				|

		52011SC0820

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Denmarkand delivering a Council opinionon the updated convergence programme of Denmark, 2011-2015

			   	Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Danske za leto 2011
ter mnenje Sveta
o dopolnitvi konvergenčnega programa Danske za obdobje 2011–2015
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1],
zlasti člena 9(3) Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[2],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil
predlog Evropske komisije za sprožitev nove strategije za delovna mesta in
rast, imenovane Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju
ekonomskih politik ter se bo osredotočala na ključna področja,
na katerih je potrebno ukrepanje za spodbuditev potenciala Evrope za trajnostno
rast in konkurenčnost.
(2)
Svet je 13. julija 2010 sprejel
priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in
Unije (2010–2014), 21. oktobra 2010 pa sklep o smernicah za
zaposlovalne politike držav članic[3], ki sta združena v
„integriranih smernicah“. Države članice so bile pozvane, naj upoštevajo
integrirane smernice pri svojih nacionalnih ekonomskih in zaposlovalnih
politikah.
(3)
Komisija je 12. januarja 2011 sprejela
prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek novega cikla ekonomskega
upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra predhodnega in integriranega
usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.
(4)
Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil
prednostne naloge za fiskalno konsolidacijo in strukturno reformo (v skladu s
sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na podlagi
letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je, da je treba
prednostno obravnavati ponovno vzpostavitev zdravih proračunov in fiskalne
vzdržnosti, zmanjšanje brezposelnosti z reformami na trgu dela ter nova
prizadevanja za povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da te
prednostne naloge pretvorijo v konkretne ukrepe ter jih vključijo v svoje
programe stabilnosti ali konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.
(5)
Poleg tega je Evropski svet
25. marca 2011 države članice, ki sodelujejo v paktu
„euro plus“, tudi pozval naj pravočasno predložijo svoje zaveze, da
jih bo mogoče vključiti v njihove programe stabilnosti ali
konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.
(6)
Danska je 9. maja 2011 predložila dopolnitev
konvergenčnega programa za leto 2011 za obdobje 2011–2015 in
nacionalni reformni program za leto 2011. Programa sta bila ocenjena
istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave.
(7)
Na podlagi ocene dopolnitve konvergenčnega
programa v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je
makroekonomski scenarij, na katerem temelji konvergenčni program,
verjeten. Čeprav temelji na nekoliko bolj ugodnih predpostavkah o rasti za
leto 2012 in naslednja leta, je na splošno v skladu z napovedjo služb
Komisije iz pomladi 2011. Cilj v konvergenčnem programu določene
proračunske strategije je do leta 2013 zmanjšati primanjkljaj pod
referenčno vrednost, ki znaša 3 % BDP, kar je v skladu s
priporočili Sveta, pri čemer bi popravljeni srednjeročni cilj za
strukturni proračunski saldo, ki ni manjši od –0,5 % BDP,
dosegli do leta 2015, uravnotežen proračun pa do leta 2020.
Potek prilagoditve za doseganje tega cilja je ustrezen. Šteje se, da so v
program vključeni ukrepi, ki jih je Parlament sprejel pomladi 2010,
ustrezna podlaga za proračunske cilje in bi v obdobju 2011–2013
predstavljali letni fiskalni napor v višini približno 1 % BDP. Danska
bo svoj popravljeni srednjeročni cilj dosegla v programskem obdobju.
Tveganja za proračunske cilje so na splošno uravnotežena.
(8)
Dansko gospodarstvo se je pričelo
upočasnjevati leta 2007 med prilagoditvijo na trgu nepremičnin,
kar je prispevalo k domačim bančnim težavam, ki so jih še
povečale naraščajoče plačilne nesposobnosti in brezposelnost.
Recesija je bila huda, proizvodnja se je med jesenjo 2007 in
pomladjo 2009 skrčila za 8 %, stopnja brezposelnosti pa je
leta 2010 zrasla na 7,4 %. Stopnja zaposlenosti je padla z
79,8 % leta 2008 na 76,1 % leta 2010, pri čemer so
bili prizadeti zlasti mladi. Proizvodnja je začela okrevati leta 2009
in realna rast BDP je leta 2010 dosegla 2,1 %. Okrevanje so
pospeševali ohranitev domačega povpraševanja (tudi na račun fiskalne
ekspanzije), krepka ponovna rast zalog in močno okrevanje glavnih
trgovinskih partnerjev Danske.
(9)
Avtomatski stabilizatorji in s krizo povezani
ukrepi so povzročili, da se je splošni javnofinančni saldo iz
presežka v višini 3,2 % BDP leta 2008 spremenil v primanjkljaj v
višini 2,7 % BDP leta 2009. Na podlagi danske priglasitve spomladi 2010,
da bo leta 2010 proračunski primanjkljaj presegel 5 % BDP,
je bil julija 2010 za Dansko sprožen postopek v zvezi s čezmernim
primanjkljajem. Čeprav so nepričakovani in začasni izredni
prihodki, povezani z davki na donos pokojninskih skladov, lansko leto privedli
do stabilizacije proračunskega primanjkljaja pri 2,7 % BDP,
napoved služb Komisije iz pomladi 2011 predvideva, da se bo primanjkljaj
leta 2011 ponovno povečal na približno 4 % BDP, ter
poudarja potrebo po neprekinjenih in ambicioznih naporih za konsolidacijo v
letu 2012. To pomeni strogo izvajanje ukrepov, sprejetih v sporazumu o
konsolidaciji iz leta 2010, in kontrolo odhodkov, kot je določena v
konvergenčnem programu, da bi zagotovili odpravo čezmernega
primanjkljaja do leta 2013.
(10)
Za doseganje proračunskih ciljev je pomemben
strog nadzor, da bi se izognili ponovnim prekoračitvam porabe na ravneh
lokalnih in regionalnih vlad. Preteklih 20 let je javna poraba nenehno
presegala proračunske cilje. Vlada je že sprejela nekaj ukrepov, da bi rešila
to težavo, in načrtuje uvedbo nove sheme za nadzor nad porabo, ki jo bo
nadziral danski ekonomski svet, kot je opisano v konvergenčnem programu.
(11)
Zaradi demografskih dejavnikov se bo delovno
aktivno prebivalstvo (15–64 let) med letoma 2010 in 2025
skrčilo za približno 1,5 % in do leta 2040 za skoraj 5 %.
Srednjeročno bi okrevanje gospodarstva lahko vodilo do primanjkljajev na
trgu dela, kot smo jim bili priča v letih razcveta. Navkljub že visoki
stopnji zaposlenosti, je ponudbo delovne sile mogoče še povečati.
Prostovoljno zgodnje upokojevanje je zelo razširjeno med ljudmi, starimi
od 60 do 64 let, zaradi česar je stopnja zaposlenosti za to
skupino samo 40 %. Poleg tega 10 % delovno aktivnega prebivalstva,
mlajšega od 40 let, bodisi prejema invalidnine bodisi je zaposlenega pod
pogoji fleksibilne zaposlitve (subvencionirana zaposlitev).
(12)
Trend upadanja rasti produktivnosti je prisoten od
leta 1995, za kar so eden od morebitnih vzrokov slabi izobraževalni
dosežki. Čeprav Danska še naprej radodarno troši za svoj izobraževalni
sistem, so rezultati izobraževanja na več ključnih področjih
zgolj povprečni, Danska pa ima četrto najnižjo raven dosežene
izobrazbe mladih v EU. Leta 2009 je samo 70,1 % prebivalcev,
starih od 20 do 24 let, zaključilo vsaj višje srednješolsko
izobraževanje (v primerjavi s povprečjem EU, ki je 78,6 %),
rezultati PISA pa so povprečni. Stopnje
osipa v mladinskih in poklicnih ustanovah so razmeroma visoke ter na
področju poklicnega izobraževanja mladih dosegajo skoraj 50 %
dijakov, ki ne končajo šolanja. Poleg
tega približno 20 % mladih 10 let po končanju osnovne šole ni
pridobilo izobrazbe, višje od nižje srednješolske ravni. Izboljšanje kakovosti
izobraževalnega sistema bi tudi pomagalo preprečiti bodoče neravnotežje
kvalifikacij na trgu dela, ki trenutno nakazuje možnost presežka
nekvalificiranih delavcev in pomanjkanja kvalificiranih delavcev. Rast
produktivnosti je bila posebej šibka v gradbenem sektorju in sektorju storitev.
To velja zlasti za lokalne storitve, maloprodajni sektor, veleprodajo in osebne
storitve, kjer lahko nizke stopnje konkurence v posameznih sektorjih, na primer
visoke ovire za vstop na trg, vodijo do razporeditve virov, ki ni optimalna.
Prostorska zakonodaja je stroga in v maloprodajnem sektorju omejuje možnosti za
ekonomije obsega, ki povečujejo produktivnost. Zaradi ustrezne obravnave
dejstva, da odprti postopki predstavljajo samo približno 25 % javnih
naročil, je vlada sprožila strategijo, katere cilj je povečanje
konkurence na področju javnih storitev s postopnim večanjem javnih
naročil v občinah in regijah, ter za občine določila nov
cilj, v skladu s katerim mora biti 31,5 % vseh naročil do
leta 2015 izvedenih po odprtem postopku.
(13)
Zadolženost gospodinjstev glede na BDP je najvišja
v EU. Kopičenje ravni dolgov, ki ga je spodbudil razcvet
nepremičninskega trga med letoma 2004 in 2007, ustvarja
potencialna tveganja za gospodarstvo in finančno stabilnost. Čeprav
ta tveganja zmanjšujejo značilnosti razvitega, s hipotekami zavarovanega trga
obveznic na Danskem in na splošno trdna finančna situacija večine
gospodinjstev (premoženje znatno presega obveznosti), so bili po prilagoditvi
cen nepremičnin uvedeni le omejeni ukrepi za ublažitev njihovih
procikličnih nihanj.
(14)
Danska je v okviru pakta „euro plus“[4]
sprejela številne zaveze. Da bi izboljšali fiskalno vzdržnost, je bil sprejet
dogovor o okrepitvi kaznovalne zakonodaje v zvezi z nadzorom porabe na lokalni
ravni. Vlada je vložila predlog o jamstveni shemi, da bi spodbudila zasebne
rešitve za upravljanje bank v težavah in pomagala izboljšati finančno
stabilnost. Ukrepi za zaposlovanje so osredotočeni na spodbujanje
zaposlenosti s podaljševanjem delovne dobe. Da bi spodbudili
konkurenčnost, je sveženj o konkurenci s konkretnimi pobudami usmerjen
predvsem na gradbeni sektor in sektor storitev. Navedene zaveze zadevajo štiri
področja pakta. Na splošno ukrepi sovpadajo s tistimi, ki so bili sprejeti
na podlagi letnega pregleda rasti, da bi dosegli napredek glede ciljev
strategije Evropa 2020, zlasti na področju zaposlovanja. Čeprav
so bile številne napovedane zaveze že uvedene, bi bilo treba v bližnji
prihodnosti izvesti pomembne ukrepe za izboljšanje in krepitev proračunske
discipline (na lokalni ravni) ter za spodbujanje zaposlovanja. Te zaveze so
bile ocenjene in upoštevane v priporočilih.
(15)
Komisija je ocenila konvergenčni program in
nacionalni reformni program, vključno z zavezami v okviru pakta
„euro plus“[5]. Zaradi potrebe po
okrepitvi splošnega ekonomskega upravljanja Evropske unije z zagotavljanjem
prispevka na ravni EU k prihodnjim nacionalnim odločitvam je pri tem
poleg njihovega pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na
Danskem upoštevala tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU. Komisija
ob upoštevanju navedenega meni, da je treba v letu 2011 in naslednjih
letih vztrajati pri neprekinjenih in ambicioznih naporih za fiskalno
konsolidacijo. Treba je tudi storiti nadaljnje korake, da bi še povečali
ponudbo delovne sile z zmanjševanjem zgodnjega upokojevanja in osredotočanjem
na posebne skupine, izboljšali kakovost izobrazbe, okrepili konkurenco v
ključnih sektorjih ter dodatno stabilizirali trg nepremičnin.
(16)
Glede na to oceno in ob upoštevanju
Priporočila Sveta na podlagi člena 126(7) Pogodbe o delovanju
Evropske unije z dne 2. junija 2010 je Svet preučil dopolnitev konvergenčnega
programa Danske za leto 2011, njegovo mnenje[6]
pa odraža zlasti priporočilo iz točke (1) spodaj. Ob upoštevanju
sklepov Evropskega sveta z dne 25. marca 2011 je Svet preučil nacionalni
reformni program Danske –
PRIPOROČA, naj Danska v
obdobju 2011–2012 ukrepa:
(1)
izvede ukrepe za fiskalno konsolidacijo v
letih 2011 in 2012, kot je bilo načrtovano, in odpravo
čezmernega primanjkljaja do leta 2013; pospeši zmanjševanje
javnofinančnega primanjkljaja, če se gospodarske razmere izkažejo za
boljše od sedanjih pričakovanj; okrepi nadzor nad odhodki s sprejetjem
zavezujočih večletnih zgornjih mej porabe za lokalne, regionalne in
nacionalno vlado, ki so skladne s skupnimi srednjeročnimi splošnimi proračunskimi
cilji;
(2)
postopno odpravi, kot je bilo načrtovano,
pokojninske sheme za prostovoljno zgodnje upokojevanje, reformira invalidske
pokojnine in bolje usmerja subvencionirane sheme zaposlovanja (sistem
fleksibilne zaposlitve) na najbolj ranljive skupine;
(3)
pospeši izvajanje reform za izboljšanje kakovosti
izobraževalnega sistema; zmanjša stopnje osipa, zlasti v sektorju poklicnega
izobraževanja, in zviša število razpoložljivih pripravniških mest;
(4)
izvede korake za odpravo ovir za konkurenco, zlasti
pri lokalnih storitvah in v maloprodajnem sektorju, s pregledom zakonodaje o
rabi zemljišč ter večjo odprtostjo javnih naročil v občinah
in regijah;
(5)
sprejme, vzporedno s podporo potekajoči
stabilizaciji trga nepremičnin po nedavni prilagoditvi cen, preventivne
ukrepe za krepitev srednjeročne stabilnosti zadevnega trga in
finančnega sistema, vključno z reformami sistemov hipotek in davka na
nepremičnine.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               UL C , , str. .
[3]               Ohranjene za leto 2011 s Sklepom Sveta 2011/308/EU
z dne 19. maja 2011.
[4]               Več podrobnosti o zavezah v okviru pakta
„euro plus“ je na voljo v SEC(2011) 713.
[5]               SEC(2011) 713.
[6]               V skladu s členom 9(3) Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97.


				|

		52013DC0392

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA za odpravo čezmernega javnofinančnega primanjkljaja na Nizozemskem /* COM/2013/0392 final - 2013/ () */

			   	Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
za odpravo čezmernega
javnofinančnega primanjkljaja na Nizozemskem
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 126(7) Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       V skladu s
členom 126 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) se države
članice izogibajo čezmernemu javnofinančnemu primanjkljaju.
(2)       Pakt za stabilnost in rast
temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje pogojev za
stabilnost cen in močno trajnostno rast, ki prispeva k ustvarjanju
delovnih mest.
(3)       Svet je
2. decembra 2009 v skladu s členom 126(6) PDEU
sklenil, da na Nizozemskem obstaja čezmerni primanjkljaj, ter v skladu s
členom 126(7) PDEU in členom 3 Uredbe Sveta (ES)
št. 1467/97 z dne 7. julija 1997 o pospešitvi in razjasnitvi
izvajanja postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem[1] izdal
priporočilo za odpravo čezmernega primanjkljaja najpozneje do
leta 2013[2].
Da bi lahko nizozemski organi verodostojno in trajnostno znižali
javnofinančni primanjkljaj pod 3 % BDP, jim je bilo
priporočeno, naj v letu 2010 izvedejo fiskalne ukrepe v skladu z
načrtom iz proračuna za leto 2010, ter s konsolidacijo, ki naj
bi se začela leta 2011, odpravijo čezmerni primanjkljaj do
leta 2013. Za ta namen jim je bilo priporočeno, naj v obdobju
2011–2013 zagotovijo povprečno letno fiskalno konsolidacijo v višini
0,75 % BDP, določijo ukrepe, potrebne za odpravo čezmernega
primanjkljaja do leta 2013, če to omogočajo ciklični pogoji,
ter pospešijo zmanjševanje primanjkljaja, če se gospodarske in
proračunske razmere izkažejo za boljše od tedanjih pričakovanj. Svet
je za sprejetje ustreznih ukrepov določil rok 2. junij 2010.
(4)       Komisija je
15. junija 2010 sklenila, da je Nizozemska na podlagi napovedi služb
Komisije iz pomladi 2010 sprejela učinkovite ukrepe v skladu s
priporočilom Sveta z dne 2. decembra 2009 za zmanjšanje
javnofinančnega primanjkljaja pod referenčno vrednost
3 % BDP, in menila, da zato takrat nadaljnje ukrepanje v postopku v
zvezi s čezmernim primanjkljajem ni bilo potrebno.
(5)       V skladu s
členom 3(5) Uredbe (ES) št. 1467/97 se lahko Svet na
priporočilo Komisije odloči sprejeti revidirano priporočilo na
podlagi člena 126(7) PDEU, če so bili sprejeti učinkoviti ukrepi
in če po sprejetju priporočila nastopijo nepričakovani neugodni
gospodarski dogodki z večjimi negativnimi posledicami za javne finance.
Pojav nepričakovanih neugodnih gospodarskih dogodkov z večjimi
negativnimi posledicami za proračun se oceni glede na gospodarske
napovedi, na katerih temelji priporočilo Sveta.
(6)       V skladu s
členom 126(7) PDEU in členom 3 Uredbe Sveta (ES)
št. 1467/97 mora Svet na zadevno državo članico nasloviti
priporočila z namenom odprave čezmernega primanjkljaja v
določenem roku. V priporočilu mora biti določen rok največ
šest mesecev, v katerem mora zadevna država članica sprejeti
učinkovite ukrepe za odpravo čezmernega primanjkljaja. Poleg tega bi
moral Svet v priporočilu za odpravo čezmernega primanjkljaja
zahtevati, da se dosežejo letni proračunski cilji, ki so na podlagi
napovedi, na kateri temelji priporočilo, skladni z minimalnim letnim
izboljšanjem strukturnega salda, tj. ciklično prilagojenim saldom brez
enkratnih in drugih začasnih ukrepov, pri čemer se za referenčno
merilo uporabi vsaj 0,5 % BDP.
(7)       V skladu z napovedjo služb
Komisije iz jeseni 2009, na kateri je temeljilo priporočilo Sveta na
podlagi člena 126(7) PDEU z dne 2. decembra 2009, naj
bi se nizozemsko gospodarstvo v letu 2009 zmanjšalo za 4,5 %, v
letih 2010 in 2011 pa naj bi se zmerno izboljšalo s povečanjem
rasti BDP v višini 0,25 % oziroma 1,5 %. Leti 2012 in 2013
sta bili zunaj časovnega obdobja, zajetega v navedeni napovedi, vendar je
bila v skladu s predpostavko postopne odprave obsežne negativne proizvodne
vrzeli do leta 2015 za leti 2012 in 2013 pričakovana višja rast
kot v letu 2011. Rast BDP se je v letu 2009 zmanjšala za
3,7 %, kar je manj, kot je bilo pričakovano na podlagi napovedi služb
Komisije iz jeseni 2009. Leta 2010 se je gospodarska rast zaradi
izvoza povečala na 1,6 %, a se je leta 2011 upočasnila na
1 %, leta 2012 pa je nizozemsko gospodarstvo znova zdrsnilo v
recesijo. Nizozemska je imela leta 2011 negativno stopnjo četrtletne
rasti v vseh četrtletjih razen prvega in leta 2012 se je nizozemsko
gospodarstvo zmanjšalo za 1 %. V prvi polovici leta je bila rast po
posameznih četrtletjih rahlo pozitivna, vendar je nato strmo padla.
Splošna rast BDP se je izkazala za znatno nižjo, kot bi bilo mogoče
pričakovati na podlagi običajnega vzorca cikličnega izboljšanja,
in znatno zmanjšanje gospodarstva je negativno vplivalo na zaposlovanje.
Povečala se je brezposelnost, rast realnih plač je postala negativna,
domače povpraševanje pa se je zmanjšalo.
(8)       Po napovedi služb Komisije iz
pomladi 2013 naj bi se realni BDP leta 2013 še naprej zniževal,
in sicer za 0,8 %, vendar naj bi rast od druge polovice leta postopoma
znova postala pozitivna. Tržni razvoj naj bi predvidoma pripomogel k
izboljšanju, medtem ko ostajajo napovedi za domače povpraševanje negativne
tudi za celotno leto 2013. Negotovost v zvezi s splošnimi gospodarskimi
obeti, izvajanjem predlogov reform in morebitnimi dodatnimi ukrepi za
konsolidacijo še dodatno omejuje domače povpraševanje. Izvoz in uvoz naj
bi se leta 2014 predvidoma pospešila, domače povpraševanje pa naj bi
se začelo postopoma povečevati in naj bi doseglo šibko izboljšanje z
0,9-odstotno rastjo realnega BDP.
(9)       Nizozemska se je
odločila, da bo fiskalno prilagoditev prestavila na leto 2011. Ta
pristop je bil leta 2009 odobren s priporočilom Sveta, v katerem je
bilo izrecno priporočeno izvajanje proračuna za leto 2010,
medtem ko naj bi se konsolidacija začela šele leta 2011. Nizozemska
se je odzvala z oblikovanjem večletnega svežnja ukrepov, ki so temeljili
predvsem na odhodkih, za obdobje 2011–2015. Ukrepi do leta 2013 se večinoma
izvajajo po načrtih. Po nekoliko višjem dvigu realnega BDP v
letih 2009 in 2010 v primerjavi z napovedjo služb Komisije iz
jeseni 2009, na kateri temelji revidirano poročilo v zvezi s
čezmernim primanjkljajem, se je gospodarska uspešnost na Nizozemskem od
leta 2011 znatno poslabšala. Posledično se je podobno zgodilo tudi na
področju javnih financ, kjer so bili proračunski cilji do
vključno leta 2011 sprva preseženi. Leta 2011 je
javnofinančni primanjkljaj dosegel 4,5 % BDP in se nato v
letu 2012 izboljšal na –4,1 % BDP. Ob upoštevanju vzrokov za
primanjkljaj so prihodke države najbolj prizadela nihanja gospodarske rasti.
Začetno izboljšanje po finančni krizi, ko je bil razvoj dogodkov v
gospodarstvu leta 2010 in v prvem delu leta 2011 boljši od
pričakovanega, je sprva precej okrepilo področje prihodkov. Vendar
nato prihodki zlasti v drugi polovici leta 2011 in leta 2012 niso
več dosegali pričakovanih vrednosti, kar je bila posledica negotove
rasti. Pričakuje se, da se bo ta negativni vzorec še ponavljal, zaradi
česar so obeti v zvezi s primanjkljajem precej slabi. Splošni trendi
kažejo ciklično občutljivost prihodkov, ki je značilna za
Nizozemsko.
(10)     V skladu z napovedjo služb
Komisije iz pomladi 2013 naj bi se javnofinančni primanjkljaj
leta 2013 dodatno izboljšal na 3,6 % BDP zaradi obsežnih ukrepov
za konsolidacijo zlasti v zvezi s prihodki, tj. dviga stopnje DDV in
povišanja trošarin, medtem ko bosta na področju odhodkov h konsolidaciji
pripomogla zamrznitev plač javnih uslužbencev in neindeksiranje
dohodninske lestvice. Poleg tega bodo na primanjkljaj leta 2013 vplivale
tudi pomembne enkratne operacije[3].
Učinka prodaje licenc za mobilno telefonijo četrte generacije in
nacionalizacije družbe SNS Reaal (za leto 2013) se večinoma
izničita. Vendar enkratne operacije na splošno zmanjšujejo primanjkljaj za
približno 0,2 % BDP, zlasti operacije, povezane s plačili
dividend iz banke De Nederlandsche Bank in ponovno uvedbo državnih
prispevkov za povečanje pristanišča s strani družbe Havenbedrijf
Rotterdam. Ukrepi, ki so bili določeni in dogovorjeni ter so del
večletnih fiskalnih napovedi, zajemajo podaljšanje varčevanja v
letu 2014. Poleg tega bodo pozitivne enkratne operacije, povezane s
plačili dividend iz banke De Nederlandsche Bank in kriznimi
dajatvami bank, vplivale na zmanjšanje nominalnega primanjkljaja. Ker naj bi
bili prihodki zaradi počasnega izboljšanja še naprej upočasnjeni, naj
bi se javnofinančni primanjkljaj v letu 2014 po napovedih ustalil na
3,6 % BDP. Napoved služb Komisije iz pomladi 2013 ne
vključuje dodatnega konsolidacijskega svežnja za leto 2014, ki ga je
vlada predlagala marca 2013, a je predlog nato začasno umaknila
zaradi sporazuma, ki ga je aprila 2013 sklenila s socialnimi partnerji.
(11)     S fiskalnimi obeti za
leto 2014 in naslednja leta so povezana nezanemarljiva tveganja za
izvajanje. Pri ukrepih iz koalicijskega sporazuma so ta tveganja povezana
predvsem s predvidenim povečanjem učinkovitosti z decentralizacijo
občinskih nalog. Na nizozemskem so se koalicijski sporazumi običajno
izvajali skoraj povsem brez sprememb. V zadnjem času pa je bilo več
primerov znatnih sprememb, ki so bile uvedene npr. po ponovnem ovrednotenju
prvotnih načrtov koalicijskih partnerjev ali po sprejetju sporazuma s
socialnimi partnerji. Napoved za nominalni primanjkljaj za leto 2014
vsekakor kaže potrebo po večjih dodatnih ukrepih, ki bi v letu 2014
omogočili zmanjšanje nominalnega primanjkljaja pod 3 % BDP.
(12)     V skladu s posodobljeno
napovedjo služb Komisije iz pomladi 2013 naj bi se strukturni saldo v
prilagoditvenem obdobju 2010–2013 izboljšal za povprečno približno
0,7 % BDP na leto, nato pa naj bi se v letu 2014 znova poslabšal
za približno 0,3 odstotne točke. Na podlagi napovedi iz
pomladi 2013 bi bila povprečna fiskalna konsolidacija v obdobju
2011–2013 tako blizu zahtevanega 0,75 % BDP. Pri popravku navzdol zaradi
znatnega znižanja potencialne rasti proizvodnje po izdanem poročilu v
zvezi s čezmernim primanjkljajem za leto 2009 in zaradi učinka
sprememb na sestavo gospodarske rasti na podlagi prihodkov povprečna letna
strukturna konsolidacija (1,1 % BDP) v obdobju 2011–2013 znatno
presega priporočeno povprečno letno fiskalno konsolidacijo
(0,75 % BDP), ki se zahteva v skladu s priporočilom Sveta v
zvezi s čezmernim primanjkljajem. Zato se lahko šteje, da je Nizozemska
sprejela učinkovite ukrepe v skladu s priporočilom Sveta. Skupna
fiskalna konsolidacija za obdobje 2011–2013 znaša po izračunu od
spodaj navzgor 4 % BDP ali približno 1,3 % BDP na leto ter
je približno enako razporejena med ukrepe na ravni prihodkov in ukrepe na ravni
odhodkov. Ocena ukrepov fiskalne konsolidacije, sprejetih v
obdobju 2010–2013, po pristopu od spodaj navzgor tako potrjuje sklep, da
je Nizozemska sprejela učinkovite ukrepe.
(13)     Dinamika dolga na Nizozemskem
je neugodna. Večje vladne operacije za podporo nizozemskim bankam so bile
leta 2008 ključni dejavnik pri povečanju deleža javnega dolga s
45,3 % BDP leta 2007 na 58,5 %. V obdobju 2008–2012 se
je postopoma povečeval in leta 2012 dosegel 71,2 %. Na podlagi
napovedi služb Komisije iz pomladi 2013 naj bi se delež javnega dolga še
naprej povečeval in leta 2013 dosegel 74,6 % BDP,
leta 2014 pa 75,8 % BDP. To je predvsem posledica stalnih nominalnih
primanjkljajev v povezavi z nizko nominalno rastjo BDP, medtem ko
operacije evropskega instrumenta za finančno stabilnost in EMS
relativno malo vplivajo na izboljšanje javnega dolga. Povečanje
pričakovanega deleža bruto dolga za leto 2013 vključuje
operacije, ki povečujejo dolg, v višini približno 1 % BDP, ki so
povezane z nacionalizacijo družbe SNS Reaal v začetku
leta 2013 (poleg ukrepov, ki povečujejo primanjkljaj, v višini
približno 0,6 % BDP).
(14)     V skladu s pravili iz Pakta za
stabilnost in rast in ob upoštevanju vseh teh dejavnikov, zlasti znatnega
poslabšanja proračunskega stanja zaradi šibkejšega splošnega stanja
gospodarstva v primerjavi s stanjem, na katerem je temeljilo prvotno priporočilo
Sveta na podlagi člena 126(7) PDEU, se zdi, da je novi rok za
zmanjšanje čezmernega primanjkljaja na Nizozemskem do leta 2014
upravičen.
(15)     Zaradi velikih negotovosti v
zvezi z gospodarskim in proračunskim razvojem je treba priporočeni
proračunski cilj za zadnje leto v obdobju zmanjševanja primanjkljaja
določiti na raven, ki je opazno nižja od referenčne vrednosti, da se
zagotovi učinkovito in trajno doseganje zmanjševanja primanjkljaja v
zahtevanem roku.
(16)     Zagotovitev dodatnega leta za
zmanjšanje čezmernega primanjkljaja bi bila sorazmerna z vmesnimi cilji za
nominalni primanjkljaj v višini 3,6 % BDP za leto 2013 in
2,8 % BDP za leto 2014. Izboljšanje strukturnega
proračunskega salda, ki ga pomenijo ti cilji, znaša 0,6 % BDP za
leto 2013 in 0,7 % BDP za leto 2014. Da bi lahko nizozemski
organi dosegli zgornje strukturne cilje, bi morali skupno zagotoviti doseganje
predvidene fiskalne konsolidacije leta 2013 in leta 2014 poleg
ukrepov, ki so že vključeni v izhodiščni scenarij, sprejeti dodatne
ukrepe za konsolidacijo v višini vsaj 1 % BDP. Pri teh ciljih je bila
upoštevana potreba po nadomestitvi negativnih sekundarnih učinkov fiskalne
konsolidacije na javne finance z učinkom na rast BDP.
(17)     Poročilo Evropske
komisije o fiskalni vzdržnosti iz leta 2012 kaže, da Nizozemske
kratkoročno ne ogroža tveganje fiskalnega pretresa. Državo srednje- do
dolgoročno ogroža srednje tveganje vzdržnosti. Čeprav je bila
pokojninska reforma leta 2013 pomemben pozitiven korak, so potrebni
dodatni ukrepi za popolno ponovno vzpostavitev dolgoročne vzdržnosti
javnih financ, zlasti ukrepi, povezani z omejevanjem odhodkov za dolgotrajno
oskrbo.
(18)     Nizozemska izpolnjuje pogoje
za podaljšanje roka za odpravo čezmernega javnofinančnega
primanjkljaja iz člena 3(5) Uredbe (ES) št. 1467/97 o
pospešitvi in razjasnitvi izvajanja postopka v zvezi s čezmernim
primanjkljajem –
SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
(1)
Nizozemska bi morala najpozneje do leta 2014
odpraviti sedanji čezmerni primanjkljaj.
(2)
Nizozemska bi morala doseči nominalni ciljni primanjkljaj
v višini 3,6 % BDP za leto 2013 in 2,8 % BDP za
leto 2014, kar je skladno z izboljšavami strukturnega salda v višini
0,6 % BDP oziroma 0,7 % BDP na podlagi posodobljene
napovedi služb Komisije iz pomladi 2013.
(3)
Nizozemska bi morala izvajati večletne ukrepe,
ki so že bili sprejeti s proračunom za leto 2013, in biti obenem
pripravljena, da jih, če bi se njihovi rezultati izkazali za slabše od
pričakovanih, nadomesti z izvajanjem dodatnih ukrepov, potrebnih za odpravo
čezmernega primanjkljaja v letu 2014. Svet je določil rok
[1. oktober], do katerega mora Nizozemska sprejeti učinkovite ukrepe
ter v skladu s členom 3(4a) Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97
podrobno poročati o konsolidacijski strategiji, ki je predvidena za dosego
ciljev.
Poleg tega mora Nizozemska za zagotovitev
uspešnosti strategije fiskalne konsolidacije podpreti fiskalno konsolidacijo s
celovitimi strukturnimi reformami v skladu s priporočili Sveta,
naslovljenimi na Nizozemsko v okviru evropskega semestra, zlasti s tistimi, ki
zadevajo preventivni del postopka v zvezi z makroekonomskim neravnotežjem.
To priporočilo je naslovljeno na
Kraljevino Nizozemsko.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209,
2.8.1997, str. 6.
[2]               Vsi
dokumenti glede postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem Nizozemske so
na voljo na naslovu: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/netherlands_en.htm.
[3]               Ta
razlaga razvrstitve operacij ne prejudicira uradne ocene Eurostata.


title: Priporočilo Sveta z dne 8. julija 2014 v zvezi z nacionalnim programom reform Estonije za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Estonije za stabilnost za leto 2014

text:
               29.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/25

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 8. julija 2014
   v zvezi z nacionalnim programom reform Estonije za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Estonije za stabilnost za leto 2014
   2014/C 247/06
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je na predlog Komisije 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Voditelji držav članic oziroma vlad so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

               (4)

               Svet je 9. julija 2013 sprejel priporočilo (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Estonije za leto 2013 in dal mnenje o dopolnjenem programu Estonije za stabilnost za obdobje 2012–2017. Komisija je 15. novembra 2013 predložila mnenje o osnutku proračunskega načrta Estonije za leto 2014 v skladu z Uredbo (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4).

               (5)

               Komisija je 13. novembra 2013 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2014. Komisija je 13. novembra 2013 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (5) sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Estonije ni opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (6)

               Evropski svet je 20. decembra 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, konsolidacije javnih financ in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne konsolidacije javnih financ, ponovni vzpostavitvi normalnih pogojev kreditiranja gospodarstva, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

               (7)

               Estonija je 8. maja 2014 predložila nacionalni program reform za leto 2014, 29. aprila 2014 pa še svoj program za stabilnost za leto 2014. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (8)

               Cilj proračunske strategije iz programa za stabilnost za leto 2014 je doseči srednjeročni cilj in ga ohraniti skozi vse programsko obdobje ter zagotoviti zadostne fiskalne rezerve za težke čase za gospodarstvo. Program za stabilnost potrjuje prejšnji srednjeročni cilj strukturnega presežka, ki je strožji od zahtev Pakta za stabilnost in rast. Estonski ponovno izračunani strukturni saldo naj bi se poslabšal za 0,1 odstotne točke BDP v letu 2014, s čimer bi odstopal od zahtevane prilagoditvene poti, preden bi se izboljšal za 0,4 odstotne točke BDP v letu 2015 in ostal blizu ravnovesja v obdobju 2016–2017. Poleg tega program za stabilnost kaže tudi na tveganje odstopanja od referenčne vrednosti za odhodke v letu 2014 in na tveganje bistvenega odstopanja v letu 2015. Na splošno načrtovana prilagoditvena pot za doseganje srednjeročnega cilja predstavlja tveganja v zvezi z izpolnjevanjem zahtev iz Pakta za stabilnost in rast.

               (9)

               Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo fiskalne projekcije v programu za stabilnost, ki ga ni potrdil neodvisni subjekt, je verjeten in na splošno skladen s pomladansko napovedjo služb Komisije iz leta 2014. Po napovedih naj bi se strukturni primanjkljaj v letu 2014 poslabšal za 0,1 % BDP, kar pomeni vrzel v višini 0,3 % BDP glede na zahtevano prilagoditev in bistveno odstopanje, če se ocenjuje obdobje dveh let. Za leto 2015 Komisija predvideva nadaljnje poslabšanje strukturnega salda za 0,2 % BDP, kar kaže na bistveno odstopanje od zahtevane prilagoditve za doseganje srednjeročnega cilja. Pričakuje se tudi bistveno odstopanje od referenčne vrednosti za odhodke v obdobju 2014–2015. Na podlagi ocene programa za stabilnost za leto 2014 in napovedi Komisije Svet v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 meni, da obstaja tveganje bistvenega odstopanja od srednjeročnega cilja v letih 2014 in 2015. Pravilo o strukturnem saldu za uskladitev s Pogodbo o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju je začelo veljati z novim estonskim zakonom o državnem proračunu 23. marca 2014, vendar je pravilo treba še dopolniti s krepitvijo zavezujoče narave večletnih ciljev glede odhodkov.

               (10)

               Na trgu dela je bil dosežen precejšen napredek pri zmanjševanju brezposelnosti mladih in dolgotrajne brezposelnosti. Posebno pozornost je treba nameniti ukrepom, ki spodbujajo k delu osebe z nizkimi dohodki. Potrebna so nadaljnja prizadevanja za reševanje naraščajočega pomanjkanja delovne sile, vključno z izgubo delovne sile zaradi staranja ter umikom s trga dela zaradi zdravstvenega stanja in invalidnosti. Zato je zelo pomembno pravočasno sprejetje in izvajanje reforme o sposobnosti za delo ob zagotavljanju razpoložljivosti podpornih storitev. Stroškovna učinkovitost odhodkov za družinsko politiko bi se lahko še izboljšala, med drugim s spodbujanjem dostopnosti otroškega varstva. Pričakuje se, da bo to spodbudilo zgodnje vračanje žensk na trg dela in pripomoglo k zmanjševanju še vedno velikih razlik v plačilu med spoloma. Okrepiti je treba ukrepe za spodbujanje podjetništva in ustvarjanja delovnih mest v regijah zunaj mest Talin in Tartu, da se prepreči povečevanje razlik v gospodarskem razvoju in se zmanjša brezposelnost, zlasti med nizkokvalificiranimi delavci.

               (11)

               Na področju izobraževanja in usposabljanja so bile nedavno uvedene reforme za usklajevanje izobraževanja z zahtevami trga dela. Potrebna bodo nadaljnja prizadevanja za lažji prehod iz izobraževanja v zaposlitev. Uvesti bo treba sistematične ukrepe, v katere bodo zlasti vključeni socialni partnerji, za večjo udeležbo v poklicnem izobraževanju in usposabljanju ter učenju na delovnem mestu, zlasti vajeništvu. Pri izvajanju strategije za vseživljenjsko učenje bodo potrebna resna prizadevanja za zagotovitev močno potrebne nadgradnje spretnosti, prekvalifikacije ter ravni usposobljenosti, zlasti za osebe, ki so v slabšem položaju v odnosu do trga dela. Obstaja okvir pametne specializacije, ki zajema strategijo za podjetništvo in rast ter strategijo za raziskave, razvoj in inovacije s poudarkom na skupnih prednostnih nalogah z dodatno specializacijo tematskih področij. Zaradi majhnosti estonskega gospodarstva si je treba nadalje prizadevati za internacionalizacijo sistema raziskav in razvoja ter inovacij in njegovo uvrstitev med prednostne naloge.

               (12)

               Intenzivnost rabe virov je v Estoniji še vedno zelo visoka. Dosežen je bil napredek pri obravnavanju energetske učinkovitosti javnih stavb, vendar je prizadevanja treba ohraniti in okrepiti, zlasti v stanovanjskem in industrijskih sektorjih. Znaten napredek je bil dosežen glede ravnanja z odpadki in odlaganja odpadkov, zagotoviti pa je treba ekonomsko upravičenost recikliranja. Potrebna je izvedba ukrepov iz načrta za razvoj prometa, zlasti da se Estoniji omogoči omejitev emisij CO2 v sektorju zunaj sistema trgovanja z emisijami. Energetsko učinkovitost tovornega prometa je mogoče izboljšati z uporabo bolj trajnostnih načinov prevoza. Uporabo javnega prevoza je mogoče še povečati z izboljšanjem dopolnjevanja regionalnih omrežij in povezav med avtobusnim in železniškim potniškim prometom. Uporaba osebnih vozil se povečuje, medtem ko je povprečna starost osebnih avtomobilov skoraj dvakrat višja od povprečja EU, novi osebni avtomobili pa so med tistimi, ki najbolj onesnažujejo okolje v Uniji. Potrebna je znatna okrepitev okoljskih spodbud, vključno z obdavčitvijo. Medtem ko so bili sprejeti obetavni ukrepi glede čezmejnih energetskih povezav, bo za popolno povezanost estonskega energetskega trga z Unijo potreben čas in naložbe.

               (13)

               Vse večje regionalne razlike v povezavi z negativnimi demografskimi gibanji, neučinkovitostjo in pomanjkanjem sodelovanja med lokalnimi oblastmi ovirajo razvojni potencial Estonije. To gre deloma pripisati trdovratni neusklajenosti med fiskalno zmogljivostjo in decentralizirano odgovornostjo v majhnih občinah ter omejeni ekonomiji obsega. Zagotavljanje bolj učinkovitih in dostopnih kakovostnih javnih storitev na lokalni ravni, ki bo temeljilo na področjih storitev in minimalnih standardih storitev, zlasti na področju prometa, dolgotrajne oskrbe, predšolske vzgoje in socialnih storitev, je predpogoj za aktivacijo ter učinkovitost ukrepov na trgu dela.

               (14)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo estonske ekonomske politike. Ocenila je nacionalni program reform in program za stabilnost. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Estoniji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 5 v nadaljevanju.

               (15)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke 1 v nadaljevanju.

               (16)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na tej podlagi je Svet izdal posebna priporočila, naslovljena na države članice, katerih valuta je euro (7). Kot država, katere valuta je euro, bi morala Estonija tudi zagotoviti popolno in pravočasno izvedbo teh priporočil –

         PRIPOROČA, da Estonija v obdobju 2014–2015 ukrepa tako, da:

               1.

               Okrepi proračunske ukrepe za leto 2014 zaradi nastajajoče vrzeli v višini 0,3 % BDP v skladu s pomladansko napovedjo služb Komisije iz leta 2014, ki opozarja na tveganje bistvenega odstopanja glede na zahteve iz preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast. V letu 2015 bistveno okrepi proračunsko strategijo, da zagotovi uresničitev srednjeročnega cilja in njegovo ohranitev tudi v prihodnje. Proračunsko pravilo dopolni z bolj zavezujočimi pravili o večletnem načrtovanju odhodkov v okviru srednjeročnega proračunskega okvira ter še naprej povečuje učinkovitost javne porabe.

               2.

               Izboljša spodbude za delo z ukrepi, namenjenimi delavcem z nizkimi dohodki. Si ciljno prizadeva za aktivacijo, zlasti z zagotavljanjem pravočasnega sprejetja in izvajanja reforme o sposobnosti za delo. Poveča učinkovitost in stroškovno učinkovitost družinske politike ter izboljša razpoložljivost in dostopnost otroškega varstva. Pripravi usklajene ukrepe za spodbujanje gospodarskega razvoja in podjetništva v regijah z visoko brezposelnostjo.

               3.

               Zagotovi ustreznost sistemov izobraževanja in usposabljanja glede na potrebe trga dela, izboljša ravni spretnosti in usposobljenosti z razširitvijo ukrepov za vseživljenjsko učenje ter sistematičnim povečanjem udeležbe v poklicnem izobraževanju in usposabljanju, vključno z vajeništvom. Dodatno okrepi dajanje prednosti in specializacijo v raziskovalnih in inovacijskih sistemih ter spodbuja sodelovanje med podjetji ter visokošolskimi in raziskovalnimi ustanovami in s tem prispeva k mednarodni konkurenčnosti.

               4.

               Pospeši prizadevanja za izboljšanje energetske učinkovitosti, zlasti stanovanjskih in industrijskih stavb. Bistveno okrepi okoljske spodbude, da bi prometni sektor prispeval k manj potratni mobilnosti. Še naprej razvija čezmejne povezave s sosednjimi državami članicami za diverzifikacijo virov energije in spodbujanje konkurence prek izboljšane integracije baltskih energetskih trgov.

               5.

               Prihodke lokalnih oblasti ustrezneje prilagodi njihovim pristojnostim. Izboljša učinkovitost lokalnih oblasti ter zagotovi kakovostne javne storitve na lokalni ravni, zlasti na področju socialnih storitev, ki dopolnjujejo ukrepe za aktivacijo.

      V Bruslju, 8. julija 2014

            Za Svet

            Predsednik

         P. C. PADOAN

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Za leto 2014 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2014/322/EU z dne 6. maja 2014 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic za 2014 (UL L 165, 4.6.2014, str. 49).

      (3)  UL C 217, 30.7.2013, str. 21.

      (4)  Uredba (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o skupnih določbah za spremljanje in ocenjevanje osnutkov proračunskih načrtov ter zagotavljanje zmanjšanja čezmernega primanjkljaja držav članic v euroobmočju (UL L 140, 27.5.2013, str. 11).

      (5)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.

      (7)  Glej stran 141 tega Uradnega lista.


title: Priporočilo Komisije z dne 27. oktobra 2011 o digitalizaciji in spletni dostopnosti kulturnega gradiva ter njegovi digitalni hrambi

text:
               29.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 283/39

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 27. oktobra 2011
   o digitalizaciji in spletni dostopnosti kulturnega gradiva ter njegovi digitalni hrambi
   (2011/711/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropska digitalna agenda, ki je del strategije Evropa 2020, naj bi povečala koristi informacijskih tehnologij pri gospodarski rasti, ustvarjanju delovnih mest in kakovosti življenja evropskih državljanov. Eno ključnih področij, ki ga obravnava digitalna agenda, je digitalizacija in hramba evropskega kulturnega spomina, ki obsega tiskano gradivo (knjige, revije, časopise), fotografije, muzejske predmete, arhivske dokumente, zvočno in avdiovizualno gradivo, spomenike in arheološka najdišča (v nadaljnjem besedilu: kulturno gradivo).

               (2)

               Strategija EU za digitalizacijo in hrambo temelji na delu, ki je bilo v zadnjih nekaj letih opravljeno v okviru pobude za digitalne knjižnice. Evropski parlament in Svet sta z resolucijo Parlamenta z dne 5. maja 2010 in sklepi Sveta z dne 10. maja 2010 podprla evropske ukrepe na tem področju, vključno z razvojem Europeane, tj. evropske spletne knjižnice, muzeja in arhiva. Svet je v delovnem načrtu za kulturno področje 2011–2014, ki ga je sprejel na zasedanju 18. in 19. novembra 2010, poudaril, da je treba prizadevanja na področju digitalizacije uskladiti.

               (3)

               Komisija je 28. avgusta 2006 državam članicam priporočila, naj s pomočjo interneta čim bolj izkoristijo gospodarski in kulturni potencial evropske kulturne dediščine. Iz poročil držav članic iz let 2008 in 2010 o izvajanju priporočila je razvidno, da so dosegle napredek, vendar pa ta napredek ni enak v vseh državah članicah in v vseh točkah priporočila.

               (4)

               Poleg tega so se prizadevanja na področju digitalizacije in sodelovanja na evropski ravni v zadnjih nekaj letih precej spremenila. Novosti so začetek delovanja Europeane novembra 2008, poročilo „Nova renesansa“, ki ga je 10. januarja 2011 o spletnem dostopu evropske kulturne dediščine objavil „Odbor modrih“, in predlog direktive o osirotelih delih, ki ga je Komisija predložila 24. maja 2011.

               (5)

               Zato je treba ukrepe za digitalizacijo in zagotavljanje spletnega dostopa do kulturne dediščine ter digitalno hrambo, ki so bili priporočeni državam članicami, posodobiti. Pri tem je treba še naprej spodbujati razvoj digitaliziranega gradiva knjižnic, arhivov in muzejev, da bo Evropa še naprej vodilni mednarodni akter na kulturnem področju in področju kreativnih vsebin ter da bo svoje bogato kulturno gradivo kar se da najbolje uporabljala. Kot je v zvezi s spletno dostopnostjo evropske kulturne dediščine poudaril „Odbor modrih“, mora Evropa ukrepati ter izrabiti prednosti digitalizacije in digitalne hrambe. Če države članice na tem področju ne bodo povečale naložb, obstaja nevarnost, da bodo kulturne in gospodarske prednosti digitalnega prehoda izrabili drugi kontinenti in ne Evropa.

               (6)

               Če bo kulturno gradivo dostopno na spletu, bodo državljani imeli dostop do njega po vsej Evropi ter ga uporabljali za prosti čas, študij ali delo. Tako bo evropska raznovrstna in večjezična dediščina jasno izražena na internetu, digitalizacija gradiva pa bo evropskim kulturnim ustanovam omogočala, da bodo lahko še naprej opravljale svojo nalogo, tj. zagotavljale dostop do naše kulturne dediščine in jo hranile v digitalnem okolju.

               (7)

               Poleg tega se digitalizirano gradivo lahko ponovno uporabi – tako za komercialne kot nekomercialne namene – na primer v učnih in izobraževalnih vsebinah, dokumentarnih filmih, turističnih aplikacijah, igrah, animacijah in oblikovnih orodjih, pod pogojem, da se pri tem v celoti spoštujejo avtorske in sorodne pravice. Je tudi pomemben prispevek h kreativnim sektorjem, ki predstavljajo 3,3 % BDP EU in 3 % zaposlenosti. Ti sektorji se srečujejo z digitalnim prehodom, ki temeljito spreminja tradicionalne modele, preoblikuje vrednostne verige ter predpostavlja nove poslovne modele. Digitalizacija in zagotavljanje širšega dostopa do kulturnih virov zagotavlja ogromne gospodarske priložnosti ter je temeljni pogoj za nadaljnji razvoj evropskih kulturnih in ustvarjalnih zmogljivosti ter prisotnosti evropskega gospodarstva na tem področju.

               (8)

               Digitalizacija je pomembno sredstvo za zagotavljanje boljše dostopnosti kulturnega gradiva in njegove uporabe. Z usklajenim ukrepanjem pri digitalizaciji kulturne dediščine bi države članice zagotovile večjo skladnost pri izbiri gradiva in preprečile prekrivanja. Ustvarile bi tudi varnejše ozračje za podjetja, ki vlagajo v digitalizacijske tehnologije. K doseganju teh ciljev bi prispevali tudi pregledi nad trenutno in načrtovano digitalizacijo ter njeni količinski cilji.

               (9)

               Stroški digitalizacije celotne evropske kulturne dediščine so visoki, zato jih zgolj z javnimi sredstvi ne bo mogoče kriti. Zasebni sektor, ki sponzorira digitalizacijo, ali partnerstva med javnim in zasebnim sektorjem lahko v digitalizacijo vključijo zasebne subjekte, zato jih je treba še naprej spodbujati. Da bi bila ta partnerstva pravična in uravnotežena, morajo spoštovati številna ključna načela. Predvsem je treba določiti roke za prednostno uporabo digitaliziranega gradiva. „Odbor modrih“ za zagotavljanje spletnega dostopa do evropske kulturne dediščine je navedel, da najdaljši čas za prednostno uporabo gradiva, ki so ga digitalizirala javno-zasebna partnerstva, ne sme biti daljši od sedem let.

               (10)

               Strukturni skladi EU se lahko in se uporabljajo za sofinanciranje digitalizacije, če deli projektov vplivajo na regionalno gospodarstvo. Vendar pa bi takšna uporaba morala biti bolj razširjena in bolj sistematična. Masovna digitalizacija je lahko učinkovitejša zaradi svojega obsega. Zato je treba spodbujati učinkovito uporabo digitalizacijskih zmogljivosti in, če je mogoče, skupno uporabo digitalizacijske opreme med kulturnimi ustanovami in državami.

               (11)

               Samo del gradiva, ki ga hranijo knjižnice, arhivi in muzeji, je javno dostopnega v smislu, da ni ali ni več zaščiteno s pravicami intelektualne lastnine, medtem ko to ne velja za ostalo gradivo. Ker so pravice intelektualne lastnine ključne za spodbujanje ustvarjalnosti, je treba evropsko kulturno gradivo digitalizirati, zagotoviti dostop do njega in ga hraniti ob polnem spoštovanju avtorskih in sorodnih pravic.

               (12)

               Komisija je 24. maja 2011 predložila predlog direktive o osirotelih delih. Da bi ta imela popoln učinek, jo je treba hitro sprejeti in izvajati, da se zagotovi usklajen pristop pri osirotelih delih po vsej EU. Pri obsežni digitalizaciji na trgu nedostopnih del bi lahko bila v državah članicah potrebna zakonodajna podlaga za izdajanje licenc, ki bi jo prostovoljno oblikovale zainteresirane strani, pri čemer bi upoštevale potrebo po zagotovitvi čezmejnega učinka. Pri tem je treba pristop o na trgu nedostopnih delih in strokovnih revijah, ki so mu v dialogu, ki ga je podprla Komisija, sledile zainteresirane strani in na podlagi katerega je bil 20. septembra 2011 v Bruslju podpisan sporazum o soglasju, razumeti kot model za nadaljnje dialoge, da se poenostavi sklepanje sporazumov o digitalizaciji čim večje količine na trgu nedostopnega gradiva. Informativne podatkovne zbirke pravic, ki bi bile povezane na evropski ravni, lahko zmanjšajo transakcijske stroške za pridobitev pravic. Takšne mehanizme je zato treba spodbujati v tesnem sodelovanju z vsemi zainteresiranimi stranmi.

               (13)

               Da se zagotovita širok dostop do javno dostopne vsebine in njena široka uporaba, mora biti javno dostopna vsebina javno dostopna tudi po digitalizaciji. Na kopijah javno dostopnega gradiva se je treba izogniti uporabi motečih vodnih žigov ali drugih vizualnih zaščitnih ukrepov, ki označujejo lastništvo ali izvor.

               (14)

               Europeana, evropska spletna knjižnica, arhiv in muzej, je začela delovati 20. novembra 2008. Nadaljnji razvoj njene platforme bo v veliki meri odvisen od tega, kako jo bodo države članice in njihove kulturne ustanove polnile z vsebino in jo približale državljanom. Zato je treba spodbujati ukrepe, s katerimi se želi to doseči.

               (15)

               Europeana danes zagotavlja neposreden dostop do več kot 19 milijonov digitaliziranih objektov. Samo 2 % teh objektov predstavlja zvočno oziroma avdiovizualno gradivo. Z razširitvijo vsebine, ki je dostopna prek Europeane, vključno z gradivom, ki je še premalo zastopano, bo stran zanimivejša za uporabnike, zato jo je treba spodbujati. Splošni cilj 30 milijonov objektov do leta 2015 je v skladu s strateškim načrtom Europeane in je odskočna deska za doseganje digitaliziranosti celotne evropske kulturne dediščine do leta 2025. Razpoložljivost vseh javno dostopnih umetniških del (glavnih kulturnih in zgodovinskih del in objektov, ki jih opredelijo in izberejo države članice) prek Europeane bo po pričakovanjih uporabnikov obogatila vsebino strani. Določbe v državah članicah, ki določajo, da bo vse gradivo, ki je bilo digitalizirano z javnimi sredstvi, razpoložljivo prek Europeane, bi spodbudile razvoj platforme in oblikovale jasen okvir, da bi kulturne ustanove širile svoje vsebine, zato je treba uvedbo takšnih določb spodbujati.

               (16)

               Digitalno gradivo je treba urejati in vzdrževati, sicer bi datoteke z zastaranjem strojne in programske opreme, ki se je uporabljala za shranjevanje, lahko postale neberljive, gradivo bi se lahko po določenem času zaradi premajhne zmogljivosti pomnilnikov izgubilo, pomnilniki pa bi bili lahko zaradi same količine nove in spreminjajoče se vsebine preobremenjeni. Kljub napredku, ki je bil v EU dosežen na področju hrambe digitalnega gradiva, nekatere države članice še niso sprejele jasnih in celovitih politik o hrambi digitalne vsebine. Odsotnost takšnih politik ogroža obstoj digitaliziranega gradiva in lahko povzroči izgubo gradiva, ki je bilo proizvedeno v digitalni obliki (izvorno digitalno gradivo). Razvoj učinkovitih sredstev za digitalno hrambo ima daljnosežne posledice ne samo za kulturne ustanove. Vprašanja digitalne hrambe so pomembna tudi za vse zasebne in javne organizacije, ki morajo ali želijo hraniti digitalno gradivo.

               (17)

               Digitalna hramba je povezana s finančnimi, organizacijskimi in tehničnimi izzivi ter včasih zahteva posodobitev zakonodajnih določb. Več držav članic je uvedlo pravne obveznosti, ki od proizvajalcev digitalnega gradiva zahtevajo, da eno ali več kopij gradiva zagotovijo imenovanemu organu za deponiranje, oziroma razmišlja o uvedbi le-teh. Učinkovite določbe in prakse za zakonito deponiranje lahko zmanjšajo upravno breme tako lastnikov vsebin kot ustanov za deponiranje, zato jih je treba priporočiti. Da se predpisi o deponiranju digitalnega gradiva med seboj ne bi preveč razlikovali, morajo države članice med seboj učinkovito sodelovati, takšno sodelovanje pa je treba spodbujati. Spletno žetje je nova tehnika za zbiranje gradiva z interneta za namene hrambe, ki zahteva, da imenovane ustanove gradivo aktivno zbirajo in ne čakajo na njegovo deponiranje, kar zmanjšuje upravno breme proizvajalcev digitalnega gradiva; takšne določbe je zato treba sprejeti v nacionalni zakonodaji.

               (18)

               V zvezi s kinematografskimi deli to priporočilo v številnih vidikih dopolnjuje Priporočilo Parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2005 o filmski dediščini in konkurenčnosti z njo povezanih industrijskih dejavnosti (1) –

         PRIPOROČA DRŽAVAM ČLANICAM, DA:

      Digitalizacija: organizacija in financiranje

               1.

               še naprej razvijajo načrtovanje in spremljanje digitalizacije knjig, revij, časopisov, fotografij, muzejskih predmetov, arhivskih dokumentov, zvočnega in avdiovizualnega gradiva, spomenikov in arheoloških najdišč (v nadaljnjem besedilu: kulturno gradivo) tako:

                           (a)

                           da določijo jasne količinske cilje za digitalizacijo kulturnega gradiva v skladu s splošnimi cilji iz točke 7, pri čemer navedejo pričakovano povečanje digitaliziranega gradiva, ki bi ga lahko dodali Europeani, in proračunska sredstva, ki jih bodo za to zagotovili javni organi,

                           (b)

                           da pripravijo preglede nad digitaliziranim kulturnim gradivom in sodelujejo pri skupnih prizadevanjih za pripravo pregleda na evropski ravni s primerljivimi podatki;

               2.

               spodbujajo partnerstva med kulturnimi ustanovami in zasebnim sektorjem, da se zagotovijo novi načini financiranja digitalizacije kulturnega gradiva in spodbujajo inovativni načini uporabe gradiva, pri čemer je treba zagotoviti, da bodo javno-zasebna partnerstva za digitalizacijo pravična in uravnotežena ter v skladu s pogoji iz Priloge;

               3.

               če je mogoče, črpajo iz strukturnih skladov EU, da bi sofinancirale dejavnosti digitalizacije v okviru regionalnih inovacijskih strategij za pametno specializacijo;

               4.

               preučijo načine za čim boljšo uporabo digitalizacijskih zmogljivosti in ustvarjanje ekonomij obsega, kamor lahko spada tudi združevanje dejavnosti kulturnih ustanov na področju digitalizacije in čezmejno sodelovanje, ki temelji na središčih za usposabljanje na področju digitalizacije v Evropi;

      Digitalizacija in spletna dostopnost javno dostopnega gradiva

               5.

               izboljšajo dostop in uporabo digitaliziranega javno dostopnega kulturnega gradiva tako:

                           (a)

                           da zagotovijo, da bo javno dostopno gradivo javno dostopno tudi po digitalizaciji,

                           (b)

                           da podpirajo čim širši dostop do javno dostopnega digitaliziranega gradiva ter čim širšo ponovno uporabo gradiva za nekomercialne in komercialne namene,

                           (c)

                           da sprejmejo ukrepe, s katerimi omejijo uporabo motečih vodnih žigov ali drugih vizualnih zaščitnih ukrepov, ki zmanjšujejo uporabnost javno dostopnega digitaliziranega gradiva;

      Digitalizacija in spletna dostopnost avtorsko zaščitenega gradiva

               6.

               izboljšajo pogoje za digitalizacijo in spletno dostopnost avtorsko zaščitenega gradiva tako:

                           (a)

                           da takoj po sprejetju direktive o osirotelih delih hitro in pravilno prenesejo ter izvajajo njene določbe, pri čemer se pred samim sprejetjem posvetujejo z zainteresiranimi stranmi, da zagotovijo hitro izvajanje, ter natančno spremljajo uporabo direktive po njenem sprejetju;

                           (b)

                           določijo pravne okvirne pogoje, s katerimi podprejo mehanizme za izdajanje licenc, ki jih za obsežno digitalizacijo in čezmejno dostopnost na trgu nedostopnih del opredelijo in sprejmejo zainteresirane strani,

                           (c)

                           prispevajo k zagotavljanju zbirk podatkov, ki vsebujejo informacije o pravicah ter so povezane na evropski ravni, npr. ARROW, in te zbirke podpirajo;

      Europeana

               7.

               prispevajo k nadaljnjemu razvoju Europeane tako:

                           (a)

                           da kulturne ustanove in založnike ter druge zainteresirane strani spodbujajo, da zagotovijo dostop do digitaliziranega gradiva prek Europeane ter tako platformi pomagajo, da nudi neposreden dostop do 30 milijonov digitaliziranih objektov do leta 2015, vključno z dvema milijonoma zvočnih in avdiovizualnih objektov,

                           (b)

                           da javna sredstva za prihodnje projekte na področju digitalizacije zagotovijo samo pod pogojem, da bo digitalizirano gradivo dostopno prek Europeane,

                           (c)

                           zagotovijo dostopnost vseh javno dostopnih umetniških del prek Europeane do leta 2015,

                           (d)

                           vzpostavijo ali okrepijo nacionalna zbirališča, ki vsebino z različnih področij vnašajo v Europeano, ter sodelujejo pri čezmejnih zbirališčih za posebna področja ali teme, pri katerih se lahko ustvarijo ekonomije obsega,

                           (e)

                           zagotovijo uporabo skupnih digitalizacijskih standardov, ki jih Europeana določi v sodelovanju s kulturnimi ustanovami, da zagotovi medobratovalnost digitaliziranega gradiva na evropski ravni, ter sistematično uporabo trajnih označb,

                           (f)

                           zagotovijo široko in brezplačno razpoložljivost obstoječih metapodatkov (opisov digitalnih objektov), ki so jih zbrale kulturne ustanove, ter njihovo ponovno uporabo prek storitev, kot je Europeana, in za inovativne uporabe,

                           (g)

                           izdelajo komunikacijski načrt za seznanjanje javnosti, zlasti šol, z Europeano, pri čemer sodelujejo s kulturnimi ustanovami, ki tej strani zagotavljajo vsebine;

      Digitalna hramba

               8.

               izpopolnijo nacionalne strategije za dolgoročno hrambo digitalnega gradiva, posodobijo akcijske načrte za izvajanje strategij ter izmenjujejo informacije o strategijah in akcijskih načrtih;

               9.

               v nacionalni zakonodaji sprejemajo izrecne in jasne določbe, ki javnim ustanovam za namene hrambe dovoljujejo večkratno kopiranje in prenos digitalnega kulturnega gradiva na nove strojne medije in v druge programske oblike, pri čemer v celoti spoštujejo zakonodajo Evropske unije in mednarodno zakonodajo o pravicah intelektualne lastnine;

               10.

               sprejmejo potrebne ureditve za deponiranje gradiva, ustvarjenega v digitalnem formatu, da zagotovijo njegovo dolgotrajno hrambo, in izboljšajo učinkovitost obstoječih ureditev o hrambi gradiva, ustvarjenega v digitalnem formatu, tako:

                           (a)

                           da zagotovijo, da imetniki pravic dela posredujejo knjižnicam za deponiranje brez ukrepov tehnične zaščite, oziroma da jim zagotovijo sredstva, da ukrepi tehnične zaščite ne bodo ovirali dejanj, ki jih morajo knjižnice opraviti za namen hrambe, pri čemer morajo v celoti spoštovati zakonodajo Evropske unije in mednarodno zakonodajo o pravicah intelektualne lastnine,

                           (b)

                           po potrebi določijo pravne določbe, ki dopuščajo prenos digitalnih deponiranih del iz ene knjižnice za deponiranje v druge knjižnice za deponiranje, ki imajo prav tako pravico do teh del,

                           (c)

                           dovolijo, da pooblaščene ustanove za hrambo spletnih vsebin uporabljajo tehnike za zbiranje gradiva z interneta, kot je spletno žetje, pri čemer v celoti spoštujejo zakonodajo Evropske unije in mednarodno zakonodajo o pravicah intelektualne lastnine;

               11.

               pri oblikovanju politik in določanju postopkov za deponiranje v digitalnem formatu ustvarjenega gradiva upoštevajo razvoj v drugih državah članicah, da preprečijo prevelike razlike pri ureditvah deponiranja;

      Spremljanje izvajanja tega priporočila

               12.

               Komisijo 24 mesecev po objavi tega priporočila v Uradnem listu Evropske unije in za tem vsaki dve leti obvestijo o sprejetih ukrepih na podlagi tega priporočila.

      V Bruslju, 27. oktobra 2011

            Za Komisijo

         Neelie KROES

            Podpredsednica

      (1)  UL L 323, 9.12.2005, str. 57.

      PRILOGA I

         JAVNO-ZASEBNA PARTNERSTVA ZA DIGITALIZACIJO

      Da bi z digitalizacijo naše kulturne dediščine hitro napredovali, je treba javna sredstva za digitalizacijo dopolniti z zasebnimi naložbami. Komisija zato spodbuja javno-zasebna partnerstva za digitalizacijo kulturnega gradiva.
      Države članice poziva, da takšna partnerstva podprejo, pri čemer morajo spoštovati naslednja ključna načela:
      1.   Spoštovanje pravic intelektualne lastnine

      Javno-zasebna partnerstva za digitalizacijo zbirk v kulturnih ustanovah morajo v celoti spoštovati zakonodajo Evropske unije in mednarodno zakonodajo o pravicah intelektualne lastnine.
      2.   Neizključnost

      Sporazumi za digitalizacijo javno dostopnega gradiva morajo biti neizključni, kar pomeni, da lahko tudi drugi zasebni partnerji isto gradivo digitalizirajo pod primerljivimi pogoji.
      Da bi zasebni partnerji lahko amortizirali svoje naložbe, je morda treba določiti obdobje za prednostno komercialno uporabo ali prednostno komercialno izkoriščanje. To obdobje mora biti omejeno in čim krajše, da se spoštuje načelo, po katerem mora biti javno dostopno gradivo javno dostopno tudi po digitalizaciji. Obdobje prednostne uporabe ne sme biti daljše od sedem let.
      Sporazumi morajo biti v celoti v skladu s pravili EU o konkurenci.
      3.   Preglednost postopka

      Sporazume za digitalizacijo zbirk v lasti kulturnih ustanov je treba dodeliti v okviru javnega natečaja med potencialnimi zasebnimi partnerji.
      4.   Preglednost sporazumov

      Sporazume med kulturnimi ustanovami in zasebnimi partnerji za digitalizacijo kulturnih zbirk je treba objaviti.
      5.   Dostopnost prek Europeane

      Sklenitev javno-zasebnih partnerstev mora biti vezana na pogoj, da bo digitalizirano gradivo dostopno prek Europeane.
      6.   Ključna merila

      Ključna merila za ocenjevanje predlogov javno-zasebnih partnerstev so:

                  —

                  skupne naložbe zasebnega partnerja, pri čemer je treba upoštevati zahtevana prizadevanja javnega partnerja,

                  —

                  dostopnost digitaliziranega gradiva javnosti, med drugim tudi prek Europeane: partnerskim modelom, pri katerih ima končni uporabnik brezplačen dostop do digitaliziranega gradiva, je treba dati prednost pred modeli, pri katerih mora končni uporabnik za dostop do gradiva plačati,

                  —

                  čezmejni dostop: partnerski sporazumi morajo zagotoviti čezmejni dostop za vse,

                  —

                  trajanje prednostne komercialne uporabe digitaliziranega gradiva s strani zasebnega partnerja: to obdobje mora biti čim krajše,

                  —

                  predvidena kakovost digitalizacije in kakovost datotek, ki bodo zagotovljene kulturnim ustanovam: zasebni partner mora kulturnim ustanovam zagotoviti digitalizirane datoteke, katerih kakovost je enaka datotekam, ki jih uporablja sam,

                  —

                  možnost, da digitalizirano gradivo za nekomercialne namene uporabljajo kulturne ustanove: ta uporaba mora biti čim širša in ne sme biti omejena s tehničnimi ali pogodbenimi omejitvami,

                  —

                  časovni okvir projekta digitalizacije.

      PRILOGA II

         OKVIRNI CILJI ZA NAJMANJŠI PRISPEVEK VSEBIN V EUROPEANO NA DRŽAVO ČLANICO

                  Število objektov v Europeani na državo članico (1)

                  Okvirni cilj za leto 2015 (2)

                  BELGIJA

                  338 098

                  759 000

                  BOLGARIJA

                  38 263

                  267 000

                  ČEŠKA

                  35 490

                  492 000

                  DANSKA

                  67 235

                  453 000

                  NEMČIJA

                  3 160 416

                  5 496 000

                  ESTONIJA

                  68 943

                  90 000

                  IRSKA

                  950 554

                  1 236 000

                  GRČIJA

                  211 532

                  618 000

                  ŠPANIJA

                  1 647 539

                  2 676 000

                  FRANCIJA

                  2 745 833

                  4 308 000

                  ITALIJA

                  1 946 040

                  3 705 000

                  CIPER

                  53

                  45 000

                  LATVIJA

                  30 576

                  90 000

                  LITVA

                  8 824

                  129 000

                  LUKSEMBURG

                  47 965

                  66 000

                  MADŽARSKA

                  115 621

                  417 000

                  MALTA

                  56 233

                  73 000

                  NIZOZEMSKA

                  1 208 713

                  1 571 000

                  AVSTRIJA

                  282 039

                  600 000

                  POLJSKA

                  639 099

                  1 575 000

                  PORTUGALSKA

                  28 808

                  528 000

                  ROMUNIJA

                  35 852

                  789 000

                  SLOVENIJA

                  244 652

                  318 000

                  SLOVAŠKA

                  84 858

                  243 000

                  FINSKA

                  795 810

                  1 035 000

                  ŠVEDSKA

                  1 489 488

                  1 936 000

                  ZDRUŽENO KRALJESTVO

                  944 234

                  3 939 000

         (1)  Oktober 2011. Nadaljnje objekte prispevajo države nečlanice EU (zlasti Norveška in Švica) ali pa se prispevajo v okviru evropskih projektov in zato niso dodeljeni posameznim državam članicam.

         (2)  Okvirni cilji na državo članico so izračunani glede na splošni cilj, tj. 30 milijonov digitaliziranih objektov v Europeani do leta 2015 glede na (a) velikost populacije in (b) BDP. Pri državah članicah, ki so okvirni cilj že dosegle oziroma ga bodo dosegle kmalu, izračun temelji na trenutnem številu objektov, ki jih prispevajo v Europeano, in dodatnih 30 %. Vse države članice so pozvane, da upoštevajo tudi kakovostne vidike, pri čemer morajo upoštevati, da morajo biti do leta 2015 prek Europeane dostopna vsa javna umetniška dela.


title: Priporočilo Sveta z dne 12. julija 2016 v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2016 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Italije za leto 2016

text:
               18.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 299/1

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 12. julija 2016
   v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2016 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Italije za leto 2016
   (2016/C 299/01)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 26. novembra 2015 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2016. Evropski svet je na zasedanju 17. in 18. marca 2016 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 26. novembra 2015 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Italijo opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja. To priporočilo je Evropski svet potrdil na zasedanju 18. in 19. februarja 2016, Svet pa ga je sprejel 8. marca 2016 (3). Italija bi morala kot država, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev ekonomske in monetarne unije zagotoviti, da to priporočilo v celoti in pravočasno izvede.

               (2)

               Poročilo o državi za Italijo za leto 2016 je bilo objavljeno 26. februarja 2016. V njem je bil ocenjen napredek Italije pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 14. julija 2015, in doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Komisija je 8. marca 2016 predstavila rezultate poglobljenega pregleda. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Italiji obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja. Okrevanje konkurenčnosti ovira predvsem počasna rast produktivnosti, kar tudi otežuje zmanjševanje visokega deleža javnega dolga. Posebej pomembni so ukrepi za zmanjšanje tveganja škodljivih učinkov na italijansko gospodarstvo in zaradi njegove velikosti tudi širitve negativnih učinkov na ekonomsko in monetarno unijo.

               (3)

               Italija je 28. aprila 2016 predložila nacionalni program reform za leto 2016 in program stabilnosti za leto 2016. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (4)

               Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov za obdobje 2014–2020. Kot je predvideno v členu 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4), lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti evropskih strukturnih in investicijskih skladov z dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (5)

               Za Italijo veljajo preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter v obdobju 2013–2015 prehodne določbe glede dolga in z letom 2016 določbe glede dolga. V skladu s programom stabilnosti naj bi delež javnega dolga v BDP po napovedi dosegel najvišjo vrednost v letu 2015, in sicer 132,7 %, ter se nato postopno zmanjšal na 123,8 % v letu 2019. Komisija v pomladanski napovedi za leto 2016 pričakuje, da se bo delež javnega dolga v BDP leta 2016 stabiliziral in začel rahlo upadati šele z letom 2017. Izvajanje obsežnega programa privatizacije, ki so ga predstavili italijanski organi, je ključni izziv za Italijo, saj se pričakuje, da bo pomembno prispeval k prizadevanjem za zmanjšanje dolga. Medtem ko je privatizacija v letu 2015 potekala v skladu z načrti, se zdi cilj glede prihodkov od privatizacije, ki je 0,5 % na leto v obdobju 2016–2018 in 0,3 % v letu 2019, zelo ambiciozen, tudi zaradi zamud, ki so nastale pri nekaterih privatizacijskih projektih. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske projekcije, je verjeten.

               (6)

               Komisija je 18. maja 2016 izdala poročilo v skladu s členom 126(3) PDEU, saj Italija v letu 2015 ni dosegla zadostnega napredka pri izpolnjevanju določb glede dolga. V analizi, v katero so bili vključeni vsi zadevni dejavniki, je bilo ugotovljeno, da bi bilo treba merilo glede dolga šteti za izpolnjeno. Komisija bo pregledala svojo oceno v novem poročilu v skladu s členom 126(3) Pogodbe, ki bo temeljilo na jesenski napovedi Komisije iz leta 2016, ko bodo na voljo dodatne informacije o izvajanju prilagoditvene poti proti srednjeročnemu proračunskemu cilju za leto 2017.

               (7)

               Spomladi 2015 je bil Italiji odobren začasni odklon 0,4 odstotne točke BDP od zahtevane prilagoditvene poti proti srednjeročnemu proračunskemu cilju za leto 2016, da bi se upoštevale obsežne strukturne reforme s pozitivnim učinkom na dolgoročno vzdržnost javnih financ. Italija je v osnutku proračunskega načrta za leto 2016 zaprosila za dodaten odklon 0,1 odstotne točke BDP od zahtevane prilagoditvene poti proti srednjeročnemu proračunskemu cilju za leto 2016, da bi se upoštevale druge strukturne reforme s pozitivnim učinkom na dolgoročno vzdržnost javnih financ. Italija je podrobnosti vseh teh reform opredelila v nacionalnem reformnem programu za leto 2016, ki na splošno potrjuje program reform. Področja reforme, ki so v programu predstavljena kot področja, ki vplivajo na vzdržnost javnih financ, vključujejo: (i) javno upravo in poenostavitev; (ii) trge proizvodov in storitev; (iii) trg dela; (iv) civilno sodstvo; (v) izobraževanje; (vi) davčni premik; (vii) ukrepe za zmanjšanje obsega slabih posojil in reformo postopkov zaradi insolventnosti; ter (viii) pregled porabe kot ukrep financiranja. Italijanski organi ocenjujejo, da bo učinek vseh teh reform na realni BDP do leta 2020 znašal 2,2 odstotne točke, kar se zdi verjetno. Če bodo te reforme v celoti pravočasno izvedene, bodo imele pozitiven učinek na vzdržnost javnih financ. Italijo je trenutno mogoče oceniti kot državo, ki izpolnjuje pogoje za celoten zahtevan začasni odklon 0,5 odstotne točke BDP v letu 2016, če bo dogovorjene reforme ustrezno izvedla, kar se bo spremljalo v okviru evropskega semestra, ter izpolnjevala pogoje iz uvodne izjave 10.

               (8)

               Italija je v osnutku proračunskega načrta za leto 2016 zaprosila za dodaten odklon 0,3 odstotne točke BDP od zahtevane prilagoditvene poti proti srednjeročnemu proračunskemu cilju za leto 2016, da bi se upoštevali odhodki za nacionalne naložbe v projektih, ki jih sofinancira EU. Informacije iz programa stabilnosti za leto 2016 potrjujejo, da Italija odklon od prilagoditvene poti proti srednjeročnemu proračunskemu cilju za leto 2016 uspešno uporablja za povečanje naložb. Vendar se še vedno porajajo določeni dvomi glede izvedljivosti celotnega napovedanega zneska sofinanciranih naložb v letu 2016. Italijo je trenutno mogoče oceniti kot državo, ki izpolnjuje pogoje za začasni odklon 0,25 odstotne točke BDP v letu 2016, če bo načrtovane naložbe ustrezno izvedla ter izpolnjevala pogoje iz uvodne izjave 10. Komisija bo opravila naknadno oceno, da bi preverila dejanski znesek nacionalnih odhodkov v sofinanciranih naložbenih projektih ter s tem povezanih nadomestil, do katerih je Italija upravičena na podlagi tako imenovane „naložbene klavzule“.

               (9)

               Program stabilnosti za leto 2016 kaže, da imajo tako izredni pritok beguncev kot izredni varnostni ukrepi precejšen učinek na proračun in da bi jih bilo treba šteti za neobičajen dogodek, na katerega država ne more vplivati, kot je opredeljeno v členih 5(1) in 6(3) Uredbe (ES) št. 1466/97. Komisija meni, da je dodatni učinek v skladu z ocenami iz programa stabilnosti in znaša 0,03 % BDP v letu 2015 ter 0,04 % v letu 2016 za odhodke, povezane z begunci, in 0,06 % BDP v letu 2016 za varnostne ukrepe. V zvezi s tem je Italija zaprosila za začasni odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja. Določbe členov 5(1) in 6(3) Uredbe (ES) št. 1466/97 upoštevajo te dodatne odhodke, saj sta pritok beguncev in resnost teroristične grožnje izredna dogodka, njun vpliv na italijanske javne finance je znaten, njihova vzdržnost pa ne bo ogrožena, če se dovoli odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja. Zato je bila zahtevana prilagoditev za dosego srednjeročnega cilja za leto 2015 znižana, da bi se upoštevali dodatni stroški, povezani z begunci. Za leto 2016 bo končna ocena opravljena spomladi 2017, tudi glede upravičenih zneskov, in sicer na podlagi zabeleženih podatkov, ki so jih predložili italijanski organi.

               (10)

               Komisija je v svojem mnenju o osnutku proračunskega načrta Italije za leto 2016 navedla, da bo pri celoviti oceni možnega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja upoštevala morebitno upravičenost Italije do prožnosti v okviru Pakta za stabilnost in rast, pri čemer bo posebno pozornost namenila vprašanju, ali se odklon od prilagoditvene poti učinkovito uporablja za povečanje naložb; vprašanju obstoja verodostojnih načrtov za obnovitev prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja ter napredka pri izvajanju načrta strukturnih reform ob upoštevanju priporočil Sveta. Komisija ocenjuje, da je Italija upravičena do dodatne olajšave 0,35 odstotne točke BDP v letu 2016, pri čemer upošteva napredek pri izvajanju načrta strukturnih reform, načrtovane naložbe, kot tudi zavezanost države, da zagotovi skladnost s prilagoditveno potjo za dosego srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2017, kar bo Komisija ponovno ocenila jeseni.

               (11)

               V skladu s pomladansko napovedjo Komisije iz leta 2016 napovedan strukturni primanjkljaj -0,7 % BDP v letu 2016 kaže na tveganje določenega odklona Italije od njenih obveznosti v okviru preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast, tudi potem ko se upošteva odklon, odobren za naložbe in izvajanje strukturnih reform. Za leto 2017 napoved Komisije od predpostavki nespremenjene politike kaže nični strukturni napor, zaradi česar bi bilo prisotno tveganje znatnega odklona od zahtevane strukturne prilagoditve 0,6 % BDP. Po napovedi Italija v letih 2016 in 2017 ne bo izpolnjevala določb glede dolga.

               (12)

               Svet na podlagi ocene programa stabilnosti za leto 2016 in ob upoštevanju pomladanske napovedi Komisije iz leta 2016 meni, da obstaja tveganje, da Italija ne bo izpolnila določb Pakta za stabilnost in rast. Komisija bo na podlagi jesenske napovedi iz leta 2016 ponovno ocenila, ali Italija izpolnjuje vse potrebno za zahtevano prilagoditev za dosego srednjeročnega proračunskega cilja, ko bodo na voljo dodatne informacije o nadaljevanju izvajanja prilagoditvene poti Italije za dosego srednjeročnega cilja za leto 2017, vključno z osnutkom proračunskega načrta za leto 2017.

               (13)

               Čeprav Italija izvaja pobude za reformo fiskalnega okvira, je sprejela le omejene ukrepe za zagotovitev prispevka pregleda porabe k fiskalni konsolidaciji. Predvsem so bili cilji pregleda porabe dodatno znižani in dejstvo, da pregledi porabe niso v celoti vključeni v proračunski postopek, vpliva na splošno učinkovitost tega ukrepa. Obsežna reforma proračunskega postopka je v pripravi od leta 2009 in naj bi po pričakovanjih obravnavala te pomanjkljivosti ter proračunski postopek opremila z bolj v uspešnost usmerjenim pristopom. Za izboljšanje vzdržnosti javnega dolga je prav tako pomembno, da Italija pospeši načrt privatizacije. Davčni sistem Italije ovira gospodarsko učinkovitost in se še naprej sooča s številnimi izzivi. Ti so povezani z zelo slabim izpolnjevanjem davčnih obveznosti in zapoznelo reformo davčnih odhodkov, zlasti v zvezi z znižano stopnjo davka na dodano vrednost in zastarelim sistemom katastrske vrednosti. Vse to so bili vidiki pooblastilnega zakona za reformo davčnega sistema, ki jih Italija ni izvedla oziroma jih je izvedla le delno. Poleg tega se nedavni ukrepi, kot je odprava davka na nepremičnine na prvo hišo, zdijo v nasprotju s ciljem razširitve davčne osnove in premikom davčne obremenitve s produktivnih dejavnikov na premoženje in potrošnjo.

               (14)

               Reforma javne uprave je pomemben korak, ki bi Italiji, če sprejme in izvede potrebne uredbe–zakone, omogočil, da izkoristi pričakovane koristi v smislu povečane učinkovitosti in kakovosti javnega sektorja. Uredbe-zakoni, ki jih je vlada predlagala januarja 2016, o državnih podjetjih in lokalnih javnih službah, kot tudi prihodnja uredba-zakon o zaposlovanju v javnem sektorju, so zlasti pomembni za odpravo ključnih vzrokov neučinkovitosti. Medtem ko je država nedavno sprejela ukrepe za boj proti korupciji, vključno z dvigom kazni in podaljšanjem zastaralnih rokov za nekatera kazniva dejanja korupcije, pa je bila dolgoročna sistemska revizija pravil o zastaranju ustavljena. Pomembno vprašanje so računovodske goljufije. V pravosodnem sistemu ostajajo glavni izziv dolgi sodni postopki in veliko število nerešenih civilnih in gospodarskih zadev. Natančno spremljanje učinka ukrepov, sprejetih v zadnjih letih, da bi se odpravile te težave, bo pomagalo oceniti, ali jih je treba dopolniti z dodatnimi ukrepi.

               (15)

               Določen napredek je bil dosežen pri izboljševanju kakovosti sredstev v bančnem sektorju. Čeprav se je v zadnjih mesecih število novih slabih bančnih posojil zmanjšalo, jih je še vedno zelo veliko ter še vedno pritiskajo na dobičkonosnost in sredstva bank. Poleg tega postopki zaradi insolventnosti in okviri za izterjavo dolga, ki jih uporablja Italija, ne zadostujejo za hitro rešitev slabih posojil. Od sredine leta 2015 je Italija sprejela več zakonov za poenostavitev in pospešitev postopkov zaradi insolventnosti in postopkov prisilne izvršbe, prav tako je predlagala osnutek pooblastilnega zakona za organsko reformo stečajnih postopkov. Vendar učinki teh reform na dolžino postopkov in vrednosti izterjanih zneskov še niso vidni. Od začetka leta 2015 je Italija sprejela različne ukrepe, da bi odpravila slabosti pri upravljanju svojih bank, zlasti v zvezi z večjimi zadružnimi bankami, bankami s skladi kot delničarji in manjšimi vzajemnimi bankami. Celostna izvedba teh reform bi pripomogla k večji odpornosti sektorja in zagotovila učinkovitejše dodeljevanje posojil realnemu gospodarstvu. Medtem ko slaba stroškovna učinkovitost v bančnem sektorju ovira dobičkonosnost in ustvarjanje notranjega kapitala, nizka rast in nizke obrestne mere predstavljajo dodaten izziv. Nov okvir EU za reševanje bank (5) je spremenil profil tveganja obveznic, ki jih izdajo banke. Večino teh obveznic imajo v lasti majhne neprofesionalne stranke, kar poudarja pomen finančne pismenosti med splošno javnostjo.

               (16)

               Italija je leta 2015 izvedla poglobljeno reformo svojih pravil in institucij trga dela, tako imenovano reformo „zakona o delovnih mestih“. Izvedba reforme aktivnih politik trga dela je ključnega pomena za aktivacijo tistih, ki so zelo oddaljeni od trga dela, zlasti dolgotrajno brezposelnih in mladih. Trenutno obstajajo različni upravni, politični in s sredstvi povezani izzivi. To zlasti zahteva okrepitev javnih zavodov za zaposlovanje in pozorno spremljanje opravljanja storitev. Italija je reformirala sistem vajeništva, da bi vanj vključila tudi odrasle, ki so izgubili zaposlitev, in ustvarila več priložnosti za mlade, vendar reforma še ni zaključena. Pogajanja na ravni podjetij v Italiji niso ustrezno razvita in ovirajo sprejemanje inovativnih rešitev na ravni podjetij, ki bi lahko izboljšale produktivnost in zagotovile, da se plače bolje odzivajo na pogoje na trgu dela. Na tem področju je potrebno ukrepati v posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu s socialnimi praksami. Socialni partnerji še niso dosegli sporazuma o reformi kolektivnega pogajanja. Po nacionalnem programu reform bo reforma sprejeta konec leta 2016. Udeležba žensk na trgu dela je med najnižjimi v EU. Ženske prevladujejo na netipičnih in prekarnih delovnih mestih, predstavljajo večino nestandardnih delavcev in zanje je še zlasti verjetno, da bodo vpletene v neformalno ekonomijo. Davčni sistem in sistem nadomestil odvračata od zaposlitve prejemnike drugega dohodka v gospodinjstvu, zakon o delovnih mestih pa tega vprašanja ne obravnava ustrezno. Omejena razpoložljivost dostopnih storitev oskrbe prav tako ovira udeležbo žensk z otroci in starejšimi sorodniki na trgu dela. Stopnje revščine so visoke – več kot četrtino Italijanov ogrožata revščina ali socialna izključenost – zagotavljanje socialne pomoči pa ostaja šibko in razdrobljeno. Sprejetje in izvajanje nacionalne strategije proti revščini in racionalizacija socialnih izdatkov bi lahko bila prva koraka proti postopnemu izvajanju sheme ustrezne socialne pomoči, ki temelji na aktivnem vključevanju, na nacionalni ravni na splošen proračunsko nevtralen način. Država je dosegla precejšen napredek pri reformi izobraževanja. Šolska reforma je bila sprejeta julija 2015, izvedbeni odloki pa bodo sprejeti do januarja 2017.

               (17)

               Italija je dosegla le omejen napredek pri spodbujanju konkurence v storitvenem sektorju. Zakon o konkurenci iz leta 2015 je trenutno še vedno v razpravi v parlamentu. Številne določbe, na primer o pravnih poklicih, so se oslabile skozi parlamentarni postopek. Številna področja so še vedno prekomerno zaščitena ali regulirana, in sicer regulirani poklici, zdravstveni sektor, lokalni javni transport in taksiji, pristanišča in letališča. Maloprodajni sektor ovirajo številne neučinkovitosti, ki jih povzroča stroga ureditev trga. Javni postopek dodeljevanja pravic glede proste dostopnosti za gospodarske dejavnosti ne spodbuja konkurence, zlasti zaradi shem podeljevanja dovoljenj brez konkurenčnih in preglednih postopkov. Ukrepe za odpiranje trga mora podpirati podjetjem prijazno okolje. Italija je v okviru načrta za poenostavitev za obdobje 2015–2017 dosegla določen napredek na področju poenostavitve, ki omogoča lažje in enostavnejše sodelovanje med osrednjo in regionalnimi vladami. Vendar italijansko poslovno okolje ne spodbuja dovolj rasti in naložb ter trpi zaradi razdrobljenega in razslojenega sistema zakonov in uredb, ki izhajajo iz različnih ravni vlade. Upravno in regulativno breme še vedno otežuje delo gospodarskih operaterjev. Pozitivne plati države na področju ustanavljanja podjetja ali reševanja v primeru insolventnosti razvodenijo slabosti pri izdaji gradbenih dovoljenj, uveljavljanju pogodb, plačevanju davkov ali pridobivanju posojil. Izvajanje nacionalne strategije za javna naročila, sprejete na začetku leta 2016, bi lahko prispevalo k reševanju nekaterih sistemskih in razširjenih slabosti.

               (18)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Italije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2016. Prav tako je ocenila program stabilnosti in nacionalni program reform ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Italija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Italiji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU. Priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih od 1 do 5.

               (19)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti Italije, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1.

               (20)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in program stabilnosti. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih od 1 do 5 –

         PRIPOROČA, da Italija v obdobju 2016–2017 ukrepa tako, da:

               1.

               V letu 2016 omeji začasni odklon od zahtevane prilagoditve 0,5 % BDP za dosego srednjeročnega proračunskega cilja na znesek v višini 0,75 % BDP, dovoljen za naložbe in izvajanje strukturnih reform, pod pogojem da nato nadaljuje prilagoditveno pot za dosego srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2017. Doseže letno fiskalno prilagoditev v višini 0,6 % ali več BDP za dosego srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2017. Dokonča reformo proračunskega postopka v letu 2016 in zagotovi, da bo vanj v celoti vključen pregled porabe. Zagotovi pravočasno izvajanje programa privatizacije in uporabi nepričakovane prihodke za hitrejše zmanjševanje dolga sektorja država. Prenese davčno obremenitev s produktivnih dejavnikov na potrošnjo in premoženje. Zmanjša število in obseg davčnih odhodkov in zaključi reformo katastrskega sistema do sredine leta 2017. Sprejme ukrepe za izboljšanje izpolnjevanja davčnih obveznosti, vključno z elektronsko izdajo računov in elektronskim plačevanjem.

               2.

               Izvede reformo javne uprave s sprejetjem in izvajanjem vseh potrebnih zakonodajnih uredb, zlasti tistih, ki reformirajo podjetja v javni lasti, lokalne javne storitve in upravljanje kadrovskih virov. Pospeši boj proti korupciji, tudi z revizijo pravil o zastaranju do konca leta 2016. Skrajša dolžino civilnih sodnih postopkov z izvajanjem reform in učinkovitim upravljanjem zadev.

               3.

               Pospeši zmanjševanje obsega slabih posojil, vključno z izboljšanjem okvira za obravnavo insolventnosti in izterjave dolgov. Hitro dokonča izvajanje tekočih reform upravljanja podjetij v bančnem sektorju.

               4.

               Izvede reformo aktivnih politik trga dela, zlasti z okrepitvijo učinkovitosti zavodov za zaposlovanje. Olajša zaposlovanje prejemnikov drugega dohodka v gospodinjstvu. Sprejme in izvaja nacionalno strategijo boja proti revščini ter pregleda in racionalizira socialne izdatke.

               5.

               Nemudoma sprejme in izvaja zakon o konkurenci, ki je v pripravi. Sprejme nadaljnje ukrepe za povečanje konkurenčnosti v reguliranih poklicih, transportnem, zdravstvenem in maloprodajnem sektorju ter v sistemu podeljevanja koncesij.

      V Bruslju, 12. julija 2016

            Za Svet

            Predsednik

         P. KAŽIMÍR

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  UL C 96, 11.3.2016, str. 1.

      (4)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

      (5)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 173, 12.6.2014, str. 190).

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.