Pomembno pravno obvestilo

|

52007PC0217

Priporočilo za sklep Sveta o pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, ki je bila dana v podpis v Rimu dne 19. junija 1980  /* KOM/2007/0217 končno - CNS 2007/0077 */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 25.4.2007COM(2007) 217 konč.2007/0077 (CNS)Priporočilo zaSKLEP SVETAo pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, ki je bila dana v podpis v Rimu dne 19. junija 1980(predložila Komisija)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMAkt o pristopu Bolgarije in Romunije iz leta 2005[1] je uvedel poenostavljeni sistem za pristop Bolgarije in Romunije h konvencijam (in protokolom), ki so jih sklenile države članice na podlagi člena 34 PEU (prej člen K.3 PEU) ali člena 293 ES. Pogajanja in sklenitev, kot v preteklosti, posebnih pridružitvenih protokolov k tem konvencijam (ki bi zahtevali ratifikacijo 27 držav) niso več potrebni: člen 3(3) Akta določa preprosto, da Bolgarija in Romunija pristopita h tem konvencijam in protokolom na podlagi Akta o pristopu.Člen 3(3) in (4) Akta o pristopu določa, da Svet v ta namen sprejme sklep, s katerim določi datum začetka veljavnosti teh konvencij za Bolgarijo in Romunijo ter sprejme vse potrebne prilagoditve h tem konvencijam, ki se zahtevajo zaradi pristopa teh dveh novih držav članic (ki v vsakem primeru vključujejo sprejetje konvencij v bolgarskem in romunskem jeziku, da so lahko te različice „enako verodostojne“). Svet sprejme sklep na podlagi priporočila Komisije po posvetovanju z Evropskim parlamentom.Priloga I k Aktu o pristopu vsebuje seznam sedmih konvencij in zadevnih protokolov na področju pravosodja in notranjih zadev.Seznam vključuje Konvencijo z dne 19. junija 1980 o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, ki je bila dana v podpis v Rimu dne 19. junija 1980, Konvencijo z dne 10. aprila 1984 o pristopu Helenske republike h Konvenciji o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, ki je bila dana v podpis v Rimu dne 19. junija 1980, Prvi protokol z dne 19. decembra 1988 o razlagi Konvencije o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, ki je bila dana v podpis v Rimu dne 19. junija 1980, s strani Sodišča Evropskih skupnosti, Drugi protokol z dne 19. decembra 1988 o prenosu določenih pristojnosti za razlago Konvencije o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, ki je bila dana v podpis v Rimu dne 19. junija 1980, na Sodišče Evropskih skupnosti, Konvencijo z dne 18. maja 1992 o pristopu Kraljevine Španije in Portugalske republike h Konvenciji o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, ki je bila dana v podpis v Rimu dne 19. junija 1980, Konvencijo z dne 29. novembra 1996 o pristopu Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske h Konvenciji o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, ki je bila dana v podpis v Rimu dne 19. junija 1980, in k Prvemu in Drugemu protokolu o njeni razlagi s strani Sodišča Evropskih skupnosti.V skladu s členom 3(6) je Komisija pripravila predlog, da se na seznam doda Konvencija o pristopu Češke republike, Republike Estonije, Republike Ciper, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike h Konvenciji o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, ki je bila dana v podpis v Rimu dne 19. junija 1980, in k Prvemu in Drugemu protokolu o njeni razlagi s strani Sodišča Evropskih skupnosti.Namen tega priporočila Komisije za sklep Sveta je prilagoditev navedenih konvencij in protokolov zaradi pristopa Bolgarije in Romunije v skladu s členom 3(4) Akta o pristopu.2007/0077 (CNS)Priporočilo zaSKLEP SVETAo pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, ki je bila dana v podpis v Rimu dne 19. junija 1980SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Pogodbe o pristopu Bolgarije in Romunije,ob upoštevanju Akta o pristopu Bolgarije in Romunije (v nadaljnjem besedilu „Akt o pristopu“) in zlasti člena 3(4) Akta,ob upoštevanju priporočila Komisije[2],ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[3],ob upoštevanju naslednjega:(1) Konvencija o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih (v nadaljnjem besedilu „Konvencija iz leta 1980“) je bila dana v podpis v Rimu 19. junija 1980 in je začela veljati 1. aprila 1991.(2) Konvencija iz leta 1980 je bila dopolnjena s Prvim in Drugim protokolom z dne 19. decembra 1988 o njeni razlagi s strani Sodišča Evropskih skupnosti[4].(3) Helenska Republika je pristopila h Konvenciji iz leta 1980 s Konvencijo z dne 10. aprila 1984[5], ki je začela veljati 1. aprila 1991.(4) Kraljevina Španija in Portugalska republika sta pristopili h Konvenciji iz leta 1980 s Konvencijo z dne 18. maja 1992[6], ki je začela veljati 1. septembra 1993.(5) Republika Avstrija, Republika Finska in Kraljevina Švedska so pristopile h Konvenciji iz leta 1980 s Konvencijo z dne 29. novembra 1996[7], ki je začela veljati 1. oktobra 1998.(6) Po pristopu k Češke republike, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške k Evropski uniji, je bila 14. aprila 2005 podpisana Konvencija o pristopu teh novih držav članic h Konvenciji iz leta 1980[8], ki še ni začela veljati.(7) Člen 3(3) Akta o pristopu določa, da Bolgarija in Romunija pristopita h konvencijam in protokolom, sklenjenim med državami članicami, naštetim v Prilogi I k Aktu o pristopu, ki med drugim zajema Konvencijo iz leta 1980 in Prvi in Drugi protokol iz leta 1988skupaj s Konvencijami o pristopu z dne 10. aprila 1984, 18. maja 1992, 29. novembra 1996 in 14. aprila 2005. Za Bolgarijo in Romunijo začnejo veljati na dan, ki ga določi Svet.(8) V skladu s členom 3(4) Akta o pristopu sprejme Svet vse prilagoditve navedenih konvencij in protokolov, ki so potrebne zaradi pristopa –SKLENIL:Člen 1Prvi protokol iz leta 1988 o razlagi Konvencije iz leta 1980 s strani Sodišča Evropskih skupnosti se spremeni:V člen 2(a) se dodata naslednji alinei:-  V Bolgariji:Върховен касационен съд-  V Romuniji:Înalta Curte de Casaţie şi JustiţieČlen 2Konvencija iz leta 1980 ter Prvi in Drugi protokol iz leta 1988 skupaj s Konvencijami o pristopu z dne 10. aprila 1984, 18. maja 1992, 29. novembra 1996, kakor so bile spremenjene s tem sklepom, začnejo veljati med Bolgarijo, Romunijo in drugimi državami članicami prvi dan prvega meseca po datumu sprejetja tega sklepa. Konvencija o pristopu z dne 14. aprila 2005 začne veljati med Bolgarijo, Romunijo in drugimi državami članicami z dnem njenega začetka veljavnosti.Člen 3Besedila Konvencije iz leta 1980 ter Prvega in Drugega protokola iz leta 1988 skupaj s Konvencijami o pristopu z dne 10. aprila 1984, 18. maja 1992, 29. novembra 1996 in 14. aprila 2005, sestavljena v bolgarskem in romunskem jeziku ter priložena k temu sklepu, so verodostojna pod enakimi pogoji kot druga besedila teh konvencij ter protokolov.Člen 4Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .V Bruslju, […]Za SvetPredsednikPRILOGA Besedilo Konvencije iz leta 1980, Konvencije iz leta 1984, Prvega protokola iz leta 1988, Drugega protokola iz leta 1988, Konvencije iz leta 1992, Konvencije iz leta 1996 in Konvencije iz leta 2005 v bolgarskem in romunskem jeziku.[1] UL L 157, 21.6.2005, str. 203.[2] UL C […], […], str. […].[3] UL C […], […], str. […].[4] UL L 48, 20.2.1989, str. 1 in UL L 48, 20.2.1989, str. 17.[5] UL L 146, 31.5.1984, str. 1.[6] UL L 333, 18.11.1992, str. 1.[7] UL C 15, 15.1.1997, str. 10.[8] UL C 169, 8.7.2005, str. 1.


title: Nadzorni organ EFTE priporočilo z dne 5. novembra 2008 o upoštevnih trgih proizvodov in storitev v sektorju elektronskih komunikacij, ki so lahko predmet predhodnega urejanja v skladu z aktom iz točke 5cl Priloge XI k Sporazumu EGP (Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve), kakor je bil prilagojen s Protokolom 1 k Sporazumu in s sektorskimi prilagoditvami iz Priloge XI k navedenemu sporazumu

text:
               9.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/18

      NADZORNI ORGAN EFTE PRIPOROČILO

   z dne 5. novembra 2008
   o upoštevnih trgih proizvodov in storitev v sektorju elektronskih komunikacij, ki so lahko predmet predhodnega urejanja v skladu z aktom iz točke 5cl Priloge XI k Sporazumu EGP (Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve), kakor je bil prilagojen s Protokolom 1 k Sporazumu in s sektorskimi prilagoditvami iz Priloge XI k navedenemu sporazumu
   2009/C 156/12
   NADZORNI ORGAN EFTE JE –
   OB UPOŠTEVANJU Sporazuma o evropskem gospodarskem prostoru (1),
   OB UPOŠTEVANJU Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča ter zlasti člena 5(2)(b) Sporazuma,
   OB UPOŠTEVANJU akta iz točke 5cl Priloge XI k Sporazumu EGP (Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve
       (2)), kakor je bil prilagojen s Protokolom 1 k Sporazumu in s sektorskimi prilagoditvami iz Priloge XI k navedenemu sporazumu, in zlasti člena 15 Direktive,
   OB UPOŠTEVANJU Odločbe Nadzornega organa št. 194/04/COL z dne 14. julija 2004 o sprejetju Priporočila o upoštevnih trgih proizvodov in storitev v sektorju elektronskih komunikacij, ki so lahko predmet predhodnega urejanja, in Smernic za tržno analizo in oceno pomembne tržne moči,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Okvirna direktiva določa zakonodajni okvir za sektor elektronskih komunikacij, katerega namen je odgovoriti na trende zbliževanja tako, da s svojim področjem uporabe zajema vsa elektronska komunikacijska omrežja in storitve. Cilj regulativnega okvira je, da se z razvojem konkurence na trgu postopno odpravijo predhodne posebne določbe, ki veljajo za sektor.

               (2)

               Člen 15 okvirne direktive določa, da Nadzorni organ Efte (v nadaljnjem besedilu: Nadzorni organ) po javni razpravi in posvetovanju z nacionalnimi regulativnimi organi v državah Efte sprejme priporočilo o upoštevnih trgih izdelkov in storitev.

               (3)

               Namen tega priporočila je opredeliti tiste trge proizvodov in storitev, za katere je lahko v skladu s členom 15(1) okvirne direktive upravičeno predhodno urejanje. Cilj vsakega predhodnega regulativnega posredovanja je navsezadnje ustvariti koristi za končne uporabnike z doseganjem trajne konkurenčnosti maloprodajnih trgov. Opredelitev upoštevnih trgov se lahko in se sčasoma spreminja zaradi razvoja značilnosti proizvodov in storitev ter spreminjanja možnosti za nadomestitev povpraševanja in ponudbe. Ker je Priporočilo z dne 14. julija 2004 (3) v veljavi že več kot štiri leta, ga je zdaj primerno pregledati glede na razvoj EGP. Zato to priporočilo zamenjuje Priporočilo z dne 14. julija 2004, kakor je bilo sprejeto z Odločbo št. 194/04/COL.

               (4)

               Člen 15(1) okvirne direktive zahteva, da Nadzorni organ opredeli trge v skladu z načeli konkurenčnega prava. Načela konkurenčnega prava se v tem priporočilu uporabljajo za določitev meja proizvodnega trga v sektorju elektronskih komunikacij, opredelitev ali izbira opredeljenih trgov za predhodno urejanje pa je odvisna od trgov z značilnostmi, s katerimi je mogoče utemeljiti uvedbo predhodnih regulativnih obveznosti. Terminologija v tem priporočilu temelji na terminologiji iz okvirne direktive in Direktive 2002/22/ES (4). V skladu z okvirno direktivo opredelijo nacionalni regulativni organi upoštevne trge glede na razmere v državi, zlasti upoštevne geografske trge na svojem ozemlju.

               (5)

               Izhodišče za opredelitev trgov v Priporočilu je opredelitev maloprodajnih trgov glede na pričakovani prihodnji razvoj, ob upoštevanju nadomestljivosti pri povpraševanju in ponudbi. Po opredelitvi maloprodajnih trgov je ustrezno opredeliti upoštevne veleprodajne trge. Če trg na koncu prodajne verige večinoma oskrbuje vertikalno povezano podjetje ali podjetja, bi potencialna nepovezana podjetja morda le s težavo pridobila potrebne zmogljivosti. Da se ugotovi, ali je trg lahko predmet predhodnega urejanja, je morda treba vzpostaviti teoretični nabavni veleprodajni trg. Trgi v sektorju elektronskih komunikacij so pogosto dvostranski, ker obsegajo opravljanje storitev prek omrežij ali platform, ki združujejo uporabnike na obeh straneh trga; na primer končne uporabnike, ki si izmenjujejo komunikacije, ali pošiljatelje in prejemnike informacij ali vsebine. Te vidike je treba upoštevati pri določanju in opredelitvi trgov, ker lahko vplivajo na način opredelitve trgov in na to, ali imajo značilnosti, ki bi lahko utemeljile uvedbo predhodnih regulativnih obveznosti.

               (6)

               Za opredelitev trgov, ki so lahko predmet predhodnega urejanja, je treba uporabiti naslednja kumulativna merila. Prvo merilo je prisotnost velikih in stalnih ovir za vstop na trg. Te so lahko strukturne, pravne ali regulativne. Vendar pa je treba glede na dinamični značaj in delovanje trgov elektronskih komunikacij pri analizi prihodnjih razmer za opredelitev upoštevnih trgov, ki bi lahko bili predmet predhodnega urejanja, upoštevati tudi možnosti premagovanja ovir za vstop na trg v ustreznem časovnem okviru. Drugo merilo torej dopušča le tiste trge, katerih struktura se ne nagiba k učinkoviti konkurenci v ustreznem časovnem okviru. Uporaba tega merila vključuje pregled stanja na področju konkurence za ovirami za vstop. Tretje merilo je, da zgolj uporaba konkurenčnega prava ne bi zadostovala za ustrezen odziv na zadevne tržne nepopolnosti.

               (7)

               Glavni kazalniki, ki se upoštevajo pri ocenjevanju prvega in drugega merila, so podobni tistim, ki se preverijo kot del analize prihodnjih razmer na trgu, zlasti kazalniki ovir za vstop ob odsotnosti regulacije trga (vključno z obsegom nepovratnih stroškov), tržna struktura, delovanje trga in tržna dinamika, vključno s kazalniki, kot so tržni deleži in gibanja, tržne cene in gibanja ter obseg in pokritost konkurenčnih omrežij ali infrastruktur. Vsak trg, ki brez predhodne ureditve izpolnjuje ta tri merila, je lahko predmet predhodnega urejanja.

               (8)

               V skladu z okvirno direktivo se s konkurenčnega gledišča na novo nastajajočih trgih ne smejo uvesti neprimerne obveznosti, tudi če ima prvi na trgu prednost. Za novo nastajajoče trge se šteje, da obsegajo proizvode ali storitve, pri katerih je zaradi njihovih novosti zelo težko predvideti pogoje povpraševanja ali vstop na trg in ponudbene pogoje, zato je tudi težko uporabiti ta tri merila. Namen tega, da se na novo nastajajočih trgih ne smejo uvesti regulativni ukrepi zaradi konkurence, je spodbujati inovacije, kot zahteva člen 8 okvirne direktive; hkrati je treba preprečiti, da bi vodilno podjetje zaseglo takšne trge, kot je določeno tudi v smernicah Nadzornega organa za tržno analizo in ocenjevanje pomembne tržne moči na podlagi regulativnega okvira za elektronske komunikacije in storitve (5). Primarne nadgraditve obstoječe omrežne infrastrukture redko povzročijo nastanek novega trga ali hitro rastočega trga. Pomanjkanje zamenljivosti proizvoda se določi z vidika povpraševanja in ponudbe, preden je mogoče zaključiti, da ni del že obstoječega trga. Pojav novih storitev na maloprodajni ravni lahko povzroči nastanek novega veleprodajnega trga v takšnem obsegu, da teh storitev na maloprodajni ravni ni mogoče zagotoviti z uporabo obstoječih proizvodov za veleprodajo.

               (9)

               Za to priporočilo sta pomembni zlasti dve vrsti ovir za vstop: strukturne in pravne ali regulativne ovire.

               (10)

               Strukturne ovire za vstop izvirajo iz prvotnih značilnosti na ravni stroškov ali povpraševanja, ki ustvarjajo nesorazmerne pogoje med prvotnimi ponudniki in novimi konkurenti ter ovirajo ali preprečujejo vstop slednjih na trg. Velike strukturne ovire na primer obstajajo, kadar so za trg značilne absolutne stroškovne prednosti, znatna ekonomija obsega in/ali povezanih proizvodov, omejitve zmogljivosti in visoki nepovratni stroški. Do danes je mogoče takšne ovire še vedno odkriti v zvezi s široko razširjeno uporabo in/ali zagotavljanjem omrežij za krajevni dostop na fiksnih lokacijah. Sorodna strukturna ovira lahko obstaja tudi, kadar je za zagotavljanje storitve potrebna komponenta omrežja, ki je tehnično ni mogoče podvojiti ali pa jo je mogoče podvojiti le po takšni ceni, da postane nedonosna za konkurente.

               (11)

               Pravne ali regulativne ovire ne temeljijo na gospodarskih razmerah, temveč izvirajo iz zakonodajnih, upravnih ali drugih državnih ukrepov, ki neposredno vplivajo na pogoje vstopa in/ali umestitve operaterjev na upoštevnem trgu. Primer pravne ali regulativne ovire, ki preprečuje vstop na trg, je lahko omejitev števila podjetij z dostopom do spektra za zagotavljanje osnovnih storitev. Drugi primeri pravnih ali regulativnih ovir so cenovni nadzori ali drugi ukrepi v zvezi s cenami, uvedeni za podjetja, ki vplivajo tako na vstop kot tudi na umestitev podjetij na trgu. Pravne ali regulativne ovire, ki jih je mogoče odpraviti v ustreznem časovnem okviru, običajno ne predstavljajo gospodarske ovire za vstop na trg v smislu prvega merila.

               (12)

               Ovire za vstop lahko postanejo manj pomembne na trgih, vezanih na inovacije, za katere je značilen stalen tehnološki napredek. Konkurenčne omejitve na takšnih trgih pogosto izhajajo iz groženj, povezanih z inovacijami potencialnih konkurentov, ki jih trenutno ni na trgu. Na takšnih trgih, vezanih na inovacije, lahko pride do dinamične ali dolgoročne konkurence med podjetji, ki niso nujno konkurenti na obstoječem „statičnem“ trgu. To priporočilo ne opredeljuje trgov, pri katerih se pričakuje, da ovire za vstop ne bodo trajale dlje kot predvideno obdobje. Pri ocenjevanju, ali bodo ovire za vstop v odsotnosti regulacije trga še naprej obstajale, je treba preveriti, ali je industrija izkusila pogoste in uspešne vstope na trg in ali so vstopi bili ali bodo verjetno v prihodnosti dovolj hitri in trajni, da bodo omejili tržno moč. Pomen ovir za vstop bo med drugim odvisen od najmanjšega učinkovitega obsega proizvodnje in nepovratnih stroškov.

               (13)

               Tudi kadar so za trg značilne velike ovire za vstop, lahko drugi strukturni dejavniki na tem trgu pomenijo, da se trg nagiba proti učinkoviti konkurenci v ustreznem časovnem okviru. Tržno dinamiko lahko na primer povzroči tehnološki razvoj ali zbliževanje proizvodov in trgov, ki lahko povzroči konkurenčne omejitve med operaterji, ki delujejo na ločenih proizvodnih trgih. Do tega lahko pride tudi na trgih z omejenim, vendar zadostnim številom podjetij z različnimi strukturami stroškov, ki se soočajo s tržnim povpraševanjem po elastičnih cenah. Na trgu lahko obstaja tudi presežna zmogljivost, ki konkurenčnim podjetjem običajno omogoči zelo hitro povečanje proizvodnje kot odgovor na kakršen koli dvig cen. Na takšnih trgih lahko sčasoma pride do spremembe tržnih deležev in/ali do padca cen. Če se tržne dinamike hitro spreminjajo, je potrebna posebna previdnost pri izbiri ustreznega časovnega okvira, da bi ta odražal ustrezen tržni razvoj.

               (14)

               Odločitev, da se trg opredeli kot trg, ki je lahko predmet predhodnega urejanja, mora biti odvisna tudi od ocene ustreznosti konkurenčnega prava za odpravo tržnih pomanjkljivosti, ki nastanejo, kadar sta izpolnjeni prvi dve merili. Ukrepi konkurenčnega prava verjetno ne zadostujejo, če so zahteve po skladnosti ukrepanja za odpravo tržne pomanjkljivosti obsežne ali če je nujno pogosto in/ali pravočasno ukrepanje.

               (15)

               Uporaba navedenih treh meril bi morala omejiti število trgov v sektorju elektronskih komunikacij, na katerih se uvedejo predhodne regulativne obveznosti, kar bi prispevalo k cilju regulativnega okvira, da se z razvojem konkurence na trgih postopno omejijo predhodne posebne določbe, ki veljajo za sektor. Ta merila je treba uporabljati kumulativno, tako da neizpolnjevanje katerega koli od njih pomeni, da trg ne more biti predmet predhodnega urejanja.

               (16)

               Regulativni nadzor maloprodajnih storitev se uvede samo, kadar nacionalni regulativni organi menijo, da z ustreznimi ukrepi v veleprodaji ali ukrepi glede izbire ali predizbire operaterja ne bi dosegli cilja, da se zagotovi učinkovita konkurenca in ciljev javnega interesa. S posredovanjem na veleprodajni ravni, vključno s sredstvi, ki lahko vplivajo na maloprodajne trge, lahko države EGP zagotovijo, da je vrednostna veriga čim bolj odprta za običajni konkurenčni postopek, s čimer se dosežejo najboljši rezultati za končne uporabnike. To priporočilo zato opredeljuje predvsem veleprodajne trge, katerih ustrezna regulacija trga je namenjena odpravi pomanjkanja učinkovite konkurence, ki se odraža na trgih končnih uporabnikov. Če nacionalni regulativni organ dokaže, da so bili veleprodajni ukrepi neuspešni, je lahko zadevni maloprodajni trg predmet predhodnega urejanja, če so izpolnjena zgornja tri merila.

               (17)

               Evropska komisija je 17. decembra 2007 izdala novo Priporočilo 2007/879/ES (6) o upoštevnih trgih proizvodov in storitev v sektorju elektronskih komunikacij, ki so lahko predmet predhodnega urejanja v skladu z okvirno direktivo.

               (18)

               Izhodišče za ponovni pregled Priporočila Nadzornega organa o upoštevnih trgih je novo priporočilo Komisije in premisleki Komisije iz pojasnila k njenemu priporočilu. Za postopek ponovnega pregleda je Nadzorni organ izbral pristop, po katerem je treba primerjavo razvoja trgov opraviti glede na merilo EGP in ne le ob upoštevanju razmer na trgih v posameznih državah Efte.

               (19)

               Na podlagi razvoja trgov v državah Efte in pripomb, prejetih med javnim posvetovanjem, ter drugih informacij, ki so na voljo Nadzornemu organu, se zdi, da ni verjetno, da bo delovanje trgov elektronskih komunikacij treh držav Efte na splošno bolj odstopalo od povprečnega delovanja trgov v Evropski uniji ali celotni EGP, kot se to dogaja z delovanjem upoštevnih trgov posameznih držav članic EU v primerjavi z navedenim povprečjem.

               (20)

               Cilj Sporazuma EGP je ustanoviti „dinamičen in homogen Evropski gospodarski prostor, ki bo temeljil na skupnih pravilih in enakih pogojih konkurence“
                   (7). Zaradi tega cilja in navedenih premislekov Nadzorni organ sprejme priporočilo, ki je usklajeno s Priporočilom Komisije, da se interesnim skupinam na trgih elektronskih komunikacij v EGP zagotovi enotna uporaba skupnega regulativnega okvira in pravne varnosti. Zato se je število trgov, ki so lahko predmet predhodnega urejanja, v tem priporočilu zmanjšalo z 18 na 7.

               (21)

               Zmanjšanje števila trgov, ki so lahko predmet predhodnega urejanja, še ne pomeni, da so odstranjeni trgi dejansko konkurenčni v vsaki od držav Efte in da predhodno urejanje na teh trgih ni več upravičeno. Po nekaterih prispevkih, ki jih je Nadzorni organ prejel med postopkom ponovnega pregleda, bi bilo nadaljevanje regulacije na nekaterih trgih upravičeno.

               (22)

               Trgi iz Priloge so bili opredeljeni na podlagi teh treh kumulativnih meril. Za trge, ki niso navedeni v tem priporočilu, uporabijo nacionalni regulativni organi test treh meril. Za trge v prilogi k Priporočilu št. 194/04/COL z dne 14. julija 2004, ki niso navedeni v prilogi k temu priporočilu, morajo biti nacionalni regulativni organi pooblaščeni za uporabo testa treh meril, da ugotovijo, ali je glede na razmere v državi trg še lahko predmet predhodnega urejanja. Nacionalni regulativni organ se lahko pri trgih, navedenih v tem priporočilu, odloči, da jih ne bo analiziral, če ugotovi, da navedena tri merila za zadevni trg niso izpolnjena. Nacionalni regulativni organi lahko opredelijo trge, ki se razlikujejo od tistih, ki so navedeni v tem priporočilu, če ravnajo v skladu s členom 7 okvirne direktive. Če osnutek ukrepa, ki vpliva na trgovino med državami Efte, kakor je opisano v uvodni izjavi 38 okvirne direktive, ni sporočen, se lahko proti zadevni državi sproži postopek za ugotavljanje kršitev. Trgi, ki niso navedeni v tem priporočilu, morajo biti opredeljeni na podlagi konkurenčnih načel iz Obvestila Nadzornega organa o opredelitvi upoštevnega trga za namene konkurenčnega prava EGP (8) in morajo biti v skladu s Smernicami Nadzornega organa za tržno analizo in oceno pomembne tržne moči, pri čemer morajo biti izpolnjena navedena tri merila.

               (23)

               Dejstvo, da to priporočilo opredeljuje tiste trge proizvodov in storitev, na katerih je mogoče utemeljiti predhodno urejanje, ne pomeni, da je regulacija trga vedno upravičena ali da bodo na teh trgih uvedene regulativne obveznosti iz določenih direktiv. Regulacije trga zlasti ni mogoče uvesti ali pa jo je treba odpraviti, če na teh trgih obstaja učinkovita konkurenca brez regulacije, kar pomeni, da noben operater nima pomembne tržne moči v smislu člena 14 okvirne direktive. Regulativne obveznosti morajo biti ustrezne in utemeljene z značajem ugotovljenega problema, sorazmerne ter upravičene v smislu ciljev, določenih v okvirni direktivi, in morajo zlasti povečevati koristi za uporabnike, zagotavljati, da ne pride do izkrivljanja ali omejevanja konkurence, spodbujati učinkovite naložbe v infrastrukturo, podpirati inovacije ter spodbujati učinkovito uporabo in upravljanje radijskih frekvenc in številskih virov.

               (24)

               Opredeljevanje trgov v tem priporočilu ne vpliva na opredelitve trgov iz posebnih primerov po konkurenčnem pravu. Poleg tega obseg predhodnega urejanja ne posega v obseg dejavnosti, ki se lahko analizirajo po konkurenčnem pravu.

               (25)

               O tem priporočilu je bilo opravljeno javno posvetovanje in posvetovanje z nacionalnimi regulativnimi organi in drugimi nacionalnimi organi držav Efte.

               (26)

               To priporočilo je treba razlagati v povezavi s pojasnilom k Priporočilu Komisije 2007/879/ES o upoštevnih trgih proizvodov in storitev v sektorju elektronskih komunikacij, ki so lahko predmet predhodnega urejanja v skladu z okvirno direktivo. Pojasnilo med drugim vsebuje opis tehnologije, ki se razvija v zvezi s trgi iz Priporočila –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Pri opredelitvi upoštevnih trgov glede na razmere v državi v skladu s členom 15(3) akta iz točke 5cl Priloge XI k Sporazumu EGP (Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve), kakor je bil prilagojen Sporazumu s Protokolom I k Sporazumu in s sektorskimi prilagoditvami iz Priloge XI k navedenemu sporazumu, se nacionalnim regulativnim organom priporoča, da analizirajo trge proizvodov in storitev iz Priloge k temu priporočilu.

               2.

               Pri opredelitvi trgov, ki niso navedeni v Prilogi, nacionalni regulativni organi zagotovijo, da so kumulativno izpolnjena naslednja tri merila:

                           (a)

                           prisotnost velikih in stalnih ovir za vstop na trg. Te so lahko strukturne, pravne ali regulativne;

                           (b)

                           tržna struktura, ki se ne nagiba k učinkoviti konkurenci v ustreznem časovnem okviru. Uporaba tega merila vključuje pregled stanja na področju konkurence za ovirami za vstop;

                           (c)

                           samo konkurenčno pravo ni dovolj za odpravo zadevnih tržnih pomanjkljivosti.

               3.

               To priporočilo ne vpliva na opredelitve trgov, rezultate tržnih analiz in regulativne obveznosti, ki so jih pred datumom sprejetja tega priporočila sprejeli nacionalni regulativni organi v skladu s členi 15(3) in 16 akta iz točke 5cl Priloge XI k Sporazumu EGP, kakor je bil prilagojen Sporazumu s Protokolom 1 k Sporazumu in s sektorskimi prilagoditvami iz Priloge XI k navedenemu sporazumu (Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve).

               4.

               To priporočilo je naslovljeno na države EFTE.

      V Bruslju, 5. novembra 2008

            Za Nadzorni organ EFTE

         Per SANDERUD

            Predsednik

         Kurt JAEGER

            Član kolegija

      (1)  V nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP.

      (2)  UL L 108, 24.4.2002, str. 33. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 717/2007 (UL L 171, 29.6.2007, str. 32; v nadaljnjem besedilu: okvirna direktiva).

      (3)  Priporočilo Nadzornega organa EFTA št. 194/04/COL z dne 14. julija 2004 o upoštevnih trgih proizvodov in storitev v sektorju elektronskih komunikacij, ki so lahko predmet predhodnega urejanja v skladu z Direktivo 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, kot je vključena v Sporazum o Evropskem gospodarskem prostoru (UL L 113, 27.4.2006, str. 18. in Dodatek EGP št. 21, 27.4.2006, str. 33). Sprejeto z Odločbo št. 194/04/COL.

      (4)  Direktiva 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah), (UL L 108, 24.4.2002, str. 51), kakor je bila dodana v točko 5cm Priloge XI k Sporazumu EGP s Sklepom Skupnega odbora št. 11/2004 (UL L 116, 22.4.2004, str. 60. in Dodatek EGP št. 20, 22.4.2004, str. 14).

      (5)  Smernice Nadzornega organa EFTA z dne 14. julija 2004 za tržno analizo in oceno pomembne tržne moči v skladu z regulativnim okvirom za elektronska komunikacijska omrežja in storitve iz Priloge XI k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (UL C 101, 27.4.2006, str. 1. in Dodatek EGP št. 21, 27.4.2006, str. 1).

      (6)  UL L 344, 28.12.2007, str. 65.

      (7)  Četrta uvodna izjava iz preambule Sporazuma EGP.

      (8)  Decision of the EFTA Surveillance Authority No 46/98/COL of 4 March 1998 on the issuing of two notices in the field of competition on the definition of the relevant market for the purpose of competition law within the European Economic Area (EEA), and on agreements of minor importance which do not fall under Article 53(1) of the EEA Agreement (UL L 200, 16.7.1998, str. 46. in Dodatek EGP št. 28, 16.7.1998, str. 1).

      PRILOGA

         Maloprodajna raven

                  1.

                  Dostop do javnega telefonskega omrežja na fiksni lokaciji za rezidenčne in poslovne uporabnike.

         Veleprodajna raven

                  2.

                  Posredovanje klica v javnem telefonskem omrežju na fiksni lokaciji.
                  V tem priporočilu izvor klica vključuje prenos klica, ki je razmejen tako, da je v nacionalnem smislu skladen z opredeljenimi razmejitvami trgov za tranzit klica in za zaključevanje klica v javnem telefonskem omrežju na fiksni lokaciji.

                  3.

                  Zaključevanje klica v posameznih javnih telefonskih omrežjih na fiksni lokaciji.
                  V tem priporočilu dokončanje klica vključuje prenos klica, ki je razmejen tako, da je v nacionalnem smislu skladen z opredeljenimi razmejitvami trgov za posredovanje klica in za tranzit klica v javnem telefonskem omrežju na fiksni lokaciji.

                  4.

                  Dostop do veleprodajne (fizične) omrežne infrastrukture (vključno s sodostopom ali razvezanim dostopom) na fiksni lokaciji.

                  5.

                  Veleprodajni širokopasovni dostop.
                  Ta trg obsega nefizični ali navidezni dostop do omrežja, vključno z dostopom z bitnim tokom na fiksni lokaciji. V tržni verigi se nahaja pod fizičnim dostopom, ki ga pokriva zgoraj navedeni trg 4, tj. širokopasovni dostop za veleprodajo je mogoče vzpostaviti z uporabo tega vira v kombinaciji z drugimi elementi.

                  6.

                  Veleprodaja priključkov v segmentu zakupljenih vodov, ne glede na tehnologijo, s katero se zagotovi zakupljena ali namenska zmogljivost.

                  7.

                  Zaključevanje govornega klica v posameznih mobilnih omrežjih.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Italyand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Italy, 2011-2014

text:
          EVROPSKA KOMISIJA

                                            Bruselj, 7.6.2011
                                            SEC(2011) 810 konč.

                              Priporočilo

                       PRIPOROČILO SVETA

     v zvezi z nacionalnim reformnim programom Italije za leto 2011

                           ter mnenje Sveta

     o dopolnitvi programa stabilnosti Italije za obdobje 2011–2014

                         {SEC(2011) 720 konč.}

SL                                                                    SL
 ---pagebreak---                                                   Priporočilo

                                         PRIPOROČILO SVETA

                  v zvezi z nacionalnim reformnim programom Italije za leto 2011

                                              ter mnenje Sveta

                   o dopolnitvi programa stabilnosti Italije za obdobje 2011–2014

     SVET EVROPSKE UNIJE JE –

     ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4)
     Pogodbe,

     ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
     proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik1, zlasti člena 5(3)
     Uredbe,

     ob upoštevanju priporočila Evropske komisije2,

     ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

     ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,

     po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,

     ob upoštevanju naslednjega:

     (1)    Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije za začetek nove
            strategije za delovna mesta in rast, imenovane Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem
            usklajevanju ekonomskih politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih
            je potrebno ukrepanje za spodbuditev potenciala Evrope za trajnostno rast in
            konkurenčnost.

     (2)    Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav
            članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike
            zaposlovanja držav članic3, ki sta združena v „integriranih smernicah“. Države članice
            so bile pozvane, naj upoštevajo integrirane smernice v svojih nacionalnih ekonomskih
            in zaposlovalnih politikah.

     1
            UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
     2
            UL C …, str. …
     3
            Ohranjene za leto 2011 s Sklepom Sveta 2011/308/EU z dne 19. maja 2011.

SL                                                     2                                              SL
 ---pagebreak---      (3)   Komisija je 12. januarja 2011 sprejela prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek
           novega cikla ekonomskega upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra
           predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.

     (4)   Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil prednostne naloge za fiskalno konsolidacijo in
           strukturno reformo (v skladu s sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na
           podlagi letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je potrebo po
           prednostni obravnavi ponovne vzpostavitve trdnih javnih financ in fiskalne vzdržnosti,
           zmanjšanju brezposelnosti z reformami na trgu dela ter po novih prizadevanjih za
           povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da te prednostne naloge preoblikujejo v
           konkretne ukrepe ter jih vključijo v svoj program stabilnosti ali konvergenčni program
           in nacionalne reformne programe.

     (5)   Poleg tega je Evropski svet 25. marca 2011 tudi pozval države članice, ki sodelujejo v
           paktu „euro plus“, naj pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v
           njihove programe stabilnosti ali konvergenčne programe in nacionalne reformne
           programe.

     (6)   Italija je 6. maja 2011 predložila dopolnitev programa stabilnosti za obdobje 2011–
           2014 in nacionalni reformni program za leto 2011. Programa sta bila ocenjena
           istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave.

     (7)   Strukturne pomanjkljivosti so prizadele italijansko gospodarstvo veliko pred sedanjo
           svetovno gospodarsko in finančno krizo. Med letoma 2001 in 2007 je povprečna rast
           realnega BDP znašala približno 1 %, kar je le polovica povprečja euroobmočja,
           predvsem zaradi počasne proizvodne rasti. Ker je to prizadelo vso državo, se velike
           regionalne gospodarske razlike niso zmanjšale. Čeprav velika notranja neravnovesja
           zasebnega sektorja niso zaznamovala gospodarstva, pa je svetovna kriza nanj močno
           vplivala. Zmanjšanje izvoza in posledično naložb je povzročilo precejšnje skrčenje
           realnega BDP v višini približno 7 % v obdobju med drugim četrtletjem leta 2008 in
           drugim četrtletjem leta 2009. Bruto javni dolg, ki se je v prejšnjem desetletju stalno
           zmanjševal, se je do konca leta 2010 povečal na 119 %, kar prav tako odraža strm
           padec BDP. Zaposlenost se je zmanjšala precej manj, k čemur je pripomogla vladna
           shema za skrajšanje delovnika, zaradi česar je v obdobju 2008–2009 brezposelnost le
           zmerno narasla. Gospodarstvo v drugi polovici leta 2009 začelo počasi okrevati, k
           čemur je najbolj prispeval izvoz. Stanje na trgu dela je v letu 2010 ostalo negotovo,
           stopnja brezposelnosti pa se je do konca leta umirila pri 8,5 %. Glede na zelo visok
           delež javnega dolga je Italija med krizo ohranila razumno fiskalno naravnanost ter se
           vzdržala sprejetja velikih fiskalnih spodbud in tako v obdobju 2009–10 ohranila javni
           primanjkljaj pod povprečjem za euroobmočje.

     (8)   Na podlagi ocene dopolnitve programa stabilnosti v skladu z Uredbo Sveta (ES)
           št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temelji
           konvergenčni program, verjeten. Po programu naj bi se javnofinančni primanjkljaj do
           leta 2012 zmanjšal pod referenčno vrednost 3 % BDP zaradi nadaljnjega omejevanja
           odhodkov in dodatnih prihodkov, ki izhajajo iz boljšega spoštovanja davčnih
           predpisov. Po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja je po programu na vrsti
           uresničitev srednjeročnega cilja uravnoteženega proračunskega položaja v strukturnem
           smislu, in sicer do konca programskega obdobja (2014), kar podpira zaveza za
           nadaljnje omejevanje primarnih odhodkov. Po programu naj bi bil delež javnega dolga
           najvišji leta 2011, nato pa naj bi se s povečevanjem primarnega presežka vse hitreje

SL                                                3                                                   SL
 ---pagebreak---             zmanjševal. Načrtovani povprečni letni fiskalni napor v obdobju 2010–2012 presega
            0,5 % BDP, ki ga priporoča Svet v skladu s postopkom v zvezi z čezmernim
            primanjkljajem, predviden potek prilagajanja po letu 2010 pa znatno presega določbe
            iz Pakta stabilnosti in rasti. Za dosego navedene stopnje javnofinančnega primanjkljaja
            in javnega dolga bo potrebno strogo izvrševanje proračuna, dodatne informacije o
            načrtovanih konsolidacijskih ukrepih pa bi izboljšale verodostojnost programa.

     (9)    Zaradi zelo visokega javnega dolga, ki v letu 2011 znaša približno 120 % BDP, sta
            ključni prednostni nalogi Italije izvajanje trajnostne in verodostojne konsolidacije ter
            sprejetje strukturnih ukrepov za okrepitev rasti. Za obdobje do leta 2012 sta doseganje
            ciljnega javnofinančnega primanjkljaja, določenega v programu stabilnosti, ter s tem
            zmanjšanje čezmernega primanjkljaja do leta 2012 odvisna od celovitega izvajanja že
            sprejetih ukrepov. Dodatni ukrepi bi bili potrebni, če so na primer prihodki zaradi
            boljšega spoštovanja davčnih predpisov nižji od predvidenih v proračunu ali če se
            pojavijo težave pri doseganju načrtovanih omejitev kapitalskih odhodkov. V novem
            triletnem proračunskem okviru je za obdobje 2013–2014 določeno, da se do
            oktobra 2011 sprejmejo dejanski ukrepi, ki podpirajo prizadevanja za konsolidacijo.
            Čeprav se je ta proračunski okvir v zadnjih letih precej okrepil, naj bi uvedba
            zavezujoče zgornje meje za odhodke ter nadaljnje izboljšave proračunskega nadzora v
            vseh vladnih podsektorjih spodbudile fiskalno disciplino in izboljšale verodostojnost
            srednjeročne proračunske strategije.

     (10)   Kljub razmeroma močnemu ustvarjanju delovnih mest v letih pred krizo, italijanski trg
            dela kaže nekatere strukturne slabosti. Delavci s pogodbami za nedoločen čas imajo
            več zaščite kot delavci s krajšim obdobjem službovanja ali delavci s pogodbami za
            določen čas, zlasti kadar so uradno registrirani kot samozaposleni, vendar so dejansko
            v standardnem podrejenem delovnem razmerju. Za prve delovna zakonodaja v zelo
            omejenem številu primerov dopušča kolektivne odpuste in odpuste iz gospodarskih
            razlogov. Hkrati vsi delavci, ki izgubijo delo, ne prejmejo ustrezne dohodkovne
            podpore, ker segmentacijo trga dela spremlja razdrobljen sistem nadomestil za
            brezposelnost. Stopnja brezposelnosti med delavci, mlajšimi od 25 let, je leta 2010
            znašala 27,8 %, pri čemer je bila neenakomerno razporejena po državi, brezposelnost
            med mladimi pa je bila na jugu dvakrat višja kot na severu. Vlogi pripravništva in
            poklicnega usposabljanja nista dovolj poudarjeni. Italija trenutno nima enotnega
            sistema za certifikacijo spretnosti ter priznavanje poklicnih standardov in standardov
            usposabljanja, ki bi bil priznan po vsej državi, čeprav bi bil ta zelo uporaben in
            potreben. To pa ovira mobilnost delovne sile in priložnosti za zaposlitev po vsej
            državi. Učinkovitosti služb za zaposlovanje, zlasti v regijah z visoko stopnjo
            brezposelnosti, bi se lahko še izboljšala. Delo na črno je v Italiji še vedno pomemben
            dejavnik.

     (11)   Uskladitev gibanja plač z rastjo produktivnosti je pomembna z vidika nenehnega
            zmanjševanja konkurenčnosti Italije od konca 90-ih let prejšnjega stoletja; v zvezi s
            tem imajo lahko pomembno vlogo pogajanja na ravni podjetij, ki lahko prav tako
            prispevajo k odpravljanju neskladij na regionalnem trgu dela. Reforma okvira za
            pogajanja iz leta 2009 je med drugim uvedla možnost klavzul o odprtosti (tj. odstopanj
            od plač v sektorju, dogovorjenih na nacionalni ravni), ki pa se še ne uporabljajo
            pogosto.

     (12)   Stopnja zaposlenosti žensk po vsej državi zaostaja za stopnjo zaposlenosti moških za
            več kot 20 odstotnih točk. Na jugu je bila leta 2009 zaposlenih komaj ena tretjina

SL                                                 4                                                   SL
 ---pagebreak---             žensk v starosti od 20 do 64 let, deloma zaradi nižje stopnje dejavnosti, deloma zaradi
            višje brezposelnosti. Razmeroma visoka obdavčitev dela v Italiji zmanjšuje spodbude
            za priliv delovne sile, kar zlasti velja za vzdrževane zakonce, ter negativno vpliva na
            povpraševanje podjetij po delovni sili. Da bi povečali zaposlovanje žensk, nacionalni
            reformni program opozarja na načrt, sprejet leta 2010, za usklajevanje prizadevanj na
            različnih ravneh oblasti za spodbujanje usklajevanja poklicnega in družinskega
            življenja. Vlada je nedavno uvedla davčno spodbudo za podjetja, ki zaposlujejo
            prikrajšane delavce, vključno s tistimi, ki delajo v sektorju ali poklicu, v katerem je
            neravnovesje med spoloma še posebej poudarjeno, ter v regijah z visoko stopnjo
            brezposelnosti. Program prav tako najavlja reformo davčnega sistema za postopen
            prenos davčne obremenitve z dela na potrošnjo, kar bi lahko prispevalo k povečanju
            zaposlovanja.

     (13)   Stroški poslovanja v Italiji, zlasti na jugu, ostajajo visoki v primerjavi s standardi EU
            kljub nedavnim ukrepom za izboljšanje poslovnega okolja in spodbujanje k uspešnosti
            usmerjene in odgovorne javne uprave. Regulativne in upravne ovire na trgih
            proizvodov in storitev, zlasti strokovnih storitev, še zdaleč niso v celoti odpravljene.
            Letni zakon o konkurenci je bil uveden leta 2009 kot zakonodajno orodje za
            izboljšanje konkurenčnega okolja in varstva potrošnikov, vendar še ni bil sprejet.
            Dolgotrajni postopki za izvrševanje pogodb so še ena slabost italijanskega poslovnega
            okolja. Financiranje rasti podjetij iz nebančnih virov je v Italiji še vedno razmeroma
            redko, zlasti za mala in srednja podjetja. Zlasti naložbe v lastniške instrumente in
            tvegani kapital imajo še naprej zgolj omejeno vlogo kljub njihovemu potencialu za
            spodbujanje rasti velikosti podjetij, prodiranje na nove svetovne trge in boljše
            upravljaje podjetij.

     (14)   Odhodki za raziskave in razvoj so v zadnjih desetih letih le skromno naraščali.
            Posledično ostaja intenzivnost raziskav in razvoja nizka in znaša okrog 1,27 % BDP,
            kar je precej pod povprečjem EU (1,90 %). Ta razkorak je zlasti posledica nizke
            stopnje industrijskih raziskav, saj intenzivnost raziskav in razvoja v podjetjih znaša
            0,64 % BDP, medtem ko je v državah EU-27 povprečno 1,23 % BDP. Tudi
            intenzivnost tveganega kapitala je še vedno zelo nizka. Številni ukrepi, vključno s
            časovno omejenimi davčnimi olajšavami za podjetja, ki vlagajo v raziskovalne
            projekte, ki jih izvajajo univerze ali subjekti iz javnega sektorja, so prisotni v
            nacionalnih reformnih programih, vendar cilj 1,53 % BDP za intenzivnost raziskav in
            razvoja le malo presega trenutne stopnje.

     (15)   Italija je tretja največja prejemnica sredstev iz skladov kohezijske politike EU ter bo v
            obdobju 2007–2013 prejela približno 8 % vseh sredstev iz proračuna kohezijske
            politike EU. Na sredini tega programskega obdobja je učinkovito porabila le 16,8 %
            sredstev EU, v južnih konvergenčnih regijah pa je ta delež še veliko nižji.

     (16)   Italija je v okviru pakta „euro plus“4 sprejela številne zaveze. V nacionalnem
            reformnem programu so navedeni nekateri nedavno sprejeti ukrepi ter okvirno opisani
            nekateri načrti prihodnjih reform, ki obravnavajo vzdržnost javnih financ in finančno
            stabilnost, spodbujajo konkurenčnost in povečujejo zaposlovanje skladno z načeli
            pakta „euro plus“. Nova pomembna zaveza, sprejeta posebej kot odgovor na pakt, je

     4
            Več podrobnosti o zavezah v okviru pakta „euro plus“ je na voljo v SEC(2011) 720.

SL                                                       5                                              SL
 ---pagebreak---             vladna namera spremeniti ustavo, da bi se izboljšala proračunska disciplina. Ti
            elementi so bili ocenjeni in upoštevani v priporočilih.

     (17)   Komisija je ocenila program stabilnosti in nacionalni reformni program ter zaveze
            pakta „evro plus“, ki jih je predložila Italija5. Glede na to, da je treba okrepiti splošno
            gospodarsko upravljanje Evropske unije in v prihodnje nacionalne odločitve vključiti
            EU, Komisija v oceni ni upoštevala le njihovega pomena za vzdržno fiskalno in
            socialno-ekonomsko politiko v Italiji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU.
            Komisija zato meni, da je načrt Italije za konsolidacijo za obdobje 2011–2014 verjeten
            do leta 2012, medtem ko bi ga bilo treba za obdobje 2013–14 podpreti z dejanskimi
            ukrepi, da se zelo visok javni dolg začne postopno zmanjševati. Nacionalni reformni
            program določa celovit sklop pobud v vseh razsežnostih strategije Evropa 2020,
            vendar se zdi, da so potrebni nadaljnji ukrepi za odpravo dolgoročnih strukturnih
            pomanjkljivosti, ki jih je ta kriza še poslabšala. Za izboljšanje potenciala za rast in
            ustvarjanje delovnih mest ter spodbujanje razvoja južnih regij, ki zaostajajo za
            severom, bi morala Italija v obdobju 2011–2012 sprejeti nadaljnje ukrepe za
            izboljšanje delovanja trga dela, odpiranje trgov storitev in proizvodov za večjo
            konkurenčnost, izboljšanje poslovnega okolja, okrepitev politike raziskav in inovacij
            ter spodbujanje hitrejše in boljše uporabe sredstev iz kohezijskih skladov EU.

     (18)   Svet je glede na to oceno in ob upoštevanju Priporočila Sveta na podlagi člena 126(7)
            Pogodbe o delovanju Evropske unije z dne 2. junija 2010 proučil dopolnitev programa
            stabilnosti Italije za leto 2011, njegovo mnenje6 pa je zlasti odraženo v njegovem
            priporočilu v točki (1) v nadaljevanju. Svet je ob upoštevanju sklepov Evropskega
            sveta z dne 25. marca 2011 proučil nacionalni reformni program Italije –

     PRIPOROČA, naj Italija v obdobju 2011–2012 ukrepa:

     (1)     v letih 2011 in 2012 izvede načrtovano fiskalno konsolidacijo za zagotovitev
             popravka čezmernega primanjkljaja; v celoti izkoristi razvoj proračuna, če je ta boljši
             od pričakovanega, za hitrejše zmanjševanje primanjkljaja in dolga ter naj bo
             pripravljena, da prepreči odstopanja pri izvajanju proračuna; do oktobra 2011 s
             konkretnimi ukrepi podpre cilje za obdobje 2013–14, kot je določeno v novem
             večletnem proračunskem okviru; okrepi okvir z uvedbo zavezujočih zgornjih meja za
             odhodke in izboljšanjem nadzora za vse vladne podsektorje;

     (2)     sprejme ukrepe za preprečevanje segmentacije trga dela, in sicer s proučitvijo
             izbranih vidikov zakonodaje o varnosti zaposlitve in celovito reformo trenutno
             razdrobljenega sistema nadomestil za brezposelnost; okrepi prizadevanja za boj proti
             delu na črno; sprejme tudi ukrepe za spodbujanje večje udeležbe žensk na trgu dela z
             izboljšanjem razpoložljivosti ustanov za varstvo in oskrbo po vsej državi ter z
             zagotavljanjem proračunsko nevtralnih finančnih spodbud za zaposlitev prejemnikov
             drugega dohodka v družini;

     (3)     na podlagi zakona o reformi okvira za kolektivna pogajanja iz leta 2009 in po
             posvetovanju s socialnimi partnerji v skladu z nacionalnimi praksami sprejme ukrepe

     5
            SEC(2011) 720.
     6
            Predvideno v členu 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.

SL                                                       6                                                SL
 ---pagebreak---              za zagotovitev boljše usklajenosti plač z razvojem produktivnosti ter lokalnimi
             razmerami in razmerami v podjetju;

     (4)     uvede ukrepe za odpiranje storitvenega sektorja dodatni konkurenci, zlasti na
             področju strokovnih storitev; leta 2011 sprejme letni zakon o konkurenci, pri čemer
             upošteva priporočila, ki jih predloži organ za preprečevanje omejevanja konkurence;
             skrajša postopke za izvrševanje pogodbenega prava; sprejme ukrepe za izboljšanje
             dostopa malih in srednjih podjetij do kapitalskih trgov z odpravo regulativnih ovir in
             zmanjšanjem stroškov;

     (5)     izboljša okvir za naložbe zasebnega sektorja v raziskave in inovacije z razširitvijo
             sedanjih fiskalnih spodbud, izboljšanjem pogojev za tvegani kapital in podporo
             inovativnim shemam javnega naročanja;

     (6)     ukrepa za pospešitev odhodkov za pospeševanje rasti, ki se sofinancirajo iz skladov
             kohezijske politike, za zmanjšanje nenehnih razlik med regijami z izboljšanjem
             upravne zmogljivosti in političnega upravljanja; spoštuje zaveze, sprejete v
             nacionalnem strateškem referenčnem okviru v smislu zneska sredstev in kakovosti
             odhodkov.

     V Bruslju,

                                                Za Svet
                                                Predsednik

SL                                                7                                                   SL


title: 2004/787/ES: Priporočilo Komisije z dne 4. oktobra 2004 o tehničnih navodilih za vzorčenje in odkrivanje gensko spremenjenih organizmov in materialov, proizvedenih iz gensko spremenjenih organizmov, v obliki proizvodov ali vsebovanih v proizvodih v okviru Uredbe (ES) št. 1830/2003Besedilo velja za EGP.

text:
               24.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 348/18

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 4. oktobra 2004
   o tehničnih navodilih za vzorčenje in odkrivanje gensko spremenjenih organizmov in materialov, proizvedenih iz gensko spremenjenih organizmov, v obliki proizvodov ali vsebovanih v proizvodih v okviru Uredbe (ES) št. 1830/2003
   (Besedilo velja za EGP)
   (2004/787/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti druge alinee člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1830/2003 z dne 22. septembra 2003 o sledljivosti in označevanju gensko spremenjenih organizmov ter sledljivosti živil in krme, proizvedenih iz gensko spremenjenih organizmov, ter o spremembi Direktive 2001/18/ES (1) vzpostavlja sistem za posredovanje in shranjevanje informacij med nosilci dejavnosti v vsaki fazi dajanja v promet proizvodov, ki vsebujejo ali so sestavljeni iz gensko spremenjenih organizmov, v nadaljnjem besedilu „GSO“, ali o živilih in krmi, proizvedenih iz GSO, pri čemer se od nosilcev dejavnosti ne zahteva, da v vsaki fazi dajanja v promet vzorčijo in preskusijo proizvode ali materiale, proizvedene iz GSO, zaradi ugotavljanja prisotnosti GSO.

               (2)

               V skladu s členom 9(1) Uredbe (ES) št. 1830/2003 pa se od držav članic zahteva, da zagotovijo izvedbo inšpekcij in drugih kontrolnih ukrepov, vključno s preverjanjem in analizo vzorcev (kvalitativno in kvantitativno), kakor je primerno, da se zagotovi skladnost z navedeno uredbo.

               (3)

               Z namenom olajšati usklajen pristop k izvajanju teh inšpekcij in kontrolnih ukrepov, člen 9(2) Uredbe (ES) št. 1830/2003 zahteva uvedbo tehničnih navodil za vzorčenje in preskušanje GSO ter živil in krme, proizvedenih iz GSO, v obliki proizvodov.

               (4)

               Ta navodila naj zajamejo proizvode, ki so pridobili dovoljenje za dajanje v promet, pri čemer naj navodila ne posegajo v člen 4(5) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/18/ES (2) v zvezi z GSO, ki niso dovoljeni v Evropski uniji.

               (5)

               Vzorčenje in odkrivanje naj se izvajata z uporabo ustreznih znanstvenih in statističnih protokolov zaradi doseganja ustrezne stopnje zanesljivosti pri odkrivanju GSO ali materiala, proizvedenega iz GSO.

               (6)

               Med pripravo navodil je bilo izvedeno posvetovanje z Odborom, ustanovljenim s členom 30 Direktive 2001/18/ES, upoštevano pa je bilo tudi delo pristojnih nacionalnih organov, Stalnega odbora za prehransko verigo in zdravstveno varstvo živali in Referenčnega laboratorija Skupnosti.

               (7)

               Če obstaja zahteva, da serije gensko nespremenjenega semena ali drugega rastlinskega sadilnega materiala izpolnjujejo standarde o naključni ali tehnično neizogibni prisotnosti gensko spremenjenih semen ali drugega rastlinskega sadilnega materiala, se naj pripravi pravno zavezujoč protokol o vzorčenju in preskušanju za ugotavljanje prisotnosti gensko spremenjenih semen ali drugega rastlinskega sadilnega materiala v okviru področne zakonodaje o semenih in o drugem rastlinskem sadilnem materialu; ob upoštevanju, da naj elementi, določeni v tem protokolu, po potrebi služijo kot podlaga za vzorčenje in preskušanje drugih gensko spremenjenih vrst pridelkov, ki niso zajeti v zgoraj navedeni zakonodaji –

         PRIPOROČA:
   I.   SPLOŠNA NAČELA

               1.

               Za namene izpolnjevanja zahtev iz člena 9(1) Uredbe (ES) št. 1830/2003 naj države članice upoštevajo:

                           (a)

                           preteklo evidenco nosilcev dejavnosti glede izvajanja zadevnih zakonskih predpisov;

                           (b)

                           zanesljivost nadzorov, ki so jih nosilci dejavnosti že izvedli;

                           (c)

                           okoliščine, v katerih obstaja sum o kršitvah;

                           (d)

                           uporabo sredstev, sorazmernih z želenimi konkretnimi cilji, zlasti glede na pridobljene izkušnje;

                           (e)

                           stopnjo heterogenosti in točko v prehranski verigi, na kateri je bilo izvedeno preskušanje.

               2.

               Uradni nadzori naj se izvajajo brez predhodnega opozorila, razen v primerih, kjer je nujno predhodno obvestiti nosilca dejavnosti.

               3.

               Uradni nadzori naj se izvajajo v vseh fazah proizvodnje, predelave in shranjevanja ter razdeljevanja proizvodov, ki vsebujejo ali bi lahko vsebovali GSO, ali živil in krme, proizvedenih iz GSO, vključno z nadzori ob uvozu (3).

               4.

               Uradni nadzor naj se ne razlikuje za proizvode, ki so namenjeni za izvoz izven Skupnosti, in za proizvode, ki so namenjeni za dajanje v promet v Skupnosti.

               5.

               Nosilci dejavnosti, katerih proizvodi morajo iti skozi vzorčenje in analizo, naj bodo upravičeni do pritožbe za pridobitev drugega mnenja. Uradni organi naj zberejo zadostno število nasprotnih vzorcev za namene preverjanja in presoje, da nosilcem dejavnosti zagotovijo pravico do pritožbe in drugega mnenja, v skladu z nacionalno zakonodajo.

               6.

               Lahko se uporabijo tudi strategije vzorčenja, drugačne od tistih, ki so priporočene v teh navodilih.

               7.

               Lahko se uporabijo tudi strategije preskušanja, drugačne od tistih, ki so priporočene v teh navodilih pod pogojem, da jih odobri Referenčni laboratorij Skupnosti, ustanovljen z Uredbo (ES) št. 1829/2003.

               8.

               Ne glede na posebne zahteve, določene v zakonodaji EU o nadzoru živil, krme in o drugih nadzorih, zlasti v Direktivi 95/53/ES o določitvi načel izvajanja uradnega nadzora na področju prehrane živali, Direktivi 70/373/EGS o uvedbi metod vzorčenja in analiz Skupnosti za uradni nadzor krme, Direktivi 89/397/EGS o uradnem nadzoru živil in Direktivi 93/99/EGS o dodatnih ukrepih v zvezi z uradnim nadzorom živil, bi morale države članice zagotoviti izvajanje uradnih nadzorov za doseganje ciljev iz Uredbe (ES) št. 1830/2003.

         II.   OPREDELITVE

               (a)

               Serija je opredeljena kot razločljiva in določena količina materiala.
               Spodnje opredelitve upoštevajo vrsto materiala, ki sestavlja serijo, in so v skladu z ISTA, standardoma ISO 6644 in 13690 in FAO (Mednarodni standardi za fitosanitarne ukrepe):
               Serija semen: določena količina semen, fizično prepoznavna in enovita, ki ne presega največje velikosti serije, opredeljene v direktivah o semenih, in tvori celotno pošiljko ali del pošiljke.
               Serija drugega rastlinskega sadilnega materiala: število enot enega samega proizvoda, prepoznavnega po homogenosti sestave, poreklu itn., ki ne presega največje velikosti serije, opredeljene v zakonodaji o drugem rastlinskem sadilnem materialu, in tvori celotno pošiljko ali del pošiljke.
               Serija živil in krme: količina poslanih ali prejetih proizvodov, zajetih v posebni pogodbi ali odpremni listini.

               (b)

                  Posamični vzorec: majhna količina proizvoda, odvzeta iz vsake posamezne točke vzorčenja v seriji skozi celotno sestavo serije (statično vzorčenje), ali iz pretoka proizvoda v določenem časovnem obdobju (pretočno vzorčenje proizvoda).

               (c)

                  Posamični vzorec za shrambo: posamični vzorec, ki se shrani za določeno časovno obdobje za nadaljnjo analizo.

               (d)

                  Zbirni vzorec: količina proizvoda, pridobljena z združevanjem in mešanjem posamičnih vzorcev iz določene serije.

               (e)

                  Laboratorijski vzorec: količina proizvoda, odvzeta iz zbirnega vzorca, namenjena laboratorijskemu pregledu in preskušanju.

               (f)

                  Analitski vzorec: homogenizirani laboratorijski vzorec, sestavljen bodisi iz celotnega laboratorijskega vzorca ali iz reprezentativnega deleža homogeniziranega laboratorijskega vzorca.

               (g)

                  Nasprotni vzorec: vzorec, ki se shrani za določeno časovno obdobje za namene preverjanja in presoje.

               (h)

                  Odstotek gensko spremenjene DNK: odstotek števila kopij gensko spremenjene DNK glede na ciljno taksonomsko specifično število kopij DNK, izračunano v obliki haploidnih genomov.

         III.   NAČELA ZA PROTOKOLE VZORČENJA

               1.

               Države članice naj upoštevajo navodila za protokole vzorčenja za proizvode, ki so sestavljeni iz GSO, vsebujejo GSO ali so proizvedeni iz GSO, ko preverjajo ali kontrolirajo, ali nosilci dejavnosti ravnajo v skladu s členoma 4 in 5 Uredbe (ES) št. 1830/2003.

               2.

               Referenčni laboratorij Skupnosti, ustanovljen z Uredbo (ES) št. 1829/2003, in nacionalni pooblaščeni laboratoriji v okviru Evropskega omrežja laboratorijev za GSO, v nadaljnjem besedilu „ENGL“, bodo zagotovili nadaljnja navodila in pomoč v zvezi z metodami vzorčenja, ki spadajo v področje uporabe tega priporočila.

               3.

               Za namene ocenjevanja prisotnosti GSO se naj uporabljajo usklajeni postopki vzorčenja. Ti postopki se naj uporabljajo za semena in drugi rastlinski sadilni material, živila, krmo in serije kmetijskih proizvodov.

               4.

               Opredeljeni so naslednji postopki vzorčenja zaradi zagotavljanja, da so zbrani in analizirani vzorci reprezentativni za različne vrste zadevnih proizvodov. Glede na to, da je treba razviti protokole vzorčenja za ugotavljanje prisotnosti gensko spremenjenega semena in drugega rastlinskega sadilnega materiala v serijah semen v skladu s področno zakonodajo o semenih in drugem sadilnem materialu, so strategije vzorčenja za razsute proizvode ter živila in krmo obravnavane v ločenih poglavjih, ki upoštevajo posebne značilnosti posameznih proizvodov.

         IV.   PROTOKOLI VZORČENJA
   1.   Vzorčenje semena in serij drugega rastlinskega sadilnega materiala
   To poglavje obravnava odkrivanje gensko spremenjenega semena ali drugega rastlinskega materiala v serijah semena ali drugega rastlinskega sadilnega materiala gensko nespremenjenih sort ali klonov ter odkrivanje gensko spremenjenega semena ali drugega rastlinskega sadilnega materiala, ki izhaja iz preobrazbenega dogodka, ki ni določen za serijo semen ali serijo drugega rastlinskega sadilnega materiala gensko spremenjene sorte ali klona.
   Odvzem vzorcev naj poteka v skladu z veljavnimi mednarodnimi metodami, kjer je primerno pa naj se odvzemajo tudi iz velikosti serij, opredeljenih v direktivah Sveta 66/401/EGS, 66/402/EGS, 68/193/EGS, 92/34/EGS, 98/56/EGS, 1999/105/ES, 2002/54/ES, 2002/55/ES, 2002/56/ES in 2002/57/ES. Splošna načela in metode vzorčenja semen in drugega rastlinskega sadilnega materiala naj bodo skladna s pravili Mednarodne organizacije za testiranje semena (ISTA) in zadevnim Priročnikom ISTA o vzorčenju semena.
   Programi vzorčenja in preskušanja, ki se uporabljajo za semena in drugi rastlinski sadilni material, naj izpolnjujejo zahteve, navedene v področni zakonodaji, ki ureja semena in drug sadilni material, v zvezi s statističnimi tveganji. Stopnja kakovosti serij semen in drugega rastlinskega sadilnega materiala in povezana statistična negotovost sta opredeljeni glede na prage za GSO in sta povezani z odstotkom števila kopij gensko spremenjene DNK v zvezi s ciljnim taksonomskim specifičnim številom kopij DNK, izračunanim v obliki haploidnih genomov.
   2.   Vzorčenje kmetijskih proizvodov v razsutem stanju
   Protokol vzorčenja temelji na dvostopenjskem postopku, ki po potrebi omogoča oceno ravni prisotnosti GSO, skupaj s povezano statistično negotovostjo, izraženo kot standardno odstopanje (SO), brez vsiljevanja vsakršnih predpostavk o morebitni heterogenosti GSO.
   Za omogočanje ocene standardnega odstopanja je treba najprej pripraviti zbirni vzorec, pridobljeni analitski vzorec, pa se analizira, da se preveri prisotnost gensko spremenjenih materialov. Če je rezultat analize blizu določenega praga (± 50 % vrednosti), je priporočeno, da se opravi analiza posamičnih vzorcev za shrambo, da se vzpostavi merilo povezane statistične negotovosti.
   Upoštevajo naj se naslednje listine:

               (a)

               Standard ISO 6644 (2002);

               (b)

               Standard ISO 13690 (1999);

               (c)

               Standard ISO 5725 (1994);

               (d)

               Standard ISO 2859 (1985);

               (e)

               Standard ISO 542 (1990).

         2.1   Protokol vzorčenja serij kmetijskih proizvodov v razsutem stanju
   Priporočeno je, da vzorčenje razsutih proizvodov (zrnje, semena oljnic) poteka v skladu s splošnimi načeli in metodami vzorčenja, ki so opisane v standardih ISO 6644 in 13690. V primeru naslednjih proizvodov je treba opredeliti obdobje vzorčenja v skladu s standardom ISO 6644 kot: skupni čas raztovarjanja/skupno število posamičnih vzorcev. V primeru statičnega vzorčenja naj se posamični vzorci odvzamejo na posebnih točkah vzorčenja. Take točke vzorčenja naj bodo enakomerno razporejene skozi celotno količino serije v skladu z načeli, opisanimi v standardu ISO 13690. Število posamičnih vzorcev ali točk vzorčenja (na katerih se odvzamejo posamični vzorci za pripravo zbirnega vzorca in posamičnih vzorcev za shrambo) se opredeli glede na velikost serije na naslednji način:

               Velikost serije v tonah

               Velikost zbirnega vzorca v kg

               Število posamičnih vzorcev

               ≤ 50

               5

               10

               100

               10

               20

               250

               25

               50

               ≥ 500

               50

               100

         V primeru serij po 50 do 500 ton naj bo velikost zbirnega vzorca 0,01 % velikosti celotne serije. V primeru serij, ki so manjše od 50 ton naj bo velikost zbirnega vzorca 5 kg. V primeru serij, večjih od 500 ton, naj bo velikost zbirnega vzorca 50 kg. Ob vsakem vzorčenju (sistematično vzorčenje) ali na vsaki točki vzorčenja (statično vzorčenje) se odvzame posamičen vzorec, velik 1 kg, in razdeli na dva dela po 0,5 kg; en se uporabi kot posamični vzorec za pripravo zbirnega vzorca, drugi pa se shrani kot posamični vzorec za shrambo.
   Vzorčenje materialov, ki so večji od zrnja (npr. sadje, korenike, krompir), naj se opravlja v skladu s standardom ISO 2859. Vzorčenje semena oljnic naj se opravlja v skladu s standardom ISO 542.
   2.2   Protokol za pripravo analitskih vzorcev
   Priporoča se večstopenjski protokol, da se čim bolj zmanjšajo stroški in se čim bolj poveča statistična vrednost, v skladu z vnaprej določenimi stopnjami sprejemljivosti.
   Najprej se posamični vzorci, zbrani v skladu s pododdelkom 2.1 združijo in temeljito premešajo v skladu s postopki, opisanimi v standardih ISO 13690 in 6644, da se dobi zbirni vzorec.
   Zbirni vzorec se uporabi za pripravo analitskega vzorca v skladu s postopki iz standardov ISO 13690 in 6644, in analizira, da se preveri prisotnost GSO v skladu z „protokoli/preskusnimi metodami analitskih preskusov“, kakor je poudarjeno v oddelku V. Če je rezultat analize blizu določenega praga (prag ± 50 % vrednosti), je morda potrebna ocena povezane statistične negotovosti (protokol za ocenjevanje statistične negotovosti je predviden v členu 2.3).
   2.3   Protokol za ocenjevanje statistične negotovosti
   Če je posamičnih vzorcev za shrambo 20 ali manj, kakor v primeru manjših serij, naj se vsi vzorci analizirajo posamično in sprejme odločitev glede označevanja.
   Če je posamičnih vzorcev za shrambo več kakor 20, naj se naključno izbere 20 vzorcev, v katerih se posamično analizira prisotnost GSO. Analitski rezultati ter 20 vzorcev se uporabijo za oceno vsebnosti GSO v seriji in z njimi povezana negotovost se izrazi kot standardno odstopanje (SD). Če je ta negotovost, povezana z analizo 20 vzorcev, sprejemljiva, ni treba opraviti nobene dodatne analize preostalih posamičnih vzorcev za shrambo. Če pa stopnja z njimi povezane negotovosti ni sprejemljiva, je treba opraviti dodatne analize preostalih posamičnih vzorcev za shrambo.
   Število dodanih vzorcev, ki se analizirajo, naj se določi v vsakem primeru posebej glede na stopnjo ocenjene negotovosti od prvotnih 20 vzorcev.
   Zaporedni analitski postopek naj se ustavi, ko se doseže eno ali oboje od naslednjega:

               —

               ocenjena vsebnost GSO v seriji (povprečna vsebnost GSO v analiziranih posamičnih vzorcih za shrambo) je nad ali pod določenim pragom ± 50 % vrednosti,

               —

               negotovost, povezana z vsebnostjo GSO merjene serije dosega sprejemljivo raven (± 50 % povprečne analitske vrednosti).

         Če so preskušani vsi vzorci, je treba sprejeti odločitev glede označevanja.
   2.4   Protokol za vzorčenje serij živil in krme
   Vzorčenje predpakiranih živil in krme naj se opravlja v skladu s postopki, opisanimi v standardu ISO 2859.
   Vzorčenje predpakiranih živil in krme, ki niso predpakirani, naj se opravlja v skladu s protokoli, opisanimi v pododdelku 2.1.
   V.   PROTOKOLI ZA ANALITSKE PRESKUSE/METODE PRESKUŠANJA
   1.   Referenčni laboratorij Skupnosti, ustanovljen z Uredbo (ES) št. 1829/2003, in nacionalni pooblaščeni laboratoriji v okviru Evropskega omrežja laboratorijev za GSO bodo zagotovili nadaljnja navodila in pomoč v zvezi z metodami preskušanja, ki spadajo v področje uporabe tega priporočila.
   2.   Laboratorijske zahteve
   Laboratoriji držav članic, ki opravljajo analize v skladu s tem priporočilom, morajo biti pooblaščeni v skladu z EN ISO/IEC 17025/1999 ali potrjeni v skladu z ustreznim programom in naj se redno udeležujejo programov preskušanja usposobljenosti, ki jih organizirajo in usklajujejo nacionalno ali mednarodno priznani laboratoriji in/ali nacionalne ali mednarodne organizacije.
   Živila, poslana v analizo v skladu s tem priporočilom, naj se pošljejo v laboratorije, ki izpolnjujejo določbe iz člena 3 Direktive 93/99/EGS.
   Analitska preiskava vzorca naj se opravlja v skladu s splošnimi laboratorijskimi in postopkovnimi zahtevami iz osnutka evropskega standarda prEN ISO 24276:2002.
   3.   Priprava analitskega vzorca
   Cilj odvzemanja vzorcev je dobiti reprezentativen in homogen laboratorijski vzorec brez vnašanja sekundarne kontaminacije. Države članice naj uporabljajo osnutek evropskih standardov prEN ISO 24276:2002 in prEN ISO 21571:2002, ki navajata strategije za homogenizacijo laboratorijskega vzorca, zmanjšanje laboratorijskega vzorca na preskusni vzorec, pripravo preskusnega vzorca in ekstrakcijo ciljnega analita.
   Pridobivanje vzorcev semen naj se opravlja v skladu z mednarodnimi pravili za preskušanje semen ISTA. Pridobivanje vzorcev razmnoževalnega materiala naj poteka v skladu z veljavnimi mednarodnimi metodami, če obstajajo.
   4.   Analitsko preskušanje
   Sedanje znanstveno znanje ne omogoča odkrivanja in določanja količine vseh GSO ali živil in krme, proizvedenih iz GSO, ki so bili odobreni za dajanje v promet z eno samo metodo.
   Različne tehnike preskušanja bodo verjetno zagotovile enako zanesljive rezultate. Vključujejo lahko eno ali več od naslednjih:

               (a)

               kvalitativne metode, ki so lahko značilne za določene primere, konstrukte ali genetske elemente;

               (b)

               kvantitativne metode, ki so lahko značilne za določene primere, konstrukte ali genetske elemente.

         Morda je primerno, da se preskus začne s presejalno metodo, s katero se ugotovi, ali so GSO prisotni ali ne. V primeru pozitivnega rezultata se izvajajo specifične metode za genetski konstrukt in/ali transformacijo. Če so na trgu prisotni različni GSO, ki vsebujejo isti genetski konstrukt, se toplo priporoča metoda, ki se uporablja za posebne primere. Rezultat kvantitativne analize naj se izrazi kot odstotek števila kopij gensko spremenjene DNK glede na ciljno taksonomsko specifično število kopij DNK, izračunano v obliki haploidnih genomov. Kadar koli je mogoče naj laboratoriji uporabljajo metodo, preverjeno v skladu z mednarodno preverjenimi merili (npr. ISO 5725/1994 ali usklajeni protokol IUPAC), in vključijo uporabo potrjenega referenčnega materiala.
   Posodobljen seznam preverjenih metod, vključno s preverjenimi metodami, sporočenimi v Codex Alimentarius, je na voljo na spletnem naslovu (http://biotech.jrc.it).
   5.   Odsotnost preverjenih metod
   V primeru, da nastopijo okoliščine, ko preverjena metoda ne obstaja, na primer za preskušanje, ali so GSO prisotni ali ne, naj laboratoriji držav članic opravijo interno preverjanje metode v skladu z mednarodno priznanimi merili. Če za matriko, ki se analizira, ne obstaja preverjena metoda, je priporočljivo, da se iz podatkovne zbirke na spletnem naslovu http://biotech.jrc.it izbere metoda, ki je bila preverjena na podobni matriki ali pa na surovini. Pred sprejemom je treba delovanje take metode preskusiti na zadevni matriki.
   6.   Izražanje in tolmačenje rezultatov analize
   Pri kvalitativni metodi je meja zaznavanja (MZ) najnižja raven analita, ki se lahko zanesljivo zazna, glede na znano ciljno taksonomsko specifično število kopij genomov.
   Pri kvantitativni metodi je meja zaznavanja količine (MZK) najnižja raven analita, ki se lahko zanesljivo količinsko opredeli, glede na znano ciljno taksonomsko specifično število kopij genomov. Rezultati kvantitativne analize naj se izrazijo kot število kopij gensko spremenjene DNK glede na ciljno taksonomsko specifično število kopij DNK, izračunano v obliki haploidnih genomov. Če je vsebnost ciljnega gensko spremenjenega zaporedja pod spodnjo mejo, ki še omogoča zaznavanje količine (MZK), se rezultati izrazijo samo kvalitativno.
   Priporočeno je, da se rezultati tolmačijo v skladu z navodili, podanimi v osnutku evropskega standarda prEN ISO 24276:2002.
   VI.   KONČNE DOLOČBE
   Metodologija vzorčenja in odkrivanja, vključno z ustreznimi protokoli in dokumenti, naj se še naprej razvija in posodablja, pri čemer je treba upoštevati spremembe pragov in pragovnih vrednostih, določenih v členih 12, 24 in 47 Uredbe (ES) št. 1829/2003, členu 21(2) in (3) Direktive 2001/18/ES in v drugi zakonodaji Skupnosti, poročila iz člena 12 Uredbe (ES) št. 1830/2003 o izvajanju navedene uredbe, tehnološki napredek in razvoj dogodkov v mednarodnih forumih.

      V Bruslju, 4. oktobra 2004

            Za Komisijo

         Margot WALLSTRÖM

            Članica Komisije

      (1)  UL L 268, 18.10.2003, str. 24.

      (2)  UL L 106, 17.4.2001, str. 1. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z uredbo (ES) št. 1830/2003.

      (3)  V skladu s členom 9(3) Uredbe (ES) št.1830/2003 se ustrezne informacije o GSO, ki niso odobreni v Evropski uniji, vnesejo v centralni register.


Pomembno pravno obvestilo

|

52009PC0167

Priporočilo sklep Sveta o dogodku Evropska prestolnica kulture za leto 2012  /* KOM/2009/0167 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 8.4.2009COM(2009) 167 konč.PriporočiloSKLEP SVETAo dogodku Evropska prestolnica kulture za leto 2012OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMSklep št. 1622/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 2006 o vzpostavitvi aktivnosti Skupnosti za dogodek Evropske prestolnice kulture za leta 2007 do 2019[1] določa postopek imenovanja evropskih prestolnic kulture. V skladu s členom 2 tega sklepa bosta od leta 2009 dalje vsako leto dve mesti iz dveh držav članic imenovani za evropsko prestolnico kulture v skladu z vrstnim redom iz Priloge k Sklepu.V skladu s členom 14 za predlog za evropski prestolnici kulture za leto 2012 veljajo prehodne določbe, kot sledi.Zadevne države članice Evropski parlament, Svet, Komisijo in Odbor regij uradno obvestijo o predlogu najpozneje štiri leta pred predvidenim začetkom dogodka.Komisija ustanovi izbirni svet, ki predloži poročilo o predlogih, ocenjenih glede na cilje in značilnosti te akcije. Izbirni svet je sestavljen iz vodilnih neodvisnih strokovnjakov s področja kulture. Izbirni svet predloži svoje poročilo Komisiji, Evropskemu parlamentu in Svetu.Evropski parlament lahko Komisiji pošlje mnenje o predlogih najpozneje tri mesece po prejemu poročila.Svet na priporočilo Komisije, pripravljeno v skladu s poročilom izbirnega sveta, uradno imenuje predlagani mesti za leto, za katerega sta bili predlagani.Pred koncem leta 2007 je v skladu s členom 2 in Prilogo Portugalska poslala obvestilo o predlaganju Guimarãesa, Slovenija pa o predlaganju Maribora za naziv za leto 2012.Izbirni svet se je sestal 23. aprila 2008, da bi preučil predloga. Ta preučitev je vključevala predstavitve predstavnikov iz mest, ki kandidirata. Svet je ocenil predloge glede na merila, določena za dogodek, ter nato pozval mesti, naj naprej razvijeta svoje načrte, se bolj usmerita na najpomembnejše cilje in značilnosti akcije, določene v Sklepu 1622/2006/ES, vključno s kulturnimi programi, ki bodo dolgoročno vplivali na mesto in regijo, ter ustrezno dopolnita svoji prijavi. Svet je pričakoval podrobnejši program, zlasti za umetniške dogodke s pomembno evropsko razsežnostjo[2].Komisija je do 30. septembra 2008 prejela dopolnjeni prijavi, 5. novembra 2008 pa je bil drugi sestanek za izbiro. Izbirni svet je Komisiji predložil svoje poročilo proti koncu novembra 2008. Komisija ga je na zahtevo izbirnega sveta posredovala drugim institucijam.Na podlagi celovite ocene prijav je izbirni svet, ki je sicer predlagal nekaj izboljšav, zlasti v zvezi s prijavo Maribora, soglašal, da institucijam Evropske unije za evropski prestolnici kulture za leto 2012 predlaga Guimarães in Maribor.Na podlagi poročila izbirnega sveta je Odbor za kulturo in izobraževanje Evropskega parlamenta 28. januarja 2009 GD EAC poslal dopis, da bi poudaril ustrezne vidike imenovanja evropskih prestolnic kulture za leto 2012.Zato Komisija v skladu s členom 14 Sklepa 1622/2006/ES Svetu predaja priloženo priporočilo za uradno imenovanje Guimarãesa in Maribora za evropski prestolnici kulture za leto 2012.PriporočiloSKLEP SVETAo dogodku Evropska prestolnica kulture za leto 2012SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Sklepa št. 1622/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi aktivnosti Skupnosti za dogodek Evropske prestolnice kulture za leta 2007 do 2019[3] in zlasti člena 14 Sklepa,ob upoštevanju poročila, ki ga je izbirni svet novembra 2008 predložil Komisiji, Evropskemu parlamentu in Svetu v skladu s členom 14(2) Sklepa št. 1622/2006/ES,ob upoštevanju, da so v celoti izpolnjena merila iz člena 14(3) Sklepa 1622/2006/ES,ob upoštevanju priporočila Komisije z dne  2009 –SKLENIL:Člen 1V skladu s členom 14 Sklepa 1622/2006/ES se za „Evropsko prestolnico kulture za leto 2012“ določita Guimarães in Maribor.V Bruslju,Za SvetPredsednik [1] UL L 304, 3.11.2006, str.1.[2] Glej dokument z naslovom „Information about the selection meeting for the European Capital of Culture 2012“, ki je bil mestoma poslan po sestanku.[3] UL L 304, 3.11.2006, str.1.