               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 13.9.2017
            COM(2017) 472 final
            Priporočilo
            SKLEP SVETA
            o pooblastitvi za začetek pogajanj o prostotrgovinskem sporazumu z Avstralijo
            {SWD(2017) 292}{SWD(2017) 293}

               OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

               1.OZADJE PREDLOGA

               ·Razlogi za predlog in njegovi cilji

               Evropska unija (v nadaljnjem besedilu: EU) ima z Avstralijo odlične politične odnose in dobro razvite trgovinske in naložbene odnose, ki temeljijo na skupnih vrednotah demokracije in spoštovanja človekovih pravic. Avstralija je sklenila mnoge prostotrgovinske sporazume z drugimi državami. EU z Avstralijo še ni sklenila dvostranskega prostotrgovinskega sporazuma, zaradi česar imajo podjetja EU primerljivo manj ugodne pogoje za dostop na avstralski trg.

               Skupna izjava Visoke predstavnice Evropske unije za zunanje zadeve in varnostno politiko in podpredsednice Evropske komisije ter zunanjega ministra Avstralije z dne 22. aprila 2015
                  1
                je poudarila potrebo po nadaljnji krepitvi dvostranskih trgovinskih in naložbenih odnosov. Tej izjavi je sledila skupna izjava voditeljev EU in Avstralije z dne 15. novembra 2015
                  2
               , s katero so se dogovorili o začetku prizadevanj za začetek pogajanj o prostotrgovinskem sporazumu.

                  Glavni cilj tega predloga je ustvariti ugodnejše pogoje za nadaljnje povečanje trgovine in naložb med EU in Avstralijo. Splošni cilji tega predloga so med drugim:

               ·spodbujanje pametne, trajnostne in vključujoče rasti s širitvijo trgovine;

               ·ustvarjanje priložnosti za delo in povečanje blaginje;

               ·povečanje ugodnosti za potrošnike;

               ·izboljšanje konkurenčnosti Evrope na svetovnih trgih; ter

               ·krepitev sodelovanja pri vprašanjih o trgovini s podobno mislečo partnerico.

                  To je v skladu s sporočilom Komisije „Trgovina za vse – za učinkovitejšo, preglednejšo in odgovornejšo trgovinsko in naložbeno politiko“
                     3
                  . To sporočilo poudarja potrebo po napredovanju naših dvostranskih odnosov, da se ustvarijo nova delovna mesta in rast s celovito obravnavo trgovinskih in naložbenih ovir. Hkrati pa obstaja tudi potreba po zaščiti visoke ravni socialnega varstva in varstva okolja v EU ter prispevku k drugim ciljem politike v zvezi s trgovino, vključno s trajnostnim razvojem in posebnimi potrebami malih in srednjih podjetij.

                  Sporočilo „Trgovina za vse“ je zlasti poudarilo naslednje: „Avstralija in Nova Zelandija sta tesni partnerici Evrope, z Evropo si delita [vrednote] in stališča o številnih vprašanjih ter igrata pomembno vlogo v azijsko-pacifiški regiji in večstranskih odnosih. Močnejše gospodarske povezave s [tema državama] bodo zagotovile tudi trdno podlago za tesnejše povezovanje z vrednostnimi verigami v širši azijsko-pacifiški regiji. Okrepitev teh odnosov bi morala biti prednostna naloga.“

                  Poleg tega so navedeni cilji v skladu s sklepi Sveta o trgovini z dne 21. novembra 2014
                     4
                  , v katerih je poudarjeno, da blagovna menjava, trgovina s storitvami in naložbe lahko pomembno prispevajo k uresničitvi temeljnih ciljev „strateške agende za Unijo v času sprememb.“ V sklepih je prav tako navedeno, da bi morali na osnovi očitnega napredka, doseženega na področju dvostranske trgovinske agende EU, prizadevanja usmeriti v sklepanje sporazumov s ključnimi partnerji. Podobno je ta cilj prav tako v skladu s sklepom Sveta o trgovini in naložbah z dne 27. novembra 2015
                     5
                  , ki podpira sklenitev ambicioznih, celovitih in vzajemno koristnih dvostranskih trgovinskih in naložbenih sporazumov in poziva Komisijo, naj si prizadeva za napredek v pogajanjih v azijsko-pacifiški regiji.

               ·Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

               Zgoraj opisani cilji so popolnoma skladni s Pogodbo o Evropski uniji, v kateri je zapisano, da bi se morala EU zavzemati za spodbujanje vključitve vseh držav v svetovno gospodarstvo, skupaj s postopno odpravo omejitev v mednarodni trgovini
                  6
               .

               Ti cilji so prav tako v skladu s sporočilom „Evropa 2020 – Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“
                  7
               , ki določa, da bo evropska trgovinska strategija vključevala „predloge za strateške dialoge na visoki ravni, v okviru katerih se bo s ključnimi partnerji razpravljalo o strateških vprašanjih, kot so tržni dostop, regulativni okvir, svetovna neravnovesja, energija in podnebne spremembe, dostop do surovin, svetovna revščina, izobraževanje in razvoj“.

               Ti cilji so poleg tega popolnoma skladni s cilji iz sporočil Evropske komisije z naslovoma „Akt za mala podjetja za Evropo“
                  8
                (2008) in „Mala podjetja, velik svet“
                  9
                (2011). Podpora gospodarskim dejavnostim MSP zunaj EU je prav tako vključena v splošno strategijo Unije za konkurenčnost, kakor je opisana v sporočilu „Za oživitev evropske industrije“
                  10
                (2014).

               Navedeni cilji so prav tako usklajeni z načeli iz PEU, ki določajo, da bi moral biti cilj politik in ukrepov Unije „utrjevanje in podpor[a] [...] človekovih pravic“
                  11
                in „pomoč pri oblikovanju mednarodnih ukrepov za ohranitev in izboljšanje kakovosti okolja in trajnostnega gospodarjenja s svetovnimi naravnimi viri“
                  12
               .

               Navedeni cilji so skladni z drugimi politikami EU in Listino Evropske unije o temeljnih pravicah.

               Nazadnje, navedeni cilji so skladni s prednostno nalogo Junckerjeve Komisije, ki se nanaša na ponovni zagon rasti v Evropi in povečevanje števila delovnih mest brez nove zadolženosti, ter z „naložbenim načrtom“ (ali „Evropskim skladom za strateške naložbe“)
                  13
               , prav tako pa tudi s posebnimi prednostnimi nalogami, kakor jih določa delovni program Komisije za leto 2017
                  14
               .

               To priporočilo se nanaša na sporazum, ki bi lahko zajel liberalizacijo blagovne menjave, trgovine s storitvami, javnih naročil in neposrednih tujih naložb, skupaj s spremljevalnimi predpisi, ki obravnavajo na primer pravice intelektualne lastnine.

               ·Skladnost z drugimi politikami Unije

               Opis vprašanja skladnosti z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike je naveden v oddelku z naslovom „Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike“.

               2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

               ·Pravna podlaga

               Člen 218(3) in (4) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).

               ·Subsidiarnost (za neizključno pristojnost)

               V skladu s členom 5(3) PEU se načelo subsidiarnosti ne uporablja na področjih, ki so v izključni pristojnosti EU. Skupna trgovinska politika je med področji, na katerih ima Unija v skladu s členom 3 PDEU izključno pristojnost. Ta politika vključuje pogajanja o trgovinskih sporazumih med drugim v skladu s  členom 207 PDEU.

               ·Sorazmernost

               V skladu z načelom sorazmernosti so se upoštevale vse razumne možnosti politike, da bi se ocenila verjetna učinkovitost posredovanj politike, kakor so podrobno opisana v poročilu o oceni učinka.

               ·Izbira instrumenta

                  Sklep Sveta Evropske unije.

               3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA

               ·Naknadne ocene / preverjanja ustreznosti obstoječe zakonodaje

                  Ni relevantno.

               ·Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi

               Komisija je dejavno sodelovala z zainteresiranimi stranmi in izvedla celovito spletno javno posvetovanje
                  15
               , da bi zbrala podrobna stališča glede prihodnjih trgovinskih in gospodarskih odnosov med EU in Avstralijo
                  16
               .

               Spletno javno posvetovanje je potekalo od 11. marca do 3. junija 2016. Začelo se je na spletišču Generalnega direktorata za trgovino in je bilo objavljeno na spletišču „EU Survey“ (portalu Komisije za spletna javna posvetovanja). Zainteresirane strani iz EU in od drugod so bile pozvane, da odgovorijo na vprašanja, s katerimi je bil zajet širok nabor tem o trgovini in naložbah med EU in Avstralijo.

               Komisija je prejela 108 odgovorov od širokega nabora anketirancev. Povzetek odgovorov je vključen v poročilo o oceni učinka, posamezni odgovori pa so bili tudi objavljeni, razen če anketiranec v objavo ni privolil.

               ·Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

                  Zunanjemu svetovalcu je bilo naloženo, da izvede predhodno analizo o potencialnih učinkih predvidenih scenarijev za prostotrgovinski sporazum.

                  Komisija je bila prav tako v stiku z različnimi zainteresiranimi stranmi, ki so predložile svoja stališča o posebnem dostopu na trg in drugih trgovinskih ovirah, s katerimi se soočajo pri njihovih trgovinskih in naložbenih odnosih z Avstralijo.

               ·Ocene učinka

                  Čeprav je obseg ocene učinka, s katero so zajeti trgovina, naložbe in druga vprašanja, širši od tega priporočila, so zaključki iz te ocene v zvezi s tem priporočilom veljavni.

                  Poročilo o oceni učinka, priloženi povzetek tega poročila in pozitivno mnenje s pridržki, ki ga je pripravil Odbor za regulativni nadzor, bodo objavljeni.

                  Poleg ocene učinka bodo potencialni učinki prostotrgovinskega sporazuma na gospodarstvo, socialne in človekove pravice ter na okolje preučeni s pomočjo neodvisne ocene učinka na trajnostni razvoj, ki jo bodo izvedli zunanji svetovalci. Ocena učinka na trajnostni razvoj bo izvedena vzporedno s pogajanji o prostotrgovinskem sporazumu in bo temeljila na široko zastavljenem posvetovanju z zainteresiranimi stranmi, zlasti civilno družbo. Ocena učinka na trajnostni razvoj bo dokončana pred parafiranjem prostotrgovinskega sporazuma, njene ugotovitve pa bodo vključene v pogajalski proces.

               ·Ustreznost in poenostavitev ureditve

                  Mala in srednja podjetja bi morala izkoristiti nove poslovne priložnosti in prihraniti pri stroških zaradi liberalizacije v okviru prostotrgovinskega sporazuma ter po zaslugi okrepljenega pravnega okvira, izboljšanih carinskih postopkov in povečane regulativne preglednosti. Poročilo o oceni učinka vsebuje podrobne informacije o potencialnih učinkih na zainteresirane strani in gospodarske sektorje.

               ·Temeljne pravice

                  Poročilo o oceni učinka obravnava vprašanja temeljnih pravic z vidika socialnih in človekovih pravic ter varstva okolja.

                  Prostotrgovinski sporazum bi moral vsebovati poglavje o trgovini in trajnostnem razvoju v skladu z uveljavljeno politiko EU.

               4.PRORAČUNSKE POSLEDICE

                  Prostotrgovinski sporazum bo imel zaradi liberalizacije tarif omejen negativen učinek na proračun EU v smislu carinskih dajatev. Mogoče je pričakovati posredne pozitivne učinke v smislu povečanih virov v zvezi z davkom na dodano vrednost in bruto nacionalnim dohodkom.

               5.DRUGI ELEMENTI

               ·Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja

                  V skladu z zavezo iz sporočila z naslovom „Trgovina za vse“ iz leta 2015 bo opravljena poglobljena naknadna ocena učinkov prostotrgovinskega sporazuma, ki bo sklenjen z Avstralijo, ko bo preteklo dovolj časa od začetka njegove veljavnosti, da bodo na razpolago ustrezni podatki. Poročilo o oceni učinka vsebuje podrobne informacije o predvidenem spremljanju in ureditvah ocenjevanja.

               ·Obrazložitveni dokumenti (za direktive)

                  Ni relevantno.

                  •
                        Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga

               Ni relevantno.

               ·Postopkovni vidiki

               V imenu EU se bo pogajala Komisija.

               V skladu s členom 218(4) PDEU se predlaga, da Svet Evropske unije določi Odbor za trgovinsko politiko kot odbor, v posvetovanju s katerim se vodijo pogajanja.

               Evropski parlament se v skladu s členom 218(10) PDEU obvešča v vseh fazah postopka.

               Komisija pozdravlja dejstvo, da so člani Sveta Evropske unije skupaj z zadevnimi parlamenti in v skladu z njihovimi institucionalnimi praksami že v zgodnji fazi vse bolj angažirani pri trgovinskih pogajanjih. Člane Sveta Evropske unije spodbuja, da ravnajo enako v zvezi s tem priporočilom za sklep Sveta ob ustreznem upoštevanju Sklepa Sveta 2013/488/EU o varnostnih predpisih za varovanje tajnih podatkov EU
                  17
               .

               Komisija bo Avstralijo obvestila o notranjih pravilih EU za preglednost in o dostopu Sveta Evropske unije in Evropskega parlamenta do pogajalskih dokumentov.

               Komisija bo to priporočilo in Dodatek k temu priporočilu objavila nemudoma po sprejetju.

               Komisija priporoča, da se pogajalske smernice objavijo takoj po njihovem sprejetju.

               Priporočilo

               SKLEP SVETA

               o pooblastitvi za začetek pogajanj o prostotrgovinskem sporazumu z Avstralijo

               SVET EVROPSKE UNIJE JE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 218(3) in (4) Pogodbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

               KER bi bilo treba začeti pogajanja z namenom sklenitve prostotrgovinskega sporazuma z Avstralijo –

               SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:

               Člen 1

               Komisija je pooblaščena, da se v imenu Unije z Avstralijo pogaja o prostotrgovinskem sporazumu.

               Člen 2

               Pogajalske smernice so določene v Dodatku.

               Člen 3

               Pogajanja se izvedejo ob posvetovanju z Odborom za trgovinsko politiko.

               Člen 4

               Ta sklep in njegov Dodatek se objavita takoj po njunem sprejetju.

               Člen 5

               Ta sklep je naslovljen na Komisijo.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     Predsednik

                     (1)

                  http://eeas.europa.eu/statements-eeas/2015/150422_04_en.htm

                     (2)

                  http://europa.eu/rapid/press-release_STATEMENT-15-6088_en.htm

                     (3)

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2016/january/tradoc_154143.pdf

                     (4)

                  http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/145908.pdf

                     (5)
                  http://www.consilium.europa.eu/en/meetings/fac/2015/11/st14688_en15_pdf/

                     (6)
                  Odstavek 2(e) člena 21 PEU.

                     (7)

                  http://ec.europa.eu/eu2020/pdf/COMPLET%20EN%20BARROSO%20%20%20007%20-%20Europe%202020%20-%20EN%20version.pdf

                     (8)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN-SL/TXT/?uri=CELEX:52008DC0394&from=EN

                     (9)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN-SL/TXT/?uri=CELEX:52011DC0702&fromTab=ALL&from=en

                     (10)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN-SL/TXT/?uri=CELEX:52014DC0014&from=EN

                     (11)
                  Odstavek 2(b) člena 21 PEU.

                     (12)
                  Odstavek 2(f) člena 21 PEU.

                     (13)

                  https://ec.europa.eu/commission/priorities/jobs-growth-and-investment/investment-plan_sl

                     (14)
                  https://ec.europa.eu/info/publications/work-programme-commission-key-documents-2017_sl

                     (15)
                  http://trade.ec.europa.eu/consultations/index.cfm?consul_id=195

                     (16)
                  V spletnem javnem posvetovanju so bili zajeti tudi prihodnji trgovinski in gospodarski odnosi med EU in Novo Zelandijo.

                     (17)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN-SL/TXT/?uri=CELEX:32013D0488&from=EN

    ---documentbreak---

               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 13.9.2017
            COM(2017) 472 final
            PRILOGA
            k
            Priporočilu za sklep Sveta
            o pooblastitvi za začetek pogajanj o prostotrgovinskem sporazumu z Avstralijo
            {SWD(2017) 292}{SWD(2017) 293}

               DODATEK

               POGAJALSKE SMERNICE ZA PROSTOTRGOVINSKI SPORAZUM Z AVSTRALIJO

               A.
                     NARAVA IN PODROČJE UPORABE SPORAZUMA

               Sporazum bi moral vsebovati izključno določbe o trgovini in neposrednih tujih naložbah ter povezanih področjih, ki bi se uporabljale med pogodbenicama.

               Sporazum bi moral biti ambiciozen, celovit in popolnoma skladen s pravili in obveznostmi v okviru Svetovne trgovinske organizacije (v nadaljnjem besedilu: STO). Pogajanja bi morala potekati in se zaključiti ob upoštevanju zavez v okviru STO. Sporazum bi moral imeti visoko zastavljene cilje in preseči obstoječe zaveze v okviru STO.

               Sporazum bi moral zagotoviti progresivno in vzajemno liberalizacijo blagovne menjave, storitev ter neposrednih tujih naložb. Vključeval bo pravila za druga področja, povezana s trgovino, da bi spodbujal, poenostavil ali urejal trgovino in neposredne tuje naložbe. Vse zaveze, predložene v okviru tega sporazuma, so predložene z namenom neposrednega in takojšnjega učinka na trgovino in znotraj področja uporabe skupnih pravil EU, kjer je to ustrezno.

               Sporazum bi moral vključevati obveznosti na področjih, ki spadajo v pristojnosti vseh zadevnih organov in subjektov obeh pogodbenic tega sporazuma.

               B.
                     PREDLAGANA VSEBINA SPORAZUMA

               Preambula, splošna načela

               Preambula bi morala poudariti, da partnerstvo z Avstralijo temelji na skupnih načelih in vrednotah, kakor se odražajo v Okvirnem sporazumu EU-Avstralija. Sporazum bi moral biti del splošnih političnih odnosov in institucionalnega okvira, kakor je določen v Okvirnem sporazumu
                  1
               .

               Za namene liberalizacije dvostranske trgovine in neposrednih tujih naložb, bi se moral sporazum med drugim sklicevati tudi na:

               ·načela in cilje zunanjega delovanja EU;

               ·zavezo pogodbenic za trajnostni razvoj in prispevek mednarodne trgovine k trajnostnemu razvoju v okviru njenih gospodarskih, socialnih in okoljskih razsežnosti, vključno z razvojem gospodarstva, zmanjševanjem revščine, polno in produktivno zaposlenostjo ter dostojnim delom za vse, varstvom in ohranjanjem okolja in naravnih virov;

               ·zavezo pogodbenic, da bosta v celoti spoštovali svoje pravice in obveznosti, ki izhajajo iz članstva STO;

               ·zavezo pogodbenic za okrepitev blaginje potrošnikov prek politik, ki zagotavljajo visoko raven varstva potrošnikov in ekonomsko blaginjo;

               ·pravico do urejanja gospodarske dejavnosti v javnem interesu, da se dosežejo legitimni cilji javne politike, kot so varstvo in spodbujanje javnega zdravja, storitve socialnega varstva, javno šolstvo, varnost, varstvo okolja, javna morala, socialno varstvo ali varstvo potrošnikov, zasebnost in varstvo podatkov ter spodbujanje in varstvo kulturne raznolikosti;

               ·cilj, da bi moral sporazum ustvariti nov okvir za gospodarske odnose med pogodbenicama ter predvsem za razvoj trgovine in neposrednih tujih naložb;

               ·skupni cilj pogodbenic, da upoštevata specifične izzive, s katerimi se soočajo mala in srednja podjetja pri prispevanju k razvoju trgovine in neposrednih tujih naložb;

               ·zavezo pogodbenic, da komunicirata z vsemi zadevnimi zainteresiranimi stranmi, vključno z zasebnim sektorjem ter organizacijami / predstavniki zasebnega sektorja in civilne družbe.

               Cilji

               Sporazum bi moral potrditi skupni cilj progresivne in vzajemne liberalizacije na splošno vse blagovne menjave in trgovine s storitvami ter neposrednih tujih naložb ob popolnem upoštevanju pravil STO, zlasti člena XXIV Splošnega sporazuma o tarifah in trgovini (GATT) in člena V Splošnega sporazuma o trgovini s storitvami (GATS).

               Sporazum bi moral zagotoviti visoko raven dostopa na trg za javna naročila in s trgovino povezane pravice intelektualne lastnine, vključno z geografskimi označbami, ter okrepiti dialog in sodelovanje pri tehničnih in regulativnih okvirih.

               Iz sporazuma bi moralo izhajati, da je trajnostni razvoj splošni cilj pogodbenic, pri čemer bi moral sporazum prav tako zagotoviti in spodbujati spoštovanje mednarodnih okoljskih in socialnih sporazumov in standardov z namenom spodbujanja trgovine. Trajnostni razvoj bi bilo treba upoštevati v celotnem besedilu sporazuma, v katerem bi morala biti zajeta tako socialna kot tudi okoljska vprašanja. Sporazum bi moral zagotoviti, da pogodbenici ne bi smeli spodbujati trgovine ali neposrednih tujih naložb z zmanjševanjem zahtev na področju nacionalne okoljske in delovne zakonodaje ali zakonodaje o zdravju in varnosti pri delu ter zadevnih standardov ali z omilitvijo temeljnih delovnih standardov ali zakonov, namenjenih zaščiti in spodbujanju kulturne raznolikosti.

               Blagovna menjava

               Dajatve na uvoz in izvoz ter netarifni ukrepi

               Cilj sporazuma je zagotoviti najvišjo možno stopnjo liberalizacije trgovine. Sporazum bi moral na splošno zajeti vso blagovno menjavo med pogodbenicama. Tarife za večino postavk bi bilo treba odpraviti ob začetku veljavnosti sporazuma. Cilj sporazuma bi morala biti odprava uvoznih dajatev, ki bi imela enakovreden učinek na obeh straneh, in sicer praviloma ne več kot sedem let. Izjem bi moralo biti čim manj, s specifičnimi določbami pa bi bilo treba zajeti najobčutljivejše izdelke, na primer nekatere kmetijske proizvode, v zvezi s katerimi bi bilo treba preučiti tarifne kvote, daljša prehodna obdobja ali druge ureditve.

               Pogajanja o zmanjšanju tarif bi morala potekati na podlagi dajatev, ki jih EU uporablja erga omnes na datum začetka pogajanj, in dajatev, ki jih Avstralija uporablja erga omnes na datum začetka pogajanj.

               Vse carinske dajatve ali davke na izvoz ali kakršne koli druge ukrepe z enakovrednim učinkom bi bilo treba prepovedati, novih pa se ne bi smelo uvesti.

               Pravila o poreklu

               Pravila o poreklu in določbe o upravnem sodelovanju bi morali olajševati trgovino, biti poenostavljeni in upoštevati standardna preferencialna pravila o poreklu EU ter interese proizvajalcev EU.

               Ukrepi za preprečevanje goljufij

               Klavzula o okrepljenem upravnem sodelovanju v okviru sporazuma bi morala določati postopke in ustrezne ukrepe, ki jih pogodbenici lahko sprejmeta, kadar se ugotovijo pomanjkanje upravnega sodelovanja v carinskih zadevah, nepravilnosti ali goljufije.

               Ravnanje v primeru upravnih napak

               Vključiti bi bilo treba tudi določbe, da se skupaj preuči možnost sprejetja ustreznih ukrepov v primeru napak, ki jih storijo pristojni organ pri uporabi preferencialnih pravil o poreklu.

               Carine in olajševanje trgovine

               Sporazum bi moral vključevati določbe o olajševanju trgovine med pogodbenicama, hkrati pa zagotavljati učinkovite kontrole. Za ta namen bi moral sporazum vključevati zaveze o pravilih, zahtevah, formalnostih in postopkih pogodbenic, ki so povezani z uvozom, izvozom in tranzitom.

               Sporazum bi moral spodbujati učinkovito izvajanje in uporabo mednarodnih pravil in standardov na področju carinskih postopkov in drugih postopkov, povezanih s trgovino, vključno z določbami STO, Sporazumom STO o olajševanju trgovine, instrumenti Svetovne carinske organizacije in revidirano Kjotsko konvencijo.

               Sporazum bi moral vključevati določbe za spodbujanje izmenjave dobrih praks in izkušenj, ki se nanašajo na posamezna področja skupnih interesov. Ta področja lahko zajemajo vprašanja, kot so posodobitev in poenostavitev pravil in postopkov, standardizirana dokumentacija, tarifna uvrstitev blaga, preglednost, vzajemno priznavanje ter medagencijsko sodelovanje.

               Sporazum bi moral spodbujati usklajevanje pri olajševanju trgovine ter pri tem ustrezno upoštevati zadevne mednarodne standarde in instrumente.

               Sporazum bi moral spodbujati uspešno in učinkovito izvrševanje pravic intelektualne lastnine s strani carinskih organov za vso blago pod carinskim nadzorom.

               Sporazum bi moral v določbah o olajševanju trgovine upoštevati izzive, s katerimi se soočajo mala in srednja podjetja, hkrati pa zagotoviti enake konkurenčne pogoje za vse gospodarske subjekte.

               Cilj sporazuma bi morala biti priprava Protokola o vzajemni upravni pomoči v carinskih zadevah, s katerim bi bila zajeta pomoč pri carinskih preiskavah za preprečevanje goljufij (vključno s pomočjo na zahtevo, pomočjo na lastno pobudo in zaupnostjo).

               Necarinske ovire

               Sporazum bi moral obravnavati regulativna vprašanja v zvezi s trgovino in necarinske ovire. Sporazum bi torej moral odpraviti kakršno koli prepoved, omejitev ali druge necarinske ovire v zvezi s trgovino, ki jih ne upravičujejo splošne izjeme, navedene v nadaljevanju, in ki bi lahko pomenile samovoljno diskriminacijo ali prikrito omejevanje trgovine med pogodbenicama. Prednost bi morala biti namenjena določbam in postopkom, ki bi morali biti vključeni, da se zagotovi odprava neupravičenih necarinskih ovir za trgovino. V sporazumu bi morali biti predvideni tudi ustrezni postopki za preprečevanje necarinskih ovir in drugih nepotrebnih ovir za trgovino. Obravnavane bi morale biti tudi zahteve v zvezi z lokalizacijo.

               Necarinske ovire v zvezi s posameznimi izdelki bi se morale reševati na podlagi zahteve in ponudbe, istočasno z izmenjavami glede tarifnih koncesij. Glede na pomen spodbujanja ciljev sporazuma in izboljšanja dostopa na trg v večjem obsegu, kakor je omogočen v skladu s horizontalnimi pravili, bi moral sporazum vključevati zaveze glede necarinskih ovir za posamezne sektorje.

               Sporazum bi moral vključevati določbe o državnih trgovinskih podjetjih, pri čemer bi bilo treba oceniti morebitno izkrivljanje konkurence ter ovire za trgovino, ki bi jih to lahko povzročilo.

               Tehnični predpisi, standardi ter postopki ugotavljanja skladnosti

               Poleg potrditve določb Sporazuma STO o tehničnih ovirah v trgovini bi morali pogodbenici vzpostaviti tudi določbe, ki take določbe nadgrajujejo in dopolnjujejo, da se poenostavi medsebojni dostop na trg.

               Sporazum bi moral vsebovati mnoga splošna načela (na primer sorazmernost, odsotnost neupravičenih omejitev, preglednost, nediskriminacijo) ter določbe, ki nadgrajujejo pravila STO in jih dopolnjujejo. Med drugim bi cilji morali vključevati povečanje preglednosti, spodbujanje dobre regulativne prakse, sprejetje zadevnih mednarodnih standardov, prizadevanja za združevanje in usklajevanje tehničnih predpisov na podlagi mednarodnih standardov, poenostavljanje zahtev v zvezi s preskušanjem in potrjevanjem, na primer z uporabo pristopa za ugotavljanje skladnosti, ki temelji na oceni tveganja (vključno z uporabo samopotrjevanja v sektorjih, kjer je to možno in primerno), in določb, katerih cilj je združljivost zahtev za preskušanje v mnogih prednostnih sektorjih ter spodbujanje uporabe akreditacij.

               Sporazum bi moral vključevati določbe, katerih cilj je izboljšanje razširjanja informacij za uvoznike in izvoznike.

               Pogajanja bi morala obravnavati razmerje med sporazumom in obstoječim sporazumom o vzajemnem priznavanju z namenom, da se izboljša njegovo izvajanje in zagotovi učinkovitejše sodelovanje.

               Sanitarni in fitosanitarni ukrepi

               Pogodbenici bi morali nadgraditi in preseči Sporazum STO o sanitarnih in fitosanitarnih ukrepih s ciljem poenostavitve medsebojnega dostopa na trg, ob varovanju življenja ljudi, živali ali rastlin ter njihovega zdravja. Poglavje o sanitarnih in fitosanitarnih ukrepih bi moralo zajemati vprašanja, kot so preglednost, sorazmernost, neupravičene zamude, harmonizacija, priznavanje enakovrednosti in alternativnih ukrepov, regionalizacija, nadzor, postopki inšpekcijskega pregleda in odobritve, revizije, pregledi ob uvozu, nujni ukrepi, odobritev obratov brez predhodnega inšpekcijskega pregleda, prizadevanja za uporabo postopkov za izdajo dovoljenj, ki veljajo po vsej Evropi (enotni subjekt), regulativno sodelovanje, izboljšano sodelovanje na področju protimikrobne odpornosti ter vzpostavitev mehanizma za hitro obravnavo posebnih pomislekov v zvezi s trgovino, povezanih s sanitarnimi in fitosanitarnimi ukrepi.

               Pri pogajanjih bi bilo treba upoštevati določbe pogajalskih smernic, ki jih je Svet sprejel 20. februarja 1995 (dokument Sveta št. 4976/95).

               Dobro počutje živali

               Sporazum bi moral spodbujati stalno sodelovanje in izmenjavo informacij o dobrem počutju živali, da bi pogodbenici med drugim lahko razpravljali o morebitnih zavezah v zvezi z enakovrednostjo na področju dobrega počutja živali.

               Zaščitni ukrepi

               Sporazum bi moral vključevati klavzulo o zaščitnih ukrepih, ki bi določala, da lahko katera koli od pogodbenic sprejme ustrezne ukrepe v skladu s Sporazumom STO o izvajanju člena XIX GATT iz leta 1994 ali Sporazumom STO o zaščitnih ukrepih. V sporazumu bi bilo treba tudi določiti, da bi morali imeti taki zaščitni ukrepi čim manjši učinek izkrivljanja na dvostransko trgovino.

               Sporazum bi načeloma moral vsebovati dvostransko klavzulo o zaščitnih ukrepih, s katero lahko katera koli od pogodbenic deloma ali v celoti odpravi preferenciale, kadar povečan uvoz izdelka iz druge pogodbenice povzroča resno škodo domači industriji ali grozi, da jo bo povzročil, da bi se tako čim bolj povečale zaveze k liberalizaciji in zagotovila kakršna koli potrebna zaščita ob upoštevanju posebnosti občutljivih sektorjev.

               Protidampinški in izravnalni ukrepi

               Sporazum bi moral vključevati klavzulo o protidampinških in izravnalnih ukrepih, ki bi določala, da lahko katera koli od pogodbenic sprejme ustrezne ukrepe proti dampingu in/ali subvencijam, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi v skladu s Sporazumom STO o izvajanju člena VI GATT iz leta 1994 ali Sporazumom o subvencijah in izravnalnih ukrepih. Sporazum bi moral poleg tega vključevati zaveze, ki presegajo pravila STO na tem področju in so v skladu s pravili EU in predhodnimi sporazumi.

               Iz sporazuma bi moralo izhajati, da plačila v zeleno škatlo ne pomenijo izkrivljanja trgovine, zato zanje načeloma ne bi smeli biti uporabljati protidampinški ali protisubvencijski ukrepi.

               Trgovina s storitvami, neposredne tuje naložbe in digitalna trgovina

               V skladu s členom V GATS bi moral sporazum vključevati pretežno pokrivanje sektorjev ter zajemati vse oblike ponudbe. Sporazum ne bi smel predvidevati nobenih a priori izključitev iz svojega področja uporabe razen izključitve avdio-vizualnih storitev ter storitev in dejavnosti v okviru izvrševanja javnih pooblastil. Cilj pogajanj bi morale biti progresivna in vzajemna liberalizacija trgovine s storitvami in neposredne tuje naložbe z odpravo omejitev za dostop na trg in nacionalne obravnave, ki presega zaveze in ponudbe pogodbenic v okviru STO, predložene v okviru pogajanj za sporazum o trgovini s storitvami. Sporazum bi moral vključevati pravila v zvezi z zahtevami glede učinkovitosti, ki so povezane z neposrednimi tujimi naložbami.

               Poleg tega bi moral sporazum vsebovati regulativna pravila. S tem namenom bi morala pogajanja zajeti vprašanja, kot so:

               ·regulativne določbe o preglednosti in vzajemnem priznavanju;

               ·horizontalne določbe o nacionalnih ureditvah, kot so na primer tiste, ki zagotavljajo nepristranskost in predpisane postopke v zvezi z zahtevami in postopki za izdajo dovoljenj in kvalifikacij, ter

               ·regulativne določbe za posebne sektorje, vključno s telekomunikacijskimi storitvami, finančnimi storitvami, dostavnimi storitvami ter storitvami mednarodnega pomorskega prevoza.

               V okviru povečevanja digitalizacije trgovine bi morali rezultati pogajanj vključevati pravila, ki zajemajo digitalno trgovino in čezmejni pretok podatkov, elektronske storitve zaupanja in avtentikacijske storitve in nezaželena sporočila za neposredno trženje ter obravnavajo neupravičene zahteve za lokalizacijo podatkov, pri čemer se o pravilih EU o varstvu osebnih podatkov ne pogaja in se vanje ne posega.

               Sporazum lahko vključuje postopkovne zaveze za vstop in bivanje fizičnih oseb za poslovne namene v skladu z zavezami pogodbenic v okviru načina 4. Vendar pa določbe tega sporazuma pogodbenicama ne bi smele preprečevati uporabe njunih nacionalnih zakonodaj, predpisov in zahtev v zvezi z vstopom in bivanjem, pod pogojem, da jih ne uporabljata tako, da bi izničili ali omejili koristi, ki izhajajo iz tega sporazuma. Zakonodaja, predpisi in zahteve v EU glede delovnih pogojev in pravic delavcev bi se morali uporabljati še naprej.

               Sporazum bi moral ponovno potrditi pravico do urejanja gospodarske dejavnosti v javnem interesu, da se dosežejo legitimni cilji javne politike, kot so varstvo in spodbujanje javnega zdravja, storitve socialnega varstva, javno šolstvo, varnost, varstvo okolja, javna morala, socialno varstvo ali varstvo potrošnikov, zasebnost in varstvo podatkov ter spodbujanje in varstvo kulturne raznolikosti. Visoka kakovost javnih služb EU bi morala biti ohranjena v skladu s Pogodbo o delovanju Evropske unije (PDEU) in zlasti Protokolom št. 26 o storitvah splošnega pomena ter ob upoštevanju pridržkov EU na tem področju, vključno z GATS.

               Pretok kapitala in plačila

               Namen sporazuma bi morala biti odprava omejitev za tekoča plačila in pretok kapitala v zvezi s transakcijami, ki so bile liberalizirane v okviru tega sporazuma, sporazum pa bi moral vključevati klavzulo o mirovanju. Vključevati bi moral določbe o zaščitnih ukrepih in izvzetju (npr. o ekonomski in monetarni uniji EU ter plačilni bilanci), ki bi morale biti v skladu z določbami PDEU o prostem pretoku kapitala.

               Pravice intelektualne lastnine

               Sporazum bi moral dopolniti in nadgraditi Sporazum o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine, katerega cilj je zagotoviti ustrezno in učinkovito raven zaščite in uveljavljanja pravic intelektualne lastnine.

               Poglavje o pravicah intelektualne lastnine bi moralo vključevati teme, kot so avtorske pravice in povezane pravice, blagovne znamke, oblikovanje, patenti, žlahtniteljske pravice, nerazkrite informacije vključno s poslovnimi skrivnostmi, geografske označbe in okrepljeno izvrševanje. Sporazum bi si moral prizadevati za večjo učinkovitost izvrševanja pravic intelektualne lastnine, tudi v digitalnem okolju in na meji (vključno v zvezi z izvozom).

               S sporazumom bi morali biti vzpostavljeni ustrezni mehanizmi sodelovanja med pogodbenicama, da se zagotovi podpora izvajanju poglavja o pravicah intelektualne lastnine ter redni dialog o intelektualni lastnini za spodbujanje izmenjave informacij v zvezi z zadevnim zakonodajnim napredkom, izmenjava izkušenj o izvrševanju in posvetovanje v zvezi s tretjimi državami.

               Geografske označbe

               Sporazum bi moral zagotoviti neposredno zaščito prek Sporazuma o seznamu geografskih označb (vin, žganih pijač, kmetijskih proizvodov in živil) z visoko ravnjo zaščite na podlagi člena 23 Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine, vključno s pravico do poziva k odstopu zadeve, okrepljenim izvrševanjem, soobstojem z „bona fide“ predhodnimi blagovnimi znamkami, zaščito proti naknadni generičnosti ter možnostjo dodajanja novih geografskih označb. Obravnavati bi se morala vprašanja v zvezi s posameznimi predhodnimi pravicami, na primer v zvezi z rastlinskimi sortami, blagovnimi znamkami, generičnimi ali drugimi legitimnimi predhodnimi uporabami. Poleg tega bodo pogajanja vključevala ureditve v zvezi z zaščito geografskih označb na trgih tretjih držav.

               Pogajanja bi morala obravnavati razmerje med zadevnim sporazumom in že obstoječim Sporazumom EU-Avstralija o vinu.

               Javna naročila

               Cilj sporazuma bi moral biti celovit in izboljšan dostop na trge javnih naročil ob upoštevanju razvoja pri pristopu Avstralije k Sporazumu STO o javnih naročilih. S tem bi morali biti v sporazumu na celovit in vzajemno sprejemljiv način zajeti javna naročila na vseh ravneh državne uprave, podjetij v državni lasti in podjetij s posebnimi ali izključnimi pravicami ter javna naročila blaga, storitev in gradenj. Pri tem pogodbenici priznavata posebnosti in občutljivosti njunih zadevnih okolij javnih naročil. Preučiti bi bilo treba možnost, da sporazum zajame zaveze za javno-zasebna partnerstva / koncesije v skladu z zadevno zakonodajo na tem področju. Pogodbenici priznavata pomen načela nacionalne obravnave, da se zagotovi obravnava, ki ni manj ugodna od tiste, ki je bila podeljena lokalnim dobaviteljem ali ponudnikom storitev.

               Postopkovne zaveze bi morale temeljiti na pravilih, postopkih in zahtevah, ki so bili vzpostavljeni v okviru Sporazuma STO o javnih naročilih. Zaveze bi morale zlasti zagotoviti ustrezne postopke (na primer vključitev učinkovitega mehanizma pregleda) in preglednost zajetih javnih naročil. Treba bi bilo preučiti uporabo specifičnega jezika o preglednosti, da se zagotovi jasnost v zvezi z veljavnimi pravili o javnih naročilih in razpoložljivimi priložnostmi za javna naročila ter s tem podjetjem da na voljo preprosto dostopne informacije.

               Trgovina in konkurenca

               Sporazum bi moral vključevati določbe o konkurenci, ki se nanašajo na pravila konkurence in njihovo izvrševanje.

               Sporazum bi moral vsebovati določbe o subvencijah. Poleg tega bi moral obravnavati tudi podjetja v državni lasti, pravne monopole in podjetja, ki so jim bile odobrene posebne pravice ali privilegiji.

               Mala in srednja podjetja

               Sporazum bi moral vključevati posebno poglavje o malih in srednjih podjetjih. S sporazumom bi morala biti malim in srednjim podjetjem zagotovljena pomoč pri tem, da v celoti izkoristijo priložnosti za trgovino, ki jih omogoča sporazum, tudi prek ureditev o izmenjavi informacij v zvezi z zahtevami o dostopu na trg in ustrezno institucionalno ureditvijo.

               Trgovina in trajnostni razvoj

               Sporazum bi moral vključevati določbe v zvezi z delovnimi in okoljskimi vidiki trgovine in trajnostnega razvoja, ki so relevantni v okviru trgovine in neposrednih tujih naložb. Vključevati bi moral določbe, ki spodbujajo spoštovanje relevantnih mednarodno dogovorjenih načel in pravil ter njihovo učinkovito izvajanje, vključno s ključnimi delovnimi standardi in temeljnimi konvencijami Mednarodne organizacije dela ter večstranskimi okoljskimi sporazumi, vključno s tistimi, ki so povezani s podnebnimi spremembami.

               Sporazum bi moral ponovno potrditi pravico pogodbenic do urejanja na področjih dela in varstva okolja, in sicer v skladu z njunimi mednarodnimi zavezami ter ob prizadevanju za visoko raven zaščite. Vsebovati bi moral določbe, ki preprečujejo zniževanje ravni zaščite na področju dela in varstva okolja za namene spodbujanja trgovine in naložb. To bi moralo vključevati zavezo, da se ne odstopa od nacionalne delovne zakonodaje ali zakonodaje na področju varstva okolja oziroma se izvrševanja te zakonodaje ne opušča.

               Sporazum bi moral spodbujati večji prispevek trgovine in neposrednih tujih naložb k trajnostnemu razvoju, vključno z obravnavanjem področij, kot so olajševanje trgovine z blagom in storitvami, ki so okolju in podnebju prijazni, ter spodbujanjem prostovoljnih shem za zagotavljanje trajnosti in družbene odgovornosti podjetij, ob upoštevanju mednarodno priznanih instrumentov.

               Sporazum bi moral prav tako vsebovati zaveze o spodbujanju trgovine z zakonito pridobljenimi in trajnostno upravljanimi naravnimi viri, zlasti v povezavi z biotsko raznovrstnostjo, prostoživečimi živalmi, gozdarskimi proizvodi in ribištvom, ter zajeti relevantne mednarodne instrumente in prakse. Poleg tega bi moral spodbujati trgovino, naklonjeno nizkoogljičnemu in na podnebne spremembe odpornemu razvoju.

               V okviru sporazuma bi morale biti predvidene ustrezne določbe za učinkovito izvajanje in spremljanje teh določb ter postopki za obravnavo morebitnih sporov med pogodbenicama, omogočena pa bi morala biti tudi udeležba civilne družbe.

               Energija in surovine

               Sporazum bi moral vključevati določbe za obravnavo vidikov energije in surovin, ki so povezani s trgovino in neposrednimi tujimi naložbami. Cilj sporazuma bi morala biti odprto, pregledno, nediskriminatorno in predvidljivo poslovno okolje ter omejevanje protikonkurenčnih praks na tem področju. Sporazum bi moral prav tako vključevati pravila, ki podpirajo in nadalje spodbujajo trgovino in neposredne tuje naložbe v sektor obnovljive energije. Sporazum bi moral okrepiti tudi sodelovanje na zgoraj navedenih področjih.

               Preglednost predpisov

               Sporazum bi moral vsebovati določbe o:

               ·objavi, ki bi vključevale seznanjanje javnosti z ukrepi splošne uporabe na nediskriminatoren način in z razumnim rokom za pripombe o predlogih za ukrepe splošne uporabe;

               ·poizvedbah in kontaktnih točkah, vključno z mehanizmi za odgovarjanje na poizvedbe zainteresiranih strani glede predlaganih ali veljavnih ukrepov;

               ·upravnih postopkih v skladu z zakonodajo, ki zagotavljajo, da so informacije o delovanju ukrepov splošne uporabe na voljo zainteresiranim osebam in da se osebam, na katere postopek vpliva, omogoči razumna priložnost, da predložijo svoja stališča pred kakršno koli končno odločitvijo o upravnem ukrepu;

               ·ustreznih priložnostih za pregled upravnega ukrepa na področjih, zajetih s sporazumom, in za vložitev pritožbe zoper njega;

               ·spodbujanju kakovosti zakonodaje in dobre upravne prakse.

               Regulativno sodelovanje

               Sporazum bi moral vključevati horizontalna pravila o regulativni usklajenosti in preglednosti za razvoj, sprejetje in izvajanje učinkovitih, stroškovno učinkovitih in združljivejših predpisov, da se spodbudi trgovina. Sporazum bi moral vključevati določbe o spodbujanju izmenjave informacij, okrepljeni uporabi dobrih regulativnih praks ter okrepljenem regulativnem sodelovanju.

               V zvezi s tem ciljem bi bilo treba premislek nameniti vključitvi določb o regulativnem sodelovanju na nekaterih posebnih področjih, ki niso zajeta v trenutnem okviru, in mehanizmom za odkrivanje morebitnih ovir, ki bi jih bilo treba obravnavati v okviru regulativnega sodelovanja.

               Institucionalne in končne določbe

               Treba bi bilo vzpostaviti jasno pravno in institucionalno povezavo med sporazumom in okvirnim sporazumom. Ta bi morala zagotoviti zunanjo skladnost, zlasti v zvezi z obstojem, uporabo, začasno prekinitvijo ali prenehanjem veljavnosti zadevnih določb.

               S sporazumom bi moral biti vzpostavljen poseben splošni organ za spremljanje izvajanja sporazuma. Po potrebi se lahko vzpostavijo odbori ali delovne skupine za posebna področja, ki pa morajo delovati v okviru splošnega organa.

               Reševanje sporov in mediacija

               Sporazum bi moral vključevati učinkovit in zavezujoč mehanizem za reševanje sporov s hitrim postopkom, zlasti za sestavo sveta in vodenje postopkov sveta. Mehanizem za reševanje sporov bi moral biti pregleden, odprt in inovativen. Vključevati bi moral določbe za prožen in hiter mehanizem mediacije.

               Splošne izjeme

               Sporazum bi moral vključevati splošne izjeme, ki bi veljale za relevantne dele sporazuma, tudi v zvezi z varnostjo, plačilno bilanco, bonitetnim nadzorom in obdavčevanjem.

               Verodostojni jeziki

               Sporazum, ki bi moral biti enako verodostojen v vseh uradnih jezikih EU, bi moral v ta namen vključevati jezikovno klavzulo.

               Druga vprašanja

               Sporazum bi moral priznavati pomen vprašanj zaščite potrošnikov in podpirati učinkovito zaščito potrošnikov, tudi v digitalnem okolju.

               V skladu z analizo Komisije, predhodnim posvetovanjem z Odborom za trgovinsko politiko in pogodbama EU lahko sporazum vključuje dodatne določbe v zvezi s trgovino in gospodarskimi odnosi, če se med pogajanji izrazi vzajemni interes v zvezi s tem.

                     (1)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?qid=1495184168863&uri=CELEX%3A52016JC0051.


title: Priporočilo SKLEP SVETA o ureditvah za ponovna pogajanja o monetarnem sporazumu s Kneževino Monako

text:
|

52011DC0023

	[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |Bruselj, 31.1.2011COM(2011) 23 konč.PriporočiloSKLEP SVETAo ureditvah za ponovna pogajanja o monetarnem sporazumu s Kneževino MonakoOBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMMonetarni sporazumi med Evropsko unijo ter Monakom, San Marinom in Vatikanom so bili sklenjeni, da se zagotovi pravna kontinuiteta ureditev, ki so pred uvedbo eura obstajale med temi državami ter Francijo in Italijo.Deset let potem, ko je euro zamenjal stari valuti Italije in Francije, ki so ju uporabljali tudi v Monaku, San Marinu in Vatikanu, je Svet Komisijo pozval, naj preuči delovanje monetarnih sporazumov[1]. Rezultati te ocene so bili vključeni v sporočilo Komisije „Poročilo o monetarnih sporazumih z Monakom, San Marinom in Vatikanom“[2].Komisija je sklenila, da je treba obstoječe monetarne sporazume spremeniti za boljšo uskladitev odnosov med Unijo in državami podpisnicami monetarnega sporazuma. Na podlagi tega je Svet 16. oktobra 2009 sprejel dva sklepa, s katerima Evropsko komisijo in Republiko Italijo pooblašča za ponovna pogajanja glede obstoječih sporazumov. 17. decembra 2009[3] je bil sklenjen nov monetarni sporazum z Vatikansko mestno državo, medtem ko razprave z Republiko San Marino še potekajo.V tem osnutku priporočila za sklep Sveta so opredeljene ureditve za ponovna pogajanja o sporazumu s Kneževino Monako.Medtem ko je bilo treba sporazuma z Vatikanom in San Marinom precej spremeniti, mora biti obseg ponovnih pogajanj glede monetarnega sporazuma s Kneževino Monako precej manjši, saj kneževina že uporablja vso zadevno zakonodajo Unije na področju bančništva in financ. Komisija torej predlaga spremembo naslednjih določb:-  Zgornja meja za izdajo eurokovancevZgornje meje za letno izdajo eurokovancev za Monako, San Marino in Vatikan so bile iz zgodovinskih razlogov določene na dva različna načina (Monako lahko trenutno izda največ 1/500 količine kovancev, skovanih v Franciji, medtem ko so za Vatikan in San Marino količine fiksno določene), kar je privedlo do zelo različnih rezultatov.Da bi zagotovili pravično obravnavo vseh držav, s katerimi so sklenjeni monetarni sporazumi, Komisija predlaga uvedbo nove enotne metode za izračun zgornjih mej za izdajo eurokovancev , ki se mora uporabljati tudi v vseh sporazumih. Komisija je poleg tega predlagala povišanje zgornjih mej za izdajo v državah, ki so podpisale monetarne sporazume, da bi omogočile določen obtok njihovih kovancev. Kovanci, ki se kujejo v majhnih količinah, so zelo iskani pri zbirateljih kovancev. Zato se ti kovanci ne uporabljajo za njihov prvotni namen kot plačilno sredstvo, ampak se hranijo izključno kot zbirateljski predmeti.V skladu z novim sporazumom z Vatikanom in s sporazumom, o katerem potekajo pogajanja s San Marinom, bi bila nova zgornja meja za Monako sestavljena iz fiksnega in spremenljivega dela:1.  fiksni del mora pokrivati povpraševanje zbiratelj kovancev. Glede na skupne ocene mora skupna vrednost v višini približno 2 340 000 EUR zadoščati za pokritje povpraševanja na trgu zbirateljev,2.  spremenljivi del bi v primeru Monaka temeljil na povprečni izdaji na prebivalca v Franciji. Povprečno število kovancev na prebivalca, izdanih v Franciji v letun–1, bi se pomnožilo s številom prebivalcev Kneževine Monako.3.  Izbira sodne pristojnostiV skladu s sedanjimi monetarnimi sporazumi nima Unija nobene možnosti za ukrepanje, če države, ki so podpisale monetarne sporazume, ne izpolnjujejo svojih obveznosti (npr. ne prenesejo pravočasno zadevne zakonodaje Unije), razen skrajne – zato malo verjetne – možnosti enostranske prekinitve sporazuma. Komisija zato predlaga, da se Sodišče Evropske unije izbere kot organ, pristojen za reševanje sporov , ki lahko nastanejo zaradi uporabe sporazumov.-  Oblika sporazumaObliko sporazuma je treba prilagoditi.-  PriporočiloSKLEP SVETAo pogojih glede ponovnih pogajanj monetarnega sporazuma s Kneževino MonakoSVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 219(3) Pogodbe,ob upoštevanju priporočila Komisije[4],ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke[5],ob upoštevanju naslednjega:4.  Od uvedbe eura je za monetarne zadeve in zadeve, povezane z menjalnim tečajem, pristojna Unija.5.  Svet določi pogoje za pogajanja in sklepanje sporazumov o monetarnih zadevah ali zadevah, povezanih z menjalnim tečajem.6.  Republika Francija je v imenu Evropske Skupnosti 26. decembra 2001 sklenila monetarni sporazum s Kneževino Monako.7.  Francija ima s Kneževino Monako dolgoletne monetarne vezi, ki se odražajo v različnih zakonodajnih instrumentih. Finančne institucije v Kneževini Monako lahko dostopajo do mehanizmov francoske centralne banke (Banque de France) za refinanciranje, poleg tega sodelujejo v nekaterih francoskih plačilnih sistemih pod istimi pogoji kot francoske banke.8.  Svet je 10. februarja 2009 sklenil, da mora Komisija preveriti, ali obstoječi sporazumi delujejo in ali bi bilo treba povišati zgornje meje za izdajo kovancev.9.  Komisija je v sporočilu „Poročilo o monetarnih sporazumih z Monakom, San Marinom in Vatikanom“[6] sklenila, da je treba obstoječi monetarni sporazum s Kneževino Monako spremeniti, da bi bili odnosi med Unijo in državami podpisnicami monetarnega sporazuma bolj usklajeni.10.  Zato se je treba ponovno pogajati o monetarnem sporazumu z Monakom, da se spremenijo zgornje meje za izdajo kovancev in izbere organ, ki bo pristojen za reševanje morebitnih sporov, ter da se oblika sporazuma prilagodi novi skupni obliki sporazumov. Sedanji sporazum velja, dokler pogodbenici ne skleneta novega.SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:Člen 1Republika Francija obvesti Kneževino Monako, da je treba čim prej spremeniti obstoječi monetarni sporazum, ki ga je v imenu Evropske unije sklenila s Kneževino Monako, ter ji ponudi ponovna pogajanja o zadevnih določbah sporazuma.Člen 2Unija si pri ponovnih pogajanjih o sporazumu s Kneževino Monako prizadeva za naslednje spremembe:11.  Sporazum se sklene med Unijo, ki jo zastopata Republika Francija in Evropska komisija, ter Kneževino Monako.12.  Metoda za določanje zgornje meje za izdajanje monaških eurokovancev se spremeni. Nova zgornja meja se izračuna z metodo, ki bo vključevala fiksni del, namenjen preprečevanju čezmernih špekulacij z monaškimi kovanci na področju numizmatike z zadovoljitvijo povpraševanja na trgu zbirateljev kovancev, in spremenljivi del, ki se izračuna kot povprečna izdaja kovancev na prebivalca v Franciji v letu n–1, pomnoženo s številom prebivalcev Monaka. Brez poseganja v izdajo zbirateljskih kovancev določa sporazum 80-odstotni minimalni delež monaških eurokovancev, ki se izdajo v nominalni vrednosti.13.  Sodišče Evropske unije se izbere kot organ, pristojen za reševanje sporov, ki lahko nastanejo pri uporabi sporazuma. Če Unija ali Monako meni, da druga pogodbenica ni izpolnila obveznosti iz monetarnega sporazuma, lahko predloži zadevo Sodišču. Sodba Sodišča je zavezujoča za pogodbenici, ki bosta sprejeli potrebne ukrepe za upoštevanje sodbe v roku, ki ga določi Sodišče v svoji sodbi. Če Unija ali Monako ne sprejme potrebnih ukrepov za upoštevanje sodbe v določenem roku, lahko druga pogodbenica nemudoma prekine sporazum.14.  Oblika sporazuma se prilagodi.Člen 3Pogajanja s Kneževino Monako vodita Republika Francija in Komisija v imenu Unije. Evropska centralna banka je v celoti vključena v pogajanja, pri področjih njene pristojnosti pa mora dati soglasje. Republika Francija in Komisija predložita osnutek sporazuma Ekonomsko-finančnemu odboru, da poda mnenje.Člen 4Republika Francija in Komisija sta pristojni za sklenitev sporazuma v imenu Evropske unije, razen če Ekonomsko-finančni odbor ali ECB meni, da je treba sporazum predložiti Svetu.Ta sklep je naslovljen na Republiko Francijo, Komisijo in Evropsko centralno banko.V Bruslju,Za SvetPredsednik [1] Sklepi Sveta o „skupnih smernicah za nacionalne strani in izdajo evrskih kovancev, namenjenih obtoku“, 2922. seja Sveta Ecofin z dne 10. februarja 2009.[2] COM(2009) 359 z dne 14. julija 2009.[3] UL C 28, 4.2.2010, str. 13–18.[4] UL C , , str.[5] UL C , , str.[6] COM(2009) 359.


title: Priporočilo sklep Sveta o dogodku Evropska kulturna prestolnica leta 2011

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

52007PC0636

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 23.10.2007COM(2007) 636 konč.PriporočiloSKLEP SVETAo dogodku Evropska kulturna prestolnica leta 2011(predložila Komisija)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMSklep št. 1622/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 2006 o vzpostavitvi aktivnosti Skupnosti za dogodek Evropske prestolnice kulture za leta 2007 do 2019[1] določa postopek imenovanja evropskih kulturnih prestolnic. V skladu s členom 2 tega sklepa bosta od leta 2009 dalje dve mesti držav članic imenovani za evropski kulturni prestolnici v skladu z vrstnim redom iz Priloge k Sklepu.V skladu s členom 14 je imenovanje za Evropski prestolnici kulture leta 2011, predloženo k prehodnim določbam, kot sledi.Zadevne države članice sporočijo imenovanja Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in Odboru regij najkasneje štiri leta pred predvidenim začetkom dogodka.Komisija sestavi izbirni svet, ki predloži poročilo o imenovanjih, ocenjenih z vidika ciljev in značilnosti te aktivnosti. Izbirni svet je sestavljen iz vodilnih neodvisnih strokovnjakov iz kulturnega sektorja. Izbirni svet predloži svoje poročilo Komisiji, Evropskemu parlamentu in Svetu.Evropski parlament lahko Komisiji posreduje mnenje o imenovanjih najpozneje tri mesece po prejemu poročila.Svet, ki deluje v skladu s priporočilom Komisije, pripravljenim v skladu s poročilom izbirnega sveta, uradno določi zadevni mesti za leto, za katerega sta bili imenovani.Finska je pred koncem leta 2006 v skladu s členom 2 in Prilogo poslala obvestilo o imenovanju Turkuja, Estonija pa o imenovanju Talina za naziv za leto 2011.Izbirni svet se je sestal 4. junija 2007, da bi preučil imenovanji. Ta preučitev je vključevala zaslišanje predstavnikov iz mest, ki kandidirata. Izbirni svet je svoje poročilo 11. junija 2007 predložil Komisiji; Komisija ga je na zahtevo izbirnega sveta posredovala drugim institucijam.Na podlagi celovite ocene prijav se je izbirni svet – ob tem, da je predlagal nekatere izboljšave – enoglasno strinjal, da institucijam Evropske unije za evropski kulturni prestolnici leta 2011 predlaga Talin in Turku.Odbor za kulturo in izobraževanje Evropskega parlamenta je 13. septembra poslal pismo GD EAC kot nadaljevanje prejetega poročila izbirnega sveta, da bi poudaril pomembne vidike izmenjave stališč v okviru odbora o tej zadevi. Komisija v skladu s členom 14 Sklepa št. 1622/2006/ES Svetu predloži priloženo priporočilo za uradno imenovanje Turkuja oziroma Talina za dogodek Evropska kulturna prestolnica leta 2011.PriporočiloSKLEP SVETAo dogodku Evropska kulturna prestolnica leta 2011SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Sklepa št. 1622/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi aktivnosti Skupnosti za dogodek Evropske prestolnice kulture za leta 2007 do 2019[2] in zlasti člena 14 Sklepa,ob upoštevanju poročila, ki ga je izbirni svet septembra 2007 predložil Komisiji, Evropskemu parlamentu in Svetu v skladu s členom 14(2) Sklepa št. 1622/2006/ES,ob upoštevanju, da so v celoti izpolnjena merila, navedena v členu 14(3) Sklepa 1622/2006/ES,ob upoštevanju priporočila Komisije z dne  2007 –SKLENIL:Člen 1Turku in Talin sta v skladu s členom 14 Sklepa 1622/2006/ES imenovana za „Evropsko prestolnico kulture leta 2011“.Člen 2Imenovani mesti sprejmeta potrebne ukrepe za zagotovitev učinkovitega izvajanja člena 3 Sklepa 1622/2006/ES.V Bruslju, [… ]Za SvetPredsednik […] [1] UL L 304, 3.11.2006, str 1.[2] UL L 304, 3.11.2006, str.1.


                            RESTREINT UE

                     EVROPSKA
                     KOMISIJA

                                               Bruselj, 12.2.2014
                                               COM(2014) 68 final

                                 Priporočilo

                               SKLEP SVETA

   o odobritvi začetka pogajanj o sporazumu med Evropsko unijo in Republiko
Azerbajdžan o pravnem okviru, ki bo urejal nadzor podjetja SOCAR nad podjetjem
                                     DESFA

                                                         DECLASSIFIE
                                                         le 29 JUIN 2015

                             RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                       RESTREINT UE

                           OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.     OZADJE PRIPOROČILA
1.1    Neposredni razlog za to priporočilo
Sklad Helenske republike za razvoj premoženja (v nadaljnjem besedilu: HRADF) v kontekstu
nacrta prestrukturiranja za Grčijo privatizira določene dele premoženja, ki so trenutno v lasti
Helenske republike. Ti deli premoženja vključujejo delnice podjetja Hellenic Gas
Transmission System Operator S.A. (v nadaljnjem besedilu: DESFA), grškega sistemskega
operateija prenosnega omrežja zemeljskega plina (v nadaljnjem besedilu: TSO), ki so
trenutno prek HRDAF v lasti Helenske republike.

HRADF je kot prednostnega ponudnika za DESFA izbral podjetje State Oil Company of the
Azerbaijan Republic (v nadaljnjem besedilu: SOCAR), kije bilo ustanovljeno v Azerbajdžanu
in je pod nadzorom Republike Azerbajdžan. HRADF in SOCAR nameravata skleniti pogodbo
o nakupu deleža, v skladu s katero bo, če in ko bodo izpolnjeni vsi predhodni pogoji1, po njeni
sklenitvi podjetje SOCAR pridobilo 66 % delniškega kapitala in glasovalnih pravic v podjetju
DESFA. Poleg tega bo ob upoštevanju pravic, ki jih ima Helenska republika v skladu z
delničarskim sporazumom, ki ga bosta sklenila SOCAR in Helenska republika, podjetje
SOCAR po sklenitvi pogodbe o nakupu deleža pridobilo izključni nadzor nad podjetjem
DESFA.

1.2     Sedanji regulatívni okvir
Direktiva 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih
pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (v
nadaljnjem besedilu: Direktiva 2009/73/ES) določa skupna pravila notranjega trga z
zemeljskim plinom. Skratka, navedena direktiva določa regulatívni okvir, ki omogoča
popolno liberalizacijo trgov EU s plinom, zlasti kar zadeva proizvodnjo in dobavo plina.
Navedena direktiva določa tudi skupna pravila za nekatere neliberalizirane dele vrednostne
verige, s čimer se zagotovi, da konkurenca na liberaliziranih delih poteka pod enakimi
konkurenčnimi pogoji. V slednjo kategorijo spadajo skupna pravila, ki se uporabljajo za
nekatere vrste plinske infrastrukture, vključno s prenosnimi omrežji za plin, ter njenimi
lastniki in operaterji, kotje na primer DESFA.

        Predhodni pogoji vključujejo odobritev za nadzor nad združevanjem in certificiranje, kotje opredeljeno
        v členih 10 in 11 Direktive 2009/73/ES.
        ULL211,14.8.2009, str. 94.

                                                                         DECLASSIFIE
                                                                        le 29 JUIN 2015
                                                     2

                                        RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                   RESTREINT UE
Skupna pravila v zvezi s prenosnimi omrežji za plin vključujejo režim ločevanja v skladu s
členom 9 Direktive 2009/73/ES, katerega namen je zagotoviti, da so TSO upravljani
neodvisno od interesov njihovih lastnikov, usmerjenih višje in/ali nižje v prodajni verigi. Da
se zagotovi skladnost s skupnimi pravili, ki veljajo za TSO, člen 10 Direktive 2009/73/ES
določa t.i. certifikacijski postopek, s katerim nacionalni energetski regulator (v nadaljnjem
besedilu: NRA) preveri skladnost TSO z zahtevami, kot so določene v členu 9
Direktive 2009/73/ES. V primeru, daje TSO pod nadzorom ene ali več (pravnih) oseb iz tretje
države ali bo pod njihovim nadzorom v prihodnosti, je v členu 11 Direktive 2009/73/ES
določeno, da mora poleg skladnosti s členom 9 Direktive 2009/73/ES med certifikacijskim
postopkom dokazati, da odobritev certifikacije ne bo ogrozila zanesljive oskrbe z energijo v
zadevnih državah članicah in Evropski uniji, hkrati pa bo med drugim upošteval pravice in
obveznosti Evropske unije, ki izhajajo iz mednarodnega prava, vključno s sporazumi,
sklenjenimi z eno ali več tretjih držav, katerih pogodbenica je Evropska unija in ki se
nanašajo na vprašanja v zvezi z zanesljivo oskrbo z energijo.

Komisija poda mnenje o osnutku odločitve o certifikaciji, ki ga pripravi nacionalni regulator,
ta pa nato sprejme dokončno odločitev o certifikaciji, na podlagi katere je TSO lahko
imenovan.

1.3    Uporaba regulativnega okvira do danes
Člen 9 Direktive 2009/73/ES določa splošna načela za ločevanje, v skladu s katerimi (pravne)
osebe, ki nadzirajo prenosno omrežje, ne smejo istočasno izvajati neposrednega ali
posrednega nadzora nad podjetji, ki opravljajo dejavnost proizvodnje ali dobave plina in/ali
električne energije. SOCAR je podjetje, ki med drugim proizvaja in dobavlja zemeljski plin.

Vendar je v členu 9 predvidena tudi možnost uporabe alternativnih modelov ločevanja, če so
izpolnjeni pogoji iz člena 9(8), kot so v primeru podjetja DESFA. Podjetje DESFA posledično
načrtuje uporabo pogojev ločevanja iz Poglavja IV Direktive 2009/73/ES, kar pomeni, da
načrtuje uporabo t.i. modela neodvisnega operaterja prenosnega omrežja, oziroma modela
„ITO". Uporaba tega modela pomeni, da lahko podjetje SOCAR, četudi opravlja dejavnost
proizvodnje in dobave plina, pridobi nadzor nad podjetjem DESFA pod pogojem, da se med
certifikacijskim postopkom ugotovi, da podjetje izpolnjuje vse pogoje modela „ITO" in da jih
bo izpolnjevalo, vse dokler bo lastnik podjetja DESFA.

 V skladu s členom 10(3) Direktive 2009/73/ES se od TSO zahteva, da NRA obvestijo o vseh
 načrtovanih transakcijah, zaradi katerih bi bila lahko potrebna ponovna preučitev skladnosti z
 zahtevami iz člena 9 navedene direktive. Načrtovani prevzem, s katerim SOCAR pridobi
 nadzor nad podjetjem DESFA, torej pomeni, da je potrebna ponovna preučitev skladnosti
 podjetja DESFA predvsem z vsemi pogoji, povezanimi z modelom „ITO".

 Podjetje SOCAR je bilo ustanovljeno v Republiki Azerbajdžan, ki je tudi njegov lastnik. V
 takih primerih členil Direktive 2009/73/ES določa, da NJ^^jn^lj^^^j^omisija

                                                               le 29 JUIN 2015
                                               3

                                    RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                      RESTREINT UE
(člen 11(7)) poleg skladnosti TSO s členom 9 preučita tudi, ali bo odobritev certifikacije
ogrozila zanesljivo oskrbo z energijo v zadevni državi članici in Evropski uniji.

Člen 11 določa, da se certifikacija zavrne, če ni bilo dokazano, da nadzor s strani osebe iz
tretje države ne bo ogrozil zanesljive oskrbe z energijo v zadevni državi članici in Evropski
uniji. NRA in Komisija pri obravnavanju tega vprašanja upoštevata pravice Evropske unije in
njene obveznosti do zadevne tretje države, ki izhajajo iz mednarodnega prava, vključno s
kakršnimi koli sporazumi, sklenjenimi z eno ali več tretjih držav, katerih pogodbenica je
Evropska unija in ki se nanašajo na vprašanja v zvezi z zanesljivo oskrbo z energijo.

Uvodna izjava 22 Direktive 2009/73/ES nadalje pojasnjuje, da je „[zļanesljivost oskrbe z
energijo [...] bistveni element javne varnost in je zato tesno povezana z učinkovitim
delovanjem notranjega trga s plinom [...]. Delujoči odprti trgi s plinom ter zlasti omrežja in
druga sredstva, povezana z dobavo plina, so bistvenega pomena za javno varnost [...].
Osebam iz tretjih držav bi se zato moral nadzor nad prenosnim sistemom ali operaterjem
prenosnega sistema dovoliti le, če izpolnjujejo zahteve glede dejanskega ločevanja, ki se
uporabljajo znotraj Skupnosti. Skupnost brez poseganja v svoje mednarodne obveznosti šteje,
da je sektor prenosnih sistemov za plin zanjo zelo pomemben, zato so potrebni dodatni
zaščitni ukrepi pri ohranjanju zanesljivosti oskrbe Skupnosti z energijo, da bi se izognili
ogrožanju javnega reda in javnļe] varnost[i] v Skupnosti ter blaginje državljanov Unije. Pri
zanesljivosti oskrbe Skupnosti z energijo je treba zlasti oceniti neodvisnost delovanja
omrežja, stopnjo odvisnosti Skupnosti in posamezne države članice od energetske oskrbe iz
tretjih držav ter obravnavo notranje in zunanje trgovine in naložb v energetski sektor v
določeni tretji državi. Zanesljivost oskrbe bi se zato morala oceniti na podlagi dejanskega
stanja za vsak primer posebej ter ob upoštevanju pravic in obveznosti, ki izhajajo iz
mednarodnega prava, zlasti pa iz mednarodnih sporazumov med Skupnostjo in zadevno tretjo
 državo. Komisijo se spodbuja, da po potrebi predloži priporočila za pogajanja o ustreznih
 sporazumih s tretjimi državami, ki obravnavajo zanesljivost oskrbe Skupnosti z energijo, ali
 da potrebna vprašanja obravnava v okviru drugih pogajanj s temi tretjimi državami."

Trenutno med Republiko Azerbajdžan na eni strani ter Evropsko unijo in/ali Grčijo na drugi
strani ne obstaja nikakršen sporazum, ki bi se nanašal na zanesljivo oskrbo z energijo3.

        Pravni instrumenti, ki trenutno obstajajo, so (i) Sporazum med Vlado Helenske republike in Vlado
        Republike Azerbajdžan o spodbujanju in vzajemni zaščiti naložb (podpisan 21. junija 2004, začetek
        veljavnosti 3.9.2006) ter (ii) Sporazum o partnerstvu in sodelovanju med Evropskimi skupnostmi in
        njihovimi državami članicami na eni strani ter Republiko Azerbajdžan na dragi strani (podpisan
        18.5.2004, začetek veljavnosti 1.11.2005). Nobeden izmed teh instrumentov ne zajema predvidenega
        področja uporabe zadevnega medvladnega sporazuma.

                                                                        DECLASSIFIE
                                                   4                    le 29 JUIN 2015

                                      RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                    RESTREINT UE
lģ4    Pomisleki, ki morajo biti odpravljeni z medvladnim sporazumom
Podjetje DESFA je lastnik in upravljavec prenosnega omrežja plina v Grčiji, povezav tega
prenosnega omrežja s sosednjimi državami, vključno s Turčijo in Bolgarijo, ter terminala za
UZP Revithoussa. Poleg tega se lahko prenosno omrežje plina v lasti podjetja DESFA v
prihodnosti poveže, kot je pravzaprav že predvideno, z drugo infrastrukturo, namenjeno
prenosu plina v Grčijo kot tudi v druge države članice EU in članice Energetske skupnosti. V
tem kontekstu je mogoče omeniti predvideni čezjadranski plinovod, ki bo povezal prenosno
omrežje DESFA z Italijo in Albanijo ter okrepil njegovo povezavo s Turčijo, in povezave, ki
so še v zgodnejših fazah načrtovanja, kot je na primer povezava Grčija-Bolgarija, ki bo
povečala zmogljivost prenosa med Grčijo in Bolgarijo. Navedene povezave zadevajo države
članice EU in članice Energetske Skupnosti, ki so neposredno povezane z omrežjem DESFA,
ter tiste države, ki dobivajo ali bi lahko dobivale zemeljski plin prek navedenih držav, kot sta
na primer državi članici EU Romunija in Madžarska, ter članic Energetske skupnosti.

Zato podjetje DESFA igra ključno vlogo pri uvažanju plina v EU in njegovem prenosu v
druge države članice EU in Energetske skupnosti, zaradi česar ima strateški pomen pri
zanesljivi oskrbi Evropske unije z energijo.

Grčija je prek svoje povezave s Turčijo trenutno edina vstopna točka v EU za plin, proizveden
v Azerbajdžanu, vključno s plinom, ki ga proizvaja podjetje SOCAR. Načrtovani čezjadranski
plinovod in povezave s pridobivalnimi plinovodi bodo znatno povečali količino
azerbajdžanskega plina, ki bo lahko uvožen v EU. Vendar omrežje DESFA omogoča tudi
uvoz plina iz drugih virov, vključno z ruskim plinom (prek Bolgarije), utekočinjenim
zemeljskim plinom (prek terminala za UZP Revithoussa), v prihodnje pa bo omogočalo tudi
uvoz plina iz različnih virov v Italiji (prek čezjadranskega plinovoda, ki bo predvidoma
ponujal komercialne in fizične povratne toke).

Medtem ko naj bi pravila o ločevanju iz Direktive 2009/73/ES zagotovila, da je prenosni
sistem upravljan neodvisno od interesov povezanih podjetij v zvezi s proizvodnjo in dobavo,
klavzula o tretjih državah določa dodatni preizkus v primeru, da je operater prenosnih
sistemov pod nadzorom ene ali več oseb iz tretje države. Namen tega preizkusa je zagotoviti,
da zanesljiva oskrba zadevnih držav članic in EU ni ogrožena.

 V tem primeru bi do tovrstnega tveganja med drugim lahko prišlo:

 (1)      če bi Republika Azerbajdžan sprejela takšne vladne akte, ki bi ustvarili pravno
          negotovost ali kolizijo zakonov med azerbajdžanskim pravom in pravom EU ter tako
          podjetju SOCAR ali DESFA onemogočili ali oteževali izpolnjevanje zahtev iz

                                                                DECLASSIFIE
                                                                le 2 9 JUIN 2015

                                                5

                                    RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                    RESTREINT UE
        tretjega energetskega svežnja ali druge relevantne zakonodaje EU4 ter obveznosti iz
        Pogodbe;
(2)     če bi prišlo do pravne negotovosti ali kolizije zakonov, zaradi katere bi med drugim
        energetski regulatorji ali sodišča v EU imeli težave pri dejanskem izvrševanju v
        primeru neskladnosti ali pa bi bilo to izvrševanje celo nemogoče;
(3)     če bi Republika Azerbajdžan svoje lastninske pravice v podjetju SOCAR uporabila
        tako, da bi SOCAR ali DESFA ravnala v nasprotju z zahtevami iz tretjega
        energetskega svežnja, drugo relevantno zakonodajo EU in obveznostmi iz Pogodbe;
(4)     če bi Republika Azerbajdžan ravnala ali zagrozila, da bo ravnala tako, da bi
        neposredno ali posredno sankcionirala SOCAR ali DESFA zaradi izvrševanja
        zakonodaje EU, vključno z ukrepi v zvezi z dobavo zemeljskega plina v EU ali
        pogoji zanjo.
1.5    Potreba po medvladnem sporazumu
Ob upoštevanju zgoraj navedenih morebitnih tveganj se sklenitev medvladnega sporazuma
zdi potrebna zaradi omogočanja morebitne certifikacije podjetja DESFA kot neodvisnega
operaterja prenosnega omrežja, ki ga prek podjetja SOCAR nadzoruje Republika
Azerbajdžan, v skladu s členom 11 Direktive 2009/73/ES. Medvladni sporazum bi moral kot
pravno izvršljiv sporazum v okviru mednarodnega prava zagotoviti, da bo končni lastnik
podjetja DESFA, tj. Republika Azerbajdžan, ravnal kot suverena država ter svoje lastninske
pravice v SOCAR uporabljal v popolni skladnosti z regulativnim okvirom EU5.

Namen tega predloga sklepa Sveta je sprejeti ukrepe za „ohranjanj[e] zanesljivosti oskrbe
Skupnosti z energijo, da bi se izognili ogrožanju javnega reda in javn[e] varnost[i] v
Skupnosti ter blaginje državljanov Unije"6. Posledično je namen predlaganega ukrepa
preprečiti vsakršne morebitne negativne učinke načrtovanega prevzema podjetja DESFA s
strani podjetja SOCAR.

2.     PRAVNI ELEMENTI PRIPOROČILA
2.1    Pristojnost Evropske unije za sklenitev medvladnega sporazuma
Predmet urejanja predlaganega medvladnega sporazuma v celoti spada v področje uporabe
notranjih skupnih pravil:

 (1)    Direktiva 2009/73/ES je del tretjega energetskega svežnja. Določa skupna pravila za
        trge s plinom na splošno in zlasti za TSO.

       Kotje na primer zakonodaja v zvezi z obdelavo podatkov in varovanjem kritične infrastrukture.
       Podobni pogoji se do ustrezne mere lahko zahtevajo tudi za SOCAR kot pogoj za certifikacijo z
       drugimi pravnimi instrumenti.
       Uvodna izjava 22 Direktive 2009/73/ES.                       ĽLCLASSIFIE
                                                                   le 29 JUIN 2015

                                                6

                                    RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                     RESTREINT UE
       Direktiva 2009/73/ES na splošno določa regulativní okvir za delovanje trgov EU s
       plinom, vključno z obveznostmi javnih storitev, dovoljenji za dostop do trga,
       ločevanjem TSO in upravljavcev distribucijskih omrežij, novo infrastrukturo,
       odprtjem trgov in regulativnim nadzorom ter pravicami in obveznostmi udeležencev
       na trgu ter TSO, na primer v zvezi z ločevanjem, dostopom tretjih strani in
       naložbami v omrežja.
        Natančneje, v zvezi z ločevanjem TSO člen 9 in členi od 14 do 16 ter Poglavje IV
        (členi 17 do 23) Direktive 2009/73/ES podrobno določajo pogoje za uporabo pravil o
        ločevanju. Poleg tega člen 10 Direktive 2009/73/ES določa certifikacijski postopek,
        ki zagotavlja skladnost s pravili o ločevanju. V členu 11 je določen dodatni postopek,
        ki se uporablja, kadar lastnik omrežja prihaja iz tretje države in se zato pojavi potreba
        po oceni, ali certifikacija ogroža zanesljivo oskrbo z energijo.
(2)     Uredba (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o
        pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi
        Uredbe (ES) št. 1775/2005 (v nadaljnjem besedilu: uredba o plinu)7 v členu 8(6)
        določa sprejetje kodeksov omrežij, ki podrobno urejajo številna vprašanja v zvezi z
        delovanjem TSO, v členu 3 pa certifikacijski postopek.
(3)     Direktiva Sveta (ES) št. 114/2008 z dne 8. decembra 2008 o ugotavljanju in
        določanju evropske kritične infrastrukture ter o oceni potrebe za izboljšanje njene
        zaščite (v nadaljnjem besedilu: Direktiva 114/2008)8 določa skupna pravila v zvezi z
        ukrepi za zaščito obstoječe kritične energetske infrastrukture.
Glede na to, da predmet urejanja načrtovanega medvladnega sporazuma spada na področje
uporabe notranjih skupnih pravil, kar je sicer merilo, ki Evropski uniji zagotavlja izključno
pristojnost za sklenitev mednarodnega sporazuma v skladu s členom 3(2) PDEU, kakor ga
razlaga tudi Sodišče Evropske unije v sodni praksi glede ERTA9, ima Evropska unija
izključno pristojnost za sklenitev medvladnega sporazuma z Republiko Azerbajdžan, katerega
namen je zagotoviti, da bo slednja ravnala kot suverena država ter svoje lastninske pravice v
SOCAR uporabljala v popolni skladnosti z regulativnim okvirom EU za trge s plinom.

Poleg tega je bistveni namen predlagane vsebine medvladnega sporazuma zagotoviti, da se
regulatívni okvir EU ustrezno uporablja in izvršuje v EU. Posledično je mogoče sklepati, daje
sklenitev mednarodnega sporazuma potrebna, da se Evropski uniji omogoči izvrševanje svoje

       U L L 211,14.8.2009, str. 36.
       UL L 345, 23.12.2008, str. 75-82.
       Zadeva 22/70, Komisija proti Svetu [1971] Recueil 263, v zvezi s Sporazumom o evropskem cestnem
       prometu - ERTA). Glej tudi zadevo C-471/98, Komisija proti Belgiji („o odprtem nebu"); Mnenje 1/03
       [2006] ZOdl. 1150 o Luganski konvenciji, odstavek 116 in sledeči; Zadeva C-45/07, Komisija proti
       Helenski republiki, sodba z dne 12. februarja 2009, odstavka 16 in 17.

                                                                      DECLASSINE
                                                                      le 29 JUIN 2015
                                                   7

                                      RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                    RESTREINT UE
notranje pristojnosti, kar še dodatno utemeljuje izključno pristojnost Evropske unije v skladu s
členom 3(2) PDEU za sklenitev mednarodnega sporazuma.

2.2    Vsebina priporočenega medvladnega sporazuma
Medvladni sporazum bi moral vključevati zagotovila Republike Azerbajdžan v zvezi z
naslednjimi točkami:

(1)      lastništvo podjetja SOCAR nad podjetjem DESFA urejata izključno zakonodaja EU
         in grška zakonodaja;
(2)      Republika Azerbajdžan sprejema izključno pristojnost sodišč EU v zvezi z uporabo
         pravil o ločevanju ter drugimi regulativními pravicami in obveznostmi do podjetja
         DESFA, ki izhajajo iz grške zakonodaje in zakonodaje EU;
(3)      Republika Azerbajdžan ne sme sprejemati nikakršnih zakonodajnih ukrepov, ki bi
         vplivali na SOCAR, niti/ali izvrševati nadzora nad podjetjem SOCAR, ki bi privedli
         do neizpolnjevanja obveznosti, ki jih ima podjetje SOCAR ali DESFA v skladu z
         zakonodajo EU, zlasti ne sme izvrševati pristojnosti nacionalnega regulatorja, kot so
         opredeljene v zakonodaji EU, z namenom spremljanja in nalaganja pravnih
         obveznosti podjetjema DESFA in SOCAR;
(4)      Republika Azerbajdžan dostave zemeljskega plina v EU ali pogojev zanjo ne bo
         pogojevala niti zahtevala pogojevanja z vprašanji, ki zadevajo uporabo grškega prava
         ali prava EU za podjetje DESFA, kot tudi ne bo takšnega pogojevanja dovolila
         podjetju SOCAR.
(5)      Republika Azerbajdžan bo v celoti spoštovala in zagotavljala popolno skladnost z
         zakonodajo EU in grško zakonodajo, ki se uporablja za podjetje DESFA, vključno s
         pravili notranjega trga EU in zakonodajo EU v zvezi z obdelavo podatkov in zaščito
         kritične infrastrukture.

3.      PRORAČUNSKE POSLEDICE
Priporočeni potek ukrepanja nima proračunskih posledic.

                                                                  DECLASSIFIE
                                                                 le 29 JUIN 2015
                                                8
                                                                          "tf* .

                                    RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                  RESTREINT UE

                                       Priporočilo za

                                     SKLEP SVETA

    o odobritvi začetka pogajanj o sporazumu med Evropsko unijo in Republiko
 Azerbajdžan o pravnem okviru, ki bo urejal nadzor podjetja SOCAR nad podjetjem
                                      DESFA

SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 218(3) in (4) Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)     Podjetje State Oil Company of the Azerbaijan Republic (v nadaljnjem besedilu:
        SOCAR), ustanovljeno v Azerbajdžanu in pod nadzorom Republike Azerbajdžan,
        namerava pridobiti nadzor nad podjetjem Hellenic Gas Transmission System
        Operator S.A. (v nadaljnjem besedilu: DESFA), grškim sistemskim operaterjem
        prenosnega omrežja zemeljskega plina.
(2)     Člen 11 Direktive 2009/73/ES določa, da je v takih primerih treba zagotoviti, da
        pridobitev nadzora nad lastnikom ali operaterjem prenosnega omrežja s strani ene ali
        več oseb iz ene ali več tretjih držav ne bo ogrozila zanesljive oskrbe Evropske unije z
        energijo.
(3)      Dejstva v zadevnem primeru kažejo, da (i) ima omrežje, ki ga upravlja DESFA,
         strateški pomen pri zanesljivi oskrbi Evropske unije z energijo ter da (ii) imata
         Republika Azerbajdžan in SOCAR strateške interese, ki niso nujno skladni s ciljem
         zakonodaje EU, ki se uporablja za prenosna omrežja zemeljskega plina. To vzbuja
         pomisleke glede zanesljive oskrbe z energijo, ki jih je treba odpraviti.
(4)      Končni nadzor nad podjetjem DESFA bo prek podjetja SOCAR imela Republika
         Azerbajdžan, zato je v tem primeru ustrezni pravni instrument za odpravo
         pomislekov medvladni sporazum.
(5)      Predmet urejanja medvladnega sporazuma v celoti spada v področje uporabe
         zakonodaje EU. Poleg tega je mednarodni sporazum potreben, da bo Evropska unija
         lahko izvrševala svojo notranjo pristojnost. Posledično sklenitev tovrstnega
         medvladnega sporazuma spada v izključno pristojnost Evropske unije.
(6)      Zato bi bilo treba začeti pogajanja z namenom sklenitve medvladnega sporazuma
         med Evropsko unijo in Republiko Azerbajdžan o pravnem okviru, ki bo urejal nadzor
         podjetja SOCAR nad podjetjem DESFA in katerega namen je zagotoviti, da
         načrtovani prevzem ne bo ogrozil zanesljive oskrbe Evropske unije z energijo -

                                                                DECLASSIFIE
                                                                Je 2 9 JUIN 2015
                                                9

                                   RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                   RESTREINT UE
SPREJEL NASLEDNJI SKI .FP:

                                           Člen 1
Komisija je pooblaščena za pogajanja v imenu Evropske unije o sporazumu med Evropsko
unijo in Republiko Azerbajdžan o pravnem okviru, ki bo urejal nadzor podjetja SOCAR nad
podjetjem DESFA.

                                           Člen 2
Pogajalske smernice so opredeljene v Prilogi.

                                           Člen 3
Pogajanja se vodijo ob posvetovanju z [vstavi Svet], ki ima vlogo posebnega odbora.

                                           Člen 4
Ta sklep je naslovljen na Komisijo.

V Bruslju,

                                           Za Svet
                                            [•••]
                                            Predsednik

                                                               DECLASSIFIE
                                                               le 29 JUIN 20)5

                                                10

                                      RESTREINT UE
 ---documentbreak---                             RESTREINT UE

                     EVROPSKA
                     KOMISIJA

                                           Bruselj, 12.2.2014
                                           COM(2014) 68 final

                                           ANNEX 1

                                 PRILOGA

                                  Priporočilo za
                                 SKLEP SVETA
   o odobritvi začetka pogajanj o sporazumu med Evropsko unijo in Republiko
Azerbajdžan o pravnem okviru, ki bo urejal nadzor podjetja SOCAR nad podjetjem
                                     DESFA

                                                    DECLASSIFY
                                                    le 29 JUIN 2015

                             RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                    RESTREINT UE
SMERNICE ZA POGAJANJA O SPORAZUMU MED EVROPSKO UNIJO IN REPUBLIKO
AZERBAJDŽAN O PRAVNEM OKVIRU, KI BO UREJAL NADZOR PODJETJA SOCAR NAD
PODJETJEM DESFA.

Sporazum bi moral zagotoviti:

da nadzor podjetja SOCAR in Republike Azerbajdžan nad podjetjem DESFA ne bo ogrozil zanesljive
oskrbe Evropske unije z energijo prek:

(1)      zagotovitve, da se zakonodaja EU in grška zakonodaja, ki se uporabljata za podjetje
         DESFA, vključno z vsemi morebitnimi spremembami v prihodnosti, uporabljata v
         celoti; in
(2)      zagotovitve, da se v celoti izvršujeta za podjetji DESFA in SOCAR ter Republiko
         Azerbajdžan.

                                                              DECLASSIFIE
                                                              le 2 9 JUIN 2015

                                    RESTREINT UE


Pomembno pravno obvestilo

|

52007PC0839(01)

Priporočilo za sklep Sveta o pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji z dne 23. julija 1990 o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetij  /* KOM/2007/0839 končno - CNS 2007/0283 */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 20.12.2007COM(2007) 839 konč.2007/0283 (CNS)Priporočilo zaSKLEP SVETAo pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji z dne 23. julija 1990 o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetijPredlogSKLEP SVETAo spremembi Priloge I k Aktu o pristopu Bolgarije in Romunije(predložila Komisija)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMAkt o pristopu Bolgarije in Romunije[1] iz leta 2005 je uvedel poenostavljeni sistem za pristop Bolgarije in Romunije h konvencijam (in protokolom), ki so jih sklenile države članice na podlagi člena 34 PEU (prej člen K.3 PEU) ali člena 293 ES. Pogajanja in sklenitev posebnih pridružitvenih protokolov k tem konvencijam (ki bi zahtevali ratifikacijo 27 držav), kot v preteklosti, niso več potrebni: člen 3(3) Akta preprosto določa, da Bolgarija in Romunija pristopita k tem konvencijam in protokolom na podlagi Akta o pristopu.Člen 3(3) in 3(4) Akta o pristopu določa, da Svet v ta namen sprejme sklep, s katerim določi datum začetka veljavnosti teh konvencij za Bolgarijo in Romunijo ter sprejme vse potrebne prilagoditve k tem konvencijam, ki so potrebne zaradi pristopa teh dveh novih držav članic (ki v vsakem primeru vključujejo sprejetje konvencij v bolgarskem in romunskem jeziku, da so lahko te različice „enako verodostojne“). Svet sprejme sklep na podlagi priporočila Komisije po posvetovanju z Evropskim parlamentom.Priloga I k Aktu o pristopu navaja seznam zadevnih konvencij in protokolov.Seznam vsebuje Konvencijo 90/436/EGS z dne 23. julija 1990 o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetij (t. i. Konvencija o arbitraži), Konvencijo z dne 21. decembra 1995 o pristopu Avstrije, Finske in Švedske h Konvenciji o arbitraži in Protokol z dne 25. maja 1999 o spremembi Konvencije 90/436/EGS.Države članice so 8. decembra 2004, tj. pred pristopom Bolgarije in Romunije k Evropski uniji, podpisale Konvencijo o pristopu Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške h Konvenciji o arbitraži.Zato je primerno, da Bolgarija in Romunija pristopita h Konvenciji o arbitraži, kakor je bila spremenjena s Konvencijo z dne 8. decembra 2004, in da se navedeno konvencijo doda Prilogi I k Aktu o pristopu. Za ta namen in v skladu s členom 3(6) Akta o pristopu je Komisija pripravila predlog za Sklep Sveta, da se na seznam doda Konvencija z dne 8. decembra 2004 o pristopu desetih novih držav članic h Konvenciji 90/436/EGS.Namen tega priporočila Komisije za sklep Sveta je prilagoditev navedene konvencije zaradi pristopa Bolgarije in Romunije v skladu s členom 3(4) Akta o pristopu.2007/0283 (CNS)Priporočilo zaSKLEP SVETAo pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji z dne 23. julija 1990 o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetijSVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji,ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Akta o pristopu Bolgarije in Romunije in zlasti člena 3(4) Akta,ob upoštevanju priporočila Komisije[2],ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[3],ob upoštevanju naslednjega:(1) Konvencija 90/436/EGS z dne 23. julija 1990 o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetij[4] (v nadaljnjem besedilu „Konvencija o arbitraži“) je bila podpisana 23. julija 1990 v Bruslju in je začela veljati 1. januarja 1995.(2) Konvencija o arbitraži je bila spremenjena s protokolom[5], ki je bil podpisan 25. maja 1999 in je začel veljati 1. novembra 2004.(3) Avstrija, Finska in Švedska so h Konvenciji o arbitraži pristopile s konvencijo[6], podpisano 21. decembra 1995.(4) Češka, Estonija, Ciper, Latvija, Litva, Madžarska, Malta, Poljska, Slovenija in Slovaška so h Konvenciji o arbitraži pristopile s konvencijo[7], podpisano 8. decembra 2004.(5) Člen 3(3) Akta o pristopu iz leta 2005 določa, da Bolgarija in Romunija pristopita h konvencijam in protokolom iz Priloge I k Aktu o pristopu, ki so jih sklenile države članice, vključno s Konvencijo o arbitraži. Za Bolgarijo in Romunijo začnejo veljati na dan, ki ga določi Svet.(6) V skladu s členom 3(4) Akta o pristopu iz leta 2005 sprejme Svet vse prilagoditve navedenih konvencij in protokolov, ki so potrebne zaradi pristopa –SKLENIL:Člen 1Konvencija o arbitraži se spremeni:(1) V členu 2(2) se točke od (a) do (y) nadomestijo z naslednjim:(i) v Belgiji:(a) impôt des personnes physiques/personenbelasting(b) impôt des sociétés/vennootschapsbelasting(c) impôt des personnes morales/rechtspersonenbelasting(d) impôt des non-résidents/belasting der niet-verblijfhouders(e) taxe communale et la taxe d'agglomération additionnelles à l'impôt des personnes physiques/aanvullende gemeentebelasting en agglomeratiebelasting op de personenbelasting(ii) v Bolgariji:(a) данък върху доходите на физическите лица(b) корпоративен данък(iii) na Češkem:(a) daň z příjmů fyzických osob(b) daň z příjmů právnických osob(iv) na Danskem:(a) indkomstskat til staten(b) den kommunale indkomstskat(c) den amtskommunale indkomstskat(v) v Nemčiji:(a) Einkommensteuer(b) Koerperschaftsteuer(c) Gewerbesteuer, in so far as this tax is based on trading profits(vi) v Estoniji:(a) tulumaks(vii) v Grčiji:(a) foros eisodimatos fysikon prosopon(b) foros eisodimatos nomikon prosopon(c) eisfora yper ton epicheiriseon ydrefsis kai apochetefsis(viii) v Španiji:(a) Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas(b) Impuesto sobre Sociedades(c) Impuesto sobre la Renta de no Residentes(ix) v Franciji:(a) impôt sur le revenu(b) impôt sur les sociétés(x) na Irskem:(a) Income Tax(b) Corporation Tax(xi) v Italiji:(a) imposta sul reddito delle persone fisiche(b) imposta sul reddito delle società(c) imposta regionale sulle attività produttive(xii) na Cipru:(a) Φόρος Εισοδήματος(b) Έκτακτη Εισφορά για την Άμυνα της Δημοκρατίας(xiii) v Latviji:(a) uzņēmumu ienākuma nodoklis(b) iedzīvotāju ienākuma nodoklis(xiv) v Litvi:(a) Gyventojų pajamų mokestis(b) Pelno mokestis(xv) v Luksemburgu:(a) impôt sur le revenu des personnes physiques(b) impôt sur le revenu des collectivités(c) impôt commercial, in so far as this tax is based on trading profits(xvi) na Madžarskem:(a) személyi jövedelemadó(b) társasági adó(c) osztalékadó(xvii) na Malti:(a) taxxa fuq l-income(xviii) na Nizozemskem:(a) inkomstenbelasting(b) vennootschapsbelasting(xix) v Avstriji:(a) Einkommensteuer(b) Körperschaftsteuer(xx) na Poljskem:(a) podatek dochodowy od osób fizycznych(b) podatek dochodowy od osób prawnych(xxi) na Portugalskem:(a) imposto sobre o rendimento das pessoas singulares(b) imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas(c) derrama para os municípios sobre o imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas(xxii) v Romuniji:(a) impozitul pe venit(b) impozitul pe profit(c) impozitul pe veniturile obţinute din România de nerezidenţi(xxiii) v Sloveniji:(a) dohodnina(b) davek od dobička pravnih oseb(xxiv) na Slovaškem:(a) daň z príjmov právnických osôb(b) daň z príjmov fyzických osôb(xxv) na Finskem:(a) valtion tuloverot/de statliga inkomstskatterna(b) yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund(c) kunnallisvero/kommunalskatten(d) kirkollisvero/kyrkoskatten(e) korkotulon lähdevero/källskatten å ränteinkomst(f) rajoitetusti verovelvollisen lähdevero/källskatten för begränsat skattskyldig(xxvi) na Švedskem:(a) statlig inkomstskatt(b) kupongskatt(c) kommunal inkomstskatt(xxvii) v Združenem kraljestvu:(a) Income Tax(b) Corporation Tax.(2) V členu 3(1) se dodata naslednji alinei:-  v Bolgariji:Министъра на финансите или негов упълномощен представител,-  v Romuniji:Agenţia Naţionala de Administrare Fiscala.Člen 2Konvencija o arbitraži, kakor je bila spremenjena s Protokolom z dne 25. maja 1999, konvenciji z dne 21. decembra 1995 in 8. decembra 2004 ter ta sklep v bolgarskem in romunskem jeziku, ki so priloženi temu sklepu, so verodostojni pod istimi pogoji kot ostali besedili Konvencije o arbitraži in Protokola.Člen 3Konvencija o arbitraži, kakor je bila spremenjena s Protokolom z dne 25. maja 1999, konvenciji z dne 21. decembra 1995 in 8. decembra 2004 ter ta sklep začnejo veljati med Bolgarijo, Romunijo in ostalimi državami članicami, za katere velja Konvencija o arbitraži, 1. januarja 2007. Veljati začne med Bolgarijo, Romunijo in vsako drugo državo članico na dan, ko začne veljati Konvencija o arbitraži za zadevno drugo državo članico.Člen 4Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .V Bruslju, […]Za SvetPredsednik[…]PRILOGABesedilo Konvencije o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetij, kakor je bila spremenjena s Protokolom z dne 25. maja 1999, konvencij z dne 21. decembra 1995 in 8. decembra 2004 v bolgarskem in romunskem jeziku.PredlogSKLEP SVETAo spremembi Priloge I k Aktu o pristopu Bolgarije in RomunijeSVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji,ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Akta o pristopu Bolgarije in Romunije ter zlasti člena 3(6) Akta,ob upoštevanju predloga Komisije[8],ob upoštevanju naslednjega:(1) Člen 3(3) Akta o pristopu iz leta 2005 določa, da Bolgarija in Romunija pristopita h konvencijam in protokolom iz Priloge I, ki so jih sklenile države članice.(2) Pred pristopom Bolgarije in Romunije k Evropski uniji so države članice 8. decembra 2004 podpisale Konvencijo o pristopu Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške h Konvenciji z dne 23. julija 1990 o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetij[9] (v nadaljnjem besedilu „Konvencija o arbitraži“).(3) Zato je primerno, da Bolgarija in Romunija pristopita h Konvenciji o arbitraži, kakor je bila spremenjena s Konvencijo z dne 8. decembra 2004. Navedena konvencija se zato doda Prilogi I k Aktu o pristopu iz leta 2005 –SKLENIL:Člen 1Priloga I k Aktu o pristopu iz leta 2005 se spremeni:V točki 2 se doda naslednja alinea:„ – Konvencija z dne 8. decembra 2004 o pristopu Češke republike, Republike Estonije, Republike Ciper, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike h Konvenciji o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetij (UL C 160, 30.6.2005, str. 1). “Člen 2Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .V Bruslju, […]Za SvetPredsednik [1] UL L 157, 21.6.2005, str. 203.[2] UL C , , str. .[3] UL C , , str. ].[4] UL L 225, 20.8.1990, str. 10.[5] UL C 202, 16.7.1999, str. 1.[6] UL C 26, 31.1.1996, str. 1.[7] UL C 160, 30.6.2005, str. 1.[8] UL C , , str. .[9] UL L 225, 20.8.1990, str. 10.