU ter države članice bi morale priznati, da je znanstveno ocenjevanje politik in posredovanja (usmerjeno v dosežene rezultate) ključno za okrepitev pristopa EU k drogam, in spodbujati njegovo uporabo na nacionalni in mednarodni ravni ter na ravni EU.

                           32.10

                           Zagotoviti in izboljšati je treba usposabljanje ljudi, ki se poklicno ukvarjajo z vprašanjem drog, tako na področju zmanjševanja povpraševanja po drogah kot tudi njihove ponudbe.

      (1)  Enotni konvenciji ZN o mamilih iz leta 1961, kot je bila spremenjena s protokolom iz leta 1972, Konvenciji o psihotropnih snoveh (1971) in Konvenciji proti nedovoljenemu prometu z mamili in psihotropnimi snovmi (1988).

      (2)  Poročilo o neodvisni oceni strategije EU na področju drog za obdobje 2005–2012 in z njo povezanih akcijskih načrtov: http://ec.europa.eu/justice/anti-drugs/files/rand_final_report_eu_drug_strategy_2005-2012_en.pdf

      (3)  Člen 4 PEU.


title: 2014/724/EU: Priporočilo Komisije z dne 10. oktobra 2014 o predlogi za oceno učinka na varstvo podatkov za pametna omrežja in pametne merilne sisteme

text:
               18.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 300/63

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 10. oktobra 2014
   o predlogi za oceno učinka na varstvo podatkov za pametna omrežja in pametne merilne sisteme

      (2014/724/EU)

   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Pametna omrežja omogočajo izvajanje ključnih energetskih politik. Za pametna omrežja, ki so temelj prihodnjega sistema oskrbe z energijo brez ogljika, se v okviru politike do leta 2030 priznava, da omogočajo preoblikovanje energetske infrastrukture ter s tem vključitev višjih deležev energije iz različnih obnovljivih virov, izboljšanje energijske učinkovitosti in zagotavljanje zanesljivosti oskrbe. Pametna omrežja zagotavljajo priložnost za okrepitev konkurenčnosti ponudnikov tehnologije v EU ter tradicionalnim energetskim družbam in novim tekmecem na trgu omogočajo temelj za razvoj novih, inovativnih energetskih storitev in proizvodov v omrežni infrastrukturi ter povezani informacijski in komunikacijski tehnologiji, avtomatizaciji stanovanjskih objektov in na področju aparatov.

               (2)

               Pametni merilni sistemi so korak k pametnim omrežjem. Zagotavljajo orodja, ki omogočajo dejavno sodelovanje odjemalcev na trgu z energijo, s shemami odziva na povpraševanje ter drugimi inovativnimi storitvami pa prožnost sistema. Države članice morajo v skladu z Direktivo 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) in Direktivo 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta (2) zagotoviti uvajanje pametnih merilnih sistemov, ki spodbujajo dejavno sodelovanje odjemalcev na trgu dobave električne energije in plina.

               (3)

               Upravljanje pametnih merilnih sistemov in zlasti nadaljnji razvoj pametnih omrežij in aparatov bi lahko omogočila obdelovanje podatkov, povezanih s posameznikom, tj. osebnih podatkov, kot so opredeljeni v členu 2 Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (3).

               (4)

               V Mnenju št. 12/2011 (4) delovne skupine za varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ustanovljene v skladu s členom 29 Direktive 95/46/ES, je navedeno, da se lahko zaradi pametnih merilnih sistemov in pametnih omrežij znatno poveča količina obdelanih osebnih podatkov, poleg tega pa so osebni podatki dostopni širšemu krogu prejemnikov kot zdaj, kar povzroča nova tveganja za posameznike, na katere se nanašajo osebni podatki, o katerih energetski sektor pred tem ni imel podatkov.

               (5)

               V Mnenju št. 04/2013 (5) delovne skupine je navedeno, da je mogoče na podlagi pametnih merilnih sistemov in pametnih omrežij predvideti neizbežen „internet stvari“ ter da se bodo morebitna tveganja zaradi zbiranja natančnih podatkov o porabi v prihodnosti verjetno povečala, ko se bodo združevala s podatki iz drugih virov, kot so podatki o geografskem položaju, podatki, pridobljeni s sledenjem in profiliranjem na internetu, sistemi videonadzora in sistemi radiofrekvenčne identifikacije (RFID) (6).

               (6)

               Ozaveščanje o značilnostih in precejšnjih koristih pametnih omrežij bi moralo pomagati pri uresničevanju celotnega potenciala te tehnologije ter hkrati ublažiti tveganje, da bi jo uporabili v škodo javnemu interesu, kar bo povečalo njeno sprejemljivost.

               (7)

               Pravice in obveznosti iz Direktive 95/46/ES in Direktive 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta (7) se v celoti uporabljajo za pametne merilne sisteme in okolja pametnih omrežij, kadar se obdelujejo osebni podatki.

               (8)

               Sveženj, ki ga je Komisija sprejela za preoblikovanje Direktive 95/46/ES, vključuje „predlagano uredbo o varstvu podatkov“ (8), ki bi se po sprejetju uporabljala za pametne merilne sisteme in okolja pametnih omrežij, kadar se obdelujejo osebni podatki.

               (9)

               V skladu s Sporočilom Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z dne 12. aprila 2011 z naslovom „Pametna omrežja: od inovacij do uvedbe“ (9) sta varstvo in varnost podatkov eden od petih izzivov pri uvajanju pametnih omrežij, opredeljenih pa je tudi več ukrepov, s katerimi bi se to uvajanje pospešilo, vključno s pristopom spoštovanja zasebnosti ter oceno omrežne in informacijske varnosti in prilagodljivosti.

               (10)

               Evropska digitalna agenda navaja sklop ustreznih ukrepov, zlasti o varstvu podatkov v Uniji, o omrežni in informacijski varnosti ter o kibernetskih napadih. „Strategija Evropske unije za kibernetsko varnost: odprt, varen in zanesljiv kibernetski prostor“ (10) in predlog Direktive o ukrepih za zagotavljanje visoke skupne ravni varnosti omrežij in informacij v Uniji z dne 7. februarja 2013 (11), ki ga je predložila Komisija, sta uveljavila pravne ukrepe in določila pobude za spodbujanje naložb, preglednosti in ozaveščenosti uporabnikov, ki naj bi okrepili zaščito spletnega okolja EU. Države članice bi morale v sodelovanju z stroko, Komisijo in drugimi deležniki sprejeti ustrezne ukrepe za zagotavljanje skladnega pristopa na področju varnosti in varstva osebnih podatkov.

               (11)

               Mnenji delovne skupine za varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ustanovljene v skladu s členom 29 Direktive 95/46/ES, in mnenje Evropskega nadzornika za varstvo podatkov z dne 8. junija 2012 (12) zagotavljajo smernice za varstvo osebnih podatkov in zagotavljanje varnosti podatkov, kadar se ti obdelujejo v pametnih merilnih sistemih in pametnih omrežjih. Mnenje št. 12/2011 delovne skupine o pametnih merilnih sistemih državam članicam priporoča, naj nadaljujejo z oblikovanjem načrtov za izvajanje, pri katerih je potrebna ocena učinka na zasebnost.

               (12)

               Da bi povečali koristi, ustvarjene s pametnimi merilnimi sistemi, je eden od pogojev za uporabo te tehnologije poiskati ustrezne tehnične in pravne rešitve, ki ščitijo zasebnost posameznika in varstvo osebnih podatkov kot temeljni pravici v skladu s členoma 7 in 8 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije in členom 16 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Priporočilo Komisije 2012/148/EU (13) določa posebne smernice o ukrepih za varstvo in varnost podatkov ter države članice in deležnike poziva, naj poskrbijo za spremljanje uporabe pametnih merilnih sistemov in pametnega omrežja ter spoštovanje temeljnih pravic in svoboščin posameznikov.

               (13)

               V priporočilu 2012/148/EU je navedeno, da bi morale ocene učinka na varstvo podatkov od vsega začetka omogočati opredelitev tveganj v zvezi z varstvom podatkov pri razvoju pametnih omrežij v skladu z načelom vgrajenega varstva podatkov. Napoveduje se predloga za oceno učinka na varstvo podatkov za pametna omrežja in pametne merilne sisteme, ki jo bo razvila Komisija in za mnenje o njej zaprosila delovno skupino za varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov.

               (14)

               V priporočilu 2012/148/EU je nadalje navedeno, da bi morala predloga za oceno učinka na varstvo podatkov upravljavce podatkov usmerjati pri izvajanju temeljite ocene učinka na varstvo podatkov, ki opisuje predvidene postopke obdelave, oceno tveganj glede pravic in svoboščin posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, predvidene ukrepe za obravnavo tveganj, zaščitne ukrepe, varnostne ukrepe ter mehanizme za zagotavljanje varstva osebnih podatkov in dokazovanje skladnosti z Direktivo 95/46/ES ob upoštevanju pravic in zakonitih interesov posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki.

               (15)

               V skladu s „predlagano uredbo o varstvu podatkov“, ki bo nadomestila Direktivo 95/46/ES, bi bile ocene učinkov na varstvo podatkov pod nekaterimi pogoji obvezne kot temeljni instrument za povečanje odgovornosti upravljavcev podatkov. Predloga za oceno učinka na varstvo podatkov za pametna omrežja in pametne merilne sisteme, ki sicer ni obvezna, bo zato kot orodje za ocenjevanje in sprejemanje odločitev upravljavce podatkov v sektorju pametnih omrežij podpirala pri izpolnjevanju prihodnje pravne obveznosti na podlagi „predlagane uredbe o varstvu podatkov“.

               (16)

               Predloga, pripravljena na ravni Unije za izvajanje ocen učinka na varstvo podatkov, naj bi zagotovila, da se določbe Direktive 95/46/ES in Priporočilo 2012/148/EU dosledno spoštujejo v vseh državah članicah in da se spodbuja uporaba skupne metodologije za upravljavce podatkov, ki zagotavlja ustrezno in harmonizirano obdelavo osebnih podatkov v vsej EU.

               (17)

               Takšna predloga bi morala olajšati uporabo načela vgrajenega varstva podatkov s spodbujanjem upravljavcev podatkov, da oceno učinka na varstvo podatkov izvedejo čim prej ter na podlagi tega predvidijo morebitne učinke na pravice in svoboščine posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, ter uvedejo stroge nadzorne ukrepe. Upravljavci podatkov bi morali navedene ukrepe spremljati in preverjati v celotnem življenjskem ciklu aplikacije ali sistema.

               (18)

               Poročilo, pripravljeno na podlagi izvajanja predloge, bi moralo prispevati tudi k dejavnostim nacionalnih organov za varstvo podatkov v zvezi s spremljanjem in nadzorom zagotavljanja skladnosti obdelave osebnih podatkov in zlasti tveganji, povezanimi z varstvom podatkov.

               (19)

               Predloga bi morala olajšati reševanje vprašanj, ki se pojavljajo v zvezi z varstvom podatkov, zasebnostjo in varnostjo v okolju pametnih omrežij ter hkrati prispevati k obravnavanju izzivov glede obdelave podatkov, ki so povezani z razvojem maloprodajnega trga z energijo. Dejansko bo pomemben del vrednosti na maloprodajnem trgu v prihodnosti izviral iz podatkov in obsežnejšega vključevanja IKT v energetski sistem. Zbiranje in organiziranje dostopa do teh podatkov sta bistvena za ustvarjanje poslovnih priložnosti za nova podjetja, zlasti agregatorje, podjetja za energetske storitve ali panogo IKT. Varstvo, zasebnost in varnost podatkov bodo zato vse pomembnejša vprašanja, ki jih bodo obravnavale javne službe. Predloga bo z opredelitvijo tveganj v zvezi z varstvom podatkov pri razvoju pametnih omrežij zlasti v začetni fazi uvajanja pametnega merjenja pomagala poskrbeti za spremljanje uporabe pametnih merilnih sistemov ter spoštovanje temeljnih pravic in svoboščin posameznikov.

               (20)

               Predlogo so glavni deležniki sektorja pametnih omrežij oblikovali v postopku, ki ga je spremljala Komisija, po predložitvi predloge delovni skupini za uradno posvetovanje pa je navedena skupina izdala Mnenje št. 04/2013. Po predložitvi pregledane predloge, pripravljene na podlagi Mnenja št. 04/2013, je delovna skupina izdala Mnenje št. 07/2013 z dne 4. decembra 2013 (14). Deležniki so upoštevali priporočila iz navedenih mnenj.

               (21)

               Delovna skupina v Mnenju št. 07/2013 priporoča organiziranje faze preskušanja za izvajanje predloge, v kateri lahko posamezni organi za varstvo podatkov zagotovijo nekaj podpore. Ta faza preskušanja bi morala prispevati k temu, da predloga posameznikom zagotavlja izboljšano varstvo podatkov v okviru uvedbe pametnih omrežij.

               (22)

               Države članice bi morale ob upoštevanju koristi, ki jih predloga prinaša industriji, potrošnikom in nacionalnim organom za varstvo podatkov, sodelovati z industrijo, deležniki iz civilne družbe in nacionalnimi organi za varstvo podatkov, da bi v zgodnji fazi uvedbe pametnih omrežij in pametnih merilnih sistemov spodbudile in podprle uporabo in uvedbo predloge za oceno učinka na varstvo podatkov.

               (23)

               Komisija bi morala neposredno in posredno prispevati k izvajanju tega priporočila s spodbujanjem dialoga in sodelovanja med deležniki, zlasti prek centralizacije in razširjanja povratnih informacij med industrijo in nacionalnimi organi za varstvo podatkov v fazi preskušanja.

               (24)

               Komisija bi morala ob upoštevanju ugotovitev iz faze preskušanja in po reviziji Direktive 95/46/ES oceniti potrebo po pregledu in izboljšanju metodologije, ki jo uvaja predloga.

               (25)

               To priporočilo spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah. S priporočilom naj bi se zlasti zagotovilo popolno spoštovanje zasebnega in družinskega življenja (člen 7 Listine) in varstvo osebnih podatkov (člen 8 Listine).

               (26)

               Po posvetovanju z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   I.   PODROČJE UPORABE

               1.

               To priporočilo državam članicam zagotavlja smernice o ukrepih, ki se bodo sprejeli za pozitivno in obsežno razširjanje, priznanje in uporabo predloge za oceno učinka na varstvo podatkov za pametna omrežja in pametne merilne sisteme (v nadaljnjem besedilu: predloga OUVP), da se pri uvedbi pametnih omrežij in pametnih merilnih sistemov zagotovita temeljni pravici do varstva osebnih podatkov in zasebnosti.
               Predloga OUVP je na voljo na spletišču projektne skupine za pametno omrežje (http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/smartgrids_en.htm).

         II.   OPREDELITEV POJMOV

               2.

               Države članice so pozvane, da upoštevajo naslednje opredelitve pojmov:

                           (a)

                           „pametno omrežje“ (15) pomeni izpopolnjeno energetsko omrežje z dodano dvosmerno digitalno komunikacijo med dobaviteljem in potrošnikom, pametnimi merilni sistemi ter sistemi za spremljanje in nadzor;

                           (b)

                           „pametni merilni sistem“ pomeni elektronski sistem, ki lahko meri porabo energije, doda več informacij kot konvencionalni števec ter pošilja in sprejema podatke z uporabo oblike elektronske komunikacije (16);

                           (c)

                           „ocena učinka na varstvo podatkov“ pomeni sistematični postopek, ki ga izvede upravljavec ali obdelovalec ali obdelovalec v imenu upravljavca, da oceni možni učinek tveganj, kadar lahko postopki obdelave zaradi svoje narave, obsega ali namenov predstavljajo posebne nevarnosti za pravice in svoboščine posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki;

                           (d)

                           „vgrajeno varstvo podatkov“ zahteva ob upoštevanju doseženega razvoja tehnologije in stroškov izvajanja v času določanja načina obdelave in v času same obdelave izvajanje ustreznih tehničnih in organizacijskih ukrepov ter postopkov na tak način, da obdelava ustreza zahtevam Direktive 95/46/ES in zagotavlja varstvo pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki;

                           (e)

                           „varstvo podatkov s privzetimi nastavitvami“ zahteva izvajanje mehanizmov, ki zagotavljajo, da se privzeto obdelajo samo tisti osebni podatki, ki so potrebni za vsak posebni namen obdelave, zlasti pa se ne smejo zbirati ali hraniti v večjem obsegu ali dalj časa, kot je za te namene nujno potrebno, kar velja za količino podatkov in trajanje njihove hrambe;

                           (f)

                           „najboljše razpoložljive tehnologije“ se nanašajo na najučinkovitejšo in najnaprednejšo stopnjo v razvoju dejavnosti in njihovih metod delovanja, ki kažejo praktično primernost posameznih tehnologij za zagotavljanje načelne podlage za usklajenost z okvirom EU za varstvo podatkov. Načrtovane so za preprečevanje ali zmanjšanje tveganj glede zasebnosti, osebnih podatkov in varnosti.

                           (g)

                           Delovna skupina za varstvo podatkov iz člena 29 je bila ustanovljena na podlagi Direktive 95/46/ES.

         III.   IZVAJANJE

               3.

               Da bi države članice zagotovile varstvo osebnih podatkov v vsej Uniji, bi morale upravljavce podatkov spodbujati k uporabi predloge OUVP za pametna omrežja in pametne merilne sisteme ter jih pri tem spodbujati, da upoštevajo priporočila delovne skupine za varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, zlasti njeno Mnenje št. 07/2013 (17). Mnenja delovne skupine so na voljo na spletišču projektne skupine za pametno omrežje (http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/smartgrids_en.htm).

               4.

               Države članice bi morale sodelovati z industrijo, deležniki iz civilne družbe in nacionalnimi organi za varstvo podatkov, da bi v zgodnji fazi uvedbe pametnih omrežij in pametnih merilnih sistemov spodbudile in podprle razširjanje in uporabo predloge OUVP.

               5.

               Države članice bi morale upravljavce podatkov spodbujati, da kot dopolnilni element k oceni učinka na varstvo podatkov upoštevajo najboljše razpoložljive tehnologije, ki jih bodo države članice v sodelovanju z industrijo, Komisijo in drugimi deležniki določile za vsako od skupnih minimalnih funkcionalnih zahtev za pametno merjenje električne energije, kot so navedene v točki 42 Priporočila 2012/148/EU.

               6.

               Države članice bi morale upravljavce podatkov podpreti pri razvoju in sprejetju rešitev vgrajenega varstva podatkov in varstva podatkov s privzetimi nastavitvami, ki omogočata učinkovito zaščito.

               7.

               Države članice bi morale zagotoviti, da se upravljavci podatkov o oceni učinka na varstvo podatkov pred obdelavo posvetujejo s svojimi zadevnimi nacionalnimi organi za varstvo podatkov.

               8.

               Države članice bi morale zagotoviti, da upravljavci podatkov po izvedbi ocene učinka na varstvo podatkov in v skladu s svojimi drugimi obveznostmi na podlagi Direktive 95/46/ES sprejmejo ustrezne tehnične in organizacijske ukrepe za zagotavljanje varstva osebnih podatkov ter v življenjskem ciklu aplikacije ali sistema pregledajo oceno in nadaljnjo ustreznost opredeljenih ukrepov.

         IV.   FAZA PRESKUŠANJA

               9.

               Države članice bi morale podpreti organiziranje faze preskušanja (18) z uporabo nekaterih resničnih primerov, vključno z iskanjem in spodbujanjem preskuševalcev iz sektorja pametnih omrežij in pametnih merilnih sistemov, naj sodelujejo v tej fazi preskušanja.

               10.

               Države članice bi morale med to fazo preskušanja zagotoviti, da vse zadevne aplikacije ali sistemi uporabljajo predlogo, priporočila (19) delovne skupine za varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in določbe iz oddelka III tega priporočila, da se zagotovita čim večji učinek na varstvo podatkov in čim večji prispevek k naknadnemu pregledu predloge.

               11.

               Države članice bi morale nacionalne organe, pristojne za varstvo podatkov, spodbujati, naj v fazi preskušanja upravljavcem podatkov zagotavljajo podporo in smernice, ter jih pri tem podpirati (20).

               12.

               Komisija namerava neposredno prispevati k izvajanju in spremljanju faze preskušanja s spodbujanjem dialoga in sodelovanja med deležniki, zlasti z zagotavljanjem platforme deležnikov (21) za organizacijo srečanj deležnikov, pri katerih bodo sodelovali preskuševalci, predstavniki industrije in civilne družbe, nacionalni organi za varstvo podatkov in energetski regulatorji.

               13.

               Države članice bi morale preskuševalce spodbujati, naj v okviru platforme deležnikov nacionalnim organom, pristojnim za varstvo podatkov, in drugim zadevnim deležnikom sporočajo in posredujejo rezultate faze preskušanja na podlagi treh kategorij meril ocenjevanja:

                           (a)

                           učinkovitosti predloge pri ocenjevanju učinka posameznih aplikacij pametnega omrežja na varstvo podatkov,

                           (b)

                           uporabnosti predloge pri usmerjanju upravljavca podatkov pri izvajanju ocene učinka glede na konkretne okoliščine aplikacije ali sistema in

                           (c)

                           prijaznosti predloge do uporabnikov z vidika upravljavca podatkov.

                     Poročanje o teh merilih ocenjevanja bi moralo biti osredotočeno na zagotavljanje informacij, pomembnih za uporabo priporočila Komisije in predloge v vseh zadevnih aplikacijah ali sistemih.

               14.

               Komisija namerava zagotoviti pripravo evidence ocen učinka na varstvo podatkov, izvedenih med fazo preskušanja. Evidenca ocen učinka na varstvo podatkov bo med fazo preskušanja na voljo na spletišču projektne skupine za pametna omrežja in se bo redno posodabljala, da se spodbudi redno in takojšnje izboljšanje uporabe predloge.

         V.   PREGLED

               15.

               Države članice bi morale v dveh letih po objavi tega priporočila v Uradnem listu Evropske unije Komisiji predložiti poročilo o oceni, v katerem poudarijo pomembne ugotovitve iz faze preskušanja.

               16.

               Komisija namerava dve leti po objavi tega priporočila v Uradnem listu Evropske unije oceniti potrebo po reviziji predloge OUVP na podlagi poročil o fazi preskušanja, ki jih predložijo države članice, in ob upoštevanju navedenih meril ocenjevanja. Komisija bo proučila možnosti organizacije namenskega srečanja deležnikov za izmenjavo mnenj o tej oceni pred izvedbo revizije.

               17.

               Ta revizija bi morala prispevati k temu, da predloga OUVP posameznikom zagotavlja izboljšano varstvo podatkov v okviru uvedbe pametnih omrežij in ustrezno upošteva določbe revidirane Direktive 95/46/ES in Mnenje št. 07/2013 delovne skupine.

      V Bruslju, 10. oktobra 2014

            Za Komisijo

         Günther OETTINGER

            Član Komisije

      (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL L 211, 14.8.2009, str. 55).

      (2)  Direktiva 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (UL L 211, 14.8.2009, str. 94).

      (3)  Direktiva 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL L 281, 23.11.1995, str. 31).

      (4)  Delovna skupina za varstvo podatkov iz člena 29, Mnenje št. 12/2011 o pametnih merilnih sistemih, 00671/11/EN, WP183, 4. april 2011.

      (5)  Delovna skupina za varstvo podatkov iz člena 29, Mnenje št. 04/2013 o predlogi za oceno učinka za varstvo podatkov za pametno omrežje in pametne merilne sisteme („predloga OUVP“), ki jo je pripravila strokovna skupina 2 projektne skupine za pametno omrežje Komisije, 00678/13/SL, WP205, 22. april 2013.

      (6)  Glej prejšnjo opombo in Priporočilo CM/Rec(2010)13 z dne 23. novembra 2010 odbora ministrov Sveta Evrope državam članicam o varstvu posameznikov v zvezi z avtomatsko obdelavo osebnih podatkov pri profiliranju.

      (7)  Direktiva 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL L 201, 31.7.2002, str. 37).

      (8)  COM(2012) 11 final.

      (9)  COM(2011) 202 final.

      (10)  Skupno sporočilo Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij, „Strategija Evropske unije za kibernetsko varnost: odprt, varen in zanesljiv kibernetski prostor“, 7. februar 2013, JOIN(2013) 1 final.

      (11)  COM(2013) 48 final.

      (12)  Mnenje Evropskega nadzornika za varstvo podatkov z dne 8. junija 2012 o priporočilu Komisije o pripravah za uvedbo pametnih merilnih sistemov: https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/webdav/site/mySite/shared/Documents/Consultation/Opinions/2012/12-06-08_Smart_metering_SL.pdf.

      (13)  Priporočilo Komisije 2012/148/EU z dne 9. marca 2012 o pripravah za uvedbo pametnih merilnih sistemov (UL L 73, 13.3.2012, str. 9).

      (14)  Delovna skupina za varstvo podatkov iz člena 29, Mnenje št. 07/2013 o predlogi za oceno učinka na varstvo podatkov za pametno omrežje in pametne merilne sisteme („predloga OUVP“), ki jo je pripravila strokovna skupina 2 projektne skupine za pametno omrežje Komisije, 2064/13/EN, WP209, 4. december 2013.

      (15)  Predloga OUVP, ki jo je razvila projektna skupina za pametna omrežja, pametna omrežja opredeljuje kot energetska omrežja, ki lahko stroškovno učinkovito povežejo obnašanje vseh uporabnikov, priključenih nanje, da bi zagotovila gospodarsko učinkovit, trajnostni sistem oskrbe z energijo z majhnimi izgubami ter visokokakovostno, varno in zanesljivo dobavo: http://ec.europa.eu/energy/gas_ electricity/smartgrids/doc/expert_group1.pdf.

      (16)  Razlagalna opomba k Direktivi 2009/72/ES o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in Direktivi 2009/73/ES o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom – Maloprodajni trgi, str. 7.

      (17)  Glej opombe 4, 5 in 14.

      (18)  Glej opombo 14.

      (19)  Glej opombe 4, 5 in 14.

      (20)  Glej opombo 14.

      (21)  Platforma deležnikov bo projektna skupina za pametna omrežja, ki jo je Evropska komisija leta 2009 ustanovila kot platformo politike za razprave in svetovanje Komisiji glede politike in regulativnih usmeritev ter usklajevanje prvih korakov k uvedbi pametnih omrežij: http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/taskforce_en.htm.