Pomembno pravno obvestilo

|

52006SC0022

Priporočilo mnenje Sveta v skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Danske, 2005-2010  /* SEK/2006/0022 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 11.1.2006SEK(2006) 22 končnoPriporočiloMNENJE SVETAv skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Danske, 2005–2010(predložena s strani Komisije)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMOzadjePakt stabilnosti in rasti, ki je začel veljati 1. julija 1998, temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje pogojev za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki pospešuje ustvarjanje delovnih mest. Leta 2005 je bil Pakt prvič spremenjen. Reforma je potrdila koristnost Pakta pri utrjevanju proračunske discipline, vendar je skušala okrepiti njegovo učinkovitost in gospodarsko podporo, pa tudi zaščititi dolgoročno vzdržnost javnih financ.Uredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], ki je del Pakta, določa, da morajo države članice Svetu in Komisiji predložiti programe stabilnosti ali konvergenčne programe ter njihove letne dopolnitve (države članice, ki so že sprejele enotno valuto, predložijo programe stabilnosti ali njihove dopolnitve, države članice, ki je še niso sprejele, predložijo konvergenčne programe ali njihove dopolnitve). Prvi konvergenčni program Danske je bil predložen oktobra 1998. V skladu z Uredbo je Svet na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom 1. decembra 1998 podal mnenje. Dopolnitve programov stabilnosti in konvergenčnih programov v skladu z enakim postopkom Komisija oceni in zgoraj navedeni odbor prouči, po potrebi jih prouči tudi Svet.V teh programih morajo države članice podrobno opredeliti svoj srednjeročni cilj za proračunski položaj in določiti ukrepe politike za njegovo doseganje in ohranjanje, vključno s spremljajočimi ekonomskimi predpostavkami. Na podlagi reforme Pakta je treba srednjeročni cilj oblikovati za vsako posamezno državo članico posebej ob upoštevanju ekonomske in proračunske heterogenosti v Uniji, tudi glede proračunskega tveganja za vzdržnost. V reformi je prav tako predvideno, da je treba v konjunkturnem obdobju doseči bolj simetrični pristop k proračunski politiki na podlagi okrepljene proračunske discipline v obdobju ugodnih gospodarskih razmer, medtem ko je treba „večje strukturne reforme“ s preverljivim vplivom na dolgoročno vzdržnost upoštevati v primeru začasnega odstopanja od srednjeročnega cilja ali poteka prilagoditve nanj.Ob upoštevanju napovedi služb Komisije iz jeseni 2005, kodeksa ravnanja[2], skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje potencialnih proizvodov in ciklično prilagojenih saldov ter širših smernic ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008, je Komisija proučila nedavno predloženo dopolnitev konvergenčnega programa Danske in na podlagi svoje ocene, navedene spodaj, sprejela priporočilo za mnenje Sveta o njej.Ocena1.  Danska je dopolnitev svojega konvergenčnega programa za leto 2005, ki obravnava obdobje do leta 2010, Komisiji predložila 30. novembra 2005. Program temelji na predlogu proračuna za leto 2006, ki ga je Parlament sprejel 14. decembra. Program na splošno upošteva vzorčno strukturo programov stabilnosti in konvergenčnih programov, opredeljeno v novem kodeksu ravnanja. Program vsebuje vrzeli glede obveznih in neobveznih podatkov, ki jih določa novi kodeks ravnanja (manjkajo zlasti podatki o projekcijah rasti BDP na svetovni ravni in ravni EU za nekatera leta). Program Danske izrecno ne opredeljuje srednjeročnega cilja, kakor je predvideno v kodeksu ravnanja.2.  V zadnjem desetletju je rast BDP povprečno znašala okoli 2 %, medtem ko je inflacija na splošno sledila stopnji inflacije v euroobmočju. Rast zaposlovanja se je v zadnjih letih okrepila in brezposelnost je blizu najnižji stopnji v zadnjem desetletju. Za leti 2005 in 2006 je predvidena 2,4-odstotna realna stopnja rasti BDP, saj naj bi se domače povpraševanje, zlasti zasebna poraba, še naprej izrazito povečevalo. Predvidena rast BDP za obdobje 2007–2008 je na podlagi tehnične predpostavke izrazito nižja, v preostalem programskem obdobju pa naj bi se ustalila na okoli 2 % letno. Makroekonomski scenarij, na katerem temelji dopolnitev, je za obdobje do leta 2006 v glavnem skladen z oceno služb Komisije v okviru napovedi iz jeseni 2005 in na splošno odseva previdne predpostavke. Zlasti za leti 2007 in 2008 so predvidevanja o rasti previdna s predpostavkami o rasti, ki so glede potencialne rasti nižje od ocen služb Komisije. V dopolnitvi se pričakuje, da bodo inflacijski pritiski ostali razmeroma lahko obvladljivi, kar se zdi realistično.3.  Od začetka veljavnosti mehanizma MDT II 1. januarja 1999 ni bilo napetosti, ki bi vplivale na menjalni tečaj krone. Odstopanja v tečaju glede na centralni paritetni tečaj so bila veliko manjša, kot jih predvideva uradno območje nihanja valut, in razlika v kratkoročnih obrestnih merah z euroobmočjem je bila še naprej majhna. To odseva zaupanje v fiksni sistem menjalnih tečajev. Makroekonomski politični okvir še naprej zagotavlja nizke donose dolgoročnih državnih obveznic. Razlika v donosu med dolgoročnimi državnimi obveznicami na Danskem in v euroobmočju se je znižala na skoraj nič baznih točk, včasih je bila rahlo negativna.4.  Svet je 17. februarja 2005 v svojem mnenju potrdil proračunsko strategijo, predstavljeno v dopolnitvi konvergenčnega programa Danske iz leta 2004. Glede proračunskega izvrševanja za leto 2005 je bil namen dopolnitve iz leta 2004 doseči javnofinančni presežek v višini 2,2 % BDP za leto 2005, medtem ko v okviru podobnih predvidevanj o rasti BDP znaša presežek, ki ga napoveduje sedanja dopolnitev, 3,6 %. Na splošno so bili prihodki boljši od pričakovanih, vključno s prihodki iz naslova davka na donos pokojninskih skladov in tudi prihodki, povezani z izkoriščanjem nafte in plina; tudi odhodki so bili omejeni.5.  Cilj srednjeročne proračunske strategije je ohraniti visoke primarne presežke skozi vse programsko obdobje, da se zagotovi hitro zmanjšanje deleža dolga. Strategija temelji na omejevanju odhodkov s ciljem ohraniti letno rast realne javne porabe na 0,5 %, na ohranjanju zamrznitve davkov in zahtevi po proračunskem ravnovesju za institucionalne enote lokalne ravni države. Ta dopolnitev predvideva, da se bo javnofinančni presežek znižal z najvišje vrednosti 3,6 % BDP v letu 2005 (pod učinkom izjemnih dejavnikov, vključno s prihodki iz naslova davka na donos pokojninskih skladov, pa tudi dejavnostmi, povezanimi z izkoriščanjem nafte in plina) na nekaj več kot 3 % v obeh letih 2006 in 2007 ter se nato rahlo spustil in dosegel 2,9 % BDP na koncu programskega obdobja. Časovni razpored primarnega presežka je podoben, z znižanjem za 2 odstotni točki BDP v programskem obdobju (za 1 odstotno točko, če se izjemno visok presežek iz leta 2005 ne upošteva). Tako delež odhodkov kot prihodkov se v projekcijskem obdobju postopoma znižujeta. Ta trend odraža padec davčnih prihodkov (deloma zaradi zamrznitve davkov), omejitev odhodkov na podlagi omejevanja rasti realne javne porabe na 0,5 % letno in zmanjšanje bremena obresti. V primerjavi s prejšnjim programom nova dopolnitev presega načrtovano gibanje javnofinančnega salda v okviru na splošno nespremenjenega makroekonomskega scenarija. Danska uporablja prehodno obdobje za izvršitev odločitve Eurostata z dne 2. marca 2004 o razvrstitvi pokojninskih sistemov, ki se financirajo iz drugega stebra; ocenjeni vpliv izvršitve odločitve je zmanjšati javnofinančni saldo za okoli 1 % BDP letno.6.  Po izračunih služb Komisije na podlagi programa in v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo se bo strukturni presežek (tj. ciklično prilagojeni presežek brez enkratnih in začasnih ukrepov), ki je v letu 2005 dosegel najvišjo vrednost 3,5 % BDP, v letu 2006 ustalil na okoli 2,75 % BDP, preden bo ponovno narasel na 3,25 % BDP. Padec strukturnega položaja med letoma 2005 in 2006, ko se rahlo negativna proizvodna vrzel iz leta 2005 izboljša in v letu 2006 postane rahlo pozitivna, v veliki meri odraža izjemno visoke prihodke v letu 2005, ki jim v letu 2006 sledi pričakovana normalizacija.7.  Program namerava v programskem obdobju doseči strukturni saldo (ob upoštevanju prehodnega obdobja zgoraj navedene odločitve Eurostata) v višini med 1,5 % in 2,5 % BDP. Za namene te ocene se ta cilj šteje kot srednjeročni cilj programa.8.  Ker srednjeročni cilj programa presega najnižje merilo (primanjkljaj, ocenjen v višini okoli 0,5 % BDP), bi moral pri doseganju izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve v primeru pojava presežnega primanjkljaja. Glede ustreznosti je srednjeročni cilj programa v razponu, ki je za države članice euroobmočja in MDT II naveden v Paktu stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja, in znatno presega tistega, ki je predviden za delež dolga in povprečno dolgoročno rast potencialnega proizvoda. V programu je pojasnjeno, da je srednjeročni cilj zasnovan na zahtevnejši ravni od predvidene v skladu s Paktom, da se postavijo trdni temelji za dolgoročno proračunsko vzdržnost na podlagi hitrega zniževanja dolga.9.  Na splošno so tveganja, ki jih vsebujejo proračunske projekcije v dopolnitvi, videti pozitivna, zlasti ker je rast BDP lahko višja od pričakovane, v glavnem zaradi nizke rasti BDP v letih 2007 in 2008, ki temelji na tehnični predpostavki. Zato bi lahko bila rast BDP in proračunski rezultat v teh letih boljša od napovedanih v programu. Glede na različne dosežene rezultate je skladnost s ciljem omejevanja rasti realne javne porabe izpostavljena negativnemu tveganju.10.  Ob upoštevanju vseh tveganj za proračunske cilje naj bi v programu opisana proračunska strategija v veliki meri omogočila ohraniti srednjeročni cilj, ki je v njej opredeljen, skozi vse programsko obdobje. Prav tako zagotavlja dovolj varnostne rezerve, da se prepreči prekoračitev referenčne vrednosti primanjkljaja v višini 3 % BDP ob običajnih makroekonomskih nihanjih v posameznem letu. Glede zahteve, da se države, ki so že dosegle svoj srednjeročni cilj, v obdobju ugodnih gospodarskih razmer izognejo procikličnim proračunskim politikam, se bo strukturni saldo med letoma 2005 in 2010 poslabšal za 0,3 odstotne točke BDP ter znižal za 0,8 odstotne točke med 2005 in 2006, medtem ko se bo proizvodna vrzel iz rahlo negativne spremenila v rahlo pozitivno. Ob upoštevanju izjemnih prihodkov, zabeleženih v letu 2005, proračunskega paketa za leto 2006 in negotovosti, povezanih z izračunom proizvodnih vrzeli, proračunska politika Danske verjetno ne more biti opredeljena kot prociklična.11.  Prerazvrstitev pokojninskih sistemov, ki se financirajo iz drugega stebra, od spomladi 2007 (ko se bo prehodno obdobje za izvršitev zadevne odločitve Eurostata iz marca 2004 izteklo) ne bo bistveno vplivala na to oceno. Na splošno je proračunski položaj zdrav in proračunska strategija zagotavlja dober zgled proračunskih politik, ki se vodijo v skladu s Paktom.12.  V letu 2005 je bruto javni dolg v višini 36 % BDP že precej pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. V skladu z dopolnitvijo naj bi se delež dolga še dodatno znižal v programskem obdobju in dosegel 21,5 % BDP v letu 2010. Zlasti zaradi obsežnejših primarnih saldov je to znižanje dolga hitrejše od predvidenega v prejšnji dopolnitvi.13.  Videti je, da je Danska na podlagi predvidenih proračunskih stroškov zaradi staranja prebivalstva izpostavljena nizkemu tveganju glede vzdržnosti javnih financ. Stopnja bruto dolga je trenutno precej pod referenčno vrednostjo, ki znaša 60 %, in bo po projekcijah pod njo ostala tudi skozi celotno projekcijsko obdobje. Strategija, ki vzdržnost postavlja v ospredje proračunske politike in vključuje obvladovanje odhodkov za pokojnine ter predvideva akumulacijo sredstev, pozitivno prispeva k dolgoročnim predvidevanjem glede javnih financ. Trenutno zelo ugoden proračunski položaj prispeva k omejevanju napovedanega proračunskega vpliva staranja prebivalstva, srednjeročni proračunski načrti pa so skladni z nizkimi tveganji za vzdržnost javnih financ.14.  Ukrepi, predvideni na področju javnih financ, so na splošno skladni s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Zlasti Danska spoštuje svoj srednjeročni cilj. Vendar pa niso bili opredeljeni novi ukrepi, da bi se doseglo predpostavljeno povečanje zaposlovanja v višini blizu 2 % delovne sile do leta 2010.15.  V nacionalnem programu reform na Danskem, predloženem 26. oktobra 2005 v okviru prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta, so opredeljeni naslednji izzivi, ki bistveno vplivajo na javne finance: (i) izboljšanje ponudbe delovne sile za zagotovitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ in (ii) povečanje učinkovitosti javnega sektorja. V proračunskih projekcijah konvergenčnega programa so vključene proračunske posledice ukrepov, opisanih v nacionalnem programu reform. Ukrepi na področju javnih financ, predvideni v konvergenčnem programu, so skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform.PriporočiloMNENJE SVETAv skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Danske, 2005–2010SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[3] in zlasti člena 9(3) Uredbe,ob upoštevanju priporočila Komisije,po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –PODAL NASLEDNJE MNENJE:16.  Dne [24. januarja 2006] je Svet proučil dopolnitev konvergenčnega programa Danske, ki obravnava obdobje od 2005 do 2010. Program na splošno upošteva vzorčno strukturo programov stabilnosti in konvergenčnih programov, opredeljeno v novem kodeksu ravnanja. Program vsebuje vrzeli glede obveznih in neobveznih podatkov, ki jih določa novi kodeks ravnanja (manjkajo zlasti podatki o projekcijah rasti BDP na svetovni ravni in ravni EU za nekatera leta). Program Danske izrecno ne opredeljuje srednjeročnega cilja glede proračunskega položaja, kakor je predvideno v kodeksu ravnanja.17.  V zadnjem desetletju je rast BDP povprečno znašala okoli 2 %, medtem ko je inflacija na splošno sledila stopnji inflacije v euroobmočju. Rast zaposlovanja se je v zadnjih letih okrepila in brezposelnost je blizu najnižji stopnji v zadnjem desetletju. Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da bo realna rast BDP znašala 2,4 % v letu 2006 in povprečno 1,6 % v ostalem programskem obdobju. Ta scenarij je bil ocenjen na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov in videti je, da zlasti za leti 2007 in 2008 temelji na previdnih predpostavkah. V programu so videti realistične tudi projekcije glede inflacije.18.  Svet je 17. februarja 2005 v svojem mnenju potrdil proračunsko strategijo, predstavljeno v dopolnitvi konvergenčnega programa Danske iz leta 2004. Glede proračunskega izvrševanja za leto 2005 je bil namen dopolnitve iz leta 2004 doseči javnofinančni presežek v višini 2,2 % BDP za leto 2005, medtem ko v okviru podobnih predvidevanj o rasti BDP presežek, ki ga napoveduje sedanja dopolnitev, znaša 3,6 % . Na splošno so bili prihodki boljši od pričakovanih, vključno s prihodki iz naslova davka na donos pokojninskih skladov in tudi prihodki, povezani z izkoriščanjem nafte in plina; tudi odhodki so bili omejeni.19.  Cilj proračunske strategije je ohraniti strukturne presežke med povprečno 1,5 % in 2,5 % v programskem obdobju, kar pomeni izrazito znižanje splošnega deleža javnega dolga, da se zagotovijo trdni temelji za staranje prebivalstva. Strategija temelji na omejevanju odhodkov s ciljem ohraniti letno rast realne javne porabe na 0,5 %, na ohranjanju zamrznitve davkov in zahtevi po proračunskem ravnovesju za institucionalne enote lokalne ravni države. Dopolnitev predvideva, da se bo javnofinančni presežek znižal s 3,6 % BDP v letu 2005 na 3,1 % v letu 2006 in 3,2 % v letu 2007, nato pa rahlo padel in dosegel 2,9 % BDP na koncu programskega obdobja. Ocenjeni javnofinančni presežki v tej dopolnitvi so izrazito višji od presežkov iz prejšnje dopolnitve, medtem ko je pričakovana rast BDP podobna.20.  Program namerava v programskem obdobju doseči strukturni saldo (ob upoštevanju prehodnega obdobja zgoraj navedene odločitve Eurostata) v višini med 1,5 % in 2,5 % BDP. Za namene te ocene se ta cilj šteje kot srednjeročni cilj programa. V strukturnem smislu (tj. v ciklično prilagojenem smislu brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov) presežek pade z najvišje vrednosti 3,6 % BDP v letu 2005 na okoli 2,75 % BDP v letu 2006, preden nadalje doseže 3,25 % BDP. Vendar pa izračunano znižanje v letu 2006 za 0,8 odstotne točke BDP odraža normalizacijo pričakovanih davčnih prihodkov iz naslova pokojninskih skladov, ki so bili izrazito visoki v letu 2005.21.  Ker srednjeročni cilj programa presega najnižje merilo (primanjkljaj, ocenjen v višini okoli 0,5 % BDP), bi moral pri doseganju izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve v primeru pojava čezmernega primanjkljaja. Glede ustreznosti je srednjeročni cilj programa v razponu, ki je za države članice euroobmočja in MDT II naveden v Paktu stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja, in znatno presega tistega, ki je predviden za delež dolga in povprečno dolgoročno rast potencialnega proizvoda. V programu je pojasnjeno, da je zasnovan na zahtevnejši ravni od predvidene v skladu s Paktom, da se postavijo trdni temelji za dolgoročno proračunsko vzdržnost na podlagi hitrega zniževanja dolga.22.  Na splošno so tveganja, ki jih vsebujejo proračunske projekcije v dopolnitvi, videti pozitivna, zlasti ker je rast BDP lahko višja od pričakovane, v glavnem zaradi nizke rasti BDP v letih 2007 in 2008, ki temelji na tehnični predpostavki. Zato bi lahko bila rast BDP in proračunski rezultat v teh letih boljša od napovedanih v programu. Glede na različne dosežene rezultate je skladnost s ciljem omejevanja rasti realne javne porabe izpostavljena negativnemu tveganju.23.  Glede na to oceno tveganja je videti, da proračunska naravnanost v programu zadostuje, da se ohrani srednjeročni cilj programa skozi vse programsko obdobje. Prav tako zagotavlja dovolj varnostne rezerve, da se prepreči prekoračitev praga primanjkljaja v višini 3 % BDP ob običajnih makroekonomskih nihanjih v posameznem letu. Tudi ob upoštevanju izjemnega obsega ocenjenega presežka za leto 2005 je naravnanost proračunske politike, ki jo vsebuje program, skladna s Paktom stabilnosti in rasti v smislu, da ni prociklična v obdobju ugodnih gospodarskih razmer. Prerazvrstitev pokojninskih sistemov, ki se financirajo iz drugega stebra, od spomladi 2007 (ko se bo prehodno obdobje za izvršitev zadevne odločitve Eurostata iz marca 2004 izteklo) bo presežke Danske zmanjšala za okoli 1 % BDP v posameznem letu, vendar ne bo bistveno vplivala na to oceno. Na splošno je proračunski položaj zdrav in proračunska strategija zagotavlja dober zgled proračunskih politik, ki se vodijo v skladu s Paktom.24.  Ocenjuje se, da je delež dolga v letu 2005 dosegel 36 % BDP, kar je precej pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. Program predvideva, da se bo delež dolga v programskem obdobju znižal za okoli 14 odstotnih točk.25.  Videti je, da je Danska na podlagi predvidenih proračunskih stroškov zaradi staranja prebivalstva izpostavljena nizkemu tveganju glede vzdržnosti javnih financ. Stopnja bruto javnega dolga je trenutno precej pod referenčno vrednostjo, ki znaša 60 %, in predvideva se, da bo ostala pod referenčno vrednostjo skozi celotno projekcijsko obdobje. Strategija, ki vzdržnost postavlja v ospredje proračunske politike in vključuje obvladovanje odhodkov za pokojnine ter predvideva akumulacijo sredstev, pozitivno prispeva k dolgoročnim predvidevanjem glede javnih financ. Trenutno zelo ugoden proračunski položaj prispeva k omejevanju napovedanega proračunskega vpliva staranja prebivalstva, srednjeročni proračunski načrti pa so skladni z nizkimi tveganji za vzdržnost javnih financ[4].26.  Ukrepi, predvideni na področju javnih financ, so na splošno skladni s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2010. Zlasti Danska spoštuje svoj srednjeročni cilj. Vendar pa niso bili opredeljeni novi ukrepi, s katerimi bi se doseglo predpostavljeno povečanje zaposlovanja v višini blizu 2 % delovne sile do leta 2010.27.  V nacionalnem programu reform na Danskem, predloženem 26. oktobra 2005 v okviru prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta, se opozarja na izboljšanje ponudbe delovne sile za zagotovitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ in povečanje učinkovitosti javnega sektorja. V proračunskih projekcijah konvergenčnega programa so vključene proračunske posledice ukrepov, opisanih v nacionalnem programu reform. Ukrepi na področju javnih financ, predvideni v konvergenčnem programu, so skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform.Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih projekcij12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2010 |Realni BDP (spremembe v %) | KP nov. 2005 | 2,0 | 2,4 | 2,4 | 1,1 | 1,6 | 2,1 |COM nov. 2005 | 2,1 | 2,7 | 2,3 | 2,1 | ni podatkov | ni podatkov |KP nov. 2004 | 2,2 | 2,5 | 1,3 | 1,9 | 1,8 | 1,8 |Inflacija po HICP (%) | KP nov. 2005 | 0,9 | 1,6 | 2,0 | 1,3 | 1,9 | 1,8 |COM nov. 2005 | 0,9 | 1,7 | 2,0 | 1,9 | ni podatkov | ni podatkov |KP nov. 2004 | 1,2 | 1,7 | 1,6 | 1,7 | ni podatkov | 1,6 |Proizvodna vrzel (v % potencialnega BDP) | KP nov. 20052 | -0,8 | -0,3 | 0,1 | -0,7 | -0,9 | -0,6 |COM nov. 20056 | -1,3 | -0,6 | -0,4 | -0,4 | ni podatkov | ni podatkov |KP nov. 20042 | -0,6 | -0,1 | -0,5 | -0,4 | ni podatkov | -0,4 |Javnofinančni saldo (v % BDP) | KP nov. 2005 | 2,3 | 3,6 | 3,1 | 3,2 | 2,7 | 2,9 |COM nov. 2005 | 2,9 | 3,7 | 3,0 | 2,7 | ni podatkov | ni podatkov |KP nov. 2004 | 1,4 | 2,2 | 1,8 | 1,9 | 2,2 | 2,2 |Primarni saldo (v % BDP) | KP nov. 2005 | 4,7 | 5,6 | 4,7 | 4,1 | 3,5 | 3,7 |COM nov. 2005 | 5,3 | 5,8 | 4,9 | 4,4 | ni podatkov | ni podatkov |KP nov. 2004 | 4,5 | 4,8 | 4,5 | 4,6 | ni podatkov | 4,4 |Ciklično prilagojeni saldo (v % BDP) | KP nov. 20052 | 2,8 | 3,8 | 3,0 | 3,6 | 3,3 | 3,3 |COM nov. 2005 | 3,8 | 4,1 | 3,3 | 3,0 | ni podatkov | ni podatkov |KP nov. 20042 | 1,7 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | ni podatkov | 2,3 |Strukturni saldo3 (v % BDP) | KP nov. 20054 | 2,6 | 3,6 | 2,7 | 3,3 | 3,3 | 3,3 |COM nov. 20055 | 3,6 | 3,9 | 3,0 | 2,7 | ni podatkov | ni podatkov |KP nov. 2004 | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov |Bruto javni dolg (v % BDP) | KP nov. 2005 | 42,3 | 35,6 | 31,7 | 28,9 | 26,5 | 21,5 |COM nov. 2005 | 43,2 | 36,0 | 33,0 | 31,5 | ni podatkov | ni podatkov |KP nov. 2004 | 42,3 | 39,4 | 37,4 | 35,3 | 33,1 | 28,8 |Opombe: 1Proračunske projekcije ne upoštevajo vpliva odločitve Eurostata z dne 2. marca 2004 o razvrstitvi naložbenih pokojninskih sistemov, ki jo je treba izvesti do objave obvestila iz spomladi 2007. Z upoštevanjem tega učinka bi javnofinančni saldo znašal 1,3 % BDP v letu 2004, 2,7 % v letu 2005, 2,1 % v letu 2006, 2,2 % v letu 2007, 1,7 % v letu 2008 in 1,9 % v letu 2009, medtem ko bi bruto javni dolg znašal 43,5 % BDP v letu 2004, 36,8 % v letu 2005, 32,9 % v letu 2006, 30,1 % v letu 2007 in 27,7 % v letu 2008 ter 22,7 % v letu 2010. 2Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov iz programa. 3Ciklično prilagojeni saldo (kakor v prejšnjih vrsticah) brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. 4Enkratni in drugi začasni ukrepi iz programa (0,2 % BDP v letih 2004 in 2005 ter 0,3 % v letih 2006 in 2007; vsi ukrepi imajo učinek zmanjševanja primanjkljaja). 5Enkratni in drugi začasni ukrepi iz napovedi služb Komisije iz jeseni 2005 (0,2 % BDP v letih 2004 in 2005 ter 0,3 % v letih 2006 in 2007; vsi ukrepi imajo učinek zmanjševanja primanjkljaja). 6Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 1,9 %, 2,1 %, 2,1 % oziroma 2,1 % za posamezna leta v obdobju 2004–2007. Vir: Konvergenčni program (KP); gospodarske napovedi služb Komisije iz jeseni 2005 (COM); izračuni služb Komisije. |[1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Vsi dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Mnenje Ekonomsko-finančnega odbora „Podrobni opis izvajanja Pakta stabilnosti in rasti ter smernic o obliki in vsebini programov stabilnosti in konvergenčnih programov“, ki ga je 11. oktobra 2005 potrdil Ekonomsko-finančni svet.[3] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Podrobnosti o dolgoročni vzdržnosti so na voljo v tehnični oceni programa, ki so jo izdelale službe Komisije in bo objavljena na spletni strani: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


Pomembno pravno obvestilo

|

52006SC0109

Priporočilo mnenje Sveta v skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Estonije, 2005-2009  /* SEK/2006/0109 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 1.2.2006SEK(2006) 109 končnoPriporočiloMNENJE SVETAv skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Estonije, 2005–2009(predložena s strani Komisije)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMOzadjePakt stabilnosti in rasti, ki je začel veljati 1. julija 1998, temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje pogojev za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki pospešuje ustvarjanje delovnih mest. Leta 2005 je bil Pakt prvič spremenjen. Reforma je potrdila koristnost Pakta pri utrjevanju proračunske discipline, vendar je skušala okrepiti njegovo učinkovitost in gospodarsko podporo, pa tudi zaščititi dolgoročno vzdržnost javnih financ.Uredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], ki je del Pakta, določa, da morajo države članice Svetu in Komisiji predložiti programe stabilnosti ali konvergenčne programe ter njihove letne dopolnitve (države članice, ki so že sprejele enotno valuto, predložijo programe stabilnosti ali njihove dopolnitve, države članice, ki je še niso sprejele, predložijo konvergenčne programe ali njihove dopolnitve). Prvi konvergenčni program Estonije je bil predložen maja 2004. V skladu z Uredbo je Svet na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom 5. julija 2004 podal mnenje. Dopolnitve programov stabilnosti in konvergenčnih programov v skladu z enakim postopkom Komisija oceni in zgoraj navedeni odbor prouči, po potrebi jih prouči tudi Svet.V teh programih morajo države članice podrobno opredeliti svoj srednjeročni cilj za proračunski položaj in določiti ukrepe politike za njegovo doseganje in ohranjanje, vključno s spremljajočimi ekonomskimi predpostavkami. Na podlagi reforme Pakta je treba srednjeročni cilj oblikovati za vsako posamezno državo članico posebej ob upoštevanju ekonomske in proračunske heterogenosti v Uniji, tudi glede na proračunsko tveganje za vzdržnost. V reformi je prav tako predvideno, da je treba v konjunkturnem obdobju doseči bolj simetrični pristop k proračunski politiki na podlagi okrepljene proračunske discipline v času ugodnih gospodarskih razmer, medtem ko je treba „večje strukturne reforme“ s preverljivim vplivom na dolgoročno vzdržnost upoštevati v primeru začasnega odstopanja od srednjeročnega cilja ali poteka prilagoditve nanj.Ob upoštevanju napovedi služb Komisije iz jeseni 2005, kodeksa ravnanja[2], skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje proizvodnih potencialov in ciklično prilagojenih saldov ter širših smernic ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008, je Komisija proučila nedavno predloženo dopolnitev konvergenčnega programa Estonije in na podlagi svoje ocene, navedene spodaj, sprejela priporočilo za mnenje Sveta o njej.Ocena1.  Zadnja dopolnitev konvergenčnega programa Estonije, ki obravnava obdobje 2005–2009, je bila predložena 1. decembra 2005[3]. Dopolnitev programa na splošno upošteva vzorčno strukturo in zahteve po zagotavljanju podatkov programov stabilnosti in konvergenčnih programov, opredeljene v novem kodeksu ravnanja[4].2.  Potem ko je do sredine 90-ih let izkoristila prve ugodnosti drznih reform in prizadevanj za stabilizacijo, je leta 1999 Estonija zaradi krize v Rusiji leta 1998 doživela začasen zaostanek in stagnacijo rasti. Zaradi celovitih strukturnih reform v finančnem in podjetniškem sektorju, ki so povečale odzivnost gospodarstva na tržne sile ter njegova mednarodna odprtost, se je rast od leta 2000 hitro nadaljevala. V zadnjem desetletju je povprečna letna realna rast BDP znašala okoli 6 % in tako krepko prehitela povprečje EU, ki znaša 1,7 %. Visok zunanji primanjkljaj, ki je v letu 2004 znašal 10,5 % BDP, povzroča veliko makroekonomsko neravnovesje.3.  Realna rast BDP je v dopolnitvi ocenjena na 6,5 % za leto 2005, v letu 2006 naj bi se dvignila na 6,6 %, v preostalem programskem obdobju 2007–2009 pa izravnala na 6,3 %. Na splošno je makroekonomski scenarij, na katerem temelji dopolnitev, videti izrazito previden v primerjavi z oceno služb Komisije, vključno z napovedjo iz jeseni 2005. Po izračunih služb Komisije se na podlagi programa v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo načrtuje, da bo stopnja rasti potencialnega BDP ostala razmeroma visoka, vendar bo srednjeročno rahlo upadla. Posledično previdna predvidevanja o realni rasti BDP vodijo k negativni proizvodni vrzeli skozi vse programsko obdobje, nasprotno pa napoved služb Komisije iz jeseni 2005 kaže na pozitivno proizvodno vrzel v letih 2005 in 2006, v letu 2007 pa le malo neuporabljenih zmogljivosti v gospodarstvu. Za rast zaposlovanja se pričakuje, da bo v prihodnjih letih ostala močna. Načrtuje se, da se bo inflacija znižala s 3,5 % v letu 2005 na 2,6 % v letih 2006 in 2007, ter da bo v letih 2008 in 2009 ostala zmerna pri 2,7 %. Zaradi dejanskega povečanja inflacije HICP na 4,1 % za leto 2005, ki odraža osnovne učinke pristopa in visoke cene energije, se projekcija zdi razmeroma optimistična za leto 2006, za leto 2007 pa je skladna z napovedjo Komisije. Ocenjuje se, da se je zunanji primanjkljaj znižal s 13,4 % v letu 2003 na 9 % v letu 2005. Ker so bile javne finance v Estoniji redno v presežku, je to pripomoglo k razreševanju tega velikega neravnovesja v estonskem gospodarstvu; na podlagi programa bi v prihodnjih letih bilo za to na voljo le malo pomoči. Estonija je ohranila stabilen menjalni tečaj v okviru MDT II v vsem letu 2005 v okviru valutnega odbora, ki deluje kot enostranska zaveza znotraj mehanizma. Obrestne mere na denarnem trgu in bančne posojilne obrestne mere so ostale nizke in stabilne v vsem letu 2005, kar odraža verodostojnost monetarnega okvira Estonije.4.  Svet je 17. februarja 2005 v svojem mnenju potrdil proračunsko strategijo, predstavljeno v prejšnji dopolnitvi konvergenčnega programa, ki zajema obdobje 2004–2008. V zvezi z izvrševanjem proračuna v letu 2005 je javnofinančni presežek v napovedi služb Komisije iz jeseni 2005 ocenjen na 1,1 % BDP, medtem ko je bil za cilj prejšnje dopolnitve konvergenčnega programa določen uravnotežen proračun. Zaradi visoke rasti in izboljšanja pri pobiranju davkov je dejanski presežek za leto 2005 dosti večji in znaša okoli 2,5 % BDP.5.  Proračunski okvir v Estoniji je naravnan na ohranitev zdravih javnih financ v okviru visoke trajnostne rasti in povečevanja zaposlovanja. Zato vključuje zahtevo uravnoteženega proračuna za javnofinančne odhodke in nominalne zgornje meje za odhodke centralne ravni države. Program načrtuje uravnotežen javnofinančni saldo od leta 2007, ki bo sledil presežkom v višini 0,3 % oziroma 0,1 % BDP v letih 2005 oziroma 2006. Cilji javnofinančnega presežka za leti 2005 in 2006 so malo višji od tistih v prejšnji dopolnitvi, vendar le delno odražajo boljši rezultat od pričakovanega v letu 2005. Načrtuje se, da bodo deleži odhodkov in prihodkov postopoma upadali do konca programskega obdobja. V primerjavi s prejšnjim programom dopolnitev z decembra 2005 na splošno potrjuje načrtovano proračunsko strategijo letno uravnoteženih proračunov na podlagi znatno ugodnejšega makroekonomskega scenarija.6.  Po izračunih služb Komisije se na podlagi programa v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo načrtuje, da bo strukturni saldo (presežek) postopoma padal v naslednjih štirih letih z okoli 0,5 % BDP v letu 2005 do položaja v ravnovesju v letu 2009. Dopolnitev določa srednjeročni cilj za proračunski položaj, kot je bil določen v Paktu stabilnosti in rasti v strukturnem smislu, tj. v ciklično prilagojenem smislu brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. Ker srednjeročni cilj programa presega najnižje merilo (ocenjen na primanjkljaj v višini okoli 2 % BDP), bi moral pri doseganju izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve v primeru pojava čezmernega primanjkljaja. Glede ustreznosti je srednjeročni cilj programa v razponu, ki je za države članice euroobmočja in MDT II naveden v Paktu stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja, in presega tistega, ki je predviden za delež dolga in povprečno dolgoročno rast potencialnega proizvoda.7.  Proračunski rezultati so lahko znatno boljši od predvidenih v programu tudi po letu 2005. Osnovna gospodarska predvidevanja za obdobje 2006–2009 so izrazito previdna. Poleg tega je Estonija v preteklosti že večkrat presegla zastavljene proračunske cilje, zato upravičeno menimo, da se tveganja lahko izkažejo za pozitivna.8.  Glede na to oceno tveganja je videti, da proračunska naravnanost v programu zadostuje, da se izpolni srednjeročni cilj programa skozi vse programsko obdobje. Ker srednjeročni cilj programa presega najnižje merilo, bi moral pri doseganju izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve, da se prepreči prekoračitev praga primanjkljaja v višini 3 % BDP ob običajnih makroekonomskih nihanjih v celotnem obdobju. Vendar pa ob upoštevanju verjetnosti, da bo rezultat v letu 2005 boljši od načrtovanega, načrtovanje proračunskega presežka na največ 0,1 % BDP v letu 2006 lahko povzroči procikličnost v času ugodnih razmer.9.  Delež javnega dolga Estonije je najnižji v EU in precej pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe. V skladu z dopolnitvijo in napovedjo služb Komisije za obdobje 2005–2007 naj bi se delež dolga še naprej zmanjševal v celotnem programskem obdobju na delež v višini zgolj 2,8 % BDP na koncu leta 2009.10.  Videti je, da je Estonija na podlagi predvidenih proračunskih stroškov zaradi staranja prebivalstva izpostavljena nizkemu tveganju glede vzdržnosti javnih financ. Stopnja bruto javnega dolga je trenutno zelo nizka in načrtuje se, da bo skozi celotno projekcijsko obdobje ostala pod referenčno vrednostjo, ki znaša 60 %. Strategija Estonije, ki vzdržnost postavlja v ospredje proračunske politike vključno z reformo pokojninskega sistema, ki predvideva akumulacijo sredstev, pozitivno prispeva k predvidevanjem glede javnih financ. Trenutni proračunski položaj v presežku prispeva k omejevanju napovedanega proračunskega vpliva zaradi staranja prebivalstva, srednjeročni proračunski načrt ohranjanja uravnoteženih proračunov pa je skladen z nizkimi tveganji za vzdržnost javnih financ.11.  Ukrepi, predvideni na področju javnih financ, so na splošno skladni s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Zlasti veliki javnofinančni presežki v letu 2005 so prispevali k pomembnemu znižanju zunanjega primanjkljaja pod 10 % BDP. Razumna proračunska politika se opredeljuje kot temelj estonskih politik v programskem obdobju predvsem s spodbujanjem nadaljnjega upadanja zunanjega primanjkljaja do vzdržnih ravni. Dopolnitev prav tako navaja ukrepe za spodbujanje prerazporeditve sredstev, namenjenih za rast in zaposlovanje, zlasti na podlagi zmanjšanja obsega javnega sektorja v gospodarstvu in na podlagi prenosa davčnega bremena z neposrednega na posredno obdavčenje.12.  V nacionalnem programu reform v Estoniji, predloženem 15. oktobra 2005, so opredeljeni naslednji izzivi, ki bistveno vplivajo na javne finance: (i) vzdržnost javnih financ; (ii) proračunska politika, ki podpira rast in nova delovna mesta, in (iii) zagotavljanje stabilnega makroekonomskega okolja. V proračunskih projekcijah konvergenčnega programa so v celoti vključene proračunske posledice ukrepov, opisanih v nacionalnem programu reform. Ukrepi na področju javnih financ, predvideni v konvergenčnem programu, so skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform. Zlasti so v konvergenčnem programu opredeljeni ukrepi za dokončanje pokojninske reforme iz leta 2002, za povečanje davkov na potrošnjo in okoljskih davkov ter istočasno zmanjšanje obdavčenja dela, ter sistematičen premik proračunskih sredstev v korist naložb, spodbujanja raziskav in razvoja ter poklicnega usposabljanja. Konvergenčni program te ukrepe dopolnjuje s spremembami v institucionalni ureditvi javnih financ, predvsem z dokončanjem proračunskega sistema, temelječega na IT, ki povezuje vsa resorna ministrstva z nadzornim organom ministrstva za finance, s formaliziranjem strateškega postopka načrtovanja in s pripravno nove zakonodaje za izboljšanje finančnega upravljanja na lokalni ravni države.Na splošno je proračunski položaj zdrav in proračunska strategija zagotavlja dober zgled proračunske politike, ki se vodi v skladu s Paktom. Kljub temu pa glede na zgornjo oceno in proračunski rezultat v letu 2005, ki je verjetno dosti boljši od ocenjenega v programu, bi bilo primerno, da si Estonija prizadeva za večji proračunski presežek v letu 2006 in naslednjih letih, da se še naprej spodbuja zmanjševanje neravnovesja v zunanjem saldu. PriporočiloMNENJE SVETAv skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Estonije, 2005–2009SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[5] in zlasti člena 9(3) Uredbe,ob upoštevanju priporočila Komisije,po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –PODAL NASLEDNJE MNENJE:13.  Potem ko je do sredine 90-ih let izkoristila prve ugodnosti drznih reform in prizadevanj za stabilizacijo, je leta 1999 Estonija zaradi krize v Rusiji leta 1998 doživela začasen zaostanek in stagnacijo rasti. Zaradi celovitih strukturnih reform v finančnem in podjetniškem sektorju, ki so povečale odzivnost gospodarstva na tržne sile, ter njegove mednarodne odprtosti se je rast od leta 2000 dalje hitro nadaljevala. V zadnjem desetletju je povprečna letna realna rast BDP znašala okoli 6 % in tako krepko prehitela povprečje EU, ki znaša 1,7 %. Visok zunanji primanjkljaj, ki je v letu 2004 znašal 10,5 % BDP, povzroča veliko makroekonomsko neravnovesje. Proračunska gibanja je zaznamovala na splošno razumna proračunska naravnanost, ki ima za posledico zdrave proračunske presežke.14.  Svet je 17. februarja 2005 v svojem mnenju potrdil proračunsko strategijo, predstavljeno v prejšnji dopolnitvi konvergenčnega programa, ki zajema obdobje 2004–2008. V zvezi z izvrševanjem proračuna v letu 2005 je javnofinančni presežek v napovedi služb Komisije iz jeseni 2005 ocenjen na 1,1 % BDP, medtem ko je bil za cilj prejšnje dopolnitve konvergenčnega programa določen uravnotežen proračun. Zaradi visoke rasti in izboljšanja pri pobiranju davkov je dejanski presežek za leto 2005 dosti večji in znaša okoli 2,5 % BDP.15.  Dne [14. februarja 2006] je Svet proučil dopolnitev konvergenčnega programa Estonije, ki zajema obdobje od leta 2005 do 2009. Dopolnitev programa na splošno upošteva vzorčno strukturo in zahteve po zagotavljanju podatkov programov stabilnosti in konvergenčnih programov, opredeljeno v novem kodeksu ravnanja[6].16.  Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da se bo realna rast BDP povečala s 6,5% v letu 2005 na 6,6% v letu 2006 in se izravnala na 6,3% v povprečju v ostalem programskem obdobju. Ta scenarij je bil ocenjen na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov in videti je, da temelji na izrazito previdnih predpostavkah o rasti. Po izračunih služb Komisije se na podlagi programa v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo načrtuje, da bo stopnja rasti potencialnega BDP ostala razmeroma visoka, vendar srednjeročno bo rahlo upadla. Posledično previdna predvidevanja o realni rasti BDP vodijo k negativni proizvodni vrzeli skozi vse programsko obdobje, nasprotno pa napoved služb Komisije iz jeseni 2005 kaže na pozitivno proizvodno vrzel v letih 2005 in 2006. Kratkoročne projekcije v programu glede inflacije so tudi videti nekoliko nizke.17.  Srednjeročni proračunski okvir v Estoniji je naravnan na ohranitev zdravih javnih financ v okviru visoke trajnostne rasti in povečevanja zaposlovanja. Program načrtuje, da bo javnofinančni saldo, ki bo sledil presežkom v višini 0,3 % oziroma 0,1 % BDP v letih 2005 oziroma 2006, od leta 2007, ostal uravnotežen. Primarni saldo je le neznatno višji zaradi zanemarljivega bremena obresti. Cilji načrtovanega javnofinančnega presežka za leti 2005 in 2006 so malo višji od tistih v prejšnji dopolnitvi, vendar le delno odražajo boljši rezultat od pričakovanega v letu 2005, v presežku okoli 2,5 % BDP, največ zaradi dvigajoče se gospodarske rasti in izboljšanja pri pobiranju davkov. Načrtuje se, da bodo deleži odhodkov in prihodkov postopoma upadali do konca programskega obdobja. V primerjavi s prejšnjo dopolnitvijo programa dopolnitev z decembra 2005 na splošno potrjuje načrtovano proračunsko strategijo letno uravnoteženih proračunov na podlagi znatno ugodnejšega makroekonomskega scenarija.18.  Načrtuje se, da se bo v programskem obdobju strukturni presežek (tj. ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov), izračunan na podlagi skupno dogovorjene metodologije, upadal za povprečno 0,1 % BDP letno. Program kot srednjeročni cilj za proračunski položaj določa uravnotežen proračun v strukturnem smislu in načrtuje ohranitev strukturnega salda, ki bo izpolnjeval srednjeročni cilj programa skozi vse programsko obdobje. Ker srednjeročni cilj programa presega najnižje merilo (ocenjen na primanjkljaj v višini okoli 2% BDP), bi moral pri doseganju izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve za preprečitev pojava čezmernega primanjkljaja. Glede ustreznosti je srednjeročni cilj programa v razponu, ki je za države članice euroobmočja in MDT II naveden v Paktu stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja, in presega tistega, ki je predviden za delež dolga in povprečno dolgoročno rast potencialnega proizvoda.19.  Proračunski rezultati so lahko znatno boljši od načrtovanih v programu, tudi po letu 2005. Osnovna gospodarska predvidevanja za obdobje 2006–2009 so izrazito previdna. Poleg tega je Estonija v preteklosti že večkrat presegla zastavljene proračunske cilje, zato upravičeno menimo, da se tveganja lahko izkažejo za pozitivna.20.  Glede na to oceno tveganja se zdi, da proračunska strategija zadostuje za dosego proračunskega stanja v strukturnem smislu, ki se glede na Pakt lahko šteje kot primeren skozi vse programsko obdobje. Prav tako proračunska naravnanost v programu zagotavlja dovolj varnostne rezerve, da se prepreči prekoračitev praga primanjkljaja v višini 3 % BDP ob običajnih makroekonomskih nihanjih skozi vse programsko obdobje. Vendar pa ob upoštevanju verjetnosti, da bo rezultat v letu 2005 boljši od načrtovanega, načrtovanje proračunskega presežka na največ 0,1 % BDP v letu 2006 lahko povzroči procikličnost v času „ugodnih razmer“.21.  Ocenjuje se, da je delež javnega dolga konec leta 2005 znašal 4,6% BDP, kar je precej pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP, in je nedvomno najnižji javni dolg v EU. Program predvideva, da se bo delež javnega dolga v programskem obdobju znižal za 1,8 odstotne točke.22.  Videti je, da je Estonija na podlagi predvidenih proračunskih stroškov zaradi staranja prebivalstva izpostavljena nizkemu tveganju glede vzdržnosti javnih financ. Stopnja bruto javnega dolga je trenutno zelo nizka in načrtuje se, da bo skozi celotno projekcijsko obdobje ostala pod referenčno vrednostjo, ki znaša 60 %. Strategija Estonije, ki vzdržnost postavlja v ospredje proračunske politike vključno z reformo pokojninskega sistema, ki predvideva akumulacijo sredstev, pozitivno prispeva k predvidevanjem glede javnih financ. Trenutni proračunski položaj v presežku prispeva k omejevanju napovedanega proračunskega vpliva zaradi staranja prebivalstva, srednjeročni proračunski načrt ohranjanja uravnoteženih proračunov pa je skladen z nizkimi tveganji za vzdržnost javnih financ.23.  Ukrepi, predvideni na področju javnih financ, so na splošno skladni s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Zlasti veliki javnofinančni presežki v letu 2005 so prispevali k pomembnemu znižanju negativnega zunanjega salda pod 10 % BDP. Razumna proračunska politika se opredeljuje kot temelj estonskih politik v programskem obdobju predvsem s spodbujanjem nadaljnjega upadanja zunanjega primanjkljaja do vzdržnih ravni. Dopolnitev prav tako navaja ukrepe za spodbujanje prerazporeditve sredstev, namenjenih za rast in zaposlovanje, zlasti na podlagi zmanjšanja obsega javnega sektorja v gospodarstvu in na podlagi prenosa davčnega bremena z neposrednega na posredno obdavčenje.24.  V nacionalnem programu reform v Estoniji, predloženem 15. oktobra 2005 v okviru prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta, so opredeljeni naslednji izzivi, ki bistveno vplivajo na javne finance: (i) vzdržnost javnih financ; (ii) proračunska politika, ki podpira rast in nova delovna mesta, in (iii) zagotavljanje stabilnega makroekonomskega okolja. V proračunskih projekcijah konvergenčnega programa so v celoti vključene proračunske posledice ukrepov, opisanih v nacionalnem programu reform. Ukrepi na področju javnih financ, predvideni v konvergenčnem programu, so skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform. Zlasti so v konvergenčnem programu opredeljeni ukrepi za dokončanje pokojninske reforme iz leta 2002, za povečanje davkov na potrošnjo in okoljskih davkov ter istočasno zmanjšanje obdavčenja dela, ter sistematičen premik proračunskih sredstev v korist naložb, spodbujanja raziskav in razvoja ter poklicnega usposabljanja. Konvergenčni program te ukrepe dopolnjuje s spremembami v institucionalni ureditvi javnih financ, predvsem z dokončanjem proračunskega sistema, temelječega na IT, ki povezuje vsa resorna ministrstva z nadzornim organom ministrstva za finance, s formaliziranjem strateškega postopka načrtovanja in z novo zakonodajo za izboljšanje finančnega upravljanja na lokalni ravni države.Na podlagi zgornje ocene Svet meni, da je na splošno proračunski položaj zdrav in proračunska strategija zagotavlja dober zgled proračunske politike, ki se vodi v skladu s Paktom. Kljub temu pa Svet meni, da bi bilo glede na proračunski rezultat v letu 2005, ki je verjetno dosti boljši od ocenjenega v programu, primerno, da si Estonija prizadeva za večji proračunski presežek v letu 2006 in naslednjih letih, da se še naprej spodbuja zmanjševanje neravnovesja v zunanjem saldu.Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih projekcij2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realni BDP (spremembe v %) | KP dec. 2005 | 7,8 | 6,5 | 6,6 | 6,3 | 6,3 | 6,3 |COM nov. 2005 | 7,8 | 8,4 | 7,2 | 7,4 | ni podatkov | ni podatkov |KP nov. 2004 | 5,6 | 5,9 | 6,0 | 6,0 | 6,0 | ni podatkov |Inflacija po HICP (%) | KP dec. 2005 | 3,0 | 3,5 | 2,6 | 2,6 | 2,7 | 2,7 |COM nov. 2005 | 3,0 | 4,1 | 3,3 | 2,6 | ni podatkov | ni podatkov |KP dec. 20041 | 3,3 | 3,2 | 2,5 | 2,8 | 2,8 | ni podatkov |Proizvodna vrzel (v % potencialnega BDP) | KP dec. 20052 | 0,1 | -0,4 | -0,6 | -0,7 | -0,5 | -0,1 |COM nov. 20053 | -0,2 | 0,5 | 0,1 | -0,1 | ni podatkov | ni podatkov |KP dec. 20042 | -0,9 | -1,3 | -1,7 | -1,2 | -1,0 | ni podatkov |Javnofinančni saldo (v % BDP) | KP dec. 2005 | 1,7 | 0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,0 | 0,0 |COM nov. 2005 | 1,7 | 1,1 | 0,6 | 0,4 | ni podatkov | ni podatkov |KP dec. 2004 | 1,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 |Primarni saldo (v % BDP) | KP dec. 2005 | 1,9 | 0,5 | 0,3 | 0,2 | 0,1 | 0,1 |COM nov. 2005 | 1,9 | 1,3 | 0,8 | 0,5 | ni podatkov | ni podatkov |KP dec. 2004 | 1,3 | 0,2 | 0,2 | 0,2 | 0,1 | ni podatkov |Ciklično prilagojeni saldo = Strukturni saldo4 (v % BDP) | KP dec. 2005 | 1,7 | 0,4 | 0,3 | 0,2 | 0,1 | 0,0 |COM nov. 2005 | 1,8 | 1,0 | 0,6 | 0,4 | ni podatkov | ni podatkov |KP dec. 2004 | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov |Bruto javni dolg (v % BDP) | KP dec. 2005 | 5,4 | 4,6 | 4,4 | 3,3 | 3,0 | 2,8 |COM nov. 2005 | 5,5 | 5,1 | 4,0 | 3,1 | ni podatkov | ni podatkov |KP dec. 2004 | 4,8 | 4,6 | 4,3 | 3,1 | 2,9 | ni podatkov |Opombe: 1 Dopolnitev konvergenčnega programa iz decembra 2004 obravnava nacionalno opredelitev indeksa življenjskih potrebščin in ne HICP. Razlike so zanemarljive. 2 Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov iz programa. 3 Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 7,2 %, 7,1 %, 6,7 % oziroma 6,5 % za leta v obdobju 2004–2007. 4 Ker v programu ni opredeljenih enkratnih in drugih začasnih ukrepov, sta ciklično prilagojeni saldo in strukturni saldo ista. Vir: Konvergenčni program(KP); gospodarske napovedi služb Komisije iz jeseni 2005 (COM); izračuni služb Komisije. | [1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, se nahajajo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Mnenje Ekonomsko-finančnega odbora „Podrobni opis izvajanja Pakta stabilnosti in rasti ter smernice o obliki in vsebini programov stabilnosti in konvergenčnih programov“, ki jih je 11. oktobra 2005 potrdil Ekonomsko-finančni svet.[3] Prevod programa v angleškem jeziku je bil predložen 2. januarja 2006.[4] Program vsebuje večino obveznih in neobveznih podatkov, ki jih določa novi kodeks ravnanja.[5] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Program vsebuje večino obveznih in neobveznih podatkov, ki jih določa novi kodeks ravnanja.


title: Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 18. junija 2014 o smernicah za določanje stopenj proticikličnega blažilnika (ESRB/2014/1)

text:
               2.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 293/1

         PRIPOROČILO EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
   z dne 18. junija 2014
   o smernicah za določanje stopenj proticikličnega blažilnika
   (ESRB/2014/1)
   2014/C 293/01
   SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
   ob upoštevanju Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (1) ter zlasti člena 135 Direktive,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja (2) ter zlasti člena 3(2)(b), (d) in (f) in členov 16 do 18 Uredbe,
   ob upoštevanju Sklepa ESRB/2011/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 20. januarja 2011 o sprejetju Poslovnika Evropskega odbora za sistemska tveganja (3) ter zlasti člena 15(3)(e) in členov 18 do 20 Sklepa,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Prociklično stopnjevanje finančnih pretresov za realno gospodarstvo prek bančnega sistema in finančnih trgov je bilo eden od elementov, ki so najbolj prispevali k destabilizaciji med svetovno finančno krizo. Gospodarska recesija po obdobju prekomerne kreditne rasti lahko vodi v velike izgube v bančnem sektorju in sproži začaran krog. V takih okoliščinah lahko kreditne institucije z ukrepi, ki jih sprejmejo za okrepitev svojih bilanc stanja, omejijo ponudbo kreditov realnemu gospodarstvu ter s tem zaostrijo gospodarsko recesijo in dodatno ošibijo svoje bilance stanja. To prociklično stopnjevanje pretresov poudarja pomen oblikovanja dodatnega kapitala v bančnem sektorju v obdobjih, ko naraščajo tveganja obremenitev v celotnem sistemu. Tak dodatni kapitalski blažilnik bo pomagal bančnemu sektorju, da bo pokril nepričakovane izgube, ob tem pa še naprej zagotavljal kredite realnemu gospodarstvu.

               (2)

               Sprejeti so bili ukrepi za povečanje odpornosti bank na prociklična gibanja. Baselski odbor za bančni nadzor (BCBS) je decembra 2010 objavil vrsto ukrepov za okrepitev ureditve bančnega sektorja. Eden od teh ukrepov, v zvezi s katerimi je BCBS dal smernice nacionalnim organom, se nanaša na proticiklični kapitalski blažilnik. Te smernice BCBS so bile v Evropski uniji izvedene v Direktivi 2013/36/EU.

               (3)

               Ureditev proticikličnega kapitalskega blažilnika v skladu z Direktivo 2013/36/EU sledi načelu „usmerjene diskrecije“. V skladu s tem načelom organi, ki so odgovorni za določanje stopnje blažilnika, pri odločanju o ustrezni stopnji blažilnika uporabljajo pristop na podlagi pravil skupaj z izvrševanjem diskrecijskih pooblastil. Tako morajo vsako četrtletje objaviti vodilo za blažilnik kot referenčno vrednost, so pa spodbujeni k uporabi lastne presoje pri določanju stopnje blažilnika.

               (4)

               Imenovanim nacionalnim organom in Evropski centralni banki (ECB) (za države članice, ki sodelujejo v enotnem mehanizmu nadzora) so dodeljene odgovornosti za določanje stopenj proticikličnega blažilnika. Direktiva 2013/36/EU zahteva, da vsaka država članica imenuje javni organ ali telo, ki je odgovoren za določanje stopnje proticikličnega blažilnika za to državo članico. Poleg tega Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (4) dodeljuje posebne nadzorniške naloge ECB. Zlasti lahko ECB po potrebi uveljavi zahteve za proticiklične kapitalske količnike, ki so strožje od tovrstnih zahtev imenovanih nacionalnih organov. Izključno za ta namen se ECB, kjer je ustrezno, šteje kot imenovani organ ter ima vsa pooblastila in obveznosti, ki jih imajo imenovani organi po ustreznem pravu Unije. Vendar pa so za objavo stopenj proticikličnega blažilnika praviloma odgovorni imenovani nacionalni organi.

               (5)

               Direktiva 2013/36/EU določa, da lahko Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) sprejme priporočila, s katerimi poda imenovanim organom smernice za določanje stopenj proticikličnega blažilnika. Zlasti lahko ESRB svetuje o načelih za usmerjanje imenovanih organov pri presoji glede ustreznih stopenj blažilnika ter poda smernice za merjenje in izračun vrzeli v razmerju med krediti in BDP in za izračun vodila za blažilnik. Poleg tega lahko ESRB poda smernice za spremenljivke, ki nakazujejo povečevanje tveganja na ravni celotnega sistema, povezanega z obdobji prekomerne kreditne rasti v finančnem sistemu, in za spremenljivke, ki kažejo, da je treba blažilnik vzdrževati, zmanjšati ali v celoti sprostiti.

               (6)

               Proticiklični kapitalski blažilnik je zasnovan kot pomoč pri preprečevanju procikličnosti v finančnem sistemu. Kadar se oceni, da ciklično sistemsko tveganje narašča, bi bilo treba akumulirati kapital ter s tem ustvariti blažilnike, ki povečujejo odpornost bančnega sektorja v obdobjih obremenitev, ko nastanejo izgube. To bo pomagalo ohraniti ponudbo kreditov in ublažilo upad v finančnem ciklu. Proticiklični kapitalski blažilnik lahko tudi pomaga ublažiti prekomerno kreditno rast med vzponom v finančnem ciklu.

               (7)

               Vodilo za blažilnik ni namenjeno temu, da bi povzročilo samodejno določanje blažilnika ali zavezovalo imenovani organ. Analiza BCBS kaže, da je vrzel v razmerju med krediti in BDP sicer koristno izhodišče za usmerjanje odločitev o stopnjah proticikličnega blažilnika, vendar pa se njena uspešnost med državami in v času razlikuje. Glede na raznolikost in dinamično naravo finančnih sistemov, posebnosti nacionalnih gospodarstev ter bistvene razlike v razpoložljivosti podatkov v Evropski uniji bi morali imenovani organi pri ocenjevanju ravni tveganja na ravni celotnega sistema upoštevati vrsto informacij in temu ustrezno določiti stopnjo blažilnika. Te informacije bi morale vključevati dodatne kazalnike, ki opozarjajo na povečevanje tveganja na ravni celotnega sistema, povezanega z obdobji prekomerne kreditne rasti, pokazatelje stopnje finančnega posredništva v gospodarstvu, kot je raven razmerja med krediti in BDP, ter kvalitativne informacije. Kvantitativne in kvalitativne informacije, ki se uporabijo pri tej oceni, vključno z vodilom za blažilnik in dodatnimi kazalniki, tvorijo osnovo za pojasnjevanje in utemeljevanje odločitev o stopnjah blažilnika.

               (8)

               Analiza BCBS kaže, da lahko vrzel v razmerju med krediti in BDP in drugi kazalniki včasih sporočajo zavajajoče informacije. Imenovani organi bi se morali tega zavedati, ko presojajo o vzdržni ravni kreditov v gospodarstvu in ustrezni stopnji proticikličnega blažilnika. Imenovani organi bi morali tako redno ponovno ocenjevati uspešnost kazalnikov, ki jim pripisujejo največji pomen.

               (9)

               Kadar se tveganja uresničijo, lahko takojšnja sprostitev proticikličnega kapitalskega blažilnika kreditnim institucijam pomaga pokriti izgube, ob tem pa ohraniti posojanje realnemu gospodarstvu in izpolniti regulativne kapitalske zahteve. Proticiklična uporaba blažilnika lahko zmanjša prociklično obnašanje kreditnih institucij, ki lahko sicer omeji ponudbo kreditov realnemu gospodarstvu. Proticiklični kapitalski blažilnik se lahko sprosti bolj postopno, kadar upad v finančnem ciklu ne sovpada z uresničitvijo tveganj, in kadar so upadle grožnje, ki pretijo odpornosti kreditnih institucij zaradi prekomerne kreditne rasti. Odločitve o uporabi kakršnih koli presežkov kapitala, ki nastanejo zaradi sprostitve blažilnika, so predmet diskrecije imenovanih ali pristojnih organov.

               (10)

               Pomembno je, da ima organ, ki določa stopnjo proticikličnega blažilnika, dobro strategijo obveščanja. Ta pomaga upravljati pričakovanja javnosti, ima pomembno vlogo pri usklajevanju med imenovanimi organi ter je bistvena za verodostojnost, odgovornost in učinkovitost makrobonitetne politike. Direktiva 2013/36/EU zahteva, da imenovani organi sprejmejo vse razumne ukrepe za časovno usklajenost objav o stopnjah blažilnika.

               (11)

               Oblikovanje odpornejšega bančnega sistema v Uniji vključuje to, da imenovani organi priznajo stopnje proticikličnega blažilnika, ki jih določijo druge države članice. Direktiva 2013/36/EU vzpostavlja okvir za priznavanje stopenj blažilnika v drugih državah članicah in priznavanje ali določanje stopenj blažilnika za tretje države. Poleg ureditve obvezne vzajemnosti bi morali imenovani organi na splošno priznavati stopnje blažilnika, ki jih določijo druge države članice. Brez poseganja v prihodnja priporočila ESRB to priporočilo ne ureja ukrepov imenovanih organov v Uniji v zvezi s stopnjami proticikličnega kapitalskega blažilnika za tretje države.

               (12)

               Proticiklični kapitalski blažilnik je del niza makrobonitetnih instrumentov. Priporočilo ESRB/2013/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (5) določa okvirni seznam instrumentov, ki bi jih države članice lahko dodelile makrobonitetnim organom. Imenovani organi bi morali v okviru svoje strategije makrobonitetne politike preučiti, kdaj naj uporabijo samo proticiklični kapitalski blažilnik, kdaj naj uporabijo druge instrumente in kdaj naj uporabijo proticiklični kapitalski blažilnik skupaj z drugimi instrumenti.

               (13)

               Empirična analiza kaže, da je vrzel v razmerju med krediti in BDP za celotno Unijo najboljši posamični kazalnik, ki opozarja na povečevanje tveganj, povezanih z vrsto krize, za ublažitev katere je zasnovan proticiklični kapitalski blažilnik. Izkazalo se je, da vrzel v razmerju med krediti in BDP zagotavlja zanesljivo opozorilo ob vrsti različnih specifikacij vrzeli. Obstaja nekaj metod za izračun vrzeli, ki kažejo večjo sposobnost opozarjanja kot metoda za izračun, ki jo predlagajo smernice BCBS, vendar te metode običajno temeljijo na ožjih agregatih kreditiranja in so tako glede na finančne inovacije morda manj zanesljive. Merjenje in izračun vrzeli v razmerju med krediti in BDP in referenčne stopnje blažilnika v skladu s smernicami BCBS bosta povečala primerljivost v Uniji in zunaj nje.

               (14)

               V nekaterih državah članicah lahko merjenje in izračun, kot ju predlagajo smernice BCBS, privedeta do vrzeli v razmerju med krediti in BDP, ki ni uspešna pri opozarjanju na povečevanje tveganj, ki se dogaja pred finančnimi krizami. Nacionalne posebnosti, kot so razlike v strukturi in stopnji razvitosti finančnega sistema ter kakovosti in razpoložljivosti podatkov o kreditih, pomenijo, da bi lahko imela za nekatere države članice kaka druga metoda za izračun vrzeli v razmerju med krediti in BDP večjo sposobnost opozarjanja kot metoda iz smernic BCBS. Da se upoštevajo take razlike in omogočijo druge metodologije, lahko imenovani organi – dodatno – merijo in izračunavajo vrzel v razmerju med krediti in BDP z uporabo metode, ki bolje odraža posebnosti zadevne države članice.

               (15)

               Metodologija, določena v smernicah BCBS za povezovanje vrzeli v razmerju med krediti in BDP z referenčno stopnjo blažilnika, ki služi kot vodilo za blažilnik, je ad hoc metodologija. Empirične analize drugih metodologij so sicer obetavne, a še niso dovolj razvite, da bi dajale usmeritve. Države članice, ki za merjenje in izračun vrzeli v razmerju med krediti in BDP poleg metodologije, objavljene v smernicah BCBS, uporabljajo drugo metodo, bi morale poleg referenčne stopnje blažilnika, določene v metodologiji BCBS, pripraviti in objaviti referenčno stopnjo blažilnika, ki ustreza tej drugi metodi. Države članice, ki merijo in izračunavajo vrzel v razmerju med krediti in BDP v skladu s smernicami BCBS, lahko prav tako pripravijo in objavijo drugo referenčno stopnjo blažilnika poleg tiste, do katere pridejo z uporabo metodologije BCBS.

               (16)

               Empirične ugotovitve kažejo, da lahko pri opozarjanju na povečevanje tveganj na ravni celotnega sistema, povezanih s prekomerno kreditno rastjo v finančnem sistemu, vrzel v razmerju med krediti in BDP dopolnjujejo druge spremenljivke. Te spremenljivke vključujejo mere potencialne precenjenosti nepremičnin (npr. razmerja med cenami poslovnih in stanovanjskih nepremičnin ter dohodkom, cenovne vrzeli in stopnje rasti), mere gibanja kreditov (npr. realna rast vseh kreditov ali realna rast bančnih kreditov, odstopanje deflacioniranega denarnega agregata M3 od trenda), mere zunanjih neravnovesij (npr. razmerje med saldom tekočega računa in BDP), mere trdnosti bilanc stanja bank (npr. stopnje finančnega vzvoda), mere zadolženosti zasebnega sektorja (npr. razmerje med servisiranjem dolga in dohodkom) in mere potencialnega napačnega vrednotenja tveganj (npr. realna rast cen lastniškega kapitala). Imenovani organi bi morali te spremenljivke upoštevati ob uporabi lastne presoje pri določanju ustrezne stopnje proticikličnega kapitalskega blažilnika. Izkazalo se je, da združevanje teh spremenljivk z vrzeljo v razmerju med krediti in BDP v multivariatnem modelu izboljša uspešnost pri opozarjanju. Imenovani organi bi lahko upoštevali tudi take modele.

               (17)

               Empirične ugotovitve kažejo, da za večino držav članic cene na finančnem trgu izkazujejo največjo sposobnost opozarjanja na uresničitev tveganj, zaradi katerih je treba proticiklični kapitalski blažilnik takoj zmanjšati ali v celoti sprostiti. Omejena razpoložljivost dovolj dolgih časovnih vrst takih tržnih kazalnikov pomeni, da je empirična analiza faze sprostitve blažilnika manj zanesljiva kot empirična analiza faze oblikovanja blažilnika. Težko je tudi identificirati spremenljivke, ki kažejo na to, da se lahko proticiklični kapitalski blažilnik postopno zmanjša, ko upadejo tveganja zaradi prekomerne kreditne rasti. Načeloma so lahko spremenljivke, ki se dobro obnesejo v fazi oblikovanja proticikličnega kapitalskega blažilnika, v pomoč tudi pri odločanju o tem, ali je treba blažilnik vzdrževati, zmanjšati ali v celoti sprostiti. Vendar pa lahko te spremenljivke dajejo tudi zavajajoče informacije. Na primer, vrzel v razmerju med krediti in BDP lahko ne odraža natančno tveganj, če je prekomerno naraščanje kreditov dolgotrajno. Z razvojem raziskav in izkušenj v fazi sproščanja bo treba niz spremenljivk, naveden v tem priporočilu, razširiti z dodatnimi ustreznimi kazalniki, ko bodo identificirani. Na splošno morajo imenovani organi v fazi sproščanja blažilnika še bolj uporabljati lastno presojo kot v fazi njegovega oblikovanja. Pri tej presoji so lahko v pomoč tudi informacije s trga, nadzorniške ocene in obremenitveni testi.

               (18)

               Pod pogojem, da so taki podatki v zadevni državi članici na voljo, bi moralo spremljanje in objavljanje minimalnega niza spremenljivk, ki opozarjajo na to, da bi bilo treba proticiklični kapitalski blažilnik oblikovati, vzdrževati, zmanjšati ali v celoti sprostiti, podpirati doslednost in preglednost pri imenovanih organih. Imenovanim organom ne bi smelo preprečiti, da bi upoštevali dodatne kazalnike ali kvalitativne informacije glede na posebnosti držav članic, ali da bi nekaterim spremenljivkam pripisali večji pomen v primerjavi z drugimi ali pripisali večji pomen kvalitativnim informacijam.

               (19)

               Priporočila ESRB se objavijo potem, ko je splošni odbor obvestil Svet o nameri, da jih objavi, in mu dal možnost, da se odzove –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   ODDELEK 1

      PRIPOROČILA

      Priporočilo A – Načela

   Imenovanim organom se priporoča, da pri ocenjevanju in določanju ustreznih stopenj proticikličnega blažilnika, ki veljajo v zadevni državi članici, upoštevajo naslednja načela:

               1.

               Načelo 1: (Cilj) Odločitve o ustrezni stopnji proticikličnega blažilnika bi moral usmerjati cilj, da se bančni sistem zaščiti pred možnimi izgubami zaradi povečevanja cikličnega sistemskega tveganja in s tem podpira vzdržno zagotavljanje kreditov realnemu gospodarstvu v celotnem finančnem ciklu.

               2.

               Načelo 2: (Vodilo za blažilnik) Odstopanje razmerja med krediti in BDP od dolgoročnega trenda – vrzel v razmerju med krediti in BDP – bi moralo služiti kot skupno izhodišče za usmerjanje odločitev o stopnjah proticikličnega blažilnika, zlasti v fazi oblikovanja. Vendar bi morali imenovani organi pri ocenjevanju cikličnega tveganja na ravni celotnega sistema in določanju ustrezne stopnje proticikličnega blažilnika upoštevati tudi druge kvantitativne in kvalitativne informacije. To vključuje informacije, ki odražajo nacionalne posebnosti. Imenovani organi bi morali javnosti pojasniti, katere informacije uporabijo in kako jih upoštevajo pri določanju ustrezne stopnje blažilnika.

               3.

               Načelo 3: (Tveganje zavajajočih informacij) Imenovani organi bi morali oceniti informacije, ki so vključene v vrzel v razmerju med krediti in BDP ter katere koli druge ustrezne spremenljivke ali modele, ki združujejo spremenljivke, in biti pri tem pozorni, da so lahko informacije, ki jih te spremenljivke ali modeli dajejo, zavajajoče. Imenovani organi bi morali to oceno upoštevati pri presoji vzdržnosti kreditne rasti, da določijo ustrezno stopnjo proticikličnega blažilnika. Uporabnost teh spremenljivk in modelov bi bilo treba redno ponovno ocenjevati.

               4.

               Načelo 4: (Sprostitev blažilnika) Imenovani organi bi morali sprostiti proticiklični kapitalski blažilnik takoj, ko se uresničijo tveganja. To lahko zmanjša prociklično obnašanje kreditnih institucij s tem, ko jim pomaga pokriti izgube, ob tem pa še vedno ohraniti posojanje realnemu gospodarstvu in izpolniti zahteve glede kapitalske ustreznosti. Kadar se tveganja ne uresničijo, temveč se oceni, da upadajo, bi bilo lahko primerneje blažilnik postopno sprostiti. Če imenovani organ zniža veljavno stopnjo blažilnika, bi moral odločiti o okvirnem obdobju, v katerem se ne pričakuje zvišanje stopnje blažilnika.

               5.

               Načelo 5: (Obveščanje) Imenovani organi bi morali pripraviti jasno strategijo obveščanja o svojih odločitvah o proticikličnem kapitalskem blažilniku. Kot del te strategije bi morali vzpostaviti mehanizem za usklajevanje z drugimi imenovanimi organi in ESRB. Vzpostaviti bi morali tudi pregledne stalne postopke in natančno določene načine obveščanja ključnih zainteresiranih strani in javnosti.

               6.

               Načelo 6: (Priznavanje stopenj blažilnika) Poleg ureditve obvezne vzajemnosti, ki jo določa pravo Unije, bi morali imenovani organi na splošno priznavati stopnje proticikličnega blažilnika, ki veljajo v drugih državah članicah. Imenovani organi bi morali upoštevati čezmejne posledice nepriznavanja stopnje blažilnika za izpostavljenosti do druge države članice, ki presega obvezno raven. Kadar imenovani organi ne priznajo stopnje blažilnika, ki jo je določil imenovani organ druge države članice in presega obvezno raven, bi morali o tem obvestiti:

                           (a)

                           ESRB;

                           (b)

                           imenovani organ, ki je določil stopnjo blažilnika;

                           (c)

                           ECB, kadar je imenovani organ, ki je določil stopnjo blažilnika, in/ali imenovani organ, ki ne prizna stopnje blažilnika, iz države članice, ki sodeluje v enotnem mehanizmu nadzora v skladu z Uredbo (EU) št. 1024/2013.

               7.

               Načelo 7: (Drugi makrobonitetni instrumenti) Proticiklični kapitalski blažilnik je del niza makrobonitetnih instrumentov, ki so na voljo organom v Uniji. Imenovani organi bi morali v okviru svoje strategije makrobonitetne politike preučiti, kdaj naj uporabijo samo ta blažilnik, kdaj naj namesto blažilnika uporabijo druge instrumente in kdaj naj uporabijo blažilnik skupaj z drugimi instrumenti.

      Priporočilo B – Smernice za merjenje in izračun vrzeli v razmerju med krediti in BDP, izračun referenčne stopnje blažilnika in vodilo za blažilnik

               1.

               Imenovanim organom se priporoča, da vsako četrtletje izmerijo in izračunajo standardizirano vrzel v razmerju med krediti in BDP v skladu s smernicami BCBS, kakor je določeno v delu I Priloge k temu priporočilu.

               2.

               Kadar imenovani organi menijo, da bi drugačno merjenje in izračunavanje vrzeli v razmerju med krediti in BDP bolje odražala posebnosti nacionalnega gospodarstva, se jim priporoča, da poleg vrzeli, izračunane v skladu z odstavkom 1, vsako četrtletje izmerijo in izračunajo dodatno vrzel v razmerju med krediti in BDP. Imenovanim organom se priporoča, da pri izračunavanju dodatne vrzeli v razmerju med krediti in BDP upoštevajo naslednje smernice:

                           (a)

                           metoda merjenja in izračunavanja bi morala odražati odstopanje razmerja med krediti in BDP od dolgoročnega trenda;

                           (b)

                           merjenje in izračunavanje bi morala temeljiti na empirični analizi podatkov, ki so relevantni za ustrezno državo članico;

                           (c)

                           kakršni koli popravki metode za merjenje in izračunavanje dodatne vrzeli v razmerju med krediti in BDP bi morali temeljiti na temeljitem pregledu uspešnosti izbrane metode pri opozarjanju na povečevanje tveganj, povezanih z vrsto krize, za ublažitev katere je zasnovan proticiklični kapitalski blažilnik.

               3.

               Imenovanim organom se priporoča, da vsako četrtletje izračunajo:

                           (a)

                           referenčno stopnjo blažilnika, ki temelji na standardizirani vrzeli v razmerju med krediti in BDP v skladu s smernicami BCBS, kakor je določeno v delu II Priloge; in, kjer pride v poštev, bodisi:

                           (b)

                           referenčno stopnjo blažilnika, ki temelji na standardizirani vrzeli v razmerju med krediti in BDP ter se izračuna v skladu z metodologijo, ki se razlikuje od metodologije, določene v delu II Priloge, če se uporablja taka metodologija; bodisi

                           (c)

                           referenčno stopnjo blažilnika, ki temelji na dodatni vrzeli v razmerju med krediti in BDP ter se izračuna v skladu z metodologijo, ki se razlikuje od metodologije, določene v delu II Priloge, če se izračunava dodatna vrzel v razmerju med krediti in BDP.

               4.

               Kadar se za posamezno četrtletje poleg referenčne stopnje blažilnika, določene v skladu z odstavkom 3(a), izračuna druga referenčna stopnja blažilnika, določena v skladu z odstavkom 3(b) ali odstavkom 3(c), se imenovanim organom za namene Direktive 2013/36/EU priporoča, da kot vodilo za blažilnik izberejo referenčno stopnjo blažilnika, ki najbolje odraža posebnosti ustreznega nacionalnega gospodarstva.

               5.

               Imenovanim organom se priporoča, da v okviru informacij, ki spremljajo napoved stopnje proticikličnega blažilnika v skladu z zahtevo iz člena 136(7) Direktive 2013/36/EU, na svoji spletni strani vsako četrtletje objavijo:

                           (a)

                           standardizirano vrzel v razmerju med krediti in BDP in ustrezno razmerje med krediti in BDP;

                           (b)

                           dodatno vrzel v razmerju med krediti in BDP in ustrezno razmerje med krediti in BDP, kadar se izračuna, ter utemeljitev odstopanj od formule iz dela I Priloge;

                           (c)

                           referenčno stopnjo blažilnika, izračunano v skladu z odstavkom 3(a);

                           (d)

                           referenčno stopnjo blažilnika, izračunano v skladu z odstavkom 3(b) ali odstavkom 3(c), kjer pride v poštev;

                           (e)

                           vire osnovnih podatkov in druge ustrezne metapodatke.

               6.

               Imenovanim organom se priporoča, da v okviru informacij, ki spremljajo napoved stopnje proticikličnega blažilnika v skladu z zahtevo iz člena 136(7) Direktive 2013/36/EU, pojasnijo razloge za kateri koli odmik od:

                           (a)

                           izbranega merjenja in izračunavanja vrzeli v razmerju med krediti in BDP, kakor je določeno v odstavkih 1 in 2, vključno s katerim koli sestavnim delom tega merjenja in izračunavanja;

                           (b)

                           izbranega izračunavanja referenčne stopnje blažilnika, kakor je določeno v odstavku 3;

                           (c)

                           izbranega vodila za blažilnik, kakor je določeno v odstavku 4.

      Priporočilo C – Smernice za spremenljivke, ki nakazujejo povečevanje tveganja na ravni celotnega sistema, povezanega z obdobji prekomerne kreditne rasti

               1.

               Imenovanim organom se priporoča, da pri presoji glede ustrezne stopnje proticikličnega blažilnika poleg vrzeli v razmerju med krediti in BDP upoštevajo vrsto kvantitativnih in kvalitativnih informacij, ki nakazujejo povečevanje tveganja na ravni celotnega sistema, povezanega z obdobji prekomerne kreditne rasti.

               2.

               Kadar imenovani organi ocenjujejo kvantitativne informacije, bi morali spremljati niz spremenljivk, ki nakazujejo povečevanje cikličnega sistemskega tveganja. Pod pogojem, da so take spremenljivke v državah članicah na voljo, bi moral ta niz vključevati:

                           (a)

                           mere potencialne precenjenosti nepremičnin (npr. razmerja med cenami poslovnih in stanovanjskih nepremičnin ter dohodkom, cenovne vrzeli in stopnje rasti);

                           (b)

                           mere gibanja kreditov (npr. realna rast vseh kreditov ali realna rast bančnih kreditov, odstopanje deflacioniranega denarnega agregata M3 od trenda);

                           (c)

                           mere zunanjih neravnovesij (npr. razmerje med saldom tekočega računa in BDP);

                           (d)

                           mere trdnosti bilanc stanja bank (npr. stopnje finančnega vzvoda);

                           (e)

                           mere zadolženosti zasebnega sektorja (npr. razmerja med servisiranjem dolga in dohodkom);

                           (f)

                           mere potencialnega napačnega vrednotenja tveganj (npr. realna rast cen lastniškega kapitala);

                           (g)

                           mere, izpeljane iz modelov, ki združujejo vrzel v razmerju med krediti in BDP ter izbor zgoraj navedenih mer.

               3.

               Če so take spremenljivke v državah članicah na voljo in relevantne, se imenovanim organom priporoča, da na svoji spletni strani skupaj z napovedjo stopnje proticikličnega blažilnika, ki se zahteva v skladu s členom 136(7) Direktive 2013/36/EU, vsako četrtletje objavijo najmanj po eno mero iz odstavkov 2(a), (b), (c), (d), (e) in (f).

      Priporočilo D – Smernice za spremenljivke, ki kažejo, da je treba blažilnik vzdrževati, zmanjšati ali v celoti sprostiti

               1.

               Imenovanim organom se priporoča, da pri presoji glede ustrezne stopnje proticikličnega blažilnika upoštevajo vrsto kvantitativnih in kvalitativnih informacij, ki kažejo, da je treba blažilnik vzdrževati, zmanjšati ali v celoti sprostiti.

               2.

               Kadar imenovani organi ocenjujejo kvantitativne informacije, bi morali spremljati niz spremenljivk, ki kažejo, ali je treba blažilnik vzdrževati, zmanjšati ali v celoti sprostiti. Če so take spremenljivke v državi članici na voljo, bi moral ta niz vključevati:

                           (a)

                           mere obremenitve trgov bančnega financiranja (npr. razpon LIBOR-OIS (razpon med stopnjo LIBOR in stopnjo za zamenjave indeksov čez noč – overnight index swaps), premije za zamenjave kreditnega tveganja bank);

                           (b)

                           mere, ki nakazujejo splošno sistemsko obremenitev (npr. sestavljen kazalnik, ki meri obremenitev nacionalnega finančnega sistema ali finančnega sistema EU, kakršen je kazalnik ECB CISS (Composite Indicator of Systemic Stress – sestavljeni kazalnik sistemske obremenitve)).

               3.

               Za potrebe odločanja o tem, ali naj se blažilnik vzdržuje, zmanjša ali v celoti sprosti, se imenovanim organom priporoča, da bolj uporabljajo lastno presojo, ko spremljajo spremenljivke v skladu z odstavkom 2.

               4.

               Če so take spremenljivke v državah članicah na voljo in relevantne, se imenovanim organom priporoča, da na svoji spletni strani skupaj z napovedjo stopnje proticikličnega blažilnika, ki se zahteva v skladu s členom 136(7) Direktive 2013/36/EU, vsako četrtletje objavijo najmanj po eno spremenljivko iz odstavkov 2(a) in (b).

         ODDELEK 2

      IZVAJANJE

   1.   Razlaga

               1.

               V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                           (a)

                           „imenovani organ“ pomeni javni organ ali telo, ki ga imenuje država članica v skladu s členom 136(1) Direktive 2013/36/EU, ali ECB v skladu s členom 9(1) Uredbe (EU) št. 1024/2013;

                           (b)

                           „referenčna stopnja blažilnika“ pomeni stopnjo proticikličnega blažilnika, ki se izračuna v skladu s priporočilom B(3);

                           (c)

                           „vodilo za blažilnik“ pomeni referenčno stopnjo blažilnika, ki se izbere v skladu s priporočilom B(4);

                           (d)

                           „vrzel v razmerju med krediti in BDP“ pomeni odstopanje razmerja med krediti in BDP od dolgoročnega trenda v posamezni državi članici;

                           (e)

                           „standardizirana vrzel v razmerju med krediti in BDP“ pomeni vrzel v razmerju med krediti in BDP, ki se meri in izračunava v skladu s priporočilom B(1);

                           (f)

                           „dodatna vrzel v razmerju med krediti in BDP“ pomeni vrzel v razmerju med krediti in BDP, ki se meri in izračunava v skladu s priporočilom B(2);

                           (g)

                           „stopnja proticikličnega blažilnika“ pomeni stopnjo, ki jo morajo institucije uporabiti za izračun svojega posamezni instituciji lastnega proticikličnega kapitalskega blažilnika ter se določi v skladu s členoma 136 in 137 Direktive 2013/36/EU oziroma ga določi ustrezni organ tretje države.

               2.

               Priloga je sestavni del tega priporočila. V primeru razhajanj med glavnim besedilom in Prilogo prevlada glavno besedilo.

         2.   Merila za izvajanje

               1.

               Naslovniki poročajo o ukrepih, ki jih sprejmejo na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                           (a)

                           informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                           (b)

                           oceno delovanja sprejetih ukrepov z vidika ciljev tega priporočila;

                           (c)

                           podrobno utemeljitev za vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno s kakršnimi koli zamudami.

         3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

               1.

               Naslovniki poročajo ESRB, Svetu in Komisiji o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje, kakor je določeno v naslednjih odstavkih.

               2.

               Do 30. junija 2016 naslovniki pošljejo ESRB, Svetu in Komisiji poročilo o ukrepih, sprejetih za uskladitev s tem priporočilom. Priporočeni ukrepi bi se morali uporabljati od datuma, s katerim države članice zahtevajo, da kreditne institucije v njihovi jurisdikciji začnejo vzdrževati posamezni instituciji lasten proticiklični kapitalski blažilnik v skladu s členom 130 Direktive 2013/36/EU. Poročilo mora vključevati podrobnosti o ukrepih, sprejetih od navedenega datuma naprej.

               3.

               Naslovniki pošljejo poročilo o ukrepih, ki so jih sprejeli za uskladitev s tem priporočilom, vsaka tri leta.

               4.

               Splošni odbor bo odločil, kdaj je treba to priporočilo pregledati ali posodobiti, ob upoštevanju izkušenj z določanjem blažilnikov v skladu z Direktivo 2013/36/EU ali razvoja mednarodno dogovorjenih praks.

         4.   Spremljanje in ocenjevanje

               1.

               Sekretariat ESRB:

                           (a)

                           nudi pomoč naslovnikom, vključno z omogočanjem koordiniranega poročanja, zagotavljanjem ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem modalitet in časovnega okvira za poročanje o ukrepih;

                           (b)

                           preverja poročila naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter o poročilih prek pripravljalnega odbora obvešča splošni odbor.

               2.

               Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter, kjer je to primerno, presodi, ali to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovniki niso ustrezno utemeljili, zakaj niso ukrepali.

      V Frankfurtu na Majni, 18. junija 2014

            Predsednik ESRB

         Mario DRAGHI

      (1)  UL L 176, 27.6.2013, str. 338.

      (2)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

      (3)  UL C 58, 24.2.2011, str. 4.

      (4)  UL L 287, 29.10.2013, str. 63.

      (5)  UL C 170, 15.6.2013, str. 1.

      PRILOGA
      DEL I
      METODOLOGIJA ZA MERJENJE IN IZRAČUN VRZELI V RAZMERJU MED KREDITI IN BDP V SKLADU S SMERNICAMI BCBS
      Standardizirana vrzel v razmerju med krediti in BDP, označena z GAPt
         , se meri in izračuna kot:

         GAPt = RATIOt - TRENDt

      kjer velja:

                     t

                  =

                  datum konca obdobja, pri čemer je obdobje eno četrtletje;

                     RATIOt

                  =

                  (CREDITt
                      / (GDPt + GDPt-1 + GDPt-2 + GDPt-3
                     )) × 100 %;

                     GDPt

                  =

                  bruto domači proizvod države članice imenovanega organa v četrtletju t;

                     CREDITt

                  =

                  široka mera stanja kreditov zasebnemu nefinančnemu sektorju v državi članici imenovanega organa, ki so neodplačani ob koncu četrtletja t;

                     TRENDt

                  =

                  trend RATIO, izračunan z uporabo rekurzivnega Hodrick-Prescottovega filtra in z gladilnim parametrom lambda, ki znaša 400 000 (1).

            DEL II
      METODOLOGIJA ZA IZRAČUN REFERENČNE STOPNJE BLAŽILNIKA V SKLADU S SMERNICAMI BCBS (2)

      Višina referenčne stopnje blažilnika (kot odstotni delež tveganju prilagojenih sredstev) je enaka nič, kadar je vrzel v razmerju med krediti in BDP manjša ali enaka spodnjemu pragu. Nato se zvišuje linearno z vrzeljo v razmerju med krediti in BDP, dokler referenčna stopnja blažilnika ne doseže najvišje ravni, ko vrzel v razmerju med krediti in BDP doseže ali preseže zgornji prag.
      Formalno:

                  če velja GAPt ≤ L, je referenčna stopnja blažilnika enaka nič,

                  če velja GAPt ≥ H, je referenčna stopnja blažilnika enaka 2,5 %,

            med L in H je referenčna stopnja blažilnika linearno porazdeljena in je enaka (0,3125 × GAPt
          - 0,625)
      kjer velja:

                     GAPt
                      je vrzel v razmerju med krediti in BDP, opredeljena v delu I Priloge;

                     L = 2 odstotni točki je spodnji prag;

                     H = 10 odstotnih točk je zgornji prag.

         (1)  Hodrick-Prescottov filter (HP filter) je standardno matematično orodje, ki se uporablja v makroekonomiji za ugotavljanje trenda spremenljivke v času. Vključen je v vsak standarden statistični paket. Enostranski, rekurzivni HP filter zagotavlja, da se pri izračunu trenda uporabijo samo informacije, ki so v posameznem trenutku na voljo. Gladilni parameter, ki se v tehnični literaturi splošno imenuje lambda, je nastavljen na vrednost 400 000, da se zajame dolgoročen trend gibanja razmerja med krediti in BDP.

         (2)  Referenčne stopnje blažilnika se zvišujejo linearno skladno z BDP in lahko tako zavzamejo katero koli vrednost med nič in 2,5 %, vendar člen 136(4) Direktive 2013/36/EU določa, da se stopnja blažilnika, ki jo določi imenovani organ, umeri v korakih po 0,25 odstotne točke ali z večkratniki 0,25 odstotne točke.