|

32011H0856

2011/856/EU: Priporočilo Komisije z dne 15. decembra 2011 o oprostitvi dvojnega obdavčevanja dediščine

Uradni list L 336 , 20/12/2011 str. 0081 - 0084

		Priporočilo Komisijez dne 15. decembra 2011o oprostitvi dvojnega obdavčevanja dediščine(2011/856/EU)EVROPSKA KOMISIJA JE –ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,ob upoštevanju naslednjega:(1) Večina držav članic ob smrti osebe uveljavlja davke, zlasti davek na dediščino in davek na nepremičnine, nekatere države članice pa dediščino in nepremičnine obdavčujejo pod drugimi davčnimi postavkami, kot je dohodek. Vsi davki, ki se uveljavljajo po smrti osebe, se v nadaljevanju imenujejo davki na dediščino.(2) Večina držav članic, ki uveljavlja davke na dediščino, uveljavlja tudi davke na darila med živečimi osebami.(3) Države članice lahko obdavčijo dediščino na podlagi različnih "povezovalnih" dejavnikov. To storijo na podlagi osebnih vezi, kot so začasno prebivališče ali stalno prebivališče ali državljanstvo umrlega ali začasno prebivališče ali stalno prebivališče ali državljanstvo dediča ali obeh. Nekatere države članice lahko uporabijo več kot enega od teh dejavnikov ali izvajajo ukrepe proti zlorabam, ki za davčne namene vsebujejo razširjen koncept stalnega ali začasnega prebivališča.(4) Poleg obdavčevanja na podlagi osebnih vezi lahko države članice uveljavljajo davek na dediščino za premoženje, ki se nahaja znotraj njihove jurisdikcije. Davek se lahko obračuna na tej podlagi tudi, če ne umrli ne dedič nista imela osebnih vezi z državo, kjer se dediščina nahaja.(5) Vse več državljanov Unije se v času svojega življenja preseli znotraj Unije iz ene države v drugo, da bi tam živeli, študirali, delali ali živeli po upokojitvi, ter v državah, ki niso njihove matične države, kupujejo nepremičnine ali vlagajo v sredstva.(6) Če taka oseba po smrti zapusti zapuščino prek meje, ima lahko več kot ena država članica pravico do uveljavitve davka na dediščino za zadevna volila.(7) Države članice imajo malo dvostranskih konvencij za odpravo dvojnega ali večkratnega obdavčevanja dediščine.(8) Večina držav članic na podlagi zakonodaje ali upravnih postopkov, sprejetih enostransko na nacionalni ravni, zagotavlja oprostitev dvojnega obdavčevanja dediščine v tujini.(9) Vendar imajo navadno ti nacionalni sistemi za oprostitev davka na dediščino iz tujine omejitve. Zlasti imajo lahko omejeno področje uporabe glede davkov in oseb, za katere veljajo. Ne smejo omogočati dobropisa za predhodno plačane davke na darila na isto dediščino ali za davke, ki se uveljavljajo na lokalni ali regionalni ravni in ne na državni ravni, ali za vse davke, ki jih ob smrti osebe terjajo druge države. Lahko odobrijo le oprostitev za tuje davke, plačane za nekatero premoženje v tujini. Ne smejo odobriti oprostitve tujega davka na premoženje, ki se nahaja v državi, ki ni matična država umrlega ali dediča. Lahko izključijo tuji davek na premoženje, ki se nahaja na ozemlju države članice, ki je odobrila oprostitev. Nacionalni sistemi za oprostitev morda prav tako ne bodo delovali, ker ne upoštevajo neskladij med pravili davka na dediščino v drugih državah članicah, zlasti v zvezi z opredelitvijo, kaj je lokalno premoženje v primerjavi s tujim premoženjem, ter v zvezi s časovnim razporedom prenosa sredstev in datumom zapadlosti plačila davka. Končno, o oprostitvi davka lahko presoja pristojni organ in je zato ni mogoče jamčiti.(10) Odsotnost ustreznih načinov za oprostitev nakopičenih davkov na dediščino lahko povzroči, da je stopnja skupnega davka precej višja od stopnje davka, ki bi se uveljavljala v notranjih zadevah ene ali druge vpletene države članice.(11) To lahko državljane EU ovira, da bi v celoti izkoristili pravico do prostega čezmejnega gibanja in dela znotraj Unije. Prav tako lahko ustvari težave za selitev malih podjetij ob smrti lastnikov.(12) Medtem ko prihodki iz davkov na dediščino predstavljajo razmeroma nizek delež vseh davčnih prihodkov držav članic, čezmejni primeri pa predstavljajo še veliko manjši delež, ima lahko dvojna obdavčitev dediščine velike posledice za prizadete posameznike.(13) Vprašanje dvojne obdavčitve dediščine se trenutno ne rešuje celovito na nacionalni ali dvostranski ravni ali na podlagi prava Unije. Za zagotovitev nemotenega delovanja notranjega trga je treba spodbujati celovitejši sistem za odobritev oprostitve dvojne obdavčitve davka v čezmejnih primerih.(14) Določiti je treba prednostni vrstni red pravic do obdavčitve ali, nasprotno, odobriti oprostitve v primerih, kadar dve ali več držav članic uveljavlja davek na dediščino za isto dediščino.(15) Kot splošno pravilo in v skladu s prakso, ki se večinoma izvaja na mednarodni ravni, morajo države članice, v katerih se nahajajo nepremičnine in poslovna lastnina podjetja s sedežem v tej državi, kot države z najtesnejšo vezjo, imeti primarno pravico do uveljavljanja davka na dediščino za tako premoženje.(16) Ker je premičnine, ki niso poslovna lastnina podjetja s stalnim sedežem, enostavno preseliti, je njihova povezava z državo članico, v kateri se nahajajo v času smrti, precej manj tesna, kot so osebne vezi, ki jih je imela umrla oseba ali ki jih ima njen dedič v drugi državi članici. Države članice, v katerih se nahajajo takšne premičnine, zato ne smejo uveljavljati davka na dediščino za te premičnine, če davek na dediščino za te premičnine uveljavi država članica, v kateri ima umrli in/ali njegov dedič osebne vezi.(17) Dediščina se je pogosto kopičila skozi celotno življenje umrlega. Poleg tega se premoženje, vključeno v dediščino, verjetneje nahaja v državi članici, v kateri je imel umrli osebne vezi, kot v državi članici, v kateri ima osebne vezi dedič, če sta to različni državi. Večina držav članic se pri obdavčevanju dediščine na podlagi osebnih vezi z njihovim ozemljem sklicuje na vezi umrlega in ne na vezi dediča, čeprav nekatere države članice uveljavljajo davek tudi, če ima dedič osebno vez na njihovem ozemlju, ali samo, če ima dedič takšno vez. Zaradi omenjene narave in pomembnosti osebnih vezi umrlega ter iz praktičnih razlogov mora država članica, v kateri ima dedič osebne vezi, odpraviti dvojno obdavčevanje zaradi dejstva, da imata umrli in dedič osebne vezi v različnih državah članicah.(18) Spore v zvezi z osebnimi vezmi v več državah članicah je mogoče rešiti na podlagi postopka o vzajemnem sporazumu, ki vključuje pravila za obravnavo nejasnih primerov, da se določijo najtesnejše osebne vezi.(19) Ker se čas uveljavljanja davka na dediščino v vpletenih državah članicah lahko razlikuje in lahko zadeve s čezmejnimi elementi zahtevajo precej daljšo obravnavo kot notranje zadeve davka na dediščino, saj je treba upoštevati več kot en pravni in/ali davčni sistem, morajo države članice odobriti razumen rok za vložitev vloge za oprostitev davka.(20) To priporočilo spodbuja temeljne pravice, ki so priznane zlasti v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, kot so lastninska pravica (člen 17), ki posebej jamči pravico zapustiti zakonito pridobljeno lastnino, svoboda gospodarske pobude (člen 16) in pravica državljanov EU do prostega gibanja na ozemlju EU (člen 45) –SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:1. Zadeva1.1 To priporočilo določa, kako lahko države članice izvajajo ukrepe ali izboljšajo obstoječe ukrepe, da odpravijo dvojno ali večkratno obdavčitev zaradi uveljavljanja davkov na dediščino v dveh ali več državah članicah (v nadaljnjem besedilu: dvojno obdavčevanje).1.2 To priporočilo se po analogiji nanaša na davke na darila, kadar se darila obdavčijo po enakih ali podobnih pravilih kot dediščina.2. OpredelitveZa namen tega priporočila veljajo naslednje opredelitve:(a) "davek na dediščino" pomeni vsak davek, ki se ob smrti osebe obračuna na nacionalni, zvezni, regionalni ali lokalni ravni, ne glede na ime davka ali način obračuna davka in osebo, za katere davek velja, vključno zlasti z davkom na nepremičnine, davkom na dediščino, davkom ob prenosu, dajatvijo ob prenosu, kolkovino, davkom od dohodkov in davkom na kapitalske dobičke;(b) "oprostitev davka" pomeni določbo v zakonodaji in/ali splošnih upravnih navodilih ali smernicah, na podlagi katere država članica odobri oprostitev plačila za davek na dediščino, plačan v drugi državi članici, tako da ta v tujini plačan davek šteje v dobropis za plačilo davka, ki ga je treba plačati tej državi članici, pri čemer dediščino ali dele dediščine oprosti obdavčitve v tej državi članici, ker prizna davek, plačan v drugi državi članici, ali se kako drugače odpove uveljavljanju davka na dediščino;(c) "premoženje" pomeni vse premičnine in/ali nepremičnine in/ali pravice, za katere velja davek na dediščino;(d) "osebna vez" pomeni vez umrlega ali dediča v državi članici, ki lahko temelji na stalnem prebivališču, začasnem prebivališču, prebivališču, središču pomembnih interesov, običajnemu bivališču, državljanstvu ali dejanskem sedežu delovanja.Za namene točke (a) se predhodno plačan davek na darilo za isto premoženje obravnava kot davek na dediščino za namene odobritve davčnega dobropisa.Izrazi "sedež", "nepremičnina", "premičnina", "stanovalec", "stalno prebivališče/oseba s stalnim prebivališčem", "državljan/državljanstvo", "običajno bivališče" in "prebivališče" imajo pomen, ki se zanje uporablja v domači zakonodaji države članice, ki uporablja izraz.3. Splošni ciljPriporočeni ukrepi so namenjeni reševanju primerov dvojnega obdavčevanja, tako da skupna stopnja davka na zadevno dediščino ne preseže stopnje, ki bi veljala, če bi imela davčno jurisdikcijo nad celotno dediščino samo država članica z najvišjo davčno stopnjo med vsemi vpletenimi državami članicami.4. Zagotovitev oprostitve davkaPri uporabi davkov na dediščino morajo države članice odobriti oprostitev davka v skladu s točkami 4.1 do 4.4.4.1 Oprostitev davka za nepremičnine in premičnine sedeža podjetjaPri uveljavljanju davkov na dediščino mora država članica dovoliti oprostitev davka na dediščino, ki ga uveljavlja druga država članica za naslednje premoženje:(a) nepremičnine v tej drugi državi članici;(b) premičnine, ki so poslovna lastnina sedeža podjetja v tej drugi državi članici.4.2 Oprostitev davka za druge oblike premičninV zvezi s premičninami, ki niso poslovna lastnina, kot je opredeljena v točki 4.1(b), država članica, v kateri nimata ne umrli ne dedič osebnih vezi, ne sme uveljaviti davka na dediščino, če tak davek uveljavlja druga država članica na podlagi osebnih vezi umrlega in/ali dediča v tej drugi državi članici.4.3 Oprostitev davka v primerih, ko je imel umrli osebne vezi v državi članici, ki ni država članica, v kateri ima osebne vezi dedičOb upoštevanju točke 4.1 mora v primerih, ko lahko več kot ena država članica uveljavi davek na dediščino na podlagi osebnih vezi umrlega v eni državi članici in osebnih vezi dediča v drugi državi članici, druga država članica odobriti oprostitev davka, plačanega za dediščino v državi članici, v kateri je imel umrli osebne vezi.4.4 Oprostitev davka v primeru več osebnih vezi ene osebeKadar se na podlagi določb različnih držav članic šteje, da ima oseba osebne vezi v več kot eni državi članici, ki uveljavlja davek, morajo pristojni organi zadevnih držav članic na podlagi medsebojnega sporazuma v skladu s postopkom iz točke 6 ali drugače določiti državo članico, ki mora odobriti oprostitev davka, če se davek na dediščino uveljavi v državi, v kateri ima oseba tesnejše osebne vezi.4.4.1 Tesnejša osebna vez posameznika se lahko določi, kot sledi:(a) lahko se šteje, da ima tesnejše osebne vezi v državi članici, v kateri ima prebivališče;(b) če država članica iz točke (a) ne uveljavlja davka ali če ima posameznik prebivališče v več kot eni državi članici, se lahko šteje, da ima tesnejše osebne vezi v državi članici, v kateri ima tesnejše osebne in poslovne vezi (središče pomembnih interesov);(c) če država članica iz točke (b) ne uveljavlja davka ali če države članice, v kateri ima posameznik središče pomembnih interesov, ni mogoče določiti ali če nima prebivališča v nobeni državi članici, se lahko šteje, da ima najtesnejše osebne vezi v državi članici, v kateri ima običajno bivališče;(d) če država članica iz točke (c) ne uveljavlja davka ali če ima posameznik običajno bivališče v več kot eni državi članici ali če nima običajnega bivališča v nobeni državi članici, se lahko šteje, da ima tesnejše osebne vezi v državi članici, katere državljan je.4.4.2 Če oseba ni posameznik, ampak na primer dobrodelna ustanova, se lahko šteje, da ima tesne osebne vezi v državi članici, v kateri ima sedež njena dejanska uprava.5. Rok za oprostitev davkaDržave članice morajo dovoliti razumen rok za oprostitev davka, npr. deset let od roka, do katerega je treba plačati davke na dediščino, ki jih uveljavljajo.6. Postopek medsebojnega sporazumaKadar je to potrebno za uresničitev splošnega cilja iz točke 3, morajo države članice uporabljati postopek medsebojnega sporazuma za reševanje vseh sporov v zvezi z dvojnim obdavčevanjem, vključno s spornimi opredelitvami premičnin in nepremičnin ali lokacije sredstev ali določitvijo države članice, ki mora odobriti oprostitev davka v zadevnem primeru.7. Nadaljnje ukrepanje7.1 Države članice morajo še naprej preučevati možnosti za izboljšanje sodelovanja davčnih organov, vključno na lokalni in regionalni ravni, da pomagajo davkoplačevalcem, ki so predmet dvojnega obdavčevanja.7.2 Države članice morajo sprejeti usklajeno stališče v razpravah v Organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) o davkih na dediščino.7.3 Komisija bo spremljala napredek pri izvajanju Priporočila v državah članicah ter bo objavila poročilo o stanju na področju čezmejne oprostitve davkov na dediščino znotraj Unije tri leta po sprejetju Priporočila.8. NaslovnikiTo priporočilo je naslovljeno na države članice.V Bruslju, 15. decembra 2011Za KomisijoAlgirdas ŠemetaČlan Komisije--------------------------------------------------


title: 2013/637/EU: Priporočilo Komisije z dne 4. novembra 2013 o spremembi Priporočila 2006/576/ES glede toksinov T-2 in HT-2 v krmnih mešanicah za mačke  Besedilo velja za EGP

text:
               6.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 294/44

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 4. novembra 2013
   o spremembi Priporočila 2006/576/ES glede toksinov T-2 in HT-2 v krmnih mešanicah za mačke
   (Besedilo velja za EGP)
   (2013/637/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Toksina T-2 in HT-2 sta mikotoksina, ki ju proizvajajo različne vrste glive Fusarium. Toksin T-2 se hitro metabolizira v številne metabolite, od katerih je HT-2 eden od glavnih.

               (2)

               Znanstveni odbor za onesnaževalce v prehranski verigi (odbor CONTAM) Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) je na zahtevo Komisije sprejel mnenje glede tveganj za zdravje živali in javno zdravje, povezanih s prisotnostjo toksinov T-2 in HT-2 v živilih in krmi (1).

               (3)

               Glede tveganj za zdravje živali je odbor CONTAM sklenil, da se trenutno ocenjena izpostavljenost prežvekovalcev, kuncev in rib toksinoma T-2 in HT-2 šteje za malo verjetno nevarnost zdravju. Ocene izpostavljenosti prašičev, konj in psov toksinoma T-2 in HT-2 kažejo, da je tveganje škodljivih učinkov na zdravje majhno. Mačke so med najobčutljivejšimi živalskimi vrstami. Zaradi omejenih podatkov in resnih škodljivih učinkov na zdravje pri majhnih odmerkih ni bilo mogoče določiti ravni NOAEL (raven brez opaženega škodljivega učinka) oziroma LOAEL (najnižja raven z opaženim škodljivim učinkom).

               (4)

               Ob upoštevanju sklepov znanstvenega mnenja je treba opraviti preiskave, da bi se zbrale informacije o dejavnikih, ki vodijo do razmeroma velikih vsebnosti toksinov T-2 in HT-2 v žitih in žitnih proizvodih, ter o vplivih predelave krme in živil. Za priporočitev izvedbe teh preiskav je bilo sprejeto Priporočilo Komisije 2013/165/EU (2).

               (5)

               Glede na toksičnost toksinov T-2 in HT-2 za mačke je poleg tega primerno uvesti orientacijsko vrednost za skupno vsebnost toksinov T-2 in HT-2 v krmi za mačke, ki se uporabi pri presojanju sprejemljivosti krme za mačke glede prisotnosti toksinov T-2 in HT-2. Priporočilo Komisije 2006/576/ES (3) bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   V Prilogi k Priporočilu 2006/576/ES se za vnosom za fumonizin B1 + B2 doda naslednji vnos:

                  „Mikotoksini

                  Proizvodi, namenjeni za krmo

                  Orientacijska vrednost v mg/kg (ppm) za krmo z 12-odstotno vsebnostjo vlage

                  Toksina T-2 in HT-2

                  Krmne mešanice za mačke

                  0,05“

      V Bruslju, 4. novembra 2013

            Za Komisijo

         Tonio BORG

            Član Komisije

      (1)  Odbor EFSA za onesnaževalce v prehranski verigi (CONTAM); Znanstveno mnenje o tveganjih za zdravje živali in javno zdravje, povezanih s prisotnostjo toksinov T-2 in HT-2 v živilih in krmi. EFSA Journal (2011); 9(12):2481. [187 str.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2481. Na voljo na spletu: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      (2)  Priporočilo Komisije 2013/165/EU z dne 27. marca 2013 o prisotnosti toksinov T-2 in HT-2 v žitih in žitnih proizvodih (UL L 91, 3.4.2013, str. 12).

      (3)  Priporočilo Komisije 2006/576/ES z dne 17. avgusta 2006 o prisotnosti deoksinivalenola, zearalenona, ohratoksina A, toksinov T-2 in HT-2 ter fumonizinov v proizvodih, namenjenih za krmo (UL L 229, 23.8.2006, str. 7).


Pomembno pravno obvestilo

|

52006SC1135

Priporočilo Komisije Svetu o sodelovanju Evropske skupnosti pri pogajanjih o mednarodnih pravilih in postopkih na področju odgovornosti in nadomestila za škodo, ki je nastala zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov (ŽSO) v okviru Kartagenskega protokola o biološki varnosti  /* SEK/2006/1135 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 15.09.2006SEC(2006) 1135 konč.PRIPOROČILO KOMISIJE SVETUo sodelovanju Evropske skupnosti pri pogajanjih o mednarodnih pravilih in postopkih na področju odgovornosti in nadomestila za škodo, ki je nastala zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov (ŽSO) v okviru Kartagenskega protokola o biološki varnostiA. OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM1. Kartagenski protokol o biološki varnosti h Konvenciji o biološki raznovrstnosti je pričel veljati 11. septembra 2003. Protokol določa okvir na podlagi previdnostnega načela za varen prevoz, rabo in ravnanje z živimi spremenjenimi organizmi (ŽSO), nastalimi s sodobno biotehnologijo, ki imajo lahko neugodne učinke na ohranjanje in trajnostno uporabo biološke raznovrstnosti ali pa pomenijo tveganje za zdravje ljudi. Protokol se osredotoča zlasti na čezmejno gibanje.2. Svet je 25. junija 2002 sprejel Sklep o sklenitvi Protokola v imenu Evropske skupnosti. Ratifikacijska listina Skupnosti je bila deponirana 27. avgusta 2002.3. V skladu s členom 27 Protokola Konferenca pogodbenic kot zasedanje pogodbenic tega protokola (COP/MOP) na svojem prvem zasedanju sprejme postopek za ustrezno pripravo mednarodnih pravil in postopkov na področju odgovornosti in nadomestila za škodo, ki je nastala zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov, pri čemer analizira in v zadostni meri upošteva vse postopke v mednarodnem pravu o teh zadevah in si jih prizadeva končati v štirih letih. COP/MOP je v skladu s členom 27 na svojem prvem zasedanju leta 2004 za nedoločen čas ustanovila začasno delovno skupino pravnih in tehničnih strokovnjakov za področje odgovornosti in nadomestila za škodo.4. Naloga te skupine je preučiti podatke in analizirati splošna vprašanja v zvezi z odgovornostjo in nadomestilom za škodo, ki je nastala zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov, ter razdelati možnosti za pravila in postopke na področju odgovornosti in nadomestil. Začasna skupina za področje odgovornosti in nadomestila se je sestala dvakrat, in sicer od 25. do 27. maja 2005 ter od 20. do 24. februarja 2006 v Montrealu v Kanadi. Ko je preučila podatke in analizirala splošna vprašanja, se je skupina posvetila pripravi uporabnih besedil za različne elemente pravil in postopkov na področju odgovornosti in nadomestil. Tretje, četrto in peto zasedanje skupine bodo potekala v letih 2007 in 2008, tako da bo lahko skupina svoje končno poročilo skupaj s predlaganimi mednarodnimi pravili in postopki na področju odgovornosti in nadomestil predstavila na COP/MOP4, ki se načrtuje leta 2008 v Nemčiji.5. V skladu s členom 174(1) Pogodbe ES je eden izmed ciljev okoljske politike Skupnosti spodbujanje ukrepov na mednarodni ravni za reševanje regionalnih ali globalnih okoljskih problemov. Da bi dosegla ta cilj, lahko Skupnost v skladu s členoma 175 in 300 sklepa sporazume s tretjimi osebami.6. V skladu s členom 300(1) Pogodbe ES da Komisija Svetu priporočila za sklepanje sporazumov med Skupnostjo ter eno ali več državami ali mednarodnimi organizacijami, Svet pa Komisijo pooblasti za začetek potrebnih pogajanj. Komisija se pri teh pogajanjih posvetuje s posebnimi odbori, ki jih Svet imenuje kot pomoč pri tej nalogi, in v okviru smernic, ki jih Svet lahko da Komisiji. Pri izvajanju svojih pristojnosti iz tega odstavka Svet odloča s kvalificirano večino, razen v primerih, ko v skladu s prvim pododstavkom odstavka 2 odloča soglasno.7. Pogajanja glede besedila mednarodnih pravil in postopkov na področju odgovornosti in nadomestil, ki bo COP/MOP4 predloženo v odobritev leta 2008, bodo potekala na naslednjih treh zasedanjih začasne delovne skupine pravnih in tehničnih strokovnjakov za področje odgovornosti in nadomestila za škodo. Ta pravila in postopki zadevajo varstvo okolja in predstavljajo sporazum v smislu člena 300(1) Pogodbe ES. Odgovornost in nadomestilo za škodo, ki nastane zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov, urejajo številni zakonodajni instrumenti ES[1]. Države članice ne morejo prevzeti obveznosti, ki so izven okvira zakonodaje Skupnosti in ki bi lahko vplivale na pravila Skupnosti ali spremenile njihov obseg.8. Zato je nujno potrebno, da Komisija Svetu da priporočila, ta pa jo pooblasti za začetek potrebnih pogajanj o tem vprašanju na naslednjem zasedanju začasne skupine pravnih in tehničnih strokovnjakov za področje odgovornosti in nadomestila za škodo, ki je bila ustanovljena za nedoločen čas, v letih 2007 in 2008 ter na COP/MOP4 leta 2008.B. PRIPOROČILOGlede na zgoraj navedeno Komisija priporoča, da:1.  Svet Komisijo pooblasti, da pri zadevah, ki spadajo pod pristojnost Skupnosti, v imenu Evropske skupnosti sodeluje pri pogajanjih o mednarodnih pravilih in postopkih na področju odgovornosti in nadomestila za škodo, ki nastane zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov v okviru Kartagenskega protokola o biološki varnosti na tretjem, četrtem in petem zasedanju začasne delovne skupine pravnih in tehničnih strokovnjakov za področje odgovornosti in nadomestila za škodo, ki je bila ustanovljena za nedoločen čas, ter na četrtem zasedanju Konference pogodbenic kot zasedanja pogodbenic protokola;2.  Komisija, kar zadeva vprašanja, za katera je pristojna Skupnost, vodi ta pogajanja v imenu Evropske skupnosti po posvetovanju s posebnim odborom predstavnikov držav članic v skladu s priloženimi pogajalskimi smernicami;3.  če se pravila in postopki nanašajo na vprašanja, ki so v deljeni pristojnosti Skupnosti in držav članic, morajo Komisija in države članice med pogajalskim procesom tesno sodelovati zaradi enotnosti pri mednarodnem zastopanju Evropske skupnosti;4.  Svet izda priložene pogajalske smernice.PRILOGAPOGAJALSKE SMERNICE1. Komisija zagotovi, da so mednarodna pravila in postopki na področju odgovornosti in nadomestila za škodo, ki nastane zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov, ki se sprejmejo v okviru Kartagenskega protokola o biološki varnosti, skladni z ustrezno zakonodajo Skupnosti in da se med pogajanji o teh pravilih in postopkih upoštevajo zmogljivosti držav v razvoju.2. Če pravila in postopki ali njihovi deli postanejo pravno zavezujoč sporazum, Komisija zagotovi, da ta vsebuje ustrezne določbe, ki Skupnosti omogočajo, da postane njegova pogodbenica.3. Komisija Svetu poroča o izidu pogajanj in po potrebi o morebitnih problemih, ki se pojavijo med pogajanji. [1] Med drugim Direktiva 2004/35/ES o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode, UL L 143, 21.4.2004, str. 56; Direktiva 85/374/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako, UL L 210, 7.8.1985, str. 29, kakor je bila pozneje spremenjena; Uredba (ES) št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, UL L 12, 22.12.2000, str. 1.


title: Priporočila Sveta – „Spodbujanje uporabe in izmenjave najboljših praks o čezmejnih videokonferencah na področju pravosodja v državah članicah in na ravni EU“

text:
               31.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 250/1

         Priporočila Sveta
   „Spodbujanje uporabe in izmenjave najboljših praks o čezmejnih videokonferencah na področju pravosodja v državah članicah in na ravni EU“
   (2015/C 250/01)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   OB SKLICEVANJU NA:

               1.

               strategijo o evropskem e-pravosodju 2014–2018, ki jo je Svet za pravosodje in notranje zadeve sprejel 6. decembra 2013 (1);

               2.

               točko 59 strategije o evropskem e-pravosodju 2014–2018, ki določa: „Da bi delo na zadevnih področjih hitreje napredovalo, se lahko po potrebi sestanejo neformalne skupine držav članic, ki sodelujejo v posameznih projektih. […]“;

               3.

               večletni evropski akcijski načrt za e-pravosodje za obdobje 2014–2018, ki ga je Svet za pravosodje in notranje zadeve sprejel 6. junija 2014 (2);

               4.

               smernice za izvajanje večletnega evropskega akcijskega načrta za e-pravosodje za obdobje 2014–2018, ki jih je Svet za pravosodje in notranje zadeve potrdil 4. decembra 2014 (3) in v katerih so določeni konkretni koraki za nadaljnje ukrepanje v zvezi z akcijskim načrtom Delovne skupine za e-pravo (e-pravosodje), vključno z ustanovitvijo neformalne delovne skupine za čezmejne videokonference;

               5.

               rezultate neformalne delovne skupine za čezmejne videokonference, kot so navedeni v končnem poročilu (4), predloženem Delovni skupini za e-pravo (e-pravosodje);

         PRIZNAVA, da:

               6.

               so videokonference koristno orodje, ki imajo velik potencial ne le na nacionalni ravni, ampak tudi in zlasti v čezmejnih primerih, ki vključujejo različne države članice in celo tretje države. V čezmejnih primerih je nemotena komunikacija med pravosodnimi organi držav članic ključnega pomena. Uporaba videokonferenc je eden od možnih načinov za poenostavitev in spodbujanje takšne komunikacije. Prednosti videokonferenc so bile priznane s pravom Unije, ki spodbuja njihovo uporabo, med drugim pri čezmejnem pridobivanju dokazov v civilnih in gospodarskih zadevah (5) ter v evropskem postopku v sporih majhne vrednosti (6), ali pa ureja postopke za njihovo uporabo v kazenskih postopkih (7);

               7.

               se lahko videokonferenčna tehnologija uporablja v vseh vrstah sodnih postopkov (v kazenskih in civilnih/gospodarskih zadevah), pri čemer sodiščem in tožilstvom zagotavlja večjo prožnost v zvezi s pričanjem žrtev in prič, pridobivanjem mnenj izvedencev ter sprejemanjem izjav osumljenih in obtoženih oseb. Uporaba videokonferenc lahko pripomore k zmanjšanju stresa za ranljive priče, kot so otroci. Prav tako odpravlja potrebo po potovanju, kadar morajo dokaze predložiti žrtve, priče ali izvedenci iz drugih držav članic. Poleg tega omogoča zagotavljanje takojšnjih in učinkovitih zaščitnih ukrepov, kot so pravica do tolmačenja, pravica do informacij in dostop do odvetnika, osumljeni osebi, kadar ji je prostost odvzeta v oddaljenem kraju (npr. v primeru prijetja na odprtem morju). Uporaba takšne tehnologije tudi zmanjšuje stroške nacionalnih uprav za zaslišanja. Z izognitvijo prevozu oseb v priporu je mogoče doseči precejšnje stroškovne in varnostne koristi;

               8.

               so države članice EU v okviru evropskega e-pravosodja že začele sodelovati pri spodbujanju uporabe videokonferenc ter izmenjavi izkušenj in najboljših praks. Takšno delo med drugim poteka v okviru Delovne skupine za e-pravo (e-pravosodje) na ravni EU;

               9.

               je dosedanje delo na področju videokonferenc na nacionalni ravni in ravni EU v okviru prvega evropskega akcijskega načrta za e-pravosodje za obdobje 2009–2013 že prineslo pomembne rezultate. Portal e-pravosodje zagotavlja informacije o uporabi videokonferenčne opreme v sodnih postopkih v čezmejnih primerih v vseh uradnih jezikih, vključno s priročnikom in, za večino držav članic, ustreznimi kontaktnimi podatki;

               10.

               je cilj drugega večletnega evropskega akcijskega načrta za e-pravosodje za obdobje 2014–2018, da se na podlagi dosedanjega dela nadaljuje ta pozitivni razvoj na nacionalni in evropski ravni. To delo bi bilo treba razumeti tudi kot del širšega razvoja v smeri posodobitve pravosodja v EU, pri čemer je treba upoštevati obstoječi pravni okvir na zadevnem področju in potrebo po spoštovanju procesnih jamstev, vzpostavljenih na ravni držav članic in EU;

         POUDARJA, da:

               11.

               bi bilo treba izvajanje sodnih in izvensodnih postopkov v čezmejnih primerih olajšati z možnostjo elektronskega komuniciranja med sodišči in strankami v postopku ter pričami, žrtvami, izvedenci in drugimi udeleženci, kot je navedeno v večletnem evropskem akcijskem načrtu za e-pravosodje za obdobje 2014–2018;

               12.

               bi bilo treba poleg tega uporabo video- in telekonferenc ali drugih ustreznih sredstev za komuniciranje na daljavo pri ustnih zaslišanjih, kadar je to ustrezno, razširiti, da bi odpravili potrebo po potovanju na sodišče zaradi udeležbe v sodnih postopkih, zlasti v čezmejnih primerih, ter tako z zmanjšanjem stroškov in naporov prispevali k učinkovitemu dostopu do sodnega varstva;

               13.

               bi bilo treba prihodnje delo na tem področju razširiti, da bi nadalje olajšali organizacijo in izvedbo čezmejnih videokonferenc v vseh državah članicah s spodbujanjem uporabe orodij informacijske tehnologije za podporo in organizacijo videokonferenc ter z izboljšanjem interoperabilnosti za videokonference, kot je navedeno v večletnem akcijskem načrtu za e-pravosodje za obdobje 2014–2018. To delo bi moralo vključevati tudi oblikovanje skupnega obrazca za prošnjo za čezmejno videokonferenco oziroma njeno potrditev. Razmisliti bi bilo treba tudi o vzpostavitvi mreže za izmenjavo izkušenj in najboljših praks o videokonferencah, vključno z usposabljanjem. Upoštevati bi bilo treba sodelovanje pravnih strokovnjakov, kot so sodniki, javni tožilci, odvetniki, mediatorji in sodni tolmači, pri tem delu;

         POZDRAVLJA:

               14.

               delo, ki ga je opravila strokovna delovna skupina za čezmejne videokonference, da bi prispevala k izboljšanju splošnega delovanja sistemov e-pravosodja v državah članicah in na evropski ravni. Strokovna skupina je bila ustanovljena januarja 2014 pod avstrijskim vodstvom, njen namen pa je spodbujati praktično uporabo čezmejnih videokonferenc ter izmenjavo najboljših praks in strokovnega znanja o organizacijskih, tehničnih in pravnih vidikih;

               15.

               končno poročilo strokovne delovne skupine, predloženo marca 2015, ki vključuje specifična priporočila za prihodnje delo na tem področju;

         JE SEZNANJEN z dejstvom, da:
   (a)   strokovna delovna skupina

               16.

               je strokovna delovna skupina v končnem poročilu opredelila vrsto tehničnih, organizacijskih in pravnih ovir, ki otežujejo uporabo videokonferenčne opreme s strani držav članic v čezmejnih primerih. Rezultati so pokazali, da sicer velja, da je treba spoštovati obstoječe pravne zahteve, vendar je večina perečih problemov, ki se pojavljajo v čezmejnih primerih, bolj organizacijske in tehnične narave. To so vprašanja, ki bi jih bilo treba kratko- ali srednjeročno še posebej prednostno obravnavati;

         (b)   portal e-pravosodje

               17.

               bi bilo treba poleg tega informacije, ki so že na voljo na portalu e-pravosodje, posodobiti in dopolniti. Prihodnji načrti bi lahko zajemali zlasti vključitev: povezav na zakonodajo EU in zakonodajo držav članic, ki ureja uporabo videokonferenc; združenih podatkov o vseh sodiščih iz držav članic, ki imajo videokonferenčno opremo; orodij za praktično pripravo videokonferenc (elektronski obrazci, dolgoročno morda sistem rezervacij); povezav na nacionalna navodila ali priročnike, če so na voljo; oddelka s primeri uporabe videokonferenc v čezmejnih postopkih in zbirko najboljših praks; informacij o usposabljanju in spletnih modulih usposabljanja ter povezave do medsebojno povezanih podatkovnih zbirk tolmačev, če so na voljo;

         (c)   sinergije z drugimi projekti

               18.

               bi bilo treba upoštevati tudi morebitne sinergije z drugimi projekti, kot so e-CODEX in projekti AVIDICUS (tolmačenje med videokonferenco), ter Evropskim omrežjem za izobraževanje pravosodnih organov. Poleg informacij, ki so že na voljo na portalu e-pravosodje, bi bilo treba v čim večji možni meri uporabljati obstoječe uporabno gradivo iz drugih virov, vključno z državami članicami in Eurojustom;

         (d)   pravni vidiki

               19.

               so videokonference pridobile pravno priznanje z mednarodnimi konvencijami in več pravnimi akti EU, kot so uredba o pridobivanju dokazov v civilnih in gospodarskih zadevah, uredba o uvedbi evropskega postopka v sporih majhne vrednosti ter, nazadnje, direktiva o evropskem preiskovalnem nalogu v kazenskih zadevah;

               20.

               uporaba videokonferenc sicer zagotavlja dodatno zaščito za osumljene osebe, žrtve, priče in ranljive osebe, vendar bi bilo treba zagotoviti, da nima negativnega vpliva na pravice obrambe; zlasti je treba paziti, da se zagotovi spoštovanje načel takojšnjega ukrepanja, enakosti orožij in kontradiktornosti. To vključuje uporabo opreme, ki je najsodobnejša, da bi dosegli zadostno kakovost slike in zvoka, ter varna sorazmerno z občutljivostjo zadeve;

               21.

               bo zato treba oceniti učinek zakonodajnih novosti, med drugim zlasti evropskega preiskovalnega naloga, ki določa natančen postopek za uporabo videokonferenc v kazenskih zadevah, na različna procesna pravila in jamstva, ki veljajo v odreditveni in izvršitveni državi članici. Druga pravna vprašanja v zvezi z videokonferencami vključujejo tudi opredelitev pristojnih organov;

         POZIVA DRŽAVE ČLANICE, NAJ:

               22.

               razmislijo o izvajanju naslednjih ukrepov na nacionalni ravni, da bi izboljšali interoperabilnost med državami članicami:

         (a)   organizacijski vidiki

               (a)

               če je to izvedljivo, naj se v vsaki državi članici uvede nacionalna kontaktna točka ali kontaktne točke za videokonference. Poleg tega naj izboljšajo in posodobijo – po potrebi v tesnem sodelovanju s Komisijo – informacije na portalu e-pravosodje (prek podatkovne zbirke Sodišča EU) o nacionalnih videokonferenčnih zmogljivostih, nacionalnih kontaktnih točkah za videokonference in ustreznih pristojnih sodiščih. Izboljšajo naj organizacijo kontaktnih točk na nacionalni ravni in ravni sodišč;

               (b)

               v zvezi s posameznimi videokonferencami naj se dogovorijo o skupnem jeziku, če je to primerno, skupaj z ustreznimi prevajalskimi in tolmaškimi storitvami, in o časovnem pasu, ki se bo uporabljal za določitev začetka videokonference. Če je pri videokonferenci potreba pomoč tolmačev, bi morale biti države članice seznanjene z nasveti, pridobljenimi iz projektov AVIDICUS, in jih v največji možni meri upoštevati;

               (c)

               brez poseganja v neodvisnost sodstva in razlike v organizaciji pravosodja po vsej Uniji naj potencialnim uporabnikom, vključno s sodniki in tožilci, nudijo učinkovito usposabljanje, da bi povečali njihovo zaupanje in sposobnosti za vodenje čezmejne videokonference;

         (b)   tehnični vidiki

               (d)

               vzpostavijo naj učinkovite mehanizme, vključno z izboljšanim obrazcem za učinkovito izmenjavo spremenljivih in/ali zaupnih videokonferenčnih parametrov, v povezavi z javnimi in statičnimi informacijami o videokonferenčni opremi za vsako državo članico, ki se objavijo na portalu evropskega e-pravosodja;

               (e)

               pripravijo naj praktične smernice za uporabnike ter osebje za tehnično načrtovanje in podporno osebje v zvezi s priporočenimi tehničnimi standardi;

               (f)

               izboljšajo naj interoperabilnost med državami članicami, in sicer z izvajanjem sistematičnih praktičnih preskusov med pari držav članic, da bi dokumentirali delovne parametre. Te bi lahko nato ponovno uporabili za vzpostavitev zanesljivejših videokonferenc med državami članicami z zadostno kakovostjo zvoka in slike;

               (g)

               izvajajo naj vsaj naslednje tehnične standarde, da bi izboljšali kakovost videokonferenčnih sej:

                           —

                           uporaba videokonferenčnega sistema na podlagi strojne opreme (H.323/videokonference SIP),

                           —

                           videokonferenčna seja na podlagi internetnega protokola (IP),

                           —

                           uporaba požarnega zidu, ki prečka infrastrukturo,

                           —

                           uporaba šifrirane komunikacije (AES-128),

                           —

                           sprejem predstavitve v obliki dvojne slike (H.239) (8);

         (c)   pravni vidiki

               (h)

               ocenijo naj učinek sprejetih instrumentov EU, na primer evropskega preiskovalnega naloga v zvezi z veljavnimi procesnimi pravili;

         POZIVA DELOVNO SKUPINO ZA E-PRAVO (E-PRAVOSODJE), NAJ:

               23.

               začne preučevati praktične možnosti in rešitve za usklajen pristop, da bi se začelo sodelovanje na področju uporabe videokonferenc s tretjimi državami, kar bi dopolnilo dvostranske stike, ki jih države članice že imajo na tem področju;

               24.

               nadaljuje delo, opravljeno v okviru strokovne delovne skupine za čezmejne videokonference, z vzpostavitvijo mreže sodelovanja med državami članicami pod okriljem v okviru Delovne skupine za e-pravo (e-pravosodje), da bi si izmenjevali izkušnje in najboljše prakse o videokonferencah, vključno z usposabljanjem, na podlagi predloga, ki bi ga predložila strokovna delovna skupina. Ta mreža naj bi:

                           (a)

                           preučila, kako izboljšati uporabo videokonferenčne opreme na evropski ravni z oblikovanjem varnih „virtualnih videokonferenčnih sejnih sob“, v katere bi se lahko sodelujoče države članice povezale;

                           (b)

                           pripravila jasen postopen opis („protokol“) za pripravo in izvedbo čezmejnih videokonferenc, ki ustreza primerom običajne sodne uporabe čezmejnih videokonferenc ter združuje vse potrebne organizacijske, tehnične in sodne elemente;

                           (c)

                           uporabnikom zagotovila smernice za primere običajne sodne uporabe, pri katerih bi bila večja in boljša uporaba čezmejnih videokonferenc najkoristnejša;

                           (d)

                           izboljšala elektronsko pošiljanje obrazcev zaprosil za čezmejno medsebojno pravno pomoč, tako da bi združila funkcije dinamičnih obrazcev iz portala evropskega e-pravosodja z e-CODEX, npr. obrazci za „neposredno pridobivanje dokazov“ in „(posredno) pridobivanje dokazov“;

                           (e)

                           razvila orodja, ki naj bi pravosodnim organom pomagala opredeliti pravni instrument, ki se uporablja za organizacijo posamezne videokonference;

                           (f)

                           razvila orodja, ki naj bi pravosodnim organom pomagala opredeliti organ, ki je pristojen za organizacijo posamezne videokonference;

                           (g)

                           opredelila ureditve, ki bi jih bilo treba vzpostaviti, da bi zagotovili procesna jamstva pri uveljavljanju pravic do obrambe, in

                           (h)

                           zagotovila trajnost dela s:

                                       —

                                       spremljanjem izvajanja ukrepov in projektov za izboljšanje stanja,

                                       —

                                       spremljanjem nove videokonferenčne tehnologije,

                                       —

                                       predlogi za nove ukrepe in projekte za nadaljnje izboljšave;

         POZIVA EVROPSKO KOMISIJO, NAJ:

               25.

               na portalu e-pravosodje objavi končno poročilo strokovne skupine za čezmejne videokonference, da bi z njim seznanili širši krog pravnih strokovnjakov in drugih zainteresiranih strani;

               26.

               finančno podpre izvajanje ukrepov na nacionalni ravni, kot so navedeni v točki 22 in katerih cilj je zagotavljanje čezmejne interoperabilnosti videokonferenčne opreme, če to ustvarja evropsko dodano vrednost v skladu z veljavnimi finančnimi instrumenti.

      (1)  UL C 376, 21.12.2013, str. 7.

      (2)  UL C 182, 14.6.2014, str. 2.

      (3)  15771/14.

      (4)  8364/15 + ADD.

      (5)  Uredba Sveta (ES) št. 1206/2001 z dne 28. maja 2001 o sodelovanju med sodišči držav članic pri pridobivanju dokazov v civilnih ali gospodarskih zadevah (UL L 174, 27.6.2001, str. 1).

      (6)  Uredba (ES) št. 861/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o uvedbi evropskega postopka v sporih majhne vrednosti (UL L 199, 31.7.2007, str. 1).

      (7)  Konvencija z dne 29. maja 2000 o medsebojni pravni pomoči v kazenskih zadevah med državami članicami Evropske unije.

      (8)
   Opomba: lahko se zgodi, da je treba uporabiti ISDN kot rezervno rešitev, če videokonferenčni partner še ne podpira IP.


title: Priporočilo mnenje Sveta o dopolnitvi programa stabilnosti Belgije, 2007–2011

text:
     SL

SL        SL
 ---pagebreak---      KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI

                                       Bruselj, 11.6.2008
                                       SEC(2008) 2013 konč.

                         Priporočilo

                     MNENJE SVETA

     o dopolnitvi programa stabilnosti Belgije, 2007–2011

                     (predložila Komisija)

SL                                                            SL
 ---pagebreak---                                 OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

     1.      SPLOŠNO OZADJE

     Pakt stabilnosti in rasti temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje
     pogojev za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki prispeva k ustvarjanju delovnih mest.
     Reforma Pakta iz leta 2005 je potrdila njegovo koristnost pri utrjevanju fiskalne discipline, je
     pa poskusila okrepiti njegovo učinkovitost in gospodarsko podlago ter zavarovati dolgoročno
     vzdržnost javnih financ.

     Uredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in
     usklajevanju gospodarskih politik1, ki je del Pakta stabilnosti in rasti, določa, da morajo vse
     države članice Svetu in Komisiji predložiti programe stabilnosti ali konvergenčne programe
     ter njihove letne dopolnitve. Države članice, ki so že sprejele enotno valuto, predložijo
     programe stabilnosti ali njihove dopolnitve, države članice, ki je še niso sprejele, predložijo
     konvergenčne programe oziroma njihove dopolnitve. Prvi program stabilnosti Belgije je bil
     predložen decembra 1998. V skladu z Uredbo je Svet na podlagi priporočila Komisije in po
     posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom podal mnenje 15. marca 1999. Kar zadeva
     dopolnitve programov stabilnosti in konvergenčnih programov Uredba določa, da jih oceni
     Komisija in prouči Odbor, po potrebi pa jih prouči še Svet po istem postopku, kot je naveden
     zgoraj.

     2.      OZADJE OCENE DOPOLNITVE PROGRAMA

     Komisija je proučila najnovejšo dopolnitev programa stabilnosti Belgije, predloženo 21.
     aprila 2008, in priporoča zadevno mnenje Sveta (glej okvir z glavnimi točkami ocene).

     Kot ozadje za oceno proračunske strategije v dopolnitvi programa stabilnosti naslednji
     odstavki povzemajo:
     (1)    najnovejšo oceno stanja države pri preventivnem delu Pakta stabilnosti in rasti
            (povzetek mnenja Sveta o predhodni dopolnitvi programa stabilnosti);

     (2)    usmeritve proračunskih politik, ki jih je aprila 2007 sprejela Euroskupina;

     (3)    dopolnitev širših smernic ekonomskih politik za posamezno državo na področju
            proračunskih politik iz maja 2008;

     (4)    oceno Komisije glede poročila o izvajanju nacionalnega programa reform iz oktobra
            2007.

     2.1.    Ocena v mnenju Sveta o predhodni dopolnitvi programa

     Svet je v mnenju z dne 27. marca 2007 povzel oceno predhodne dopolnitve programa
     stabilnosti, ki obravnava obdobje 2006–2010: „Svet meni, da strategija neprestanega
     zmanjševanja še vedno visokega stanja dolga zagotavlja dober zgled proračunskih politik, ki

     1
            UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174,
            7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:
            http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

SL                                                      2                                                          SL
 ---pagebreak---      se izvajajo v skladu s Paktom. Tudi če program predvideva postopno povečanje presežkov
     (zlasti z zmanjšanimi odhodki za obresti) na podlagi uravnoteženega proračuna v nominalnem
     smislu, obstajajo nekatera tveganja, ki so povezana z doseganjem proračunskih ciljev. Kljub
     temu se pričakuje, da se bo srednjeročni cilj v programskem obdobju dosegel.“

     Svet ob upoštevanju ocene Belgijo poziva, naj: „zagotovi, da se doseže proračunski cilj za
     leto 2007 in nato pospeši ritem prilagoditve v smeri srednjeročnega cilja, tudi z zmanjšanjem
     poseganja po enkratnih ukrepih“ in „ob upoštevanju visoke ravni dolga in napovedanega
     povečanja izdatkov, povezanih s starostjo, izboljša dolgoročno vzdržnost javnih financ, in
     sicer z doseganjem vsaj srednjeročnega cilja in izvajanjem reform“.

     2.2.     Usmeritve proračunskih politik, ki jih je aprila 2007 sprejela Euroskupina

     Dne 20. aprila 2007 so ministri Euroskupine za izboljšanje usklajevanja fiskalnih politik v
     euroobmočju obravnavali nacionalni proračunski razvoj v letu 2007 in predhodna
     predvidevanja glede politike za leto 2008 ter njihove učinke na euroobmočje.

     Ponovno so potrdili svojo privrženost uresničevanju načel zdrave fiskalne politike iz
     revidiranega Pakta stabilnosti in rasti ter nacionalnih fiskalnih predpisov, kot tudi zavezanost
     k (i) nadgrajevanju proračunskih rezultatov, ki so bili leta 2006 boljši od pričakovanih, da se
     dosežejo proračunski cilji, ki bodo ambicioznejši od tistih, ki so določeni v dopolnitvah
     programov stabilnosti iz konca leta 2006; (ii) načrtovanemu izvrševanju proračunov za leto
     2007 s preprečevanjem prekoračitve pri odhodkih in z uporabo nepričakovanih dodatnih
     prihodkov za zmanjševanje javnofinančnega primanjkljaja in dolga ter (iii) skrbnemu
     oblikovanju načrtov fiskalne politike za leto 2008 za pospešeno prilagoditev za dosego
     srednjeročnega cilja tistih držav članic, ki cilja še niso dosegle, ter za preprečitev
     makroekonomskih neravnovesij na splošno pri tistih državah članicah, ki so cilj že dosegle2.

     2.3.     Posodobitev širših smernic ekonomskih politik posameznih držav na področju
              proračunskih politik iz maja 2008

     Svet je 14. maja 2007 sprejel priporočilo o posodobitvah širših smernic ekonomskih politik
     držav članic in Skupnosti v letu 2008 ter o izvajanju politik zaposlovanja držav članic3.
     Belgiji se na področju proračunskih politik priporoča, naj „krepi proračunsko konsolidacijo“
     in se osredotoči na „polno izvajanje strategije, katere cilj je zagotoviti dolgoročno vzdržnost
     javnih financ, vključno z omejitvijo izdatkov, proračunskimi presežki in stalnim zmanjšanjem
     javnega dolga“. Poleg tega so bila za države članice euroobmočja sprejeta tudi naslednja
     priporočila: „nadaljevati proračunsko konsolidacijo glede na posamezne srednjeročne cilje v
     skladu s Paktom stabilnosti in rasti, ob tem pa si prizadevati za letno strukturno prilagoditev v
     višini najmanj 0,5 % BDP kot referenčne vrednosti“ in „pregledati javnofinančne odhodke in
     obdavčitve ter s posodobitvijo javne uprave izboljšati kakovost javnih financ, z namenom
     okrepiti produktivnost in inovativnost, pri tem pa prispevati h gospodarski rasti, zaposlitvi in
     proračunski vzdržnosti“.

     2
            Celotna izjava je na voljo na spletni strani:
            www.gouvernement.lu/salle_presse/actualite/2007/04/20pm_krecke_berlin/MTBR_EG_conclusions-
            finalCLEAN.rtf
     3
            UL L 139, 29.5.2008, str. 59.

SL                                                   3                                                   SL
 ---pagebreak---      2.4.    Ocena Komisije glede poročila o izvajanju nacionalnega programa reform iz
             oktobra 2007

     Komisija je 11. decembra 2007 sprejela Strateško poročilo o prenovljeni lizbonski strategiji za
     rast in delovna mesta, ki vključuje oceno poročila o izvajanju nacionalnega programa reform
     Belgije iz oktobra 20074, in ga lahko povzamemo:

     Belgijski nacionalni program reform kot ključne naloge za rast in ustvarjanje delovnih mest
     opredeljuje: vzdržnost javnih financ, zmanjšanje stroškov delovne sile, vzpostavitev bolj
     dinamičnega trga dela, spodbujanje gospodarstva z investicijami in reformami, okrepitev
     sistema socialne varnosti ter okrepitev sinergije med varstvom okolja in rastjo. Komisija
     ocenjuje, da je Belgija dobro napredovala pri izvajanju nacionalnega programa reform v
     obdobju 2005–2007, kljub upočasnitvi leta 2007.

     Glede na ugotovljene močne in šibke točke ter dokaze o doseženem napredku je Komisija
     priporočila, naj Belgija prednostno obravnava izzive na področju visoke davčne obremenitve
     dela, hkrati pa okrepi fiskalno konsolidacijo in izboljša delovanje trga dela.

     Poleg tega bi se morala Belgija osredotočiti tudi na: dolgoročno vzdržnost javnih financ,
     konkurenco na trgu plina in električne energije, rezultate na področju raziskav, razvoja in
     inovacij ter stopnjo zaposlenosti za starejše delavce in ranljive skupine.

     Na podlagi strateškega poročila Komisije je Svet 14. maja 2008 sprejel priporočila o
     posodobitvah širših smernic ekonomskih politik držav članic, vključno z Belgijo, v letu 2008.

     4
            Sporočilo Komisije Evropskemu Svetu „Strateško poročilo o prenovljeni lizbonski strategiji za rast in
            delovna mesta: uvedba novega cikla (2008–2010)“, COM(2007) 803, 11.12.2007.

SL                                                       4                                                          SL
 ---pagebreak---                                            Okvir: glavne točke za oceno
     Kot določata člen 5(1) (za programe stabilnosti) in člen 9(1) (za konvergenčne programe) Uredbe
     Sveta (ES) št. 1466/97, ocena upošteva naslednje točke:
     • ali so ekonomske predpostavke, na katerih temelji program, verjetne;
     • srednjeročni proračunski cilj, ki ga je predložila država članica, in ali so prilagoditvene poti za
        njegovo dosego ustrezne;
     • ali ukrepi, sprejeti in/ali predlagani za upoštevanje teh prilagoditvenih poti, zadoščajo za
        uresničitev srednjeročnega cilja v okviru konjunkturnega cikla;
     • ali so pri oceni prilagoditvenih poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja prizadevanja za
        usklajevanje večja v času ugodnih gospodarskih razmer, medtem ko so lahko prizadevanja v času
        slabih gospodarskih razmer manjša, in ali si za države članice euroobmočja in MDT II zadevna
        država članica prizadeva za letno izboljšanje svojega proračunskega stanja, iz katerega so izločeni
        vplivi konjunkture ter enkratnih in začasnih ukrepov, z 0,5 % BDP kot merilom za dosego
        srednjeročnega proračunskega cilja;
     • izvajanje večjih strukturnih reform, ki imajo neposredne dolgoročne učinke na prihranek pri
        izdatkih (vključno s spodbujanjem potencialne rasti) in torej preverljiv učinek na dolgoročno
        vzdržnost javnih financ (pod pogojem, da se glede referenčne vrednosti 3 % BDP ohrani ustrezna
        varnostna rezerva in se pričakuje vrnitev proračunskega stanja v programskem obdobju na
        srednjeročni proračunski cilj), in sicer pri določanju postopkov prilagajanja za dosego
        srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki ga še niso dosegle) ali pri odobritvi
        začasnega odklona od srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki so ga dosegle), pri
        tem pa se nameni posebna pozornost pokojninskim reformam, ki uvajajo večstebrni sistem, ki
        vključuje obvezen, v celoti naložbeni pokojninski steber;
     • ali so ekonomske politike zadevne države članice skladne s širšimi smernicami ekonomskih politik.

     Verjetnost makroekonomskih predpostavk programa se oceni glede na napovedi služb Komisije iz
     pomladi 2008 in tudi z uporabo skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje potencialnih
     rezultatov in ciklično prilagojenih saldov.

     Pri oceni se preučijo tudi:
     • razvoj deleža dolga in obeti za dolgoročno vzdržnost javnih financ, ki jim je treba posvečati
         „zadostno pozornost pri nadzoru proračunskih stanj“ v skladu s poročilom Sveta z dne 20. marca
         2005 o „Izboljšanju izvajanja Pakta stabilnosti in rasti“. Sporočilo Komisije z dne 12. oktobra 2006
         določa pristop k oceni dolgoročne vzdržnosti javnih financ5;
     • stopnja skladnosti z nacionalnim programom reform, ki ga predložijo države članice v skladu z
         lizbonsko strategijo za rast in delovna mesta, in poročilom o izvajanju iz oktobra 2007. V spremni
         opombi Evropskemu svetu z dne 7. junija 2005 o širših smernicah ekonomskih politik za obdobje
         2005–2008 je Svet Ecofin navedel, da morajo biti nacionalni programi reform skladni s programi
         stabilnosti in konvergenčnimi programi;
     • skladnost s kodeksom ravnanja6, ki med drugim določa skupno strukturo in vrsto razpredelnic s
         podatki za programe stabilnosti in konvergenčne programe.

     5
             Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu „Dolgoročna vzdržnost javnih financ v EU“,
             12.10.2006, COM(2006) 574 konč. in Generalni direktorat za gospodarske in finančne zadeve pri
             Evropski komisiji (2006), „The long-term sustainability of public finances in the European Union“,
             European Economy, št. 4/2006.
     6
             „Posebnosti izvajanja Pakta stabilnosti in rasti ter smernice za obliko in vsebino programov stabilnosti
             in konvergence “, ki jih je 11. oktobra 2005 potrdil Svet Ecofin.

SL                                                         5                                                            SL
 ---pagebreak---                                                      Priporočilo

                                                MNENJE SVETA

                          o dopolnitvi programa stabilnosti Belgije, 2007–2011

     SVET EVROPSKE UNIJE JE –

     ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

     ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
     proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik7 ter zlasti člena 5(3)
     Uredbe,

     ob upoštevanju priporočila Komisije,

     po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –

     PODAL NASLEDNJE MNENJE:

     (1)    Dne [8. julija 2008] je Svet proučil dopolnitev programa stabilnosti Belgije, ki
            obravnava obdobje od 2007 do 20118.

     (2)    Realni BDP je v zadnjih 10 letih povprečno zrasel za okoli 2,25 %, kar je malo nad
            povprečno rastjo v euroobmočju. Ta relativno visoka rast BDP je povzročila
            zmanjšanje stopnje brezposelnosti, medtem ko sta stopnja zaposlenosti (zlasti mladih
            in starejših delavcev) in število opravljenih ur ostala nizka, kar odraža visoko
            obdavčitev dela in nefleksibilen trg dela, nizke zahteve za iskanje zaposlitve in nizko
            dejansko upokojitveno starost. Proračun se je od leta 2000 naprej (razen leta 2005)
            gibal okoli uravnoteženega položaja in delež dolga, ki je padel s 134 % BDP leta 1993
            na 108 % BDP leta 2000 se je še naprej zelo zmanjševal in sedaj znaša manj kot 85 %
            BDP. Povečanje stopnje zaposlenosti in ambiciozni proračunski položaj bi prispevala
            k dolgoročni vzdržnosti javnih financ.

     (3)    Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da se bo rast
            realnega BDP zmanjšala z 2,8 % leta 2007 na 1,9 % leta 2008 ter se v naslednjih letih
            ustalila pri okoli 2 %. Glede na trenutno razpoložljive podatke9 se zdi, da ta scenarij za
            leto 2008 in 2009 temelji na ugodnih predpostavkah o rasti, če upoštevamo

     7
            UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174,
            7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:
            http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.
     8
            Dopolnitev je bila predložena, ko je bila vzpostavljena nova vlada z vsemi pooblastili, tj. precej po roku
            1. decembra, ki ga določa kodeks ravnanja.
     9
            Ocena upošteva zlasti napoved služb Komisije in oceno Komisije iz pomladi 2008 in oceno Komisije
            glede poročila o izvajanju nacionalnega programa reform iz oktobra 2007.

SL                                                         6                                                             SL
 ---pagebreak---            poslabšanje zunanjega okolja in višjo inflacijo po zaključenih napovedih iz programa.
           Predpostavke o rasti za obdobje 2010–2011 so na splošno uresničljive. V posodobitvi
           programa se pričakuje, da se bo inflacija leta 2008 povečala na 3,0 %, v obdobju
           2009–2011 pa zmanjšala na 1,75 %. Napovedana inflacija v programu za obdobje
           2008–2009 se zdi nizka, če upoštevamo opazno povečanje cen blaga in predelane
           hrane v zadnjih mesecih. Poleg tega se zdi napovedana letna rast zaposlenosti v
           posodobitvi programa, ki znaša okoli 1 % , precej visoka, če upoštevamo, da je bila
           rast BDP v programskem obdobju pod potencialno rastjo. Napovedana rast plač v
           programu za leto 2008 je nizka, za naslednja leta pa se zlasti glede na predvideno
           nizko stopnjo inflacije zdi visoka (3,25 – 3,5 %).

     (4)   Javnofinančni primanjkljaj je v letu 2007 znašal 0,2 % BDP, pri čemer je bil ciljni
           presežek v predhodni dopolnitvi programa stabilnosti 0,3% BDP. Vzrok za slabši
           rezultat leta 2007 je bila večja rast odhodkov od načrtovane, ki sta jo samo delno
           izravnala majhen pozitivni bazni učinek rezultata, ki je bil leta 2006 boljši od
           pričakovanega, ter presenetljiva rast prihodkov. Odhodki, ki so bili višji od
           načrtovanih, so zlasti odražali močno povečanje subvencij, ki se plačajo podjetjem v
           okviru sheme bonov za storitve, in učinek enkratnih ukrepov, ki je bil manjši od
           pričakovanega. Vzrok za presenečenje na strani prihodkov so bili predvsem socialni
           prispevki, ki so bili višji od pričakovanih, do njega pa je prišlo kljub temu, da številni
           načrtovani enkratni ukrepi za povečanje prihodkov niso bili izvedeni. Izvrševanje
           proračuna leta 2007 tako ni bilo popolnoma v skladu s pozivom iz mnenja Sveta z dne
           27. marca 2007 o predhodni dopolnitvi programa stabilnosti10 in usmeritvami
           proračunskih politik, ki jih je pripravila Euroskupina aprila 2007, saj so bili
           nepričakovani dodatni prihodki uporabljeni za odhodke, ki so bili višji od predvidenih
           v proračunu.

     (5)   Glavni cilj srednjeročne proračunske strategije programa je zagotoviti neprekinjeno
           zniževanje še vedno visokega deleža dolga s skoraj 85 % BDP v letu 2007 na okoli
           71 % BDP v letu 2011 s postopnim nastankom nominalnega proračunskega presežka
           1 % BDP leta 2011 z izhodiščnega uravnoteženega proračuna leta 2008. Predvideva
           se, da se bo primarni presežek, ki se je istočasno z znižanjem dolga zmanjševal od leta
           2001 (s 7,0 % na 3,7 % BDP leta 2007), povečal na 4,4 % BDP do leta 2011.
           Proračunski cilji so zaradi rezultatov, ki so bili leta 2007 tako v nominalnem kot v
           strukturnem smislu slabši od pričakovanih, v celotnem programskem obdobju pod cilji
           iz predhodne dopolnitve. Načrtuje se, da se bo strukturni saldo, izračunan v skladu s
           skupno dogovorjeno metodologijo, izboljšal s primanjkljaja leta 2007 v višini 0,25 %
           BDP na presežek okoli 1,5 % BDP leta 2011. V primerjavi s tem, kar je bilo
           predvideno v predhodni dopolnitvi programa stabilnosti, bo srednjeročni cilj, tj.
           presežek v višini 0,5 % BDP v strukturnem smislu (tj. v ciklično prilagojenem smislu
           brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov) dosežen leto pozneje, kar pomeni leta
           2009. Prilagoditev poteka na strani odhodkov in prihodkov. Načrtovano znižanje
           odhodkov za 0,7 odstotne točke BDP v nominalnem smislu je predvsem posledica
           upada odhodkov za obresti, ki izhaja iz predvidenega znižanja deleža dolga. Povečanje
           prihodkov znaša 0,5 % BDP in do njega je prišlo zaradi pričakovane rasti davčnih
           osnov. V nasprotju s predhodno dopolnitvijo je v programu izrecno navedeno, da se po
           letu 2008 ne bo več posegalo po enkratnih ukrepih.

     10
           UL C 89, 24.4.2007, str. 2.

SL                                                 7                                                    SL
 ---pagebreak---      (6)   Možno je, da bodo proračunski rezultati slabši od načrtovanih v programu. Prvič,
           makroekonomsko okolje bo lahko slabše od napovedanega v dopolnitvi programa,
           zlasti v letih 2008 in 2009. Ugodne predpostavke glede rasti zaposlenosti, plač in
           potrošnje bi bile lahko glavni vzrok za precenitev davčnih prihodkov. Poleg tega se
           zdi, da je pričakovana elastičnost davkov leta 2008 ocenjena previsoko. Program v
           zvezi s primarnimi odhodki ne vključuje ukrepov, ki se zdijo potrebni za doseganje
           načrtovane prilagoditve v zvezi z naraščajočimi stroški zaradi staranja prebivalstva in
           predvidenim relativno velikim povečanjem plač. Poleg tega je sestava prilagoditve z
           izjemo zmanjšanja odhodkov za obresti močno usmerjena na stran prihodkov, kar
           lahko vpliva na manjšo trajnost prilagoditve. Čeprav je proračun v zadnjih letih ostal
           na splošno uravnotežen, je bilo doseganje ciljnih proračunskih presežkov preloženo.
           Proračunski cilj kljub dobrim makroekonomskim pogojem leta 2007 ni bil dosežen, saj
           po junijskih zveznih volitvah ni bilo vlade z vsemi pristojnostmi. Zdi se, da so leta
           2008 potrebni nadaljnji ukrepi za doseganje cilja. Glede na tveganja za
           makroekonomske obete in za zgoraj navedene proračunske cilje, bo razvoj deleža
           dolga verjetno nekoliko manj ugoden, kakor je predvideno v programu, čeprav se dolg
           stalno znižuje.

     (7)   Glede na to oceno tveganja je mogoče, da proračunska naravnanost v programu ne bo
           zadostna za zagotovitev, da se do leta 2009 doseže srednjeročni cilj, kot je predvideno
           v programu. Vendar bo v celotnem programskem obdobju dovolj varnostne rezerve,
           da se prepreči prekoračitev praga primanjkljaja v višini 3 % BDP ob običajnih
           cikličnih nihanjih. Ritem prilagajanja za dosego srednjeročnega cilja iz programa je
           treba leta 2008 povečati z izvajanjem dodatnih strukturnih proračunskih ukrepov v
           zvezi z načrtovanim nadzorom proračuna, da bi se zagotovil uravnotežen proračun.
           Leta 2009 morajo slediti podporni ukrepi, zlasti na strani odhodkov, da bi se proračun
           izboljšal v skladu z merilom 0,5 % BDP iz Pakta stabilnosti in rasti in da bi bil
           srednjeročni cilj dosežen, kot je bilo predvideno. Svet tudi ugotavlja, da proračunski
           načrti za leto 2008 niso v celoti skladni z usmeritvami proračunskih politik, ki jih je
           aprila 2007 sprejela Euroskupina. Čeprav je možno, da se bo delež dolga zmanjšal
           manj, kot je predvideno v programu, se zdi, da se v programskem obdobju zadostno
           zmanjšuje proti referenčni vrednosti.

     (8)   Zdi se, da je Belgija izpostavljena srednjemu tveganju, kar zadeva vzdržnost javnih
           financ. Dolgoročni vpliv staranja prebivalstva na proračun je večji od povprečja EU-
           27, na kar vpliva predvsem relativno veliko povečanje deleža odhodkov za pokojnine
           v BDP v prihodnjih desetletjih. Dejanska upokojitvena starost v Belgiji je ena od
           najnižjih v EU in njeno povišanje je cilj generacijskega pakta, ki je v pokojninski
           sistem uvedel številne spremembe. To je sicer korak v pravo smer, vendar nacionalne
           napovedi kažejo, da ta reforma ne bo zmanjšala vrzeli v vzdržnosti. V programu
           ocenjeno proračunsko stanje leta 2007, ki je sicer nekoliko slabše od izhodiščnega
           stanja iz predhodnega programa, prispeva k zmanjševanju napovedanega dolgoročnega
           vpliva staranja prebivalstva na proračun, vendar ne zadostuje za popolno odpravo
           prihodnjih pritiskov glede porabe. Ohranjanje visokih primarnih presežkov v
           srednjeročnem obdobju, znižanje deleža dolga pod referenčno vrednost iz Pogodbe in
           nadaljnje izvajanje ukrepov, namenjenih upočasnitvi znatnega povečanja odhodkov
           zaradi staranja prebivalstva, bi prispevali k zmanjšanju tveganja za vzdržnost javnih
           financ.

     (9)   Zdi se, da je program stabilnosti do neke mere skladen s poročilom o izvajanju
           nacionalnega programa reform iz oktobra 2007. Zlasti je v obeh poročilih navedeno,

SL                                                8                                                  SL
 ---pagebreak---             da je vzdržnost javnih financ ob upoštevanju staranja prebivalstva ključni izziv
            belgijskega gospodarstva. Program stabilnosti pa ne vsebuje kvalitativne ocene
            splošnega učinka nacionalnega programa reform v okviru srednjeročne fiskalne
            strategije iz poročila o izvajanju iz oktobra 2007 niti sistematičnih informacij o
            neposrednih proračunskih stroških ali prihrankih glavnih reform, predvidenih v
            nacionalnem programu reform. Na drugi strani pa se zdi, da proračunske napovedi iz
            programa upoštevajo učinek ukrepov, ki so že bili izvedeni na podlagi nacionalnega
            programa reform, na javne finance.

     (10)   Proračunska strategija v programu je na splošno skladna s širšimi smernicami
            ekonomskih politik posameznih držav, ki so vključene v integrirane smernice, in s
            smernicami za države članice euroobmočja na področju proračunskih politik, izdanih v
            okviru lizbonske strategije.

     (11)   Kar zadeva zahtevo po podatkih, določeno v kodeksu ravnanja za programe stabilnosti
            in konvergenčne programe, manjkajo nekateri obvezni in neobvezni podatki11.

     Splošni zaključek je, da se po velikem zmanjševanju deleža dolga od leta 1993 naprej na 85 %
     leta 2007 v programu po poslabšanju proračunskega položaja leta 2007 predvideva nadaljnje
     in hitro zmanjšanje s postopnim nastankom nominalnih presežkov. Proračunska konsolidacija
     temelji predvsem na zmanjšanju odhodkov za obresti in povečanju davčnih prihodkov,
     medtem ko prizadevanja za izboljšanje primarnih odhodkov ostajajo majhna. Obstajajo
     tveganja za doseganje proračunskih ciljev zlasti glede na precej ugodne temeljne
     makroekonomske postavke in dejstvo, da program ne določa ukrepov, ki se zdijo potrebni za
     dosego ciljev. Zdi se, da prilagajanje za dosego srednjeročnega cilja leta 2008 ni bilo zadostno
     in če ne bo dodatnih ukrepov, cilj verjetno ne bo dosežen leta 2009, kot je bilo sprva
     načrtovano.

     Ob upoštevanju zgornje ocene in usmeritev fiskalnih politik, ki jih je pripravila Euroskupina
     aprila 2007, se Francijo poziva, naj:

     (i)     zagotovi, da bo cilj uravnoteženega proračuna dosežen leta 2008 in srednjeročni cilj
             leta 2009 z izvajanjem strukturne prilagoditve v skladu z merilom 0,5 % BDP,
             vključno z izvajanjem dodatnih strukturnih ukrepov, zlasti na strani odhodkov;

     (ii)    si glede na še vedno visoko raven dolga in predvideno povečanje odhodkov,
             povezanih s staranjem prebivalstva, še naprej prizadeva za dolgoročno vzdržnost
             javnih financ z doseganjem visokih primarnih presežkov v strukturnem smislu ter
             izvajanjem reform za povečanje stopnje zaposlenosti in potencialne rasti ter za
             zmanjšanje proračunskih stroškov, ki jih povzroča staranje prebivalstva.

     11
            Zlasti manjkajo podatki o sektorskih saldih.

SL                                                         9                                            SL
 ---pagebreak---                    Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih napovedi
                                                 2006         2007         2008         2009          2010           2011
                            PS apr. 2008          2,8          2,7          1,9          2,0           2,0           2,0
        Realni BDP
                           COM apr. 2008          2,8          2,7          1,7          1,5       ni podatkov   ni podatkov
     (spremembe v %)
                            PS dec. 2006          2,7          2,2          2,1          2,2           2,2       ni podatkov
                            PS apr. 2008          2,3          1,8          3,0          1,7           1,8           1,8
     Inflacija po HICP
                           COM apr. 2008          2,3          1,8          3,6          2,3       ni podatkov   ni podatkov
             (%)
                            PS dec. 2006          2,4          1,9          1,8          1,8           1,9       ni podatkov
     Proizvodna vrzel1      PS apr. 2008          0,1          0,3          -0,1         -0,4          -0,5          -0,8
           (v %            COM apr. 20082         0,1          0,3          -0,3         -1,0      ni podatkov   ni podatkov
       potencialnega
           BDP)             PS dec. 2006         -0,3         -0,4         -0,4         -0,4           -0,3      ni podatkov
           Neto                                   ni           ni           ni           ni             ni            ni
                            PS apr. 2008
     posojanje/zadolže                         podatkov     podatkov     podatkov     podatkov      podatkov      podatkov
     vanje v razmerju      COM apr. 2008          3,4          3,2          2,6          2,4       ni podatkov   ni podatkov
     do ostalega sveta
        (v % BDP)           PS dec. 2006          2,0          2,0          2,2          2,4           2,7        ni podatkov

       Javnofinančni        PS apr. 2008          0,3          -0,2         0,0          0,3           0,7           1,0
           saldo           COM apr. 2008          0,3          -0,2        -0,4         -0,6       ni podatkov   ni podatkov
        (v % BDP)           PS dec. 2006          0,0          0,3          0,5          0,7           0,9       ni podatkov
                            PS apr. 2008          4,3          3,7          3,7          3,8           4,1           4,3
       Primarni saldo
                           COM apr. 2008          4,3          3,7          3,3          2,9       ni podatkov   ni podatkov
        (v % BDP)
                            PS dec. 2006          4,1          4,2          4,1          4,1           4,2       ni podatkov
          Ciklično          PS apr. 2008          0,3          -0,4         0,0          0,5           1,0           1,4
     prilagojeni saldo1    COM apr. 2008          0,3          -0,3        -0,2         -0,1       ni podatkov   ni podatkov
         (v % BDP)          PS dec. 2006          0,2          0,5          0,7          0,9           1,1       ni podatkov
                            PS apr. 2008          -0,4         -0,3         0,0          0,5           1,0           1,4
     Strukturni saldo3     COM apr. 2008          -0,6         -0,3        -0,2         -0,1       ni podatkov   ni podatkov
        (v % BDP)                                                           ni           ni
                            PS dec. 20064         -0,4         0,1                                 ni podatkov    ni podatkov
                                                                         podatkov     podatkov
                            PS apr. 2008          88,2         84,9        81,5         78,1          74,7           71,1
      Bruto javni dolg
                           COM apr. 2008          88,2         84,9         81,9         79,9      ni podatkov   ni podatkov
        (v % BDP)
                            PS dec. 2006          87,7         83,9         80,4         76,6         72,6        ni podatkov
       Opombe:
       1
         Proizvodne vrzeli in ciklično prilagojenih saldi iz programov po ponovnih izračunih služb Komisije na podlagi
     podatkov v programih.
       2
         Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 2,5%, 2,5%, 2,2% in 2,2% v tem zaporedju v obdobju 2006–2009.
       3
         Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. Enkratni in drugi začasni ukrepi v skladu z
     najnovejšim programom zmanjšujejo primanjkljaj za 0,7 % BDP leta 2006 in povečujejo primanjkljaj za 0,1 % BDP leta
     2007. V skladu s spomladansko napovedjo služb Komisije enkratni in drugi začasni ukrepi zmanjšujejo primanjkljaj za
     0,9% BDP leta 2006 in povečujejo primanjkljaj za 0,1 % BDP leta 2007.
       4
         Dopolnitev programa stabilnosti iz decembra 2006 ni zagotovila informacij o uporabi enkratnih ukrepov v letih 2008–
     2010.

       Vir:

       Program stabilnosti (PS); gospodarske napovedi služb Komisije iz pomladi 2008 (COM); izračuni služb Komisije.

SL                                                             10                                                               SL