title: 2014/70/EU: Priporočilo Komisije z dne 22. januarja 2014 o minimalnih načelih za raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov (na primer plina iz skrilavca), pri katerem se uporablja obsežno hidravlično lomljenje

text:
               8.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 39/72

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 22. januarja 2014
   o minimalnih načelih za raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov (na primer plina iz skrilavca), pri katerem se uporablja obsežno hidravlično lomljenje
   (2014/70/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Države članice imajo pravico, da določijo pogoje za izkoriščanje svojih energijskih virov, če spoštujejo potrebo po ohranjanju, varovanju in izboljšanju kakovosti okolja.

               (2)

               Pri trenutnem stanju tehnološkega razvoja je za raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov, kot je plin iz skrilavca, potrebna kombinacija obsežnega hidravličnega lomljenja in usmerjenega (zlasti vodoravnega) vrtanja v obsegu in intenzivnosti, za kakršna so izkušnje v Uniji zelo omejene. Pri tehnologiji hidravličnega lomljenja se pojavljajo posebni izzivi, zlasti glede zdravja in okolja.

               (3)

               V resolucijah z dne 21. novembra 2012 je Evropski parlament opozoril na možnost znatnih koristi pridobivanja plina in nafte iz skrilavca ter Komisijo pozval, naj po vsej Uniji vzpostavi okvir za obvladovanje tveganj pri raziskovanju in pridobivanju nekonvencionalnih fosilnih goriv ter tako zagotovi, da se usklajene določbe glede varovanja zdravja ljudi in okolja uporabljajo v vseh državah članicah.

               (4)

               V sklepih z dne 22. maja 2013 je Evropski svet poudaril potrebo po diverzifikaciji oskrbe z energijo v Evropi in razvoju domačih virov energije, da se zagotovi zanesljivost oskrbe z energijo, zmanjša energetska odvisnost Unije navzven in spodbudi gospodarska rast. Svet je potrdil namero Komisije, da oceni, kako bolj sistematično uporabljati domače vire energije z vidika njihovega varnega, trajnostnega in stroškovno učinkovitega izkoriščanja ter pri tem upoštevati izbiro držav članic glede mešanice energijskih virov.

               (5)

               V sporočilu Sporočilu Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu o raziskovanju in pridobivanju ogljikovodikov (kot je plin iz skrilavca) v EU z obsežnim hidravličnim lomljenjem (1) je Komisija opredelila morebitne nove priložnosti in izzive, povezane z nekonvencionalnim pridobivanjem ogljikovodikov v Uniji ter glavne elemente, za katere je menila, da so potrebni za zagotovitev varnosti te tehnologije. V sporočilu je ugotovila potrebo po priporočilu, v katerem bodo določena minimalna načela, ki bodo državam članicam v podporo pri raziskovanju in pridobivanju zemeljskega plina iz formacij skrilavca, ter bodo zagotovila varovanje podnebja in okolja, učinkovito rabo virov in obveščanje javnosti.

               (6)

               Na mednarodni ravni je Mednarodna agencija za energijo pripravila priporočila za varen razvoj pridobivanja plina iz nekonvencionalnih virov. Ta „zlata pravila“ zahtevajo čvrste in ustrezne regulativne ureditve, skrbno izbiro lokacij, ustrezno načrtovanje projektov, opredelitev tveganj v podzemlju, trdna pravila za zasnovo vrtin, preglednost pri izvajanju dejavnosti in spremljanje s tem povezanih učinkov, dobro gospodarjenje z vodami in ravnanje z odpadki ter zmanjšanje emisij v zrak in emisij toplogrednih plinov.

               (7)

               Za dejavnosti raziskovanja in izkoriščanja ogljikovodikov, ki vključujejo obsežno hidravlično lomljenje, se uporabljata tako splošna kot tudi okoljska zakonodaja Unije, zlasti Direktiva Sveta 89/391/EEC (2) o zdravju in varnosti delavcev uvaja ukrepe za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu; Direktiva Sveta 92/91/EGS (3) o pridobivanju rudnin z vrtanjem določa minimalne zahteve za varnost in varovanje zdravja delavcev v dejavnostih pridobivanja rudnin z vrtanjem; Direktiva 94/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta (4) o pogojih za izdajo in uporabo dovoljenj za iskanje, raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov predpisuje, da se dovoljenja izdajajo na nediskriminatoren način; Direktiva 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta (5), ki določa okvir na področju vodne politike, zahteva, da nosilec dejavnosti pridobi dovoljenje za odvzemanje vode in prepoveduje neposredno izpuščanje onesnaževal v podzemne vode; Direktiva 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta (6) o strateški okoljski presoji zahteva presojo načrtov in programov na področju energije, industrije, ravnanja z odpadki, gospodarjenja z vodami, prometa ali rabe zemljišč; Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta (7) o okoljski odgovornosti se uporablja za poklicne dejavnosti, ki vključujejo dejavnosti, kot so ravnanje z odpadki in odvzemanje vode; Direktiva 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta (8) o odpadkih iz rudarskih dejavnosti ureja ravnanje s površinskimi in podzemnimi odpadki, ki nastajajo pri raziskovanju in pridobivanju ogljikovodikov z obsežnim hidravličnim lomljenjem; Direktiva 2006/118/ES Evropskega parlamenta in Sveta (9) o podzemnih vodah od držav članic zahteva, da vzpostavijo ukrepe za preprečevanje ali omejevanje vnosa onesnaževal v podzemne vode; Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (10) o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) in Uredba (EU) št. 528/2012/EU Evropskega parlamenta in Sveta (11) o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov se uporabljata za uporabo kemikalij in biocidnih proizvodov, ki se lahko uporabijo za lomljenje; Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta (12), ki določa okvir na področju odpadkov, predpisuje pogoje, ki se uporabljajo za ponovno uporabo tekočin, ki se pojavijo na površju po obsežnem hidravličnem lomljenju in med pridobivanjem; Uredba (EU) št. 525/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta (13) o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov in poročanje o njih ter Odločba 406/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta (14) o prizadevanju držav članic za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov do leta 2020 se uporabljata za ubežne emisije metana; Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta (15) o industrijskih emisijah se uporablja za objekte, na katerih se izvajajo dejavnosti, navedene v Prilogi I k tej direktivi; Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta (16) o presoji vplivov na okolje predpisuje izvedbo presoje vplivov na okolje za projekte, ki vključujejo pridobivanje nafte in zemeljskega plina v komercialne namene, če pridobljena količina presega 500 ton na dan za nafto in 500 000 m3 na dan za plin ter predpresojo za projekte globokih vrtin in površinske objekte za pridobivanje nafte in plina; Direktiva Sveta 96/82/ES (17) o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, in od 1. junija 2015 Direktiva 2012/18/EU Evropskega parlamenta in Sveta (18) zavezujeta upravljavce obratov, v katerih so prisotne nevarne snovi, ki presegajo določene mejne vrednosti, opredeljene v Prilogi I k tema direktivama, da sprejmejo vse potrebne ukrepe za preprečevanje večjih nesreč in omejevanje njihovih posledic za zdravje ljudi in okolje. To velja med drugim za dejavnosti kemijske in toplotne obdelave ter z njimi povezano skladiščenje pri izkoriščanju rudnin v rudnikih in kamnolomih ter za podzemno skladiščenje plina na kopnem.

               (8)

               Vendar pa je bila okoljska zakonodaja Unije pripravljena, ko se obsežno hidravlično lomljenje v Evropi ni uporabljalo. Zaradi tega v veljavni zakonodaji Unije niso v celoti obravnavani nekateri okoljski vidiki, povezani z raziskovanjem in pridobivanjem ogljikovodikov s to metodo, zlasti kar zadeva strateško načrtovanje, oceno podzemnih tveganj, nepoškodovanost vrtin, spremljanje izhodiščnega stanja in izvajanja dejavnosti, zajemanje emisij metana in razkrivanje podatkov o kemikalijah, uporabljenih v posameznih vrtinah.

               (9)

               Zato je treba določiti minimalna načela, ki jih morajo države članice upoštevati pri uporabi ali prilagajanju svojih predpisov v zvezi z dejavnostmi, ki vključujejo obsežno hidravlično lomljenje. Nabor pravil bi zagotovil enake pogoje za nosilce dejavnosti ter povečal zaupanje vlagateljev in delovanje enotnega trga z energijo. Jasna in pregledna pravila bi pomagala ublažiti tudi zaskrbljenost javnosti in morebitno nasprotovanje razvoju pridobivanja plina iz skrilavca. Ta nabor pravil ne pomeni, da so si države članice dolžne prizadevati za raziskovanje ali izkoriščanje v dejavnostih, pri katerih se uporablja obsežno hidravlično lomljenje, če tega ne želijo, niti jim ni preprečeno, da bi obdržale ali uvedle podrobnejše ukrepe, ki ustrezajo posebnim nacionalnim, regionalnim ali lokalnim pogojem.

               (10)

               V Uniji ni izkušenj z izdajanjem dovoljenj za pridobivanje ogljikovodikov z obsežnim hidravličnim lomljenjem, malo pa jih je z izdajanjem dovoljenj za raziskovanje. Zato je treba spremljati uporabo zakonodaje Unije in tega priporočila v državah članicah. Posodobitev tega priporočila ali priprava pravno zavezujočih določb je lahko potrebna zaradi tehničnega napredka, potrebe po obravnavanju tveganj in vplivov raziskovanja in pridobivanja ogljikovodikov s tehnikami, različnimi od obsežnega hidravličnega lomljenja, nepredvidenih izzivov pri uporabi zakonodaje Unije ali raziskovanja in pridobivanja ogljikovodikov z obsežnim hidravličnim lomljenjem v dejavnostih na morju.

               (11)

               Zato je v tem trenutku potrebno to priporočilo, ki določa minimalna načela, ki jih je treba uporabljati kot skupno podlago za raziskovanje ali pridobivanje ogljikovodikov z obsežnim hidravličnim lomljenjem. Priporočilo dopolnjuje veljavno zakonodajo Unije, ki se uporablja za projekte, ki vključujejo obsežno hidravlično lomljenje, in bi ga morale države članice izvesti v 6 mesecih.

               (12)

               To priporočilo spoštuje pravice in upošteva načela, ki jih priznava Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti pravico do življenja in pravico do osebne integritete, svobodo izražanja in obveščanja, pravico do gospodarske pobude, pravico do lastnine in visoko stopnjo zdravstvene in okoljske zaščite. To priporočilo je treba izvajati v skladu s temi pravicami in načeli.

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   1.   NAMEN IN VSEBINA

               1.1

               To priporočilo določa minimalna načela, potrebna za podporo državam članicam, ki želijo izvajati raziskovanje in pridobivanje ogljikovodikov z obsežnim hidravličnim lomljenjem ter hkrati zagotoviti varovanje javnega zdravja, podnebja in okolja, učinkovito rabo virov in obveščenost javnosti.

               1.2

               Pri uporabi svojih veljavnih predpisov, s katerimi izvajajo zakonodajo Unije, ali njihovem prilagajanju potrebam in posebnostim raziskovanja in pridobivanja ogljikovodikov z obsežnim hidravličnim lomljenjem se države članice spodbuja, da uporabijo ta načela, ki se nanašajo na načrtovanje, oceno objektov, dovoljenja, obratovalne in okoljske značilnosti, zaprtje ter javno udeležbo in razširjanje informacij.

         2.   OPREDELITEV POJMOV

   V tem priporočilu se uporabljata naslednji opredelitvi pojmov:

               (a)

               „obsežno hidravlično lomljenje“ pomeni vbrizgavanje v vrtino najmanj 1 000 m3 vode na fazo lomljenja oziroma najmanj 10 000 m3 vode v celotnem postopku lomljenja;

               (b)

               „objekt“ vključuje vse povezane podzemne objekte, namenjene raziskovanju ali pridobivanju ogljikovodikov z obsežnim hidravličnim lomljenjem.

         3.   STRATEŠKO NAČRTOVANJE IN PRESOJA VPLIVOV NA OKOLJE

               3.1

               Pred izdajo dovoljenj za raziskovanje in/ali pridobivanje ogljikovodikov, na podlagi katerih je možna uporaba obsežnega hidravličnega lomljenja, bi morale države članice pripraviti strateško okoljsko presojo za preprečevanje, obvladovanje in zmanjševanje zdravstvenih in okoljskih vplivov ter tveganj. To presojo bi bilo treba opraviti na podlagi zahtev Direktive 2001/42/ES.

               3.2

               Države članice bi morale zagotoviti jasna pravila o morebitnih omejitvah dejavnosti, na primer na zaščitenih, poplavnih ali potresno ogroženih območjih in o najmanjših razdaljah med dovoljenimi dejavnostmi ter stanovanjskimi in vodovarstvenimi območji. Prav tako bi morale določiti najmanjšo globinsko razdaljo med območjem, na katerem se bo izvajalo lomljenje, in podzemno vodo.

               3.3

               Države članice bi morale sprejeti potrebne ukrepe, s katerimi bi zagotovile, da se presoja vplivov na okolje opravi na podlagi zahtev Direktive 2011/92/EU.

               3.4

               Države članice bi morale prizadeti javnosti omogočiti, da dovolj zgodaj in učinkovito sodeluje pri pripravi strategije iz točke 3.1 in presoji vplivov iz točke 3.3.

         4.   DOVOLJENJA ZA RAZISKOVANJE IN PRIDOBIVANJE

   Države članice bi morale zagotoviti, da so pogoji in postopki za pridobitev dovoljenj v skladu z veljavno zakonodajo Unije popolnoma usklajeni, če je:

               (a)

               za potrebna dovoljenja odgovoren več kot en pristojni organ;

               (b)

               vključen več kot en nosilec dejavnosti;

               (c)

               za določeno fazo projekta potrebno več kot eno dovoljenje;

               (d)

               v skladu z nacionalno zakonodajo ali zakonodajo Unije potrebno več kot eno dovoljenje.

         5.   IZBIRA LOKACIJE ZA RAZISKOVANJE IN PRIDOBIVANJE

               5.1

               Države članice bi morale sprejeti potrebne ukrepe, s katerimi bi zagotovile, da so geološke formacije na lokaciji primerne za raziskovanje ali izkoriščanje ogljikovodikov z obsežnim hidravličnim lomljenjem. Zagotoviti bi morale, da nosilci dejavnosti pripravijo opis značilnosti in oceno tveganj za potencialno lokacijo ter za njeno površinsko in podzemno okolico.

               5.2

               Ocena tveganj bi morala temeljiti na podatkih, ki zadoščajo, da se lahko opišejo značilnosti potencialnega območja raziskovanja in pridobivanja ter opredelijo vse možne poti izpostavljenosti. Na ta način bi se lahko ocenila nevarnost uhajanja ali prehajanja vrtalnih tekočin, tekočin za hidravlično lomljenje, naravno prisotnega materiala, ogljikovodikov in plinov iz vrtine ali ciljnih formacij ter povzročanja potresov.

               5.3

               Ocena tveganj bi morala:

                           (a)

                           temeljiti na najboljših razpoložljivih tehnikah in upoštevati zadevne rezultate izmenjave informacij, ki jo organizira Komisija med državami članicami, zadevnimi panogami in nevladnimi organizacijami, ki spodbujajo varstvo okolja;

                           (b)

                           predvideti spremembe v vedenju ciljnih formacij, geoloških plasti, ki ločujejo nahajališče od podzemnih voda in obstoječih vrtin ali drugih grajenih objektov, ko bodo izpostavljene visokim tlakom vbrizgavanja, ki se uporabljajo pri obsežnem hidravličnem lomljenju, in velikim količinam vbrizganih tekočin;

                           (c)

                           upoštevati minimalno vertikalno ločilno razdaljo med območjem lomljenja in podzemnimi vodami;

                           (d)

                           biti posodobljena med izvajanjem dejavnosti, kadar se pridobijo novi podatki.

               5.4

               Lokacija bi smela biti izbrana samo tedaj, ko iz ocene tveganja, izvedene v skladu s točkami 5.1, 5.2 in 5.3, izhaja, da obsežno hidravlično lomljenje ne bo povzročilo neposrednega izliva onesnaževal v podzemne vode in da ne bo nastala škoda za druge dejavnosti v okolici objekta.

         6.   IZHODIŠČNA RAZISKAVA

               6.1

               Preden se začne izvajati obsežno hidravlično lomljenje, bi morale države članice zagotoviti, da:

                           (a)

                           nosilec dejavnosti določi stanje okolja (izhodiščno stanje) na lokaciji objekta in v njegovi površinski in podzemni okolici, ki jo lahko prizadene izvajanje dejavnosti;

                           (b)

                           se izhodiščno stanje pred začetkom izvajanja dejavnosti ustrezno opiše in sporoči pristojnemu organu.

               6.2

               Treba bi bilo določiti izhodiščno stanje za:

                           (a)

                           kakovostne in pretočne značilnosti površinskih in podzemnih voda;

                           (b)

                           kakovost vode na zajetjih pitne vode;

                           (c)

                           kakovost zraka;

                           (d)

                           stanje tal;

                           (e)

                           prisotnost metana in drugih hlapnih organskih spojin v vodi;

                           (f)

                           potresno ogroženost;

                           (g)

                           rabo zemljišč;

                           (h)

                           biotsko raznovrstnost;

                           (i)

                           stanje infrastrukture in zgradb;

                           (j)

                           obstoječe vrtine in opuščene zgradbe.

         7.   ZASNOVA IN KONSTRUKCIJA OBJEKTA

   Države članice bi morale zagotoviti, da je objekt konstruiran tako, da preprečuje morebitno površinsko iztekanje in izlive v tla, vode ali zrak.
   8.   INFRASTRUKTURA NA OBMOČJU PRIDOBIVANJA

   Države članice bi morale zagotoviti, da:

               (a)

               nosilci dejavnosti ali skupine nosilcev dejavnosti uporabljajo integriran pristop k razvoju območja pridobivanja, katerega cilj je preprečevanje in zmanjševanje okoljskih in zdravstvenih vplivov in tveganj, tako za delavce kot tudi za prebivalstvo;

               (b)

               so pred začetkom pridobivanja izpolnjene zahteve glede obratovanja objekta. Če je glavni namen objekta pridobivanje nafte z obsežnim hidravličnim lomljenjem, bi morala biti nameščena posebna infrastruktura za zajemanje in transport spremljajočega zemeljskega plina.

         9.   OPERATIVNE ZAHTEVE

               9.1

               Države članice bi morale zagotoviti, da nosilci dejavnosti uporabljajo najboljše razpoložljive tehnike, pri čemer upoštevajo zadevne rezultate izmenjave informacij, ki jo organizira Komisija med državami članicami, zadevnimi panogami in nevladnimi organizacijami, ki spodbujajo varstvo okolja, ter dobro industrijsko prakso za preprečevanje, obvladovanje in zmanjševanje vplivov in tveganj, povezanih s projekti raziskovanja in pridobivanja ogljikovodikov.

               9.2

               Države članice bi morale zagotoviti, da nosilci dejavnosti:

                           (a)

                           pripravijo načrte gospodarjenja z vodami za določen projekt ter tako zagotovijo učinkovito rabo vode med celotnim trajanjem projekta. Nosilci dejavnosti bi morali zagotoviti sledljivost vodnih tokov. V načrtu gospodarjenja z vodami bi morali upoštevati sezonske spremembe razpoložljivosti vode in se izogniti uporabi obremenjenih vodnih virov;

                           (b)

                           pripravijo prometne načrte, s čimer čim bolj zmanjšajo emisije v zrak na splošno, zlasti vplive na lokalne skupnosti in biotsko raznovrstnost;

                           (c)

                           zajemajo pline za naknadno uporabo, čim bolj zmanjšajo njihovo zažiganje na bakli in se izogibajo izpuščanju v ozračje. Zlasti bi morali nosilci dejavnosti uvesti ukrepe, s katerimi bi zagotovili, da se emisije v zrak v fazi raziskovanja in pridobivanja ublažijo z zajemanjem plina in njegovo naknadno uporabo. Izpuščanje metana in drugih onesnaževal zraka v ozračje bi moralo biti omejeno na izpuste iz varnostnih razlogov v najbolj izjemnih obratovalnih razmerah;

                           (d)

                           postopek obsežnega hidravličnega lomljenja izvajajo nadzorovano in z ustreznim upravljanjem tlaka, s čimer prelome omejijo na nahajališče in preprečijo nastanek potresov;

                           (e)

                           zagotovijo nepoškodovanost vrtine z njenim načrtovanjem, izvedbo in preskusi nepoškodovanosti. Rezultate preskusov nepoškodovanosti bi morala pregledati neodvisna in usposobljena tretja oseba, da se zagotovi obratovalna zmogljivost vrtine ter njeno varno delovanje z okoljskega in zdravstvenega vidika v vsej fazah razvoja projekta in po zaprtju vrtine;

                           (f)

                           pripravijo načrte za obvladovanje tveganj in ukrepe, potrebne za preprečevanje in/ali ublažitev učinkov ter ukrepe, potrebne za odziv;

                           (g)

                           ob poškodbi vrtine ali nenamernem izpustu onesnaževal v podzemne vode ustavijo dejavnost in nujno sprejmejo vse potrebne popravne ukrepe;

                           (h)

                           takoj poročajo pristojnemu organu o vseh izrednih dogodkih ali nesrečah, ki vplivajo na javno zdravje ali okolje. Poročilo bi moralo vsebovati vzroke izrednega dogodka ali nesreče, posledice in sprejete sanacijske ukrepe. Pri tem bi se morali sklicevati na izhodiščno raziskavo, ki se zahteva v skladu s točkama 6.1 in 6.2.

               9.3

               Države članice bi morale pri obsežnem hidravličnem lomljenju spodbujati odgovorno rabo vodnih virov.

         10.   UPORABA KEMIKALIJ IN VODE PRI OBSEŽNEM HIDRAVLIČNEM LOMLJENJU

               10.1

               Države članice bi morale zagotoviti, da:

                           (a)

                           proizvajalci, uvozniki in nadaljnji uporabniki kemikalij, ki se uporabljajo pri hidravličnem lomljenju, pri izpolnjevanju svojih obveznosti v skladu z Uredbo (ES) št. 1907/2006 navedejo „hidravlično lomljenje“;

                           (b)

                           se uporaba kemikalij pri obsežnem hidravličnem lomljenju čim bolj zmanjša;

                           (c)

                           se pri izbiri uporabljenih kemikalij upošteva zmožnost čiščenja tekočin, ki se po obsežnem hidravličnem lomljenju pojavijo na površju.

               10.2

               Države članice bi morale nosilce dejavnosti spodbujati, da uporabljajo tehnike lomljenja s čim manjšo porabo vode in nastajanjem odpadkov ter da ne uporabljajo nevarnih kemikalij, kadar koli je to tehnično izvedljivo in dopustno z zdravstvenega, okoljskega in podnebnega vidika.

         11.   ZAHTEVE ZA SPREMLJANJE

               11.1

               Države članice bi morale zagotoviti, da nosilec dejavnosti redno spremlja objekt ter njegovo površinsko in podzemno okolico, ki ju lahko prizadenejo dejavnosti v fazi raziskovanja in pridobivanja, zlasti pa pred obsežnim hidravličnim lomljenjem, med njim ter po njem.

               11.2

               Pri naknadnem spremljanju bi se morali sklicevati na izhodiščno raziskavo, ki se zahteva v skladu s točkama 6.1 in 6.2.

               11.3

               Države članice bi morale zagotoviti, da nosilec dejavnosti poleg okoljskih parametrov iz izhodiščne raziskave spremlja tudi naslednje obratovalne parametre:

                           (a)

                           natančno sestavo tekočine za lomljenje, ki se uporablja v posameznih vrtinah;

                           (b)

                           količino vode, ki se uporablja za lomljenje posamezne vrtine;

                           (c)

                           tlak, ki se uporablja za obsežno hidravlično lomljenje;

                           (d)

                           tekočine, ki se po obsežnem hidravličnem lomljenju pojavijo na površju: povratni pretok, prostornine, značilnosti, količine ponovno uporabljene in/ali očiščene tekočine za posamezno vrtino;

                           (e)

                           emisije metana, drugih hlapnih organskih spojin in drugih plinov v zrak, ki imajo verjetno škodljive učinke za zdravje ljudi in/ali okolje.

               11.4

               Države članice bi morale zagotoviti, da nosilci dejavnosti spremljajo učinke obsežnega hidravličnega lomljenja na nepoškodovanost vrtin in drugih grajenih objektov v površinski in podzemni okolici, ki bi lahko bili prizadete zaradi izvajanja dejavnosti.

               11.5

               Države članice bi morale zagotoviti, da se rezultati spremljanja sporočajo pristojnim organom.

         12.   OKOLJSKA ODGOVORNOST IN FINANČNO JAMSTVO

               12.1

               Države članice bi morale uporabljati določbe o okoljski odgovornosti za vse dejavnosti, ki se izvajajo na lokaciji objekta, vključno s tistimi, ki trenutno ne spadajo v področje uporabe Direktive 2004/35/ES.

               12.2

               Države članice bi morale zagotoviti, da nosilec dejavnosti pred začetkom izvajanja dejavnosti, ki vključujejo obsežno hidravlično lomljenje, predloži finančno ali drugo enakovredno jamstvo, ki krije določila iz dovoljenja in morebitne obveznosti iz naslova okoljske škode.

         13.   UPRAVNE ZMOGLJIVOSTI

               13.1

               Države članice bi morale zagotoviti, da imajo pristojni organi ustrezne človeške, tehnične in finančne vire za opravljanje svojih nalog.

               13.2

               Države članice bi morale preprečevati nasprotja interesov med regulativno funkcijo pristojnih organov in njihovo funkcijo, ki je povezana z gospodarskim razvojem virov.

         14.   OBVEZNOSTI OB ZAPRTJU

   Države članice bi morale zagotoviti, da se po zaprtju vsakega objekta izvede primerjalna raziskava med stanjem okolja na lokaciji objekta ter v njegovi površinski in podzemni okolici, na katero so lahko vplivale dejavnosti, in stanjem pred začetkom izvajanja dejavnosti, ki je bilo ugotovljeno v izhodiščni raziskavi.
   15.   ŠIRJENJE INFORMACIJ

   Države članice bi morale zagotoviti, da:

               (a)

               nosilec dejavnosti javno širi informacije o kemikalijah in količinah vode, ki jih namerava uporabiti in jih je dejansko uporabil za obsežno hidravlično lomljenje vsake vrtine. V teh informacijah bi moral navesti nazive vseh snovi in njihove številke Službe za izmenjavo kemijskih izvlečkov (CAS), priložiti varnostne liste, če so na voljo, ter navesti največje koncentracije snovi v tekočini za lomljenje;

               (b)

               pristojni organi bi morali v šestih mesecih od objave tega priporočila in v časovnih presledkih največ dvanajstih mesecev na javno dostopni spletni strani objavljati naslednje informacije:

                           (i)

                           število izdelanih vrtin in načrtovane projekte, ki vključujejo obsežno hidravlično lomljenje;

                           (ii)

                           število izdanih dovoljenj, nazive sodelujočih nosilcev dejavnosti in pogoje iz dovoljenj;

                           (iii)

                           izhodiščno raziskavo, pripravljeno v skladu s točkama 6.1 in 6.2, ter rezultate spremljanja, pripravljene v skladu s točkami 11.1, 11.2 in 11.3(b) do (e);

               (c)

               pristojni organi bi morali brez nepotrebnega odlašanja javnost obveščati tudi o naslednjem:

                           (i)

                           izrednih dogodkih in nesrečah v skladu s točko 9.2(f);

                           (ii)

                           rezultatih inšpekcijskih pregledov, neskladnosti in sankcijah.

         16.   PREGLED

               16.1

               Države članice, ki so se odločile, da bodo raziskovale ali izkoriščale ogljikovodike z obsežnim hidravličnim lomljenjem, so pozvane, da uveljavijo minimalna načela iz tega priporočila najpozneje do 28. julija 2014 in da Komisijo vsako leto obvestijo o ukrepih, ki so jih uvedle na podlagi tega priporočila, prvič najpozneje decembra 2014.

               16.2

               Komisija bo pozorno spremljala izvajanje priporočila, pri čemer bo primerjala razmere v državah članicah v javno dostopni preglednici dosežkov.

               16.3

               Komisija bo učinkovitost priporočila pregledala 18 mesecev po njegovi objavi.

               16.4

               Pregled bo vseboval oceno uporabe priporočila, upošteval napredek pri izmenjavi informacij o najboljših razpoložljivih tehnikah, uporabo ustreznih referenčnih dokumentov BAT in morebitno potrebo po posodobitvi določb priporočila. Komisija bo odločila, ali mora za raziskovanje in pridobivanje ogljikovodikov z obsežnim hidravličnim lomljenjem predložiti zakonodajne predloge s pravno zavezujočimi določbami.

      V Bruslju, 22. januarja 2014

            Za Komisijo

         Janez POTOČNIK

            Član Komisije

      (1)  COM(2014) 23.

      (2)  Direktiva Sveta 89/391/EGS z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (UL L 183, 29.6.1989, str. 1).

      (3)  Direktiva Sveta 92/91/EGS z dne 3. novembra 1992 o minimalnih zahtevah za izboljšanje varnosti in zdravja pri delu za delavce v dejavnostih pridobivanja rudnin z vrtanjem (enajsta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL L 348, 28.11.1992, str. 9).

      (4)  Direktiva 94/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o pogojih za izdajo in uporabo dovoljenj za iskanje, raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov, (UL L 164, 30.6.1994, str. 3).

      (5)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL L 327, 22.12.2000, str. 1).

      (6)  Direktiva 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL L 197, 21.7.2001, str. 30).

      (7)  Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (UL L 143, 30.4.2004, str. 56).

      (8)  Direktiva 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES (UL L 102, 11.4.2006, str. 15).

      (9)  Direktiva 2006/118/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem in poslabšanjem (UL L 372, 27.12.2006, str. 19).

      (10)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, 30.12.2006, str. 1).

      (11)  Uredba (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov (UL L 167, 27.6.2012, str. 1).

      (12)  Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv (UL L 312, 22.11.2008, str. 3).

      (13)  Uredba (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov in poročanje o njih ter za sporočanje drugih informacij v zvezi s podnebnimi spremembami na nacionalni ravni in ravni Unije ter o razveljavitvi Sklepa št. 280/2004/ES (UL L 165, 18.6.2013, str. 13).

      (14)  Odločba št. 406/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o prizadevanju držav članic za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, da do leta 2020 izpolnijo zavezo Skupnosti za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov (UL L 140, 5.6.2009, str. 136).

      (15)  Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) (UL L 334, 17.12.2010, str. 17).

      (16)  Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 26, 28.1.2012, str. 1).

      (17)  Direktiva Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi (UL L 10, 14.1.1997, str. 13).

      (18)  Direktiva 2012/18/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, ki spreminja in nato razveljavlja Direktivo Sveta 96/82/ES (UL L 197, 24.7.2012, str. 1).


title: Priporočilo Sveta z dne 11. julija 2017 v zvezi z nacionalnim programom reform Cipra za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Cipra za stabilnost za leto 2017

text:
               9.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/53

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 11. julija 2017
   v zvezi z nacionalnim programom reform Cipra za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Cipra za stabilnost za leto 2017
   (2017/C 261/12)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 16. novembra 2016 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2017. Evropski svet je na zasedanju 9. in 10. marca 2017 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 16. novembra 2016 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Ciper opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil na zasedanju 9. in 10. marca 2017. Svet je Priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje) sprejel 21. marca 2017 (3).

               (2)

               Ciper bi moral kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, kot je izraženo v priporočilih 1 do 5.

               (3)

               Poročilo o državi za Ciper za leto 2017 je bilo objavljeno 22. februarja 2017. V njem so bili ocenjeni napredek Cipra pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 12. julija 2016, nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njegovih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi poglobljen pregled v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, katerega rezultati so bili prav tako objavljeni 22. februarja 2017. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da na Cipru obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja. Zlasti je bistveno, da Ciper obravnava velika neravnotežja na strani „stanj“ v obliki presežka zasebnega, javnega in zunanjega dolga ter visoko raven slabih posojil.

               (4)

               Ciper je 27. aprila 2017 predložil program stabilnosti za leto 2017, 28. aprila 2017 pa nacionalni program reform za leto 2017. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost. Nacionalni program reform Cipra vsebuje zaveze za kratkoročno in srednjeročno obdobje. Zlasti vsebuje ukrepe za zmanjšanje zadolženosti zasebnega sektorja, izboljšanje poslovnega okolja, olajšanje dostopa do financiranja in prenovo zdravstvenega sektorja ter zavezanost reformam v javnem sektorju in pravosodju. Nacionalni program reform obravnava tudi izzive, opredeljene v poročilu o državi za leto 2017 in priporočilu za euroobmočje, vključno s potrebo po ponovnem zagonu naložb in zagotavljanju vzdržnosti javnih financ. Če bodo ti ukrepi v celoti izvedeni v navedenih rokih, bodo pripomogli k obravnavanju makroekonomskih neravnotežij na Cipru in priporočil, ki jih je prejela ta država. Komisija na podlagi ocene zavez Cipra glede politik potrjuje svojo prejšnjo oceno, da na tej stopnji niso upravičeni nobeni dodatni ukrepi v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji iz Uredbe (EU) št. 1176/2011 in Uredbe (EU) št. 1174/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (4). Izvajanje načrta reform politik bo predmet skrbnega posebnega spremljanja.

               (5)

               Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Člen 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5) določa, da lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, zagotovila v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (6)

               Za Ciper trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga. Vlada v programu stabilnosti za leto 2017 načrtuje proračunski presežek v nominalnem smislu v obdobju 2016–2020 (nominalni saldo v višini okoli 0,4 % BDP v celotnem obdobju programa). Srednjeročni proračunski cilj, določen kot strukturno uravnotežen proračunski položaj, naj bi bil dosežen leta 2017. Preračunan (6) strukturni saldo naj bi se v naslednjih letih postopno odmikal od srednjeročnega cilja, kar ni v skladu z zahtevami preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast. Dolg sektorja država kot odstotek BDP naj bi v letu 2016 dosegel 107,8 %, nato pa naj bi leta 2018 padel na 99,7 % in do leta 2020 na 88,8 %. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Tveganja, povezana z makroekonomskimi predpostavkami, predstavljenimi v programu stabilnosti, so negativna ter predvsem povezana z velikim obsegom slabih posojil in možnim poslabšanjem zunanjega okolja.

               (7)

               Svet je 12. julija 2016 Cipru po odpravi čezmernega primanjkljaja priporočil, naj v letih 2016 in 2017 spoštuje srednjeročni proračunski cilj. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 naj bi Ciper po celoviti oceni v letu 2017 izpolnil to zahtevo. Za leto 2018 se državi priporoča, naj ohrani svoj srednjeročni proračunski cilj. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 je to skladno z najvišjo nominalno stopnjo rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov (7) v višini 0,3 %, kar ustreza strukturni prilagoditvi v višini 0,2 % BDP. Ob nespremenjenih politikah bi Ciper glede na splošno oceno tvegal, da pride do določenega odklona od te zahteve v letu 2018. Hkrati naj bi država v letih 2017 in 2018 izpolnjevala pravilo glede dolga. Svet na splošno meni, da bi moral biti Ciper pripravljen na sprejetje dodatnih ukrepov za zagotovitev skladnosti v letu 2018.

               (8)

               Javni dolg se zmanjšuje, vendar so še vedno tveganja za njegovo vzdržnost. Več nedavnih fiskalnih ukrepov in zamude pri izvajanju ključnih strukturnih reform bodo po pričakovanjih povzročili poslabšanje strukturnega salda in bi lahko zmanjšali možnosti za javne naložbe, ki povečujejo rast.

               (9)

               Ciprski javni sektor ima eno najvišjih plačnih mas (kot odstotek BDP) v euroobmočju in zanj je še vedno značilna neučinkovitost. Med izvajanjem programa za makroekonomsko prilagoditev je bilo s socialnimi partnerji pripravljenih in dogovorjenih več reform za rešitev tega vprašanja. Te reforme so zajemale uvedbo zavezujočega stalnega mehanizma za omejevanje rasti plač javnih uslužbencev in celostno reformo javne uprave. Vendar se pri sprejemanju teh zakonodajnih reform – z izjemo nedavno sprejetega reformnega zakona o mobilnosti javnih uslužbencev – pojavljajo ovire, zlasti po negativnem glasovanju v predstavniškem domu decembra 2016. Mehanizem za omejevanje rasti plač v javnem sektorju se do sprejetja v zavezujoči obliki izvaja v okviru kolektivnih pogodb in se uporablja do leta 2018.

               (10)

               Uvedene so bile nekatere reforme za odpravo korupcije. Nedavni ukrepi vključujejo reforme za profesionalizacijo javnih naročil na lokalni ravni in zakon o financiranju političnih strank, ki je začel veljati decembra 2015. V letu 2016 je bila sprejeta ustavna sprememba, ki omogoča razkritje premoženja javnih uslužbencev. Vendar organ za koordinacijo boja proti korupciji še nima zadostnega osebja in slabosti v disciplinskem postopku za javne uslužbence niso bile obravnavane.

               (11)

               Ciper sprejema ukrepe za okrepitev pravosodnega sistema, vendar se v zvezi z njegovo učinkovitostjo še naprej sooča z resnimi izzivi. Neučinkoviti sodni postopki in omejene zmogljivosti povzročajo znatne zamude pri obravnavi zadev pred sodiščem. To posledično slabša poslovno okolje ter zlasti delovanje novih okvirov za prisilno izvršbo in insolventnost. Navedena okvira sta bila uvedena, da bi pripomogla k zmanjšanju nevzdržno visokega zasebnega dolga s spodbujanjem bank in dolžnikov k dogovorom o rešitvah s prestrukturiranjem. Vendar učinkovitost teh orodij ovirajo številni dejavniki, vključno z že omenjeno neučinkovitostjo pravosodnega sistema, šibko upravno zmogljivostjo in nizko stopnjo poznavanja postopkov med dolžniki. Tudi zaostanki in zamude pri izdajanju in prenašanju listin o lastništvu so še vedno precejšnji. To prispeva k spodkopavanju naporov za zmanjšanje dolga in pritiska na okrevanje stanovanjskega trga.

               (12)

               Delež slabih posojil se zmanjšuje, vendar je še vedno zelo visok, kar ovira pravilno delovanje bančnega sektorja in vpliva na zagotavljanje posojil realnemu sektorju. Banke ne dosegajo ciljev glede prestrukturiranja dolga, dogovorjenih s Centralno banko Cipra, kar kaže na potrebo po razširitvi sistema določanja ciljev, da bo učinkovitejši in bolj zavezujoč, zlasti z določanjem ambicioznih ciljev za zmanjšanje obsega slabih posojil v skladu s strategijami bank za zmanjšanje obsega slabih posojil. Stopnje ponovnega neplačevanja so še vedno visoke, kar razkriva potencialne pomanjkljivosti v načinih prestrukturiranja dolga. Stopnje rezervacij za tveganja so se zvišale, vendar ostajajo pod povprečjem euroobmočja, kar poudarja potrebo po zanesljivih vrednotenjih zavarovanj, ki podpirajo ustrezne rezervacije za tveganja. Pomanjkanje sekundarnega trga za posojila in okvira za listinjenje posojil omejuje možnosti za pospešitev razdolževanja in umikanje slabih posojil z bančnih bilanc stanja, kar poziva k dodatnim regulativnim in zakonodajnim ukrepom za dokončanje orodij, ki jih banke potrebujejo za lažje upravljanje bilanc stanja. Poleg tega je nadzor nad upravljavsko in upravno zmogljivostjo zavarovalnih in pokojninskih skladov še vedno šibek, kar pomeni tveganja za finančno stabilnost.

               (13)

               Okrevanje ciprskega gospodarstva se nadaljuje. Vendar ostaja potencialna rast šibka in ovirajo jo omejeno izvajanje strukturnih reform, ozka grla pri naložbah ter pomanjkljivosti v poslovnem okolju. Pobude za povečanje rasti, predstavljene v akcijskem načrtu za rast, se izvajajo, čeprav dokaj počasi. Zakonodajni predlog za privabljanje in lajšanje strateških naložb je še vedno v fazi osnutka. Vlada si prizadeva za izboljšanje dostopa do financiranja za srednja in mala podjetja. Za rešitev tega perečega vprašanja je uvedla nekaj novih ciljno usmerjenih pobud, o katerih poroča tudi v nacionalnem programu reform. Vendar je večina teh novih pobud o dostopu do financiranja še vedno v predhodni fazi. Privatizacijski napori, namenjeni privabljanju tujih naložb, ki bi povečale produktivnost, se soočajo s političnim nasprotovanjem in le počasi napredujejo. Tudi reforma energetskega sektorja je lahko pomemben dejavnik pri konkurenčnosti, vendar se izvaja z zamudo. Ta je povezana zlasti z ločitvijo dejavnosti ciprskega organa za električno energijo in ustanovitvijo novega trga z električno energijo, ki je še vedno odvisna od zagotavljanja dejanske neodvisnosti operaterja prenosnega sistema.

               (14)

               Brezposelnost se zmanjšuje, vendar je še vedno visoka, zlasti med mladimi in dolgotrajno brezposelnimi. Načrti za povečanje števila svetovalcev v zavodih za zaposlovanje in izboljšanje njihove specializacije se še ne izvajajo. Poleg tega se jih bo verjetno zaposlovalo po začasnih pogodbah, zato izziv ne bo obravnavan v strukturnem smislu. Posledično je še vedno premalo zmogljivosti za odgovarjanje na potrebe iskalcev zaposlitve, zlasti tistih, ki imajo več težav pri vključevanju na trg dela, in za uvedbo ukrepov za spodbujanje njihove aktivacije. Učinek aktivnih programov trga dela in shem dohodkovne podpore je še naprej omejen zaradi omejene kakovostne ocene in nadaljnjih ukrepov.

               (15)

               Ciper na področju izobraževanja ohranja raven porabe, ki je višja od povprečja Unije. Vendar so rezultati izobraževanja slabi in so se v primerjavi s prejšnjimi leti še poslabšali. Po rezultatih Programa mednarodne primerjave dosežkov učencev iz leta 2015 je Ciper med najslabšimi v Uniji na področju osnovnih znanj pri matematiki, naravoslovju in pismenosti. Medtem ko so nedavno uvedeni popravni ukrepi, kot sta izboljšani sistem za zaposlovanje učiteljev in posodobitev šolskih učnih načrtov, prvi koraki v pravi smeri, bi lahko dodatno ukrepanje za dokončanje načrtovanih reform, tudi na področju ocenjevanja učiteljev, veliko prispevalo k izboljšanju razmer.

               (16)

               Neskladja med ponudbo znanj in spretnosti na trgu dela ter povpraševanjem po njih se še vedno večinoma ne obravnavajo, kar vpliva na obete za dolgoročno trajnostno rast. Stopnje udeležbe v nižjem in višjem sekundarnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju so nizke, ustreznost višjega izobraževanja za potrebe trga dela pa slaba, zato velik delež diplomantov s terciarno izobrazbo dela v poklicih, ki ne zahtevajo nujno zaključenega terciarnega izobraževanja.

               (17)

               Za ciprski zdravstveni sektor je še vedno značilno, da nima univerzalnega zdravstvenega zavarovanja ter da je na določenih ravneh neučinkovit. To omejuje dostop do ustreznega in učinkovitega zdravstvenega varstva. Zakonodaja, namenjena uvedbi nacionalnega zdravstvenega sistema in zagotavljanju večje avtonomije javnim bolnišnicam, je ključna za izboljšanje zmogljivosti in stroškovne učinkovitosti zdravstvenega sektorja, vendar je parlament še ni sprejel.

               (18)

               V okviru evropskega semestra 2017 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Cipra in jo objavila v poročilu o državi za leto 2017. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2017 in nacionalni program reform za leto 2017 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Ciper prejel v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko na Cipru, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

               (19)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti za leto 2017, njegovo mnenje (8) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1.

               (20)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda Komisije in te ocene preučil nacionalni program reform za leto 2017 in program stabilnosti za leto 2017. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih 1 do 4 –

         PRIPOROČA, da Ciper v letih 2017 in 2018 ukrepa tako, da:

               (1)

               Izvaja svojo fiskalno politiko v skladu z zahtevami preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast, kar vključuje ohranitev srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2018. Uporabi nepričakovane prihodke za hitrejše zmanjševanje deleža dolga sektorja država. Do konca leta 2017 sprejme ključne zakonodajne reforme za izboljšanje učinkovitosti javnega sektorja, zlasti glede delovanja javne uprave, upravljanja subjektov v državni lasti in lokalnih upravnih organov.

               (2)

               Poveča učinkovitost pravosodnega sistema s posodobitvijo civilnih postopkov, uvedbo primernih informacijskih sistemov in povečanjem specializacije sodišč. Sprejme dodatne ukrepe za odpravo ovir za celostno izvajanje okvirov za prisilno izvršbo in insolventnost ter zagotovi zanesljive in hitre sisteme za izdajo listin o lastništvu in prenos nepremičninskih pravic.

               (3)

               Pospeši zmanjševanje slabih posojil z določitvijo s tem povezanih kvantitativnih in časovno določenih ciljev za banke ter zagotavljanjem točnega vrednotenja zavarovanja s premoženjem za namene oblikovanja rezervacij. Vzpostavi pogoje za delujoč sekundarni trg za slaba posojila. Integrira in okrepi nadzor nad zavarovalnicami in pokojninskimi skladi.

               (4)

               Pospeši izvajanje akcijskega načrta za rast, pri čemer naj se zlasti osredotoči na pospešitev strateških naložb in izboljša dostop do financiranja ter do konca leta 2017 začne ponovno izvajati privatizacijski načrt. Sprejme odločne ukrepe v smeri lastniške ločitve ciprskega organa za električno energijo ter zlasti do konca leta 2017 nadaljuje funkcionalno ločevanje in ločevanje računovodskih izkazov.

               (5)

               Pospeši reforme za povečanje zmogljivosti javnih zavodov za zaposlovanje in izboljšanje kakovosti rezultatov izvajanja aktivnih politik zaposlovanja. Dokonča reformo izobraževalnega sistema, da se izboljšata njegova ustreznost za trg dela in uspešnost, vključno z ocenjevanjem učiteljev. Do konca leta 2017 sprejme zakonodajo za reformo bolnišnic in univerzalno zdravstveno zavarovanje.

      V Bruslju, 11. julija 2017

            Za Svet

            Predsednik

         T. TÕNISTE

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  UL C 92, 24.3.2017, str. 1.

      (4)  Uredba (EU) št. 1174/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o izvršilnih ukrepih za odpravljanje čezmernih makroekonomskih neravnotežij v euroobmočju (UL L 306, 23.11.2011, str. 8).

      (5)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

      (6)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (7)  Neto javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje 4 let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

      (8)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 12. februarja 2008 o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (šesti ERS) za proračunsko leto 2006

text:
               15.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 41/21

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 12. februarja 2008
   o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (šesti ERS) za proračunsko leto 2006
   (2008/115/ES)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,
   ob upoštevanju Tretje konvencije AKP-EGS, podpisane 8. decembra 1984 v Loméju (1),
   ob upoštevanju Notranjega sporazuma 86/126/EGS o financiranju in upravljanju pomoči Skupnosti (2) in zlasti člena 29(3) Notranjega sporazuma,
   ob upoštevanju Finančne uredbe 86/548/EGS z dne 11. novembra 1986, ki se uporablja za 6. Evropski razvojni sklad (šesti ERS) (3) in zlasti členov 66 do 73 Finančne uredbe,
   po preučitvi izkaza prihodkov in odhodkov in bilance stanja v zvezi z dejavnostmi šestega ERS na dan 31. decembra 2006 ter poročila Računskega sodišča za proračunsko leto 2006, skupaj z odgovori Komisije (4),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski parlament na priporočilo Sveta podeli Komisiji razrešnico za finančno upravljanje šestega ERS v skladu s členom 29(3) Notranjega sporazuma.

               (2)

               Komisija je dejavnosti šestega ERS v proračunskem letu 2006 na splošno zadovoljivo izvajala –

         PRIPOROČA, da Evropski parlament podeli Komisiji razrešnico za izvajanje dejavnosti šestega ERS za proračunsko leto 2006.

      V Bruslju, 12. februarja 2008

            Za Svet

            Predsednik

         A. BAJUK

      (1)  UL L 86, 31.3.1986, str. 3.

      (2)  UL L 86, 31.3.1986, str. 210. Sporazum, kakor je bil spremenjen s Sklepom 86/281/EGS (UL L 178, 2.7.1986, str. 13).

      (3)  UL L 325, 20.11.1986, str. 42.

      (4)  UL C 259, 31.10.2007, str. 1.


title: Priporočilo Sveta z dne 11. julija 2017 v zvezi z nacionalnim programom reform Latvije za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Latvije za stabilnost za leto 2017

text:
               9.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/58

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 11. julija 2017
   v zvezi z nacionalnim programom reform Latvije za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Latvije za stabilnost za leto 2017
   (2017/C 261/13)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 16. novembra 2016 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2017. Evropski svet je na zasedanju 9. in 10. marca 2017 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 16. novembra 2016 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (2) sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Latvije ni opredelila kot ene od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil na zasedanju 9. in 10. marca 2017. Svet je Priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje) sprejel 21. marca 2017 (3).

               (2)

               Latvija bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, kot je izraženo v priporočilih 1 in 2.

               (3)

               Poročilo o državi za Latvijo za leto 2017 je bilo objavljeno 22. februarja 2017. V njem so bili ocenjeni napredek Latvije pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 12. julija 2016, nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020.

               (4)

               Latvija je 20. aprila 2017 predložila nacionalni program reform za leto 2017 in program stabilnosti za leto 2017. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (5)

               Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Člen 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) določa, da lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, zagotovila v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (6)

               Za Latvijo trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. V programu stabilnosti za leto 2017 vlada načrtuje poslabšanje nominalnega salda, ki je bil v letu 2016 uravnotežen, na primanjkljaj v višini 0,8 % oziroma 1,6 % BDP v letih 2017 oziroma 2018, kar je posledica obsežne davčne reforme, sledilo pa naj bi izboljšanje primanjkljaja na 0,5 % BDP v letu 2020. Program stabilnosti za leto 2017 predvideva poslabšanje strukturnega salda z 0,2 % BDP v letu 2016 na -1,7 % BDP v letu 2018, nato pa naj bi v letu 2020 dosegel -0,8 % BDP. Ta pot je v skladu s srednjeročnim proračunskim ciljem strukturnega primanjkljaja v višini 1 % BDP in dovoljenimi odkloni na podlagi pokojninske reforme in klavzule o strukturnih reformah v zdravstvenem sektorju. Preračunani (5) strukturni saldo naj bi se povečal z -1,9 % BDP v letu 2017 na -2,3 % BDP v letu 2018, nato pa naj bi se v letu 2020 zmanjšal na -0,2 % BDP. V skladu s programom stabilnosti za leto 2017 naj bi delež dolga sektorja država v BDP v letu 2017 vztrajal v višini okrog 40 % BDP. Projekcije rasti BDP v programu so na splošno v skladu z napovedjo Komisije za leto 2017, za leto 2018 pa se zdijo izrazito ugodne.

               (7)

               Svet je 12. julija 2016 Latviji priporočil, naj zagotovi, da bo odklon od srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2017 omejen na olajšave, povezane s sistemsko pokojninsko reformo in korenito strukturno reformo v zdravstvenem sektorju. Ob upoštevanju teh olajšav bi se strukturni saldo smel poslabšati za največ 1,0 % BDP v letu 2017. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 naj bi Latvija v letu 2017 to zahtevo izpolnila. Latvija bi morala v letu 2018, ob upoštevanju odobrenih olajšav v zvezi z izvajanjem sistemske pokojninske reforme za leto 2016 in v zvezi s strukturnimi reformami za leto 2017, doseči svoj srednjeročni proračunski cilj, saj se začasni odkloni prenesejo naprej za obdobje treh let. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 je to skladno z maksimalno nominalno stopnjo rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov (6) v višini 6,0 % v letu 2018, kar ustreza poslabšanju strukturnega salda za 0,3 % BDP. Ob nespremenjenih politikah obstaja za Latvijo tveganje znatnega odklona od te zahteve. Na splošno Svet meni, da bodo leta 2018 potrebni dodatni ukrepi, da bi Latvija izpolnila določbe Pakta za stabilnost in rast.

               (8)

               V Latviji je dohodkovna neenakost visoka. Razmerje med dohodki najbogatejših 20 % gospodinjstev in najrevnejših 20 % je bilo pri 6,5 v letu 2015 med najvišjimi v Uniji, čeprav je številka v letu 2016 nekoliko upadla. Razlika med dohodkovno neenakostjo pred obdavčitvijo in socialnimi transferji ter po njih je med najmanjšimi v Uniji. Davčni sistem v Latviji je manj progresiven kot davčni sistemi v drugih državah članicah, kar prispeva k visoki stopnji neenakosti in revščine zaposlenih. Davčni primež za zaposlene z nizkimi dohodki ostaja med najvišjimi v Uniji, potencial prihodkov od davkov, ki so manj škodljivi za rast, pa je premalo izkoriščen. Nizek delež davčnih prihodkov v BDP omejuje vire za trajnostno zagotavljanje javnih storitev. Kljub določenemu napredku v boju proti davčnim utajam ostaja izpolnjevanje davčnih obveznosti velik izziv. V programu stabilnosti za leto 2017 je bila napovedana uvedba davčne reforme. Ključni ukrepi vključujejo znižanje stopnje dohodnine s 23 % na 20 % za dohodke do 45 000 EUR letno, povečanje osnovne olajšave, odvisne od višine dohodka, uvedbo 0-odstotne stopnje davka od dohodkov pravnih oseb za reinvestirane dobičke in poenotenje stopenj davka na kapital na 20 %. Reforma upošteva priporočila za posamezne države glede zmanjšanja davčnega primeža za osebe z nizkimi dohodki. Vendar pa je davčna reforma omejena v smislu prehoda obdavčitve na vire, ki manj škodijo rasti, in doseganja zastavljenega cilja politike glede povečanja deleža davčnih prihodkov v BDP.

               (9)

               Pomanjkljivosti osnovnih mrež socialne varnosti prispevajo k visoki stopnji revščine in neenakosti, tudi za invalide in starejše. Stopnja revščine invalidov je med najvišjimi v Evropi. Majhna ustreznost prejemkov socialne pomoči, ki se od leta 2009 ni izboljšala, in pokojnin ne zagotavlja učinkovite zaščite pred revščino in socialno izključenostjo. Do izvedbe leta 2014 napovedane reforme minimalnega dohodka ni prišlo, kar negativno vpliva na najrevnejša gospodinjstva, čeprav so v pripravi srednjeročni načrti za podporo za tiste z minimalnimi dohodki.

               (10)

               Z upadanjem delovne sile je rast zaposlovanja šibka, stopnja brezposelnosti pa se le počasi zmanjšuje. Boljše možnosti za zaposlitev so v središčih gospodarske aktivnosti in za visoko usposobljene delavce, medtem ko brezposelnost bolj prevladuje med nizko usposobljenimi delavci in tistimi, ki živijo na podeželskih območjih. V zvezi s tem bo izpopolnjevanje delovne sile prispevalo k reševanju teh vprašanj. Kljub povečanju privlačnosti poklicnega izobraževanja pa je reforma učnega načrta, ki je uskladila izobraževanje s potrebami po sodobnih znanjih in spretnostih, dosegla skromen napredek. Vzpostavljen je bil regulativni okvir za učenje na delovnem mestu in potrebna je aktivna udeležba socialnih partnerjev in podjetij pri njegovem izvajanju. Poleg tega je udeležba brezposelnih v aktivnih ukrepih zaposlovanja nižja kot v večini drugih držav članic, vendar so bili za izboljšanje stanja sprejeti ukrepi, pri katerih je treba vztrajati. Udeležba v vseživljenjskem učenju ostaja nizka.

               (11)

               Čeprav so latvijski organi uspešno začeli ustrezne reforme zdravstvenega sistema, pa visoka neposredna plačila, dolge čakalne vrste, nizka raven javne porabe in neučinkovito dodeljevanje storitev omejujejo dostopnost zdravstvenega varstva. Nadzor nad javno porabo na podlagi kvot povzroča zamude pri zdravljenju in pacienti morajo dolgo čakati ali storitve neposredno plačati, zaradi česar del prebivalstva ni deležen potrebne zdravstvene oskrbe. Sprejeti so bili začetni ukrepi za reformo sistema zagotavljanja kakovosti in potreben je nadaljnji napredek za izboljšanje rezultatov za paciente in prebivalstvo. Doseženo je bilo določeno izboljšanje učinkovitosti zdravstvenega sistema, vendar je potrebna nadaljnja racionalizacija v bolnišničnem sektorju, izboljšanje dostopa do ambulantnega zdravljenja in primarnega zdravstvenega varstva ter učinkovitejša povezava med dodelitvijo proračunskih sredstev ter kakovostjo in stroški storitev.

               (12)

               Latvijski organi za nakupe v zdravstvenem sektorju dokaj redno uporabljajo postopke javnega naročanja, vendar bi učinkovitost lahko še izboljšali z redno uporabo e-javnega naročanja in skupne nabave, kar bi povečalo preglednost in učinkovitost javne porabe.

               (13)

               Pomanjkljivosti v kakovosti pravne ureditve ter nizka učinkovitost in uspešnost javne uprave negativno vplivajo na poslovno okolje. Vlada je leta 2016 predstavila ambiciozen načrt reform za izboljšanje racionalnosti in profesionalnosti javnega sektorja, katerih cilj je večja učinkovitost z zmanjšanjem števila zaposlenih in centralizacijo podpornih funkcij, utrditev plačil na podlagi uspešnosti in večja preglednost. Ta načrt je omejen na osrednjo upravo, vendar pa je možno tudi znatno izboljšanje učinkovitosti na občinski ravni.

               (14)

               Korupcija še naprej ovira latvijsko poslovno okolje, sistem za preprečevanje navzkrižja interesov ostaja tog in formalističen, zanj pa je značilno tudi nezadostno preverjanje. Čeprav je reforma postopkov zaradi insolventnosti bolj ali manj končana, je treba dejansko izvajanje teh postopkov pozorno spremljati, da se obravnavata omejeno število primerov prestrukturiranja in nizka stopnja izterjave sredstev.

               (15)

               V zadnjih treh letih so bile uvedene obsežne reforme visokošolskega izobraževanja in javnih raziskav z namenom konsolidacije raziskovalnih ustanov ter povečanja kakovosti in ustreznosti njihovih rezultatov. Vendar sta upravljanje in organizacijska struktura financiranja javnih raziskav v Latviji še vedno neučinkovita, naloge financiranja pa so razpršene med številne institucije. Neučinkovito financiranje javnih raziskav prispeva k zelo nizkim znanstvenim dosežkom, pomanjkanju usposobljenih človeških virov v javnem in zasebnem sektorju ter nizki ravni sodelovanja med javnim in zasebnim sektorjem. Intenzivnost raziskav in razvoja v gospodarstvu v Latviji ostaja med najnižjimi v Uniji.

               (16)

               V okviru evropskega semestra 2017 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Latvije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2017. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2017 in nacionalni program reform za leto 2017 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Latvija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Latviji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

               (17)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti za leto 2017, njegovo mnenje (7) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 –

         PRIPOROČA, da Latvija v letih 2017 in 2018 ukrepa tako, da:

               1.

               Izvaja svojo fiskalno politiko v skladu z zahtevami preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast, kar pomeni, da bi morala v letu 2018 doseči svoj srednjeročni proračunski cilj ob upoštevanju olajšav v zvezi z izvajanjem sistemske pokojninske reforme in strukturnih reform, za katere je bil odobren začasni odklon. Obdavčitev oseb z nizkimi dohodki zmanjša s prehodom na druge vire, ki so manj škodljivi za rast, ter z izboljšanjem izpolnjevanja davčnih obveznosti.

               2.

               Izboljša ustreznost mreže socialne varnosti in s pospešitvijo reforme učnih načrtov za poklicno izobraževanje izpopolni delovno silo. Poveča stroškovno učinkovitost in dostop do zdravstvenega varstva, med drugim z zmanjšanjem neposrednih plačil in dolgih čakalnih dob.

               3.

               Poveča učinkovitost in odgovornost v javnem sektorju, zlasti s poenostavitvijo upravnih postopkov in okrepitvijo ureditve za preprečevanje navzkrižja interesov, med drugim za stečajne upravitelje.

      V Bruslju, 11. julija 2017

            Za Svet

            Predsednik

         T. TÕNISTE

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

      (3)  UL C 92, 24.3.2017, str. 1.

      (4)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

      (5)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (6)  Neto javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje 4 let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

      (7)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 10. julija 2012 v zvezi z nacionalnim programom reform Finske za leto 2012 in mnenje Sveta o programu Finske za stabilnost za obdobje 2012–2015

text:
               24.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/28

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 10. julija 2012
   v zvezi z nacionalnim programom reform Finske za leto 2012 in mnenje Sveta o programu Finske za stabilnost za obdobje 2012–2015
   2012/C 219/08
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (3), ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, da integrirane smernice upoštevajo pri svojih nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 12. julija 2011 sprejel priporočilo (4) v zvezi z nacionalnim programom reform Finske za leto 2011 in dal mnenje o posodobljenem programu Finske za stabilnost za obdobje 2011–2014.

               (4)

               Komisija je 23. novembra 2011 sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020. Komisija je 14. februarja 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Finsko opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (5)

               Svet je 1. decembra 2011 sprejel sklepe, v katerih je pozval Odbor za socialno zaščito, da v sodelovanju z Odborom za zaposlovanje in drugimi odbori predstavi svoja stališča o priporočenih ukrepih v okviru političnega cikla strategije Evropa 2020. Ta stališča so del mnenja Odbora za zaposlovanje.

               (6)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 15. februarja 2012 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2012 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2012.

               (7)

               Evropski svet je 2. marca 2012 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih pogojev dodeljevanja posojil gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, reševanju problema brezposelnosti in socialnih posledic krize ter posodobitvi javne uprave.

               (8)

               Evropski svet je 2. marca 2012 tudi pozval države članice, ki sodelujejo v Paktu „euro plus“, da pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe za stabilnost oziroma konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (9)

               Finska je 19. aprila 2012 predložila program za stabilnost za obdobje 2012–2015 in nacionalni program reform za leto 2012. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave. Komisija je v poglobljenem pregledu iz člena 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011 preučila tudi, ali so Finsko prizadela makroekonomska neravnotežja. Komisija je v svojem poglobljenem pregledu ugotovila, da ima Finska težave z neravnotežjem, ki pa ni čezmerno.

               (10)

               Svet je na podlagi ocene programa za stabilnost v skladu s členom 5(1) Uredbe (ES) št. 1466/97 mnenja, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske projekcije v tem programu, verjeten za obdobje 2012–2013, pričakovana rast BDP iz tega programa pa je v skladu z napovedjo služb Komisije iz pomladi 2012. Projekcije so realistične tudi za leti 2014 in 2015, saj predvidevajo, da bo rast BDP občutno nižja kot pred krizo in nižja kot v letih okrevanja 2010–2011.
               Glavni proračunski cilj programa za stabilnost je zmanjšati javnofinančni primanjkljaj z omejitvijo odhodkov in povečanjem prihodkov. Ker je državni proračun glavni vir splošnega javnofinančnega primanjkljaja, bo zmanjšanje tega pripomoglo k njegovemu uravnoteženju. Srednjeročni proračunski cilj presežka v višini 0,5 % BDP v strukturnem smislu ustrezno odraža zahteve Pakta za stabilnost in rast. Na podlagi (preračunanega) strukturnega proračunskega salda (5) je Finska v letu 2011 dosegla srednjeročni proračunski cilj, v obdobju 2012–2015 pa se bo rahlo oddaljila od njega. Ob upoštevanju diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov stopnja rasti javnofinančnih odhodkov ustreza referenčni vrednosti za odhodke iz Pakta za stabilnost in rast za vsa leta, razen 2015. Namen programa za stabilnost sta uravnoteženje splošnega državnega proračuna do leta 2015 in doseganje presežkov po letu 2016. Delež javnega dolga je precej pod 60 % BDP in bo v skladu s programom za stabilnost najvišji leta 2014, in sicer skoraj 52 % BDP, nato pa se bo začel zmanjševati. Na področju javnih financ Finske je še vedno prisotna precejšnja vrzel v vzdržnosti, ki izhaja zlasti iz hitrega povečevanja koeficienta starostne odvisnosti zaradi staranja prebivalstva. Vrzel v vzdržnosti javnih financ je treba stalno spremljati in ustrezno prilagoditi ukrepe. Fiskalni okvir Finske je omejen z večletnimi zgornjimi mejami odhodkov, vendar se te trenutno ne uporabljajo za občinski sektor.

               (11)

               Produktivnost javnih služb zadnje desetletje pada. Finski organi so že izvedli več reform za rešitev tega vprašanja, vendar je ta proces počasen, zlasti na lokalni ravni države. Poleg tega sta v teku reforma občin v celotni državi in program za povečanje produktivnosti centralne ravni države. Dodatno povečanje produktivnosti in zmanjšanje stroškov bi bilo mogoče doseči s spodbujanjem konkurence v zaščitenih sektorjih zasebnih in javnih storitev, in sicer z nadaljnjo deregulacijo trga proizvodov in trga dela.

               (12)

               V zadnjem letu je vlada uvedla nove ukrepe za zmanjšanje brezposelnosti mladih in dolgotrajne brezposelnosti. Ti ukrepi vključujejo pilotni program za zmanjšanje dolgotrajne brezposelnosti in uvedbo socialnega jamstva za mlade. Sprejeti ukrepi so ambiciozni in ustrezni, vendar jih je zdaj treba tudi izvajati z jasno osredotočenostjo na izboljšanje znanja in veščin ciljnih skupin ter njihovega položaja na trgu dela. Glede na demografske spremembe je treba povečati stopnjo zaposlenosti starejših delavcev, da se bodo v prihodnje zagotovile vzdržne javne finance in zadovoljilo povpraševanje po delovni sili. Življenjska doba se povečuje hitreje, kot je bilo predvideno v pokojninski reformi iz leta 2005, zato se lahko sčasoma izkaže, da je trenutno zakonsko predpisana upokojitvena doba prenizka. Vlada se je v svojem programu za stabilnost zavezala, da bo do leta 2025 dejansko upokojitveno starost povečala na 62,4 leta. Marca 2012 so socialni partnerji pristali na več ukrepov za podaljšanje delovne dobe. Vlada se je zavezala, da bo najpozneje do 1. januarja 2017 izvedla pokojninsko reformo. Sedaj se je treba osredotočiti na izvajanje dogovorjenih ukrepov v kratkoročnem obdobju.

               (13)

               Regulativne ovire v storitvenem sektorju na Finskem so še vedno omejevalne, tržna koncentracija pa je velika tako v prodaji na drobno kot tudi v proizvodnji. Živilski maloprodajni trg na Finskem ima največjo tržno koncentracijo, cene hrane pa so med najvišjimi v Evropi. Zakonsko določene globe na področju konkurence so bile na Finskem običajno nizke, zaradi česar je njihov odvračilni učinek vprašljiv. Na področju konkurence so vidne nekatere spremembe politike; sprejeta sta bila na primer nov zakon o konkurenci in nov zakon o načrtovanju rabe tal in gradnji. Vlada se je zavezala tudi k uvedbi novega programa za spodbujanje konkurence. Ta ukrep bi bilo treba izvesti brez odlašanja, da se bo okvir za konkurenčnost na trgih proizvodov in storitev nadalje okrepil.

               (14)

               Rast produktivnosti na Finskem stagnira, finska izvozna podjetja pa v zadnjih letih izgubljajo deleže na tujih trgih. Stroški dela na enoto so se povečali, razen v proizvodnem sektorju. Zdi se, da so nekateri sektorji, ki so trenutno dominantni, zlasti sektor elektronike in papirja, dosegli najvišjo rast, delež proizvodnje v BDP pa se na splošno zmanjšuje. Finska izvaža polizdelke in investicijske dobrine predvsem zrelim počasi rastočim gospodarstvom, njeni proizvodi pa so slabo prisotni v gospodarstvih v razvoju. Finsko gospodarstvo se mora bolj diverzificirati tako kar zadeva družbe kot tudi izvozne trge, da bo v prihodnje nastalo več močnih izvoznikov. Ne glede na uspešnost na področju raziskav, razvoja in inovacij v preteklosti obstaja tveganje, da bo Finska brez občutnega povečanja števila hitro rastočih inovativnih podjetij izgubila vodilni položaj na področju inovacij v EU. Zato je treba spodbujati inovacije, omogočiti preusmeritev z raziskav in razvoja na tržne proizvode ter spodbujati prodiranje na hitro rastoče izvozne trge. Kratkoročno bo prav tako ključnega pomena, da se obsežno znanje na področju informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT) izkoristi in razširi tudi v druge sektorje na Finskem, vključno z javnim sektorjem. Kar zadeva rast plač, bo tristranski sporazum o plačah iz leta 2011 omogočal majhna povečevanja plač v letih 2012 in 2013, zaradi česar bi se moral izboljšati relativni položaj Finske glede na njene glavne trgovske partnerice.

               (15)

               Finska je sprejela številne zaveze v okviru Pakta „euro plus“. Te zaveze in izvajanje zavez, predstavljenih leta 2011, se nanašajo na izboljšanje konkurenčnosti, stopnje zaposlenosti in vzdržnosti javnih financ, krepitev finančne stabilnosti in zagotavljanje davčne usklajenosti. Komisija je ocenila izvajanje zavez iz Pakta „euro plus“. Rezultate te ocene je upoštevala v priporočilih v nadaljevanju.

               (16)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Finske. Ocenila je program za stabilnost in nacionalni program reform ter predstavila poglobljeni pregled. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Finskem, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih v točkah 1 do 5 v nadaljevanju.

               (17)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil finski program za stabilnost, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu v točki 1 v nadaljevanju.

               (18)

               Svet je ob upoštevanju rezultatov poglobljenega pregleda, ki ga je izvedla Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in program za stabilnost. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena zlasti v priporočilu iz točke 5 v nadaljevanju –

         PRIPOROČA, da Finska v obdobju 2012–2013 ukrepa, tako da:

               1.

               V letu 2012 in pozneje ohrani stabilen fiskalni položaj z odpravo kakršnih koli odstopanj od srednjeročnega proračunskega cilja, ki zagotavlja dolgoročno vzdržnost javnih financ. V ta namen ob podpori dovolj podrobno opredeljenih ukrepov okrepi in dosledno izvaja proračunsko strategijo, ki naj za leto 2013 in pozneje vključuje doseganje referenčne vrednosti za odhodke. Še naprej izvaja letne presoje velikosti vrzeli v vzdržnosti, povezane s staranjem prebivalstva, ter javnofinančne prihodke in odhodke prilagaja dolgoročnim ciljem in potrebam. Lokalno upravo bolje vključi v sistem večletnega fiskalnega okvira, tudi z ukrepi za nadzor odhodkov.

               2.

               Sprejme nadaljnje ukrepe za povečanje produktivnosti in zmanjšanje stroškov pri zagotavljanju javnih storitev, vključno s strukturnimi spremembami in področnimi upravnimi reformami za povečanje učinkovitosti, tudi zato, da bi se odzvala na izzive, ki so posledica staranja prebivalstva.

               3.

               Izvede tekoče ukrepe za izboljšanje položaja mladih in dolgotrajno brezposelnih na trgu dela, pri čemer se osredotoči na razvoj znanja in veščin. Sprejme nadaljnje ukrepe za spodbujanje stopnje zaposlenosti starejših delavcev, vključno z zmanjševanjem možnosti za hitrejše upokojevanje. Sprejme ukrepe za zvišanje dejanske upokojitvene starosti ob upoštevanju daljše pričakovane življenjske dobe.

               4.

               Še naprej spodbuja konkurenco na trgih proizvodov in storitev, zlasti v maloprodajnem sektorju, z zagotavljanjem učinkovitega izvajanja novega zakona o konkurenci in novega programa za spodbujanje zdrave konkurence. Še naprej sprejema ukrepe za večjo učinkovitost opravljanja storitev na občinski ravni, po potrebi tudi s povečanjem deleža storitev, za katere se zbirajo konkurenčne ponudbe, za zagotovitev nevtralnosti konkurence med zasebnimi in javnimi podjetji. Sprejme nadaljnje ukrepe za zagotovitev, da bodo zakonsko določene globe na področju konkurence dovolj odvračilne.

               5.

               Da se okrepita rast produktivnosti in zunanja konkurenčnost, si še naprej prizadeva za diverzifikacijo poslovne strukture, zlasti s pospešitvijo uvajanja načrtovanih ukrepov za razširitev inovacijske baze z nadaljnjim usklajevanjem gibanja plač in produktivnosti, upoštevajoč vlogo socialnih partnerjev in skladno z nacionalnimi praksami.

      V Bruslju, 10. julija 2012

            Za Svet

            Predsednik

         V. SHIARLY

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Za leto 2012 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 119, 4.5.2012, str. 47).

      (4)  UL C 216, 22.7.2011, str. 3.

      (5)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in začasnih ukrepov, ki so ga službe Komisije preračunale na podlagi informacij, predloženih v programu z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 10. julija 2012 v zvezi z nacionalnim programom reform Luksemburga za leto 2012 in mnenje Sveta o programu Luksemburga za stabilnost za obdobje 2012–2015

text:
               24.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/58

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 10. julija 2012
   v zvezi z nacionalnim programom reform Luksemburga za leto 2012 in mnenje Sveta o programu Luksemburga za stabilnost za obdobje 2012–2015
   2012/C 219/17
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(2) ter člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 12. julija 2011 sprejel priporočilo (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Luksemburga za leto 2011 ter dal mnenje o posodobljenem programu Luksemburga za stabilnost za obdobje 2011–2014.

               (4)

               Komisija je 23. novembra 2011 sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020. 14. februarja 2012 je Komisija na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (4) sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Luksemburga ni opredelila kot ene od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (5)

               Svet je 1. decembra 2011 sprejel sklepe, v katerih je pozval Odbor za socialno zaščito, naj v sodelovanju z Odborom za zaposlovanje in drugimi odbori predstavi svoja stališča o priporočenih ukrepih v okviru političnega cikla strategije Evropa 2020. Ta stališča so del mnenja Odbora za zaposlovanje.

               (6)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 15. februarja 2012 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2012 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2012.

               (7)

               Evropski svet je 2. marca 2012 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih pogojev dodeljevanja posojil gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter posodobitvi javne uprave.

               (8)

               Evropski svet je 2. marca 2012 tudi pozval države članice, ki sodelujejo v Paktu „euro plus“, naj pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe za stabilnost oziroma konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (9)

               Luksemburg je 27. aprila 2012 predložil program za stabilnosti za obdobje 2012–2015 in nacionalni program reform za leto 2012. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave.

               (10)

               Na podlagi ocene programa za stabilnost v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske projekcije v programu, na splošno verjeten. Zlasti scenarij programa za stabilnost za leti 2012 in 2013 je zelo blizu napovedi služb Komisije iz pomladi 2012. Srednjeročne projekcije glede primanjkljaja temeljijo na nekoliko optimističnem scenariju rasti, višje od potencialne rasti, ki pa je vseeno znatno nižja od povprečne stopnje rasti v preteklosti. Cilj proračunske strategije iz programa za stabilnost je zmanjšati primanjkljaj z 1,5 % leta 2012 na 0,9 % leta 2014 s paketom ukrepov za konsolidacijo v vrednosti približno 1,2 % BDP in zagotoviti širši manevrski prostor v primeru negativnih pretresov. Program za stabilnost potrjuje prejšnji srednjeročni cilj, to je strukturni presežek v višini 0,5 %. Vendar pa ta srednjeročni proračunski cilj ni primeren glede na določbe Pakta za stabilnost in rast, ker se zdi, da glede na trenutne politike in projekcije ne upošteva v zadostni meri posrednih obveznosti v zvezi s staranjem prebivalstva, čeprav je dolg nižji od referenčne vrednosti iz Pogodbe. Poleg tega bi se glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2012 in (ponovno izračunani) strukturni proračunski saldo Luksemburg od leta 2012 naprej pomembno oddaljil od svojega srednjeročnega cilja. Stopnja rasti javnofinančnih odhodkov brez diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov naj bi pomembno presegla referenčno vrednost za odhodke, določeno v Paktu za stabilnost in rast. Bruto javnofinančni dolg znaša 20 % BDP, kar je pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe.

               (11)

               Vlada je 20. januarja 2012 sprejela osnutek zakona o reformi pokojninskega sistema v zasebnem in javnem sektorju. Reforma bi vgradila nekatere korektivne mehanizme v primeru negativnega razvoja finančnih razmer v okviru sheme in vsebuje prilagoditve zelo radodarne metodologije izračunavanja prejemkov. Vendar pa bo novi način izračunavanja prejemkov uveden postopoma v zelo dolgem 40-letnem obdobju. Poleg tega bodo možnosti za zgodnje upokojevanje večinoma ostale nespremenjene in ni bil predlagan noben ukrep za vezanost zakonsko določene upokojitvene starosti na pričakovano življenjsko dobo. Luksemburg na splošno ukrepa v pravi smeri, vendar se predlagana reforma ne zdi zadostno jamstvo za dolgoročno vzdržnost javnih financ.

               (12)

               Parlament je januarja 2012 z zakonom omejil samodejno indeksacijo plač v obdobju 2012–2014, da bi s tem okrepil konkurenčnost luksemburškega gospodarstva. Vendar pa razen morebitne spremembe referenčnega indeksa vlada ni objavila nobenih nadaljnjih načrtov za trajno spremembo sistema določanja plač. Trenutno je produktivnost v Luksemburgu zelo visoka, vendar se manevrski prostor v smislu rasti produktivnosti krči. Da bi dolgoročno ohranili konkurenčnost luksemburškega gospodarstva, bo potrebna trajna sprememba sistema določanja plač v posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu z nacionalnimi praksami.

               (13)

               Luksemburg je sprejel nekaj ustreznih in verodostojnih ukrepov za odpravo razmeroma visoke stopnje brezposelnosti mladih. Vendar pa je za olajšanje vključevanja mladih na trg dela potrebna celovita strategija, ki bi med drugim okrepila sodelovanje med občinami in izboljšala učinkovitost zavoda za zaposlovanje. Mladim iskalcem dela, zlasti tistim z nižjo stopnjo izobrazbe, bi koristila tudi večja vlaganja v usposabljanje in izobraževanje.

               (14)

               Pričakuje se, da bo Luksemburg stežka izpolnil svoj cilj glede zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2020. Po zadnjih projekcijah za leto 2020, ki temeljijo na obstoječih ukrepih, se bodo emisije v Luksemburgu v sektorjih, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami, v obdobju 2005–2020 povečale za 6 %, cilj pa je emisije zmanjšati za 20 %. Največji vir emisij je sektor cestnega prometa, v katerem pa je tudi velik potencial za njihovo zmanjšane. Cena goriva ostaja med najnižjimi v EU, kar spodbuja „bencinski turizem“ in krepi negativne zunanje učinke v zvezi z onesnaževanjem in prometnimi zastoji. Za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov so potrebne dodatne politike, sicer bo treba uporabiti drage prožne mehanizme.

               (15)

               Luksemburg je v okviru Pakta „euro plus“ sprejel številne zaveze. Te zaveze in izvajanje zavez, predstavljenih leta 2011, se nanašajo na izboljšanje konkurenčnosti, večanje zaposlenosti in krepitev finančne stabilnosti. Komisija je ocenila izvajanje zavez iz Pakta „euro plus“. Rezultate te ocene je upoštevala v priporočilih.

               (16)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo luksemburške ekonomske politike. Ocenila je program za stabilnost in nacionalni program reform. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Luksemburgu, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 5 v nadaljevanju.

               (17)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost, njegovo mnenje (5) pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke 1 v nadaljevanju –

         PRIPOROČA, da Luksemburg v obdobju 2012–2013 ukrepa tako, da:

               1.

               Ohrani trden fiskalni položaj z odpravo kakršnih koli odstopanj od srednjeročnega proračunskega cilja, ki zagotavlja dolgoročno vzdržnost javnih financ, zlasti z upoštevanjem posrednih obveznosti v zvezi s staranjem prebivalstva. V ta namen ob podpori dovolj podrobno opredeljenih ukrepov okrepi in dosledno izvaja proračunsko strategijo, ki naj za leto 2013 in pozneje vključuje doseganje referenčne vrednosti za odhodke.

               2.

               Okrepi predlagane pokojninske reforme s sprejetjem dodatnih ukrepov za povečanje stopnje vključenosti starejših delavcev, zlasti na podlagi preprečevanja zgodnjega upokojevanja, in s sprejetjem dodatnih ukrepov za zvišanje dejanske upokojitvene starosti, tudi prek vezave zakonsko določene upokojitvene starosti na pričakovano življenjsko dobo, da se zagotovi dolgoročna vzdržnost pokojninskega sistema.

               3.

               Sprejme dodatne ukrepe za reformo sistema kolektivnih pogajanj o plačah in indeksacije plač v posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu z nacionalnimi praksami, da se dolgoročno ohrani konkurenčnost luksemburškega gospodarstva; prva ukrepa bosta ohranitev sedanjega enoletnega indeksacijskega intervala tudi po letu 2014 ter zmanjšanje vpliva energije in drugih nestanovitnih postavk na referenčni indeks.

               4.

               Nadaljuje prizadevanja za zmanjševanje brezposelnosti mladih z močnejšo vključenostjo zainteresiranih skupin ter s krepitvijo ukrepov usposabljanja in izobraževanja, zlasti za ljudi z nižjo stopnjo izobrazbe, s ciljem boljšega prilagajanja znanja in veščin mladih potrebam trga dela.

               5.

               Zagotovi izpolnitev ciljev za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v sektorjih, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami, zlasti z zvišanjem obdavčitve energentov.

      V Bruslju, 10. julija 2012

            Za Svet

            Predsednik

         V. SHIARLY

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Za leto 2012 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 119, 4.5.2012, str. 47).

      (3)  UL C 210, 16.7.2011, str. 5.

      (4)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (5)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.