title: Priporočilo Komisije (EU) 2017/432 z dne 7. marca 2017 o povečanju učinkovitosti vrnitev pri izvajanju Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta

text:
               11.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 66/15

         PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2017/432
   z dne 7. marca 2017
   o povečanju učinkovitosti vrnitev pri izvajanju Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) določa skupne standarde in postopke, ki jih je treba uporabljati v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav.

               (2)

               Schengenski ocenjevalni mehanizem (2) in informacije, zbrane prek Evropske migracijske mreže (3), so omogočili celovito oceno, kako države članice izvajajo politiko Unije na področju vračanja.

               (3)

               Ocene kažejo, da je zaradi manevrskega prostora, ki ga je Direktiva 2008/115/ES pustila državam članicam, prišlo do neskladnega prenosa v nacionalno zakonodajo, kar je negativno vplivalo na učinkovitost politike Unije na področju vračanja.

               (4)

               Od začetka veljavnosti Direktive 2008/115/ES in glede na vse večji migracijski pritisk na države članice so se izzivi, na katere se mora politika Unije na področju vračanja odzvati, povečali in usmerili pozornost na ta vidik evropske celovite migracijske politike. Evropski svet je v svojih sklepih z dne 20. in 21. oktobra 2016 (4) pozval k okrepitvi nacionalnih upravnih postopkov za vrnitve.

               (5)

               Voditelji držav ali vlad so v izjavi z Malte (5) z dne 3. februarja 2017 poudarili potrebo po pregledu politike EU na področju vračanja na podlagi objektivne analize načina uporabe pravnih, operativnih, finančnih in praktičnih orodij, ki so na voljo na ravni Unije in nacionalni ravni. Pozdravili so namero Komisije, da kmalu predloži posodobljen akcijski načrt EU o vračanju ter oblikuje smernice za uspešnejše vračanje s strani EU in držav članic ter učinkovitejši ponovni sprejem na podlagi veljavnega pravnega reda.

               (6)

               Glede na trenutno povečanje števila državljanov tretjih držav, ki nezakonito vstopijo v države članice in prebivajo v njih, ter za zagotovitev ustreznih zmogljivosti za zaščito tistih, ki potrebujejo pomoč, je treba v celoti izkoristiti prožnost, ki jo zagotavlja Direktiva 2008/115/ES. Z učinkovitejšim izvajanjem navedene direktive bi se zmanjšale možnosti za zlorabo postopkov in odpravile pomanjkljivosti, hkrati pa bi se zagotovilo varstvo temeljnih pravic, kot so določene v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah.

               (7)

               To priporočilo zagotavlja smernice o načinu uporabe določb Direktive 2008/115/ES za povečanje učinkovitosti postopkov vračanja ter poziva države članice, naj sprejmejo potrebne ukrepe za odpravo pravnih in praktičnih ovir za vračanje.

               (8)

               Učinkovita politika Unije na področju vračanja zahteva učinkovite in sorazmerne ukrepe za prijetje in identifikacijo nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav, hitro obravnavanje njihovih primerov ter ustrezne zmogljivosti za zagotovitev njihove navzočnosti za namene vrnitve.

               (9)

               Pri organizaciji vračanja je treba usklajeno in celovito povezati večdisciplinarne sposobnosti na nacionalni ravni. Potrebni so tudi postopki in instrumenti, ki omogočajo, da so informacije nemudoma na voljo pristojnim organom, ter sodelovanje med vsemi akterji, ki so vključeni v različne postopke.

               (10)

               Poleg tega je potrebno večdisciplinarno izobraženo in usposobljeno osebje, ki združuje vse zadevne sposobnosti, da se zagotovi, da se lahko nacionalni organi odzovejo na potrebe, zlasti kadar se države članice soočajo z znatnim bremenom pri izpolnjevanju obveznosti glede vračanja nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav. Pri oblikovanju tega celovitega in usklajenega pristopa bi morale države članice v celoti izkoristiti razpoložljive finančne instrumente, programe in projekte Unije na področju vračanja, zlasti Sklad za azil, migracije in vključevanje. V zvezi s tem bi morale tudi upoštevati migracijski pritisk, s katerim se soočajo pristojni organi.

               (11)

               V skladu s členom 6(1) Direktive 2008/115/ES bi morale države članice sistematično izdajati odločbe o vrnitvi državljanom tretjih držav, ki nezakonito prebivajo na njihovem ozemlju. Zakonodaja in praksa v državah članicah ne zagotavljata polnega učinka te obveznosti v vseh okoliščinah, kar ogroža učinkovitost sistema Unije za vračanje. Nekatere države članice na primer ne izdajo odločb o vrnitvi po negativni odločitvi o prošnji za azil ali dovoljenju za prebivanje ali pa ne izdajo takih odločb nezakonito prebivajočim državljanom tretjih držav, ki nimajo veljavnega osebnega dokumenta ali potne listine.

               (12)

               Odvisno od institucionalne ureditve držav članic, zlasti kadar postopek obravnavajo različni organi, odločbi o vrnitvi ne sledi nujno ali takoj zahteva organom tretjih držav, da preverijo istovetnost nezakonito prebivajočega državljana tretje države in predložijo veljavno potno listino.

               (13)

               V skladu s členom 13 Zakonika o schengenskih mejah (6) se oseba, ki je nezakonito prestopila mejo in nima pravice do bivanja na ozemlju zadevne države članice, pridrži in se zanjo uporabi postopek, ki je v skladu z Direktivo 2008/115/ES.

               (14)

               Direktiva 2008/115/ES določa, da se pri njenem izvajanju upošteva zdravstveno stanje zadevnih državljanov tretjih držav ter da se pred vrnitvijo zagotovita nujna zdravstvena oskrba in osnovno zdravljenje. Vendar je bistveno zagotoviti, da se odstranijo nezakonito prebivajoči državljani tretjih držav in da se sprejmejo ukrepi za preprečevanje ravnanja, s katerim se ovira ali preprečuje vrnitev, kot so lažne nove navedbe glede zdravstvenega stanja. Poleg tega je treba sprejeti ukrepe za učinkovito obravnavanje prošenj za azil, ki so bile vložene samo zaradi odložitve ali onemogočanja izvršitve odločb o vrnitvi.

               (15)

               Direktiva 2008/115/ES zahteva, da nezakonito prebivajoči državljani tretjih držav zapustijo Unijo, hkrati pa tudi določa, da odločbe o vrnitvi izvršujejo le države članice izdajateljice. Postopek vračanja se lahko začne v vsaki državi članici, v kateri je prijet isti nezakonito prebivajoči državljan tretje države. Medsebojno priznavanje odločb o vrnitvi, kot je določeno v Direktivi Sveta 2001/40/ES (7) in Odločbi Sveta 2004/191/ES (8), bi pospešilo postopek vračanja in odvračalo od nedovoljenega sekundarnega gibanja znotraj Unije.

               (16)

               Pridržanje je lahko bistven element za povečanje učinkovitosti sistema Unije za vračanje, pri čemer bi se moralo uporabljati samo, če ni možno učinkovito uporabiti drugih zadostnih, vendar manj prisilnih ukrepov v skladu s členom 15(1) Direktive 2008/115/ES. Poleg tega lahko pridržanje, kadar je potrebno za zagotovitev, da nezakonito prebivajoči državljani tretjih držav ne pobegnejo, omogoči uspešno pripravo in organizacijo operacij vračanja.

               (17)

               Najdaljše obdobje pridržanja, ki se trenutno uporablja v več državah članicah, je bistveno krajše od obdobja, ki ga določa Direktiva 2008/115/ES in ki je potrebno za uspešno dokončanje postopka vračanja. Ta krajša obdobja pridržanja preprečujejo učinkovite odstranitve.

               (18)

               Roki za vložitev pritožb zoper odločbe o vrnitvi se med državami članicami zelo razlikujejo, in sicer znašajo od nekaj dni do enega meseca ali več. V skladu s temeljnimi pravicami bi moral rok dopuščati dovolj časa, da se zagotovi dostop do učinkovitega pravnega sredstva, pri čemer bi bilo treba upoštevati dejstvo, da lahko dolgi roki negativno vplivajo na postopke vračanja.

               (19)

               Nezakonito prebivajoči državljani tretjih držav bi morali imeti pravico, da jih pred sprejetjem kakršnega koli posameznega ukrepa, ki na njih vpliva, zaslišijo pristojni organi.

               (20)

               V skladu z Direktivo 2008/115/ES bi bilo treba zagotoviti samodejni suspenzivni učinek pritožb zoper odločbe o vrnitvi, kadar obstaja nevarnost, da bo zadevni državljan tretje države v primeru vrnitve izpostavljen resničnemu tveganju, da bo obravnavan v nasprotju s členom 19(2) in členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kot ju razlaga Sodišče Evropske unije (9).

               (21)

               Veliko držav članic izvaja ponavljajoče se ocene nevarnosti vračanja v vseh različnih fazah azilnih postopkov in postopkov vračanja, kar lahko povzroči nepotrebne zamude pri vračanju nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav.

               (22)

               Vrnitev mladoletnika brez spremstva v tretjo državo izvora in ponovna združitev družine sta lahko v otrokovo korist. Prepoved izdaje odločb o vrnitvi mladoletnikom brez spremstva, ki obstaja v nacionalni zakonodaji več držav članic, ne zagotavlja polnega učinka obveznosti držav članic, da ustrezno upoštevajo otrokovo korist in okoliščine posameznega primera. Take prepovedi imajo lahko nepredvidene posledice za nezakonito priseljevanje, saj spodbujajo mladoletnike brez spremstva k nevarnim potovanjem v Unijo.

               (23)

               Odločitve o pravnem statusu in vračanju mladoletnikov brez spremstva bi morale vedno temeljiti na posameznih, večdisciplinarnih in zanesljivih ocenah otrokove koristi, vključno z iskanjem družine in oceno doma. Tako oceno bi bilo treba ustrezno dokumentirati.

               (24)

               V skladu s členom 17 Direktive 2008/115/ES, ki določa pogoje, pod katerimi lahko države članice pridržijo mladoletnike brez spremstva in družine z mladoletniki le, ko so izrabljena vsa druga sredstva in za najkrajše ustrezno obdobje, bi morale države članice zagotoviti razpoložljivost drugih možnosti za pridržanje otrok. Kadar pa ni nobenih takih možnosti, popolna prepoved pridržanja v takih primerih morda ne bi zagotovila polnega učinka obveznosti glede sprejetja vseh potrebnih ukrepov za zagotovitev vrnitve, kar bi lahko privedlo do preklica operacij vračanja zaradi pobega.

               (25)

               Do sprejetja predloga uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uporabi schengenskega informacijskega sistema za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (10) bi morale države članice v celoti izkoristiti možnost, da vnesejo razpis ukrepa zaradi prepovedi vstopa v skladu s členom 24(3) Uredbe (ES) št. 1987/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (11).

               (26)

               To priporočilo bi bilo treba nasloviti na vse države članice, ki jih zavezuje Direktiva 2008/115/ES.

               (27)

               Države članice bi morale svojim nacionalnim organom, pristojnim za opravljanje nalog v zvezi z vračanjem, naročiti, da pri tem uporabljajo to priporočilo.

               (28)

               To priporočilo spoštuje temeljne pravice in načela iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Zlasti zagotavlja popolno spoštovanje človekovega dostojanstva in uporabo členov 1, 4, 14, 18, 19, 24 in 47 Listine ter ga je treba ustrezno izvajati –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

      VEČJE IN BOLJŠE ZMOGLJIVOSTI ZA VRAČANJE

               1.

               Da bi države članice obravnavale postopkovne, tehnične in operativne ovire za učinkovitejše vrnitve, bi morale do 1. junija 2017 povečati zmogljivosti za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav z zagotavljanjem celovitega in usklajenega pristopa.

               2.

               Cilji takega celovitega in usklajenega pristopa na področju vračanja bi morali biti:

                           (a)

                           zagotoviti hitre postopke vračanja in znatno povišati stopnjo vračanja;

                           (b)

                           po potrebi mobilizirati organe kazenskega pregona in organe za priseljevanje ter usklajevati ukrepe s sodnimi organi, organi za pridržanje, sistemi skrbništva ter zdravstvenimi in socialnimi službami, da se zagotovijo hitri in ustrezni večdisciplinarni odzivi vseh organov, vključenih v postopke vračanja;

                           (c)

                           zagotoviti zadostno izobraženo in usposobljeno osebje iz vseh organov, pristojnih za postopke vračanja, ki se lahko hitro in po potrebi vedno odzove, zlasti v primeru vse večjega bremena pri izpolnjevanju obveznosti glede vračanja nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav;

                           (d)

                           glede na razmere v posamezni državi članici napotiti dodatno osebje na zunanjih mejah Unije, ki ima pooblastila in zmogljivosti, da sprejme takojšnje ukrepe za ugotavljanje in preverjanje istovetnosti in pravnega statusa državljanov tretjih držav ter takoj zavrne vstop ali izda odločbe o vrnitvi tistim, ki nimajo pravice do vstopa v Unijo ali prebivanja v njej.

               3.

               V okviru celovitega in usklajenega pristopa na področju vračanja bi bilo treba zlasti:

                           (a)

                           izvajati hitre zdravniške preglede, da bi se preprečile morebitne zlorabe v primerih iz točke 9(b);

                           (b)

                           sodelovati in si izmenjevati ustrezne operativne informacije z drugimi državami članicami ter Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo za izpolnitev njihovih ciljev in nalog;

                           (c)

                           v celoti izkoristiti ustrezne informacijske sisteme, kot so Eurodac, schengenski informacijski sistem (SIS) in vizumski informacijski sistem (VIS), za pravočasno pridobivanje informacij o istovetnosti in pravnem položaju zadevnih državljanov tretjih držav.

               4.

               Države članice bi morale zagotoviti, da imajo enote ali organi, odgovorni za zagotavljanje celovitega in usklajenega pristopa, vse potrebne človeške, finančne in materialne vire.

      SISTEMATIČNO IZDAJANJE ODLOČB O VRNITVI

               5.

               Za zagotovitev sistematičnega izdajanja odločb o vrnitvi državljanom tretjih držav, ki nimajo ali nimajo več pravice prebivati v Evropski uniji, bi morale države članice:

                           (a)

                           uvesti ukrepe za učinkovito iskanje in prijetje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav;

                           (b)

                           izdajati odločbe o vrnitvi ne glede na to, ali imajo nezakonito prebivajoči državljani tretjih držav osebni dokument ali potno listino;

                           (c)

                           čim bolj izkoristiti možnost iz člena 6(6) Direktive 2008/115/ES, da v enem pravnem aktu združijo ali hkrati sprejmejo odločitev o prenehanju zakonitega prebivanja in odločbo o vrnitvi, pod pogojem, da se za vsako odločitev oziroma odločbo spoštujejo ustrezni zaščitni ukrepi in določbe.

               6.

               Države članice bi morale zagotoviti, da so odločbe o vrnitvi časovno neomejene, tako da jih je mogoče izvršiti kadar koli, ne da bi bilo treba po določenem času ponovno začeti postopke vračanja. To ne bi smelo posegati v obveznost glede upoštevanja kakršnih koli sprememb položaja zadevnih državljanov tretjih držav, vključno z nevarnostjo vrnitve.

               7.

               Države članice bi morale v odločbah o vrnitvi sistematično uvajati informacije, da morajo državljani tretjih držav zapustiti ozemlje države članice in odpotovati v tretjo državo, z namenom odvračanja od nedovoljenega sekundarnega gibanja in njegovega preprečevanja.

               8.

               Države članice bi morale uporabiti odstopanje iz člena 2(2)(a) Direktive 2008/115/ES, kadar to lahko zagotovi učinkovitejše postopke, zlasti ko se soočajo z velikim migracijskim pritiskom.

      UČINKOVITO IZVRŠEVANJE ODLOČB O VRNITVI

               9.

               Za zagotovitev hitrih vrnitev nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav bi morale države članice:

                           (a)

                           v skladu z Direktivo 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta (12) omogočiti hitro obravnavanje prošenj za mednarodno zaščito v postopku pospešenega obravnavanja ali, če je to primerno, v postopku na meji, vključno s primeri, ko je bila prošnja za azil vložena samo zaradi odložitve ali onemogočanja izvršitve odločbe o vrnitvi;

                           (b)

                           sprejeti ukrepe za preprečevanje morebitnih zlorab v zvezi z lažnimi novimi navedbami glede zdravstvenega stanja z namenom preprečevanja odstranitve, na primer tako, da zagotovijo zdravstveno osebje, ki ga imenuje pristojni nacionalni organ ter ki lahko poda objektivno in neodvisno mnenje;

                           (c)

                           zagotoviti, da odločbam o vrnitvi takoj sledi zahteva tretji državi ponovnega sprejema, da predloži veljavne potne listine ali sprejme uporabo evropske potne listine za vrnitev, izdane v skladu z Uredbo (EU) 2016/1953 Evropskega parlamenta in Sveta (13);

                           (d)

                           uporabljati instrument medsebojnega priznavanja odločb o vrnitvi iz Direktive 2001/40/ES in Odločbe 2004/191/ES.

               10.

               Za učinkovito zagotovitev odstranitev nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav bi morale države članice:

                           (a)

                           po potrebi in ustrezno uporabljati pridržanje v primerih iz člena 15(1) Direktive 2008/115/ES, zlasti kadar obstaja nevarnost pobega, kot je določeno v točkah 15 in 16 tega priporočila;

                           (b)

                           v nacionalni zakonodaji določiti, da je najdaljše začetno obdobje pridržanja šest mesecev, pri čemer lahko to sodni organi prilagodijo glede na okoliščine primera, ter možnost za dodatno podaljšanje pridržanja do 18 mesecev v primerih iz člena 15(6) Direktive 2008/115/ES;

                           (c)

                           uskladiti zmogljivosti za pridržanje z dejanskimi potrebami, med drugim tudi z uporabo odstopanja za nujne razmere, kot je predvideno v členu 18 Direktive 2008/115/ES.

               (11)

               V zvezi z nezakonito prebivajočimi državljani tretjih držav, ki namerno ovirajo postopke vračanja, bi morale države članice razmisliti o uporabi sankcij v skladu z nacionalno zakonodajo. Te sankcije bi morale biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne ter ne bi smele ogroziti doseganja cilja Direktive 2008/115/ES.

      POSTOPKOVNI ZAŠČITNI UKREPI IN PRAVNA SREDSTVA

               (12)

               Države članice bi morale:

                           (a)

                           zaslišanja v upravnem postopku, ki jih opravljajo pristojni organi za različne namene, kot je na primer izdaja dovoljenja za prebivanje, vračanje ali pridržanje, čim bolj združiti v en sam postopkovni korak. Poleg tega bi morale razviti nove načine opravljanja takih zaslišanj državljanov tretjih držav, kot so videokonference;

                           (b)

                           določiti čim krajši rok za vložitev pritožb zoper odločbe o vrnitvi, ki je določen z nacionalno zakonodajo za podobne primere, zlasti pritožb, vloženih tik pred načrtovanim datumom odstranitve, da bi preprečile zlorabe pravic in postopkov;

                           (c)

                           zagotoviti samodejni suspenzivni učinek pritožb zoper odločbe o vrnitvi samo, kadar je to potrebno zaradi skladnosti s členom 19(2) in členom 47 Listine;

                           (d)

                           preprečiti, da se ponavljajo ocene tveganja kršitve načela nevračanja, če je bilo spoštovanje tega načela že ocenjeno v drugih postopkih, če je ocena dokončna in če ni sprememb položaja zadevnih državljanov tretjih držav.

      DRUŽINE IN OTROCI

               13.

               Za zagotovitev spoštovanja otrokovih pravic ter ob popolnem upoštevanju otrokove koristi in družinskega življenja v skladu s členom 5 Direktive 2008/115/ES bi morale države članice:

                           (a)

                           določiti jasna pravila o pravnem statusu mladoletnikov brez spremstva, ki omogočajo, da se jim izda odločba o vrnitvi in se izvrši vrnitev ali da se jim podeli pravica do prebivanja;

                           (b)

                           zagotoviti, da odločitve o pravnem statusu mladoletnikov brez spremstva vedno temeljijo na posamezni oceni otrokove koristi. Pri tej oceni bi bilo treba sistematično upoštevati, ali sta vrnitev mladoletnika brez spremstva v državo izvora in ponovna združitev družine v otrokovo korist;

                           (c)

                           uvesti ciljno usmerjene politike za ponovno vključevanje mladoletnikov brez spremstva;

                           (d)

                           zagotoviti, da pristojni organi sistematično ocenjujejo otrokovo korist na podlagi večdisciplinarnega pristopa, da je mladoletnik brez spremstva zaslišan in da je skrbnik ustrezno vključen.

               14.

               Kar zadeva temeljne pravice in pogoje iz Direktive 2008/115/ES, države članice v nacionalni zakonodaji ne bi smele izključiti možnosti za pridržanje mladoletnikov, kadar je to nujno potrebno za zagotovitev izvršitve pravnomočne odločbe o vrnitvi, če ne morejo zagotoviti manj prisilnih ukrepov od pridržanja, ki bi se lahko učinkovito uporabili za zagotovitev učinkovite vrnitve.

      NEVARNOST POBEGA

               15.

               Vsaka od naslednjih objektivnih okoliščin bi morala predstavljati izpodbojno domnevo, da obstaja nevarnost pobega:

                           (a)

                           zavrnitev sodelovanja v postopku identifikacije, uporaba lažnih ali ponarejenih osebnih dokumentov, uničenje ali kakršna koli drugačna odstranitev obstoječih dokumentov ter zavrnitev odvzema prstnih odtisov;

                           (b)

                           nasprotovanje operaciji vračanja z uporabo nasilja ali goljufij;

                           (c)

                           nespoštovanje ukrepa za preprečevanje pobega, naloženega v skladu s členom 7(3) Direktive 2008/115/ES, na primer z neizpolnjevanjem obveznosti glede javljanja pristojnim organom ali zadrževanja na določenem mestu;

                           (d)

                           nespoštovanje veljavne prepovedi vstopa;

                           (e)

                           nedovoljeno sekundarno gibanje v drugo državo članico.

               16.

               Države članice bi morale zagotoviti, da se naslednja merila ustrezno upoštevajo kot pokazatelj, da za nezakonito prebivajoče državljane tretjih držav obstaja nevarnost pobega:

                           (a)

                           jasno izražena namera o nespoštovanju odločbe o vrnitvi;

                           (b)

                           nespoštovanje roka za prostovoljni odhod;

                           (c)

                           veljavna obsodba zaradi hudega kaznivega dejanja v državah članicah.

      PROSTOVOLJNI ODHOD

               17.

               Države članice bi morale prostovoljni odhod odobriti samo na zahtevo zadevnega državljana tretje države, hkrati pa zagotoviti, da je državljan tretje države dobro obveščen o možnosti predložitve take zahteve.

               18.

               Države članice bi morale v odločbi o vrnitvi določiti čim krajše obdobje za prostovoljni odhod, ki je potrebno za organizacijo in izvršitev vrnitve, ob upoštevanju okoliščin posameznega primera.

               19.

               Države članice bi morale pri določitvi trajanja obdobja za prostovoljni odhod oceniti okoliščine posameznega primera, zlasti možnosti vrnitve in pripravljenost nezakonito prebivajočega državljana tretje države k sodelovanju s pristojnimi organi za namene vrnitve.

               20.

               Obdobje, ki je daljše od sedmih dni, bi bilo treba odobriti samo, kadar nezakonito prebivajoči državljan tretje države dejavno sodeluje za namene vrnitve.

               21.

               Obdobje za prostovoljni odhod se ne bi smelo odobriti v primerih iz člena 7(4) Direktive 2008/115/ES, zlasti kadar za nezakonito prebivajočega državljana tretje države obstaja nevarnost pobega, kot je določeno v točkah 16 in 17 tega priporočila, in v primerih prejšnjih obsodb za huda kazniva dejanja v drugih državah članicah.

      PROGRAMI ZA POMOČ PRI PROSTOVOLJNEM VRAČANJU

               22.

               Države članice bi morale do 1. junija 2017 vzpostaviti operativne programe za pomoč pri prostovoljnem vračanju, ki bi morali biti v skladu s skupnimi standardi o programih za pomoč pri prostovoljnem vračanju in ponovno vključevanje, ki jih je razvila Komisija v sodelovanju z državami članicami in ki jih je potrdil Svet (14).

               23.

               Države članice bi morale v sodelovanju z nacionalnimi izobraževalnimi, socialnimi in zdravstvenimi službami sprejeti ukrepe za izboljšanje razširjanja informacij o prostovoljnem vračanju in programih za pomoč pri prostovoljnem vračanju med nezakonito prebivajočimi državljani tretjih držav.

      PREPOVEDI VSTOPA

               24.

               Da bi države članice v celoti izkoristile prepovedi vstopa, bi morale:

                           (a)

                           zagotoviti, da prepovedi vstopa začnejo veljati na dan, ko državljani tretjih držav zapustijo EU, da se njihovo dejansko trajanje ne bi neupravičeno skrajšalo; to bi bilo treba zagotoviti v primerih, ko je datum odhoda znan nacionalnim organom, zlasti v primerih odstranitve in odhoda v okviru programa za pomoč pri prostovoljnem vračanju;

                           (b)

                           vzpostaviti način za preverjanje, ali je državljan tretje države, ki nezakonito prebiva v Evropski uniji, slednjo zapustil v obdobju za prostovoljni odhod, in za zagotovitev učinkovitih nadaljnjih ukrepov v primeru, da je ni zapustil, vključno z izdajo prepovedi vstopa;

                           (c)

                           sistematično vnašati razpise ukrepov zaradi prepovedi vstopa v drugo generacijo schengenskega informacijskega sistema v skladu s členom 24(3) Uredbe (ES) št. 1987/2006 ter

                           (d)

                           vzpostaviti sistem za izdajo odločbe o vrnitvi v primerih, kadar se nezakonito prebivanje odkrije med izstopno kontrolo. V utemeljenih primerih ter na podlagi posamezne ocene in ob uporabi načela sorazmernosti bi bilo treba prepoved vstopa izdati tudi za preprečitev prihodnjih tveganj nezakonitega prebivanja.

      V Bruslju, 7. marca 2017

            Za Komisijo

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Član Komisije

      (1)  Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL L 348, 24.12.2008, str. 98).

      (2)  Uredba Sveta (EU) št. 1053/2013 z dne 7. oktobra 2013 o vzpostavitvi ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma za preverjanje uporabe schengenskega pravnega reda in razveljavitvi Sklepa Izvršnega odbora z dne 16. septembra 1998 o ustanovitvi stalnega odbora o ocenjevanju in izvajanju Schengenskega sporazuma (UL L 295, 6.11.2013, str. 27).

      (3)  Odločba Sveta 2008/381/ES z dne 14. maja 2008 o ustanovitvi Evropske migracijske mreže (UL L 131, 21.5.2008, str. 7).

      (4)  Sklepi Evropskega sveta z dne 20. in 21. oktobra 2016, EUCO 31/16.

      (5)  Sporočilo za medije Evropskega sveta 43/17 z dne 3. februarja 2017.

      (6)  Uredba (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah) (UL L 77, 23.3.2016, str. 1).

      (7)  Direktiva Sveta 2001/40/ES z dne 28. maja 2001 o medsebojnem priznavanju odločb o izgonu državljanov tretjih držav (UL L 149, 2.6.2001, str. 34).

      (8)  Odločba Sveta 2004/191/ES z dne 23. februarja 2004 o določitvi meril in praktičnih rešitev za izravnavo finančnih neskladij, ki so posledica uporabe Direktive 2001/40/ES o medsebojnem priznavanju odločb o izgonu državljanov tretjih držav (UL L 60, 27.2.2004, str. 55).

      (9)  Sodba Sodišča Evropske unije z dne 18. decembra 2014 v zadevi Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve proti Moussa Abdida, C-562/13, ECLI:EU:C:2014:2453.

      (10)  COM(2016) 881 final.

      (11)  Uredba (ES) št. 1987/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vzpostavitvi, delovanju in uporabi druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (UL L 381, 28.12.2006, str. 4).

      (12)  Direktiva 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (UL L 180, 29.6.2013, str. 60).

      (13)  Uredba (EU) 2016/1953 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. oktobra 2016 o uvedbi evropske potne listine za vrnitev nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav in razveljavitvi Priporočila Sveta z dne 30. novembra 1994 (UL L 311, 17.11.2016, str. 13).

      (14)  Sklepi Sveta z dne 9. in 10. junija 2016.


				|

		52011SC0819

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the Czech Republicand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of the Czech Republic, 2011-2014

			   	Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Češke za leto 2011
in mnenje Sveta
o dopolnitvi konvergenčnega programa Češke za obdobje 2011–2014
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1],
zlasti člena 9(3) Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[2],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog
Evropske komisije za začetek nove strategije za delovna mesta in rast,
imenovane Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih
politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih
je potrebno ukrepanje za spodbuditev potenciala Evrope za trajnostno rast in
konkurenčnost.
(2)
Svet je 13. julija 2010 sprejel
priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in
Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za
zaposlovalne politike držav članic[3], ki sta združena v
„integriranih smernicah“. Države članice so bile pozvane, naj upoštevajo
integrirane smernice v svojih nacionalnih ekonomskih in zaposlovalnih
politikah.
(3)
Komisija je 12. januarja 2011 sprejela
prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek novega cikla ekonomskega
upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra predhodnega in integriranega
usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.
(4)
Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil
prednostne naloge za fiskalno konsolidacijo in strukturno reformo (v skladu s
sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na podlagi
letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je potrebo po
prednostni obravnavi ponovne vzpostavitve trdnih javnih financ in fiskalne
vzdržnosti, zmanjšanju brezposelnosti z reformami na trgu dela ter po novih
prizadevanjih za povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da te
prednostne naloge pretvorijo v konkretne ukrepe ter jih vključijo v svoje
programe stabilnosti ali konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.
(5)
Češka je 29. aprila 2011 predložila
nacionalni program reform za 2011, 5. maja 2011 pa še dopolnitev
konvergenčnega programa za obdobje 2011–2014. Programa sta bila ocenjena
istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave.
(6)
Svetovna finančna kriza je zaradi trgovinske
odprtosti češkega gospodarstva močno prizadela rast BDP in dvignila
brezposelnost na Češkem. Dejanski BDP je v letu 2009 padel za 4,1 %,
kot posledica padca izvoza in domačih investicij. Stopnja brezposelnosti
je znatno narastla s 4,4 % v letu 2008 na 7,3 % v letu 2010, stopnja
zaposlovanja pa je padla za 2 odstotni točki od leta 2008 do 2010. Vendar
sta visoka stopnja odprtosti mednarodni trgovini in hitro okrevanje glavnih
trgovskih partnerjev Češke tudi olajšala hiter povratek na 2,3-odstotno
stopnjo realne rasti BDP v letu 2010 in bosta še naprej podpirala zmerno
izboljšanje.
(7)
Na podlagi ocene dopolnitve konvergenčnega
programa v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da so
makroekonomske predpostavke, na katerih temelji program, za prvi dve leti
verjetne, za naslednja leta pa preveč optimistične. Program temelji
na nižji pričakovani rasti za leto 2012 v primerjavi s pomladansko
napovedjo služb Komisije iz leta 2011, v glavnem zaradi nadaljnjega trajnega
zmanjšanja realnih odhodkov javne porabe, ki pa ni upoštevano v napovedi služb
Komisije za leto 2012, ob predpostavki, da se politika ne bo spremenila –
Program predvideva zmanjšanje javnofinančnega primanjkljaja pod 3 %
BDP v letu 2013 in nadalje do 1,9 % BDP v letu 2014. Načrtovana
konsolidacija temelji predvsem na omejevanju odhodkov. Predlagani ukrepi na
splošno zadoščajo za doseg cilja v letu 2013, kot je priporočil Svet,
vendar obstajajo tveganja za dejanski proračunski rezultat ukrepov, kot so
predstavljeni v programu. Poleg tega se zdi, da je doseganje ciljev v zadnjih
letih programa v glavnem odvisno od ugodnih cikličnih razmer in
nadaljnjega povečanja učinkovitosti javne uprave, kar bo mogoče
vse težje uresničiti. Predvideno je, da bo srednjeročni proračunski
cilj dosežen po koncu programskega obdobja. Povprečni letni fiskalni napor
v obdobju 2010–2013 je nižji od vrednosti 1 % BDP, ki jo v skladu s
postopkom v zvezi s čezmernim primanjkljajem z dne
2. decembra 2009 priporoča Svet.
(8)
V programu je določen jasen cilj, da se
primanjkljaj v javnih financah do leta 2013 zmanjša pod vrednost 3 % BDP.
Izziv bo zagotoviti, da ukrepi, na katerih temelji pot zmanjšanja primanjkljaja
v letih 2011–2013, kot tudi v letih po tem, ne ogrozijo dolgoročne rasti,
zlasti z zagotavljanjem sredstev za izobraževanje ter javne raziskave in
razvoj, in da zagotovijo ustrezno rezervo za povečanja odhodkov zaradi
demografskega razvoja.
(9)
Strategija proračunske konsolidacije zajema
ukrepe, ki vplivajo na prihodke iz DDV: nižja stopnja DDV se bo po načrtih
dvignila v letih 2012 in 2013, medtem ko se bo višja stopnja znižala v letu
2013. Vlada namerava tudi povečati število podjetij, ki so zavezanci za
DDV od leta 2013. V skladu s programom bi te spremembe morale povzročiti
dvig davčnih prihodkov za 0,7 % BDP v letu 2012 in nato za 0,1 %
BDP v letu 2013. Poleg tega se zdi, da obstajajo nadaljnje možnosti za
povečanje prihodkov iz posrednih davkov, ki so v letu 2010 znašali
11,8 % BDP, v primerjavi s povprečjem EU v višini 13,4 %, in
če je mogoče davke preusmeri od dela na druga področja. Poleg
tega je ocenjeno, da je razlika med dejanskim prihodkom od DDV in
teoretično obveznostjo iz naslova DDV znatno nad povprečjem EU, kar
utemeljuje potrebo po ukrepih, ki bodo izboljšali spoštovanje davčnih
predpisov.
(10)
Ker se predvideva, da bodo proračunske
posledice staranja prebivalstva precej nad povprečjem EU, je zelo pomembna
reforma pokojninskega sistema. Vlada je predlagala dva sklopa predlogov: za
prvi paket se pričakuje, da ga bo Parlament potrdil do septembra 2011,
nanaša pa se na dokladni steber pokojninskega sistema, ki je bil v
primanjkljaju od leta 2009. Med drugimi ukrepi vsebuje tudi dvig predpisane
starostne meje za upokojitev, ki bo leta 2014 poenotena na 67 let za moške in
ženske. Ta sklop sprememb parametrov gre v smer obravnave vprašanja
proračunske vzdržnosti; kljub temu se lahko zgodi, da reševanje izzivov
zaradi staranja prebivalstva ne bo zadostovalo. Drugi paket ukrepov, ki jih
vlada še ni uradno potrdila, bi obsegal uvedbo prostovoljnega drugega zasebnega
pokojninskega stebra v letu 2013, da se poveča raznolikost virov
pokojninskih prihodkov in podpre njihova bodoča primernost s spodbujanjem
razvoja zasebnih prihrankov. Vendar predlagana oblika pokojninskega stebra le
malo spodbuja k pridružitvi k shemi in lahko dejansko prispeva k
dolgoročnem pritisku, navedenem zgoraj. Stroške delovanja takih
pokojninskih skladov je treba tudi pazljivo proučiti in jih obdržati
čim nižje, da se zagotovi učinkovitost sistema.
(11)
Trg dela šteje za zmerno prilagodljivega in pred svetovno
finančno krizo ni pokazal večjih pomanjkljivosti. Sedaj so nekatere
strukturne slabosti postale očitne. Glavni izziv so resne težave, s
katerimi se soočajo ženske z otroci, ko se po porodniškem dopustu ponovno
vključujejo v trg dela. To vprašanje je pomembno tudi zaradi njegovih
obsežnih posledic za gospodarstvo: daljša obdobja odsotnosti z dela, večje
razlike v zaposlenosti med spoloma in največja razlika v plačah med
spoloma med vsemi državami članicami. Zgodnje vračanje na delovno
mesto ostaja težavno kljub prizadevanjem vlade, da staršem zagotovi večjo
izbiro pri določanju dolžine starševskega dopusta. Težavo je mogoče
delno pripisati nizki pripravljenosti podjetij, da bi omogočila pogodbe o
zaposlitvi s krajšim delovnim časom, ki jih pogosto izberejo zaposleni z
majhnimi otroci v drugih državah članicah, in delno omejenim možnostim
varstva otrok po dostopnih cenah, zlasti za otroke mlajše od treh let.
(12)
Medtem ko splošna stopnja brezposelnosti ostaja
nizko pod povprečjem EU, pa narašča dolgotrajna brezposelnost, zlasti
med osebami, starimi od 20 do 29 let. Zelo velike težave pri iskanju zaposlitve
imajo nizko-izobražene in slabo plačane osebe. Visok delež dolgotrajno
brezposelnih oseb je skladen s pomanjkanjem sredstev in relativno malo obsežnimi
aktivnimi politikami trga dela in nizkim deležem udeležencev rednih ukrepov
aktiviranja.
(13)
Neučinkovitost v javni upravi, ki bremeni
poslovno okolje, bi bilo mogoče obravnavati z obsežnejšim izvajanjem
obstoječih strategij. Vlada je leta 2007 začela izvajati program za
„boljšo pripravo zakonodaje“ in protikorupcijsko strategijo za leti 2011–2012.
V njih so objavljeni ukrepi, ki so pomembni za izboljšanje kakovosti
češkega pravnega in regulativnega okvira, ki je po rezultatih mednarodnih
preiskav pod povprečjem EU, in okrepitev poslovnega zaupanja. Izziv
predstavlja stabilizacija javne uprave, saj pogosta in daljnosežna
preoblikovanja ovirajo njeno učinkovitost. Za to bi bilo treba sprejeti
akt o javnih uslužbencih, sprejetje katerega je bilo večkrat odloženo. Vlada
je nedavno sprejela ukrepe za povečanje preglednosti javnih naročil.
Kljub temu en element regulativnega okvira, namreč posebna vrsta delnic,
ki omogoča popolnoma anonimen prenos sredstev, predstavlja tveganje in mu
je treba nameniti pozornost.
(14)
Pričakuje se, da bo kriza negativno vplivala
na potencialno rast. Izboljšanje človeškega kapitala je pomembno, kljub
visokemu deležu mladih, ki se vpišejo na univerzo. Ovira ga nezadostna kakovost
usposabljanja, kot kaže nizka ocena mednarodnih raziskav glede čeških
ustanov za terciarno izobraževanje. Poleg tega je poraba na študenta
v primerljivih cenah v zadnji četrtini držav EU in je zlasti omejena za
primarno izobraževanje. V nacionalnem reformnem programu so poudarjeni ukrepi
za vse faze izobraževanja. Zapletena reforma terciarnega izobraževanja se
pripravlja zadnjih sedem let. Zagotavljanje kakovostnega in učinkovitega
terciarnega izobraževanja je pomembno za konkurenčnost in sposobnost
razvoja.
(15)
Komisija je ocenila konvergenčni program in
nacionalni reformni program Češke[4]. Glede na to, da je treba
okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo EU
v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena
za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Češkem, ampak tudi
spoštovanje pravil in smernic EU. V tem smislu Komisija meni, da je treba
nadaljevati z osredotočenostjo na fiskalno konsolidacijo in pri tem
varovati odhodke za pospeševanje rasti. Dolgoročna vzdržnost javnih financ
je v veliki meri odvisna od sposobnosti, da se sedaj izvede pokojninska
reforma. Vse večje vključevanje v trg dela, zlasti žensk, in
zaposlitvene možnosti za osebe, ki so dolgotrajno brezposelne, so bistvenega
pomena. Naslednji koraki k izboljšanju kakovosti javnih storitev in regulativnega
okvira, kot tudi kakovosti terciarnega izobraževanja, so nujni za
konkurenčnost.
(16)
Glede na to oceno, tudi ob upoštevanju
Priporočila Sveta na podlagi člena 126(7) Pogodbe o delovanju
Evropske unije z dne 2. decembra 2009, je Svet proučil posodobitev konvergenčnega
programa Češke za leto 2011, njegovo mnenje[5] pa je zlasti
odraženo v njegovih priporočilih v točkah (1) in (2) v nadaljevanju.
Ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta z dne 25. marca 2011 je Svet
proučil nacionalni reformni program Češke –
PRIPOROČA, naj Češka v
obdobju 2011–2012 ukrepa:
(1)
V letu 2011 izvede načrtovano konsolidacijo in
sprejme izravnalne ukrepe trajne narave v primeru upada prihodkov in odstopanja
pri odhodkih. Sprejme fiskalne ukrepe, kot je načrtovano v programu za
leto 2012, in podpre cilj za 2013 z bolj specifičnimi ukrepi. Naj se
izogiba zmanjševanju odhodkov na postavkah, ki spodbujajo rast, in izkoristi
razpoložljivi prostor za povišanje prihodkov iz posrednih davkov, izboljša
upoštevanje davčnih predpisov in zmanjša število davčnih utaj.
(2)
Uvede celovito pokojninsko reformo za izboljšanje
dolgoročne vzdržnosti javnih financ in za zagotovitev bodoče
primernosti pokojnin. Prizadevanja naj se
osredotočijo na, prvič, nadaljnje spremembe javnega stebra,
vključno s hitrejšim višanjem zakonsko predpisane starosti za upokojitev
od načrtovanega, in sicer z določitvijo ukrepov za spodbujanje
zaposlovanja starejših delavcev; in, drugič, na razvoj zasebnih
varčevalnih shem. V tem okviru naj
zagotovi, da predvidena naložbena shema privlači široko udeležbo in da je
oblikovana tako, da upravni stroški ostanejo pregledni in nizki.
(3)
Okrepi udeležbo na trgu dela, tako da za starše z
majhnimi otroci zmanjša ovire za ponovni vstop na trg dela prek povečane
razpoložljivosti in dostopa do otroškega varstva po dostopnih cenah.
Poveča privlačnost in razpoložljivost prožnejših oblik delovnih
razmerij, kot je pogodba o delu s krajšim delovnim časom.
(4)
Sprejme ukrepe za okrepitev zmogljivosti javne
službe za zaposlovanje, da bi povečala kakovost in učinkovitost
usposabljanja, pomoči pri iskanju zaposlitve in posameznikom prilagojenih
storitev, tako da poveže financiranje programov z rezultati. V posvetovanju z zainteresiranimi stranmi uvede
prilagojene programe usposabljanja za starejše delavce, mlade, slabo
usposobljene delavce in druge ranljive skupine.
(5)
Sprejme potrebne ukrepe za izboljšanje kakovosti
javnih storitev na področjih, ki so bistvena za poslovno okolje. V tem
okviru pospeši uveljavljanje protikorupcijske strategije skladno z
določenimi cilji, sprejme akt o javnih uslužbencih za spodbujanje
stabilnosti in učinkovitosti javne uprave ter spremeni trgovinski zakonik,
da bi se odpravilo anonimno lastništvo delnic.
(6)
Naj vzpostavi pregleden sistem za ocenjevanje
kakovosti akademskih institucij in ga poveže z njihovim financiranjem, da se
izboljša uspešnost terciarnega izobraževanja.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997,
str. 1.
[2]               UL C …, str. .
[3]               Ohranjene za
leto 2011 v skladu s Sklepom Sveta 2011/308/EU z dne
19. maja 2011.
[4]               SEC(2011) 712.
[5]               Predvideno v členu 9(3) Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 12. julija 2016 v zvezi z nacionalnim programom reform Nizozemske za leto 2016 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Nizozemske za leto 2016

text:
               18.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 299/41

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 12. julija 2016
   v zvezi z nacionalnim programom reform Nizozemske za leto 2016 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Nizozemske za leto 2016
   (2016/C 299/10)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 26. novembra 2015 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2016. Evropski svet je na zasedanju 17. in 18. marca 2016 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 26. novembra 2015 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Nizozemsko opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja. To priporočilo je Evropski svet potrdil na zasedanju 18. in 19. februarja 2016, Svet pa ga je sprejel 8. marca 2016 (3). Nizozemska bi morala kot država, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev ekonomske in monetarne unije zagotoviti, da to priporočilo v celoti in pravočasno izvede.

               (2)

               Poročilo o državi za Nizozemsko za leto 2016 je bilo objavljeno 26. februarja 2016. V njem je bil ocenjen napredek Nizozemske pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 14. julija 2015, in doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Komisija je 8. marca 2016 predstavila rezultate poglobljenega pregleda. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da na Nizozemskem ni makroekonomskih neravnotežij. Ključnega pomena je odpraviti zelo visoko zadolženost gospodinjstev. Velik in stalen presežek na tekočem računu, ki odraža strukturne značilnosti gospodarstva in oblikovanje politik v zvezi z nefinančnimi družbami, ostaja izziv, tudi zaradi učinkov prelivanja v druge države članice euroobmočja.

               (3)

               Nizozemska je 28. aprila 2016 predložila nacionalni program reform za leto 2016 in program stabilnosti za leto 2016. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (4)

               Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov za obdobje 2014–2020. Kot je predvideno v členu 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4), lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti evropskih strukturnih in investicijskih skladov z dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (5)

               Za Nizozemsko trenutno veljajo preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter prehodne določbe glede dolga. Vlada v programu stabilnosti za leto 2016 načrtuje, da se bo nominalni saldo postopno izboljšal, in sicer na 0,1 % BDP v letu 2019. Hkrati načrtuje tudi poslabšanje preračunanega strukturnega salda (5) v letu 2016, in sicer na – 1,4 % BDP, nato pa njegovo izboljšanje. Srednjeročni proračunski cilj, tj. strukturni primanjkljaj v višini 0,5 % BDP, naj bi bil dosežen v letu 2019. Vendar naj bi bil na podlagi preračunanega strukturnega salda srednjeročni proračunski cilj dosežen že od leta 2018. V skladu s programom stabilnosti se pričakuje, da bo delež javnega dolga v BDP dosegel 65,4 % v letu 2016 in se nato postopoma zmanjšal na 58,9 % v letu 2019. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2016 obstaja za Nizozemsko ob nespremenjenih politikah tveganje določenega odklona od zahtev iz preventivnega dela v letu 2016 ter v letih 2016 in 2017 skupaj. Nizozemska naj bi v letu 2016 izpolnjevala prehodne določbe glede dolga, po izteku prehodnega obdobja pa v letu 2017 merilo glede zmanjšanja dolga. Svet na podlagi ocene programa stabilnosti in ob upoštevanju pomladanske napovedi Komisije iz leta 2016 meni, da bo Nizozemska večinoma izpolnjevala določbe Pakta za stabilnost in rast. Kljub temu bodo za izpolnjevanje določb v letih 2016 in 2017 potrebni dodatni ukrepi.

               (6)

               Nedavno povišanje stopnje zaposlenosti je mogoče v celoti pripisati večjemu številu zaposlenih s pogodbami za določen čas in samozaposlenih. Čeprav je Nizozemska sprejela ukrepe za odpravo te težave, je potreben celovitejši pristop. Nizke stopnje prehoda s pogodb za določen čas na pogodbe za nedoločen čas še vedno predstavljajo tveganje za segmentacijo trga dela. Visok in naraščajoč delež pogodb za določen čas je mogoče opaziti v okviru velikih razlik v delovnopravnih določbah med pogodbami za določen in tistimi za nedoločen čas. Samozaposleni brez zaposlenih so pogosteje premalo zavarovani pred invalidnostjo, brezposelnostjo in starostjo, kar bi lahko dolgoročno vplivalo na vzdržnost sistema socialne varnosti. Uvedenih je bilo več ukrepov za zmanjšanje razlik med pogodbami za nedoločen in tistimi za določen čas. Ugoden davčni sistem in odsotnost obveznosti plačila nekaterih prispevkov za socialno varnost še vedno zagotavljata finančne spodbude za samozaposlovanje.

               (7)

               Eden od ključnih izzivov pri odpravi visoke zadolženosti gospodinjstev je stanovanjski trg, na katerem so se v zadnjih desetletjih nakopičile togosti in izkrivljajoče spodbude, ki oblikujejo vzorce stanovanjskega financiranja in varčevanja v tem sektorju. Dejstvo, da gospodinjstva povečujejo bruto hipotekarni dolg na podlagi stanovanjskega premoženja, je večinoma posledica dolgoletnih fiskalnih spodbud, zlasti davčne olajšave za hipotekarne obresti. Od leta 2012 je bilo izvedenih več ukrepov za delno odpravo te težave, ki pa niso bili okrepljeni v skladu s priporočilom Sveta iz leta 2015. Razvoj dobro delujočega zasebnega najemniškega trga ovirajo subvencije v drugih stanovanjskih podsektorjih. Sektor socialnih stanovanj je eden največjih v Uniji, vendar se stanovanja ne dodelijo vedno učinkovito tistim, ki so resnično v stiski. V tem sektorju je bilo uvedeno razlikovanje višine najemnin glede na dohodke gospodinjstev. Stanovanjske družbe bodo morale ločevati dejavnosti v splošnem gospodarskem interesu (tj. socialna stanovanja) od drugih dejavnosti. Ker so bile nekatere izkrivljajoče spodbude za povezovanje najemnine z višino dohodkov na trgu socialnih stanovanj odpravljene, je primerno, da se s tega dela priporočila Sveta iz leta 2015 preide na spremljanje razmer. Hkrati ostaja stanovanjski trg zelo izkrivljen in še naprej ustvarja davčne spodbude za zadolževanje gospodinjstev. Pri teh vprašanjih je potreben nadaljnji napredek.

               (8)

               Poleg izkrivljanj na stanovanjskem trgu obvezni nedavčni prispevki v drugi steber pokojninskega sistema obremenjujejo razpoložljivi dohodek gospodinjstev. Drugi steber pokojninskega sistema deluje dobro v smislu kakovosti in ustreznosti, vendar ima pomanjkljivosti v smislu medgeneracijske pravičnosti, preglednosti in odpornosti na ekonomske pretrese. V zadnjih letih se je vzdržnost pokojninskega sistema izboljšala s povišanjem upokojitvene starosti na 67 let do leta 2021 in njeno povezavo s pričakovano življenjsko dobo po tem letu. Pokojninski prispevki so se v povprečju znižali, odkar se je znižala najvišja davka oproščena odmerna stopnja pri pokojninah. Primerna znotraj- in medgeneracijska porazdelitev stroškov in tveganj, ki bi presegala sprejeta pravila o usklajevanju z inflacijo in finančnih rezervah (okvir finančne ocene), bi gospodinjstvom pomagala, da finančna sredstva uporabijo v rasti prijaznejše namene. Vlada je napovedala, da namerava v sodelovanju s socialnimi partnerji izvesti obsežno reformo drugega stebra pokojninskega sistema, da bi ustvarila preglednejši in aktuarsko pravičnejši sistem.

               (9)

               Med gospodarsko krizo so se naložbe zelo zmanjšale, pri čemer so od takrat le delno okrevale. Pomanjkljivosti pri naložbah v celotnem gospodarstvu se zdijo zelo ciklične, pri čemer so posledica poslabšanja razmer na stanovanjskem trgu in odločitev v okviru konsolidacije javnih financ. Čeprav se zdijo ovire za naložbe majhne, kaže, da je nizka raven naložb v gradbeni sektor in obnovljivo energijo povezana z negotovostjo na trgih in regulativnimi dejavniki. Kljub izboljšanju kreditnih pogojev so se tveganja za nova posojila v trenutnem finančnem okolju povečala. Javnofinančni odhodki na področju raziskav in razvoja se od leta 2014 zmanjšujejo, medtem ko zasebni odhodki na tem področju ostajajo nizki. Svet je zato leta 2015 Nizozemski priporočil, naj javne odhodke preusmeri v podporo naložbam v raziskave in razvoj ter si prizadeva za izboljšanje zasebnih odhodkov na tem področju. Javni in zasebni odhodki na področju raziskav in razvoja so nizki glede na raven izobrazbe, akademskih dosežkov in gospodarskega razvoja.

               (10)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Nizozemske in jo objavila v poročilu o državi za leto 2016. Prav tako je ocenila program stabilnosti in nacionalni program reform ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Nizozemska prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko na Nizozemskem, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU. Priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih od 1 do 3.

               (11)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1.

               (12)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in program stabilnosti. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilu 3 –

         PRIPOROČA, da Nizozemska v obdobju 2016–2017 ukrepa tako, da:

               1.

               Omeji odklon od srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2016 in doseže letno fiskalno prilagoditev v višini 0,6 % BDP v letu 2017. Preusmeri javne odhodke v večjo podporo naložbam v raziskave in razvoj.

               2.

               Odpravi preostale ovire pri zaposlovanju delavcev s pogodbami za nedoločen čas in olajša prehod s pogodb za določen čas na pogodbe za nedoločen čas. Obravnava znatno povečanje števila samozaposlenih brez zaposlenih, med drugim tudi z zmanjšanjem davčnih izkrivljanj v korist samozaposlovanja, ne da bi pri tem ogrozila podjetništvo, in spodbujanjem dostopa samozaposlenih do cenovno dostopnega socialnega varstva.

               3.

               Sprejme ukrepe, da drugi steber pokojninskega sistema postane preglednejši, medgeneracijsko pravičnejši in odpornejši na pretrese. Sprejme ukrepe za zmanjšanje preostalih izkrivljanj na stanovanjskem trgu in davčnih spodbud za zadolževanje gospodinjstev, zlasti z zmanjšanjem davčne olajšave za hipotekarne obresti.

      V Bruslju, 12. julija 2016

            Za Svet

            Predsednik

         P. KAŽIMÍR

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  UL C 96, 11.3.2016, str. 1.

      (4)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

      (5)  Strukturni saldo, kot ga je preračunala Komisija na podlagi informacij iz programa stabilnosti z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Nadzornega organa Efte z dne 13. aprila 2011 o regulaciji cen zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih držav Efta

text:
               8.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 340/5

         PRIPOROČILO NADZORNEGA ORGANA EFTE
   z dne 13. aprila 2011
   o regulaciji cen zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih držav Efta (1)

   2012/C 340/04
   NADZORNI ORGAN EFTE JE (2) –
   ob upoštevanju Sporazuma o evropskem gospodarskem prostoru (3),
   ob upoštevanju Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča ter zlasti člena 5(2)(b) Sporazuma,
   ob upoštevanju akta iz točke 5cl Priloge XI k Sporazumu EGP Direktiva 2002/21/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (4), in zlasti člen 19(1) Direktive, kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu,
   po posvetovanju z Odborom EFTA za komunikacije,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s členom 8(3) okvirne direktive nacionalni regulativni organi (NRO) prispevajo k razvoju notranjega trga med drugim tako, da na pregleden način sodelujejo med seboj in z Evropsko komisijo in/ali Nadzornim organom, kadar je primerno, da bi zagotovili razvoj dosledne regulativne prakse. Vendar je bilo med ocenjevanjem več kot 850 osnutkov ukrepov, priglašenih na podlagi člena 7 okvirne direktive 2002/21/ES, ugotovljeno, da še vedno obstajajo nedoslednosti pri reguliranju cen zaključevanja govornega klica.

               (2)

               Čeprav je v večini držav EGP na splošno predvidena določena stroškovna naravnanost, se ukrepi za nadzorovanje cen v EGP še vedno večinoma razlikujejo. Poleg številnih različnih instrumentov za razčlenitev stroškov se ti instrumenti tudi različno izvajajo. To še povečuje razlike med veleprodajnimi cenami zaključevanja klicev v EGP, kar je mogoče le delno razložiti z nacionalnimi posebnostmi. Skupina evropskih regulatorjev (ERG), ustanovljena z aktom iz točke 5ci Priloge XI k Sporazumu EGP (Sklep Komisije 2002/627/ES
                   (5)), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu, (6) je to potrdila v svojem Skupnem stališču o simetričnosti cen zaključevanja klicev v fiksnem in mobilnem omrežju. NRO so obenem manjšim operaterjem fiksne ali mobilne telefonije večkrat odobrili višje cene zaključevanja klicev in to utemeljili tako, da so ti operaterji novi operaterji na trgu, ki še ne dosegajo prihrankov obsega, in/ali pa zanje veljajo drugačni stroškovni pogoji. Te asimetrije so prisotne znotraj držav in prek državnih meja, čeprav postopoma izginjajo. Skupina evropskih regulatorjev je v skupnem stališču priznala, da bi cene zaključevanja klicev običajno morale biti simetrične in da je treba asimetrijo primerno upravičiti.

               (3)

               Zelo različne regulacije cen zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih bistveno izkrivljajo razmere na trgu. Pri trgih zaključevanja klicev gre za dvostranski dostop, saj imata oba povezovalna operaterja koristi od povezovanja klicev, ker pa tudi tekmujeta med seboj za naročnike, imajo cene zaključevanja klicev pomembne strateške in konkurenčne posledice. Kadar cene zaključevanja klicev presegajo dejanske stroške, to povzroči precejšnje premike med trgi fiksne in mobilne telefonije in uporabniki. Poleg tega lahko pride na trgih, kjer imajo operaterji asimetrične tržne deleže, do precej večjih plačil manjših konkurentov večjim. Ob tem pa absolutne cene zaključevanja klicev v mobilnih omrežjih v primerjavi s cenami v številnih državah zunaj EGP ter cenami zaključevanja klicev v fiksnih omrežjih na splošno v nekaterih državah EGP ostajajo visoke, kar pomeni visoke, čeprav padajoče cene za končne uporabnike. Visoke cene zaključevanja klicev običajno pomenijo visoke maloprodajne cene odhodnih klicev, kar zmanjšuje njihovo uporabo ter posledično blaginjo potrošnikov.

               (4)

               Dosedanje pomanjkanje usklajevanja pri uporabi načel stroškovnega računovodstva na trgu zaključevanja klicev potrjuje, da je potreben skupni pristop, ki bo zagotovil večjo pravno varnost in spodbujal morebitne vlagatelje, obenem pa zmanjšal regulativno breme za obstoječe operaterje, ki trenutno delujejo v več državah EGP. Cilj enotne regulacije na trgih zaključevanja klicev je jasen; Cilj enotne regulacije na trgih zaključevanja klicev je jasen; priznavajo ga NRO in Evropska komisija in Nadzorni organ sta ga večkrat poudarila pri ocenjevanju osnutkov ukrepov na podlagi člena 7 okvirne direktive 2002/21/ES.

               (5)

               Nekatere določbe regulativnega okvira za elektronska komunikacijska omrežja in storitve predvidevajo izvajanje nujno potrebnih in primernih mehanizmov stroškovnega računovodstva in obveznosti cenovnega nadzora, in sicer v členih 9, 11 in 13 v povezavi z uvodno izjavo 20 akta iz točke 5cj Priloge XI k Sporazumu EGP (Direktiva 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (7)) (Direktiva o dostopu), kakor je bila Sporazumu EGP prilagojena s Protokolom 1 k Sporazumu (8).

               (6)

               Akt iz točke 26j Priloge XI l Sporazumu EGP (Priporočilo Komisije 2005/698/ES z dne 19. septembra 2005 o ločenem računovodstvu in sistemih stroškovnega računovodstva na osnovi regulativnega okvira za elektronske komunikacije (9)), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom i k Sporazumu (10), vsebuje okvir za dosledno uporabo posebnih določb v zvezi s stroškovnim računovodstvom in ločenim računovodstvom, katerih namen je izboljšati preglednost regulativnih računovodskih sistemov, metod, revizijskih postopkov in postopkov poročanja v korist vseh udeleženih strank.

               (7)

               Veleprodajno zaključevanje govornih klicev je storitev, ki je potrebna za zaključevanje klicev na klicanih številkah (v fiksnih omrežjih) ali klicih naročnikom (v mobilnih omrežjih). Sistem zaračunavanja v EGP temelji na načelu „plača tisti, ki kliče“, kar pomeni, da klicano omrežje določa ceno zaključevanja klica, plača pa jo kličoče omrežje. Storitev se klicani stranki ne zaračuna, zato se ta običajno ne odzove na ceno zaključevanja klica, ki jo določi njen ponudnik omrežja. V tem smislu so glavna skrb regulativnih organov na področju konkurence pretirane cene. Visoke cene zaključevanja klicev se povrnejo z višjimi cenami klicev za končne uporabnike. Če upoštevamo dvostransko naravo trgov zaključevanja klicev, je druga morebitna težava na področju konkurence med drugim navzkrižno subvencioniranje med operaterji. Te morebitne težave na področju konkurence so značilne tako za trge zaključevanja klicev v fiksnih omrežjih kot tudi za trge zaključevanja klicev v mobilnih omrežjih. Ker lahko operaterji, ki zaključujejo klice, cene dvignejo bistveno nad raven stroškov, velja stroškovna naravnanost za najprimernejši srednjeročni odziv na ta problem. V uvodni izjavi 20 Direktive o dostopu je navedeno, da mora biti metoda pokrivanja stroškov v skladu z okoliščinami. Glede na posebne značilnosti trgov zaključevanja klicev ter z njimi povezanih vprašanj na področju konkurence in distribucije Evropska komisija in Nadzorni organ že dlje časa priznavata, da bi se z določitvijo skupnega pristopa na podlagi standarda dejanskih stroškov in uporabe simetričnih cen za zaključevanje klicev spodbujala učinkovitost in trajnostna konkurenca ter povečale koristi za uporabnike v smislu cene in ponudbe storitev.

               (8)

               V skladu s členom 8(1) okvirne direktive države EGP zagotovijo, da NRO pri opravljanju regulativnih nalog, opredeljenih v navedeni direktivi in v posebnih direktivah, zlasti v direktivah, katerih namen je zagotovitvi učinkovito konkurenco, dosledno upoštevajo zahtevo po tehnološko nevtralni zakonski ureditvi. V členu 8(2) okvirne direktive je tudi predvideno, da NRO podpirajo konkurenco tako, da med drugim poskrbijo, da uporabniki v celoti izkoristijo ugodnosti v smislu izbire, cene in kakovosti storitve ter da ni izkrivljanja ali omejevanja konkurence. Da bi dosegli te cilje in enotno uporabo v vseh državah EGP, bi bilo treba regulirane cene zaključevanja klicev čim prej znižati na raven stroškov, ki jih imajo učinkoviti operaterji.

               (9)

               V konkurenčnem okolju bi operaterji tekmovali glede na tekoče stroške in ne bi prejeli nadomestila za stroške, ki so jih ustvarili z neučinkovitim delovanjem. Zato bi bilo treba podatke o preteklih stroških pretvoriti v podatke o tekočih stroških, kar bi odražalo stroške učinkovitega operaterja, ki uporablja sodobno tehnologijo.

               (10)

               Operaterji, ki prejmejo nadomestilo za dejanske stroške, nastale pri zaključevanju klicev, niso dovolj spodbujeni k izboljšanju učinkovitosti. Izvajanje modela „od spodaj navzgor“ je v skladu s konceptom omrežja, ki naj bi ga uvedel učinkovit operater, medtem ko ekonomski oziroma tehnični model učinkovitega omrežja temelji na tekočih stroških. Upošteva potrebno količino opreme in ne dejansko zagotovljene količine opreme ter zanemarja neposredne stroške.

               (11)

               Glede na to, da model „od spodaj navzgor“ temelji predvsem na izpeljanih stroških (npr. omrežni stroški se izračunajo na podlagi informacij prodajalcev opreme), želijo regulativni organi morda uskladiti rezultate modela „od spodaj navzgor“ z rezultati modela „od zgoraj navzdol“, da bi dobili čim robustnejše rezultate in se izognili velikim neskladnostim pri stroških poslovanja, stroških kapitala in porazdelitvi stroškov na domnevnega in dejanskega operaterja. Da bi NRO ugotovil in izboljšal morebitne pomanjkljivosti modela „od spodaj navzgor“, kot je asimetričnost podatkov, lahko rezultate uporabe modela „od spodaj navzgor“ primerja z rezultati, ki izhajajo iz ustreznega modela „od zgoraj navzdol“, pri katerem se uporabljajo revidirani podatki.

               (12)

               Model izračunavanja stroškov bi moral temeljiti na izbiri učinkovitih tehnologij, ki se lahko zagotovijo v obdobju, ki ga model obravnava, če jih je mogoče opredeliti. Torej bi lahko danes pripravljeni model „od spodaj navzgor“ načeloma predpostavljal, da osrednje omrežje za fiksna omrežja temelji na omrežjih naslednje generacije. Model za mobilna omrežja „od spodaj navzgor“ bi moral temeljiti na tehnologijah druge in tretje generacije, ki se uporabljajo pri dostopovnem delu omrežja, in odražati pričakovano stanje, medtem ko bi lahko osrednji del temeljil na omrežjih prihodnje generacije.

               (13)

               Glede na posebne značilnosti trgov zaključevanja klicev je treba stroške storitev zaključevanja klicev izračunati na podlagi predvidenih dolgoročnih prirastnih stroškov (LRIC). Pri modelu LRIC so vsi stroški spremenljivi, in ker se predvideva, da se vsa sredstva dolgoročno nadomestijo, omogoča določanje cen na osnovi modela LRIC učinkovito povrnitev stroškov. Modeli LRIC upoštevajo le tiste stroške, ki nastanejo pri zagotavljanju predvidenega prirasta. Pristop, ki temelji na prirastnih stroških, upošteva samo dejansko nastale stroške, ki jih ne bi bilo, če storitve, vključene v prirast, ne bi več izvajali (tem stroškom se je torej mogoče izogniti), in spodbuja učinkovito proizvodnjo in potrošnjo ter zmanjšuje morebitno izkrivljanje konkurence. Bolj ko se cene zaključevanja klicev razlikujejo od prirastnih stroškov, večje je izkrivljanje konkurence med trgi fiksne in mobilne telefonije in/ali med operaterji z asimetričnimi tržnimi deleži in prometnimi tokovi. Zato je upravičena uporaba čistega pristopa LRIC, pri čemer je ustrezni prirastek veleprodajna storitev zaključevanja klicev, vključeni pa so samo stroški, ki se jim je mogoče izogniti. Poleg tega bi bilo na podlagi pristopa LRIC mogoče kriti vse stalne in spremenljive stroške (ker stalni stroški postanejo v daljšem časovnem obdobju spremenljivi), ki dodatno nastanejo pri opravljanju veleprodajne storitve zaključevanja klicev, kar bi olajšalo učinkovito povrnitev stroškov.

               (14)

               Stroški, ki se jim je mogoče izogniti, so razlika med opredeljenimi skupnimi dolgoročnimi stroški operaterja, ko izvaja vse svoje storitve, in opredeljenimi skupnimi dolgoročnimi stroški istega operaterja, ko izvaja vse svoje storitve razen veleprodajne storitve zaključevanja klicev, s katero oskrbuje tretje stranke (tj. ločeni stroški operaterja, ki ne zagotavlja zaključevanja klicev tretjim strankam). Da bi zagotovili primeren pripis stroškov, je treba razlikovati med stroški, ki so odvisni od prometa, tj. vsemi stalnimi in spremenljivimi stroški, ki se povečajo, ko se poveča promet, in stroški, ki niso odvisni od prometa, tj. vsemi stroški, ki se ne povečajo, ko se poveča promet. Da bi opredelili stroške, ki se jim je mogoče izogniti pri veleprodajnem zaključevanju klicev, je treba zanemariti stroške, ki niso odvisni od prometa. Poleg tega bi bilo morda primerno, da se stroške, odvisne od prometa, najprej dodeli drugim storitvam (npr. vzpostavljanju povezave, sporočilom SMS in MMS, širokopasovnim storitvam, zakupljenim vodom itd.), pri čemer bi bilo veleprodajno zaključevanje klicev storitev, ki bi jo upoštevali kot zadnjo. Stroški, nastali pri veleprodajni storitvi zaključevanja klicev, bi morali biti torej visoki samo toliko kot dodatni stroški, ki nastanejo pri opravljanju storitve. Posledično bi moralo stroškovno računovodstvo, ki temelji na dolgoročnih prirastnih stroških veleprodajne storitve zaključevanja klicev na trgih fiksne in mobilne telefonije, dopuščati povrnitev samo tistih stroškov, ki se jim je mogoče izogniti, če se veleprodajne storitve zaključevanja klicev ne bi več zagotavljale tretjim strankam.

               (15)

               Opaziti je mogoče, da je zaključevanje klicev storitev, ki ustvarja ugodnosti tako za kličoče kot tudi za klicane (če prejemnik ne bi imel ugodnosti, klica ne bi sprejel), kar pomeni, da pri ustvarjanju stroškov sodelujeta obe strani. Če bi se cene določale na podlagi vzročnih zvez stroškov, bi morala stran, ki ustvari stroške, te tudi kriti. S priznavanjem dvostranske narave trgov zaključevanja klicev, ko stroške ustvarjata obe strani, ni treba povrniti vseh nastalih stroškov z reguliranimi veleprodajnimi cenami zaključevanja klicev. Za namen tega priporočila se lahko vsi stroški, ki nastanejo pri opravljanju veleprodajne storitve zaključevanja klicev in se jim je mogoče izogniti, povrnejo na podlagi veleprodajne cene, tj. vsi stroški, ki se povečajo, ko se poveča promet na področju veleprodajnega zaključevanja klicev.

               (16)

               Pri določanju cen zaključevanja klicev je treba vsako odstopanje od posamične stopnje učinkovitih stroškov utemeljiti z objektivnimi razlikami v stroških, na katere operaterji ne morejo vplivati. V fiksnih omrežjih stroškovne razlike, na katere operater ne more vplivati, niso bile ugotovljene. V mobilnih omrežjih se lahko neenakomerna dodelitev spektra obravnava kot zunanji dejavnik, ki med mobilnimi operaterji povzroča razlike v stroških na enoto. Razlike v zunanjih stroških lahko nastanejo, kadar spekter ni bil dodeljen na podlagi tržno zasnovanih mehanizmov, ampak po zaporednem izdajanju dovoljenj. Frekvenčno pogojene stroškovne razlike so interno določene in verjetno je, da se bodo bistveno zmanjšale ali izničile, če se spekter dodeli s tržno zasnovanim mehanizmom, kot je dražba, ali kadar obstaja sekundarni trg.

               (17)

               Vendar lahko za nove operaterje na trgih mobilne telefonije veljajo v prehodnem obdobju višji stroški na enoto, dokler ti ne dosežejo minimalnega učinkovitega obsega. NRO jim lahko v takih primerih – potem ko so ugotovili, da na maloprodajnem trgu pri vstopu na trg in njegovi širitvi obstajajo ovire – dovolijo, da višje prirastne stroške v primerjavi z operaterjem, pri katerem je uporabljen model, kompenzirajo v prehodnem obdobju do največ štirih let po vstopu na trg. Glede na skupno stališče skupine evropskih regulatorjev je upravičeno izhajati iz časovnega okvira štirih let za odpravo asimetrij; Glede na skupno stališče skupine evropskih regulatorjev je upravičeno izhajati iz časovnega okvira štirih let za odpravo asimetrij; podlaga za to je ocena, da bo po pričakovanjih na trgu mobilne telefonije tržni delež med 15 in 20 % dosežen v treh do štirih letih, s tem pa bo dosežena raven minimalnega učinkovitega obsega. Drugače je pri novih operaterjih na trgih fiksne telefonije, ki lahko dosežejo nizke stroške na enoto, s tem da svoja omrežja na posebnih geografskih območjih usmerijo na povezave z veliko prometa in/ali najamejo ustrezne povezave pri glavnih operaterjih.

               (18)

               Amortizacijska metoda, ki odraža ekonomsko vrednost sredstev, je prednostni pristop. Vendar če robustnega ekonomskega modela za amortizacijo ni mogoče razviti, so mogoči tudi drugi pristopi, vključno z linearno amortizacijo, rentami in diferencialnimi rentami. Merilo pri izbiri morebitnih pristopov je, kako zelo se bodo približali ekonomskemu merilu amortizacije. Če torej robustnega ekonomskega modela za amortizacijo ni mogoče pripraviti, bi morali v modelu „od spodaj navzdol“ posebej pregledati amortizacijski profil vsakega večjega sredstva in izbrati pristop, ki ustvari amortizacijski profil, podoben profilu ekonomske amortizacije.

               (19)

               Glede učinkovitega poslovnega obsega se na trgu fiksne in mobilne telefonije uporabljajo različni pristopi. Minimalni učinkoviti obseg, ki velja za posamezne stopnje v sektorju fiksne in mobilne telefonije, je odvisen od ustreznih regulativnih in komercialnih danosti.

               (20)

               Pri reguliranju veleprodajnih cen zaključevanja klicev NRO operaterjev ne bi smeli ovirati niti jim preprečevati, da v prihodnosti izberejo alternativne rešitve za izmenjavo zaključevanja prometa, pod pogojem da so te rešitve v skladu s konkurenčnim trgom.

               (21)

               Prehodno obdobje, ki traja do 31. decembra 2012, bi moralo biti dovolj dolgo, da NRO uvedejo model izračunavanja stroškov in da operaterji v skladu z njim prilagodijo svoje poslovne načrte ter hkrati upoštevajo nujno potrebo uporabnikov, da čim bolj izkoristijo ugodnosti, ki jih imajo učinkovite cene zaključevanja klicev, ki temeljijo na stroških.

               (22)

               NRO z omejenimi sredstvi lahko izjemoma potrebujejo dodatno prehodno obdobje za pripravo priporočenega modela izračunavanja stroškov. V tem primeru lahko NRO, ki lahko dokaže, da kaka druga metoda (npr. primerjalna analiza), ki ni model LRIC „od spodaj navzgor“, je pa zasnovana na tekočih stroških, zagotavlja rezultate, ki so skladni s tem priporočilom in konkurenčnim trgom, do 1. julija 2014 določi začasne cene, ki temeljijo na alternativnem pristopu. Kadar je za NRO z omejenimi viri objektivno nesorazmerno, da po tem datumu uporabljajo priporočeno metodo izračunavanja stroškov, lahko ti NRO do datuma pregleda te uredbe še naprej uporabljajo nadomestno metodo, razen če organ, ustanovljen za sodelovanje med NRO ter Evropsko komisijo in Nadzornim organom, vključno z njegovimi delovnimi skupinami, zagotavlja zadostno praktično podporo in jih usmerja pri premoščanju/reševanju problema omejenih virov in zlasti stroškov, nastalih pri izvajanju priporočene metode. Rezultati, pridobljeni z nadomestnimi metodami, ne smejo presegati povprečnih cen zaključevanja klicev, ki jih NRO določajo z izvajanjem priporočene metode za izračunavanje stroškov.

               (23)

               O tem priporočilu je bilo izvedeno posvetovanje z Odborom EFTA za komunikacije, ki je o njem dalo mnenje –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Kadar nacionalni regulativni organi (NRO) v skladu s členom 13 Direktive o dostopu operaterjem, ki jih NRO na podlagi tržne analize, izvedene v skladu s členom 16 okvirne direktive, štejejo za operaterje s pomembno tržno močjo na trgih veleprodajnega zaključevanja govornih klicev v posameznih javnih telefonskih omrežjih (v nadaljnjem besedilu: trgi zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih), naložijo obveznosti cenovnega nadzora in stroškovnega računovodstva, bi morali NRO določiti cene zaključevanja klicev, ki temeljijo na stroških učinkovitega operaterja. To pomeni, da bi bile te cene tudi simetrične. Pri tem bi morali NRO upoštevati naslednji postopek.

               2.

               Priporoča se, da ocenjevanje dejanskih stroškov temelji na tekočih stroških in da se uporabi model „od spodaj navzgor“ z dolgoročnimi prirastnimi stroški (LRIC) kot ustrezna metoda za izračunavanje stroškov.

               3.

               NRO lahko primerjajo rezultate uporabe modela „od spodaj navzgor“ z rezultati uporabe modela „od zgoraj navzdol“, pri katerem se uporabljajo revidirani podatki, da se preveri in izboljša robustnost rezultatov ter da se opravijo ustrezne prilagoditve.

               4.

               Model izračunavanja stroškov bi moral temeljiti na učinkovitih tehnologijah, ki se lahko zagotovijo v obdobju, ki ga model obravnava. Osrednji del fiksnih in mobilnih omrežij bi torej lahko načeloma temeljil na omrežjih naslednje generacije. Tudi dostop do mobilnih omrežij bi moral temeljiti na telefoniji druge in tretje generacije.

               5.

               Različne navedene stroškovne kategorije bi morale biti opredeljene, kot sledi:

                           (a)

                           „prirastni stroški“ so stroški, ki se jim je mogoče izogniti, če se določen prirast ne zagotavlja več (navedeni tudi kot stroški, ki se jim je mogoče izogniti);

                           (b)

                           „stroški, ki so odvisni od prometa“, so vsi stalni in spremenljivi stroški, ki se povečajo, ko se poveča promet.

               6.

               V modelu LRIC bi bilo treba ustrezni prirast opredeliti kot veleprodajno storitev zaključevanja govornih klicev za tretje stranke. To pomeni, da bi morali NRO pri ocenjevanju prirastnih stroškov ugotoviti razliko med celotnimi dolgoročnimi stroški, ki jih ima operater, ko zagotavlja vse svoje storitve, in celotnimi dolgoročnimi stroški tega operaterja, ko ne zagotavlja veleprodajnih storitev zaključevanja klicev tretjim strankam. Treba je razlikovati med stroški, ki so odvisni od prometa, in stroški, ki niso odvisni od prometa, pri čemer je treba pri izračunavanju cen veleprodajnega zaključevanja klicev zanemariti stroške, ki niso odvisni od prometa. Priporočeni pristop za opredelitev ustreznih prirastnih stroškov bi bil, da se stroške, odvisne od prometa, pripiše najprej storitvam, ki niso storitve zaključevanja klicev, pri čemer se samo preostali stroški, odvisni od prometa, dodelijo veleprodajni storitvi zaključevanja klicev. To pomeni, da bi se reguliranim storitvam zaključevanja klicev dodelili samo stroški, ki se jim je mogoče izogniti, če se tretjim strankam storitev zaključevanja klicev ne zagotavlja več. Načela izračunavanja prirastnih stroškov veleprodajne storitve zaključevanja govornih klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih so za obe vrsti omrežij natančneje opredeljena v Prilogi.

               7.

               Priporočeni pristop za amortizacijo sredstev je ekonomska amortizacija, kadar je ta izvedljiva.

               8.

               Pri odločanju o primernem učinkovitem obsegu operaterja, pri katerem je uporabljen model, bi morali NRO upoštevati načela za opredeljevanje primernega učinkovitega obsega v fiksnih in mobilnih omrežjih zaključevanja klicev, kot je določeno v Prilogi.

               9.

               Vsako opredelitev ravni dejanskih stroškov, ki odstopajo od zgoraj določenih načel, je treba utemeljiti z objektivnimi razlikami v stroških, na katere zadevni operaterji ne morejo vplivati. Take objektivne razlike v stroških se lahko pojavijo na trgih zaključevanja mobilnih klicev zaradi neenakih dodelitev spektra. Če je dodatni spekter, ki je bil pridobljen za zagotavljanje veleprodajnega zaključevanja klicev, vključen v model izračunavanja stroškov, morajo NRO redno preverjati morebitne objektivne razlike v stroških in pri tem med drugim upoštevati, ali je mogoče predvideti, da bo dodatni spekter postal na voljo v tržno zasnovanih postopkih dodeljevanja, kar bi lahko znižalo morebitne razlike v stroških, ki izhajajo iz obstoječih dodelitev, oziroma ali se ta relativna stroškovna pomanjkljivost sčasoma zmanjšuje s povečanjem tržnega deleža novih udeležencev na trgu.

               10.

               Kadar je mogoče dokazati, da ima novi udeleženec na trgu mobilne telefonije, ki posluje pod minimalnim učinkovitim obsegom, višje prirastne stroške na enoto kot operater, pri katerem je uporabljen model, lahko NRO – potem ko so ugotovili, da na maloprodajnem trgu pri vstopu na trg in njegovi širitvi obstajajo ovire – dovolijo, da se ti višji stroški kompenzirajo v prehodnem obdobju z reguliranimi cenami zaključevanja klicev. To obdobje ne sme presegati štirih let po vstopu na trg.

               11.

               To priporočilo ne posega v prejšnje regulativne odločitve NRO v zvezi s tukaj obravnavanimi zadevami. Kljub temu morajo NRO zagotoviti, da so cene zaključevanja klicev do 31. decembra 2012 stroškovno učinkovite in simetrične, pri čemer so odvisne od morebitnih objektivnih razlik v stroških, ugotovljenih v skladu s točkama 9 in 10.

               12.

               V izjemnih okoliščinah, če NRO zlasti zaradi omejenih sredstev ne more pravočasno dokončati priporočenega modela izračunavanja stroškov in kadar lahko dokaže, da metoda, ki ni model LRIC „od spodaj navzgor“, je pa zasnovana na tekočih stroških, zagotavlja rezultate, ki so skladni s tem priporočilom in konkurenčnim trgom, lahko NRO do 1. julija 2014 določi začasne cene, ki temeljijo na alternativnem pristopu. Kadar je za NRO z omejenimi viri objektivno nesorazmerno, da po tem datumu uporabljajo priporočeno metodo izračunavanja stroškov, lahko ti NRO do datuma pregleda te uredbe še naprej uporabljajo nadomestno metodo, razen če organ, ustanovljen za sodelovanje med NRO ter Evropsko komisijo in Nadzornim organom, vključno z njegovimi delovnimi skupinami, zagotavlja zadostno praktično podporo in jih usmerja pri premoščanju/reševanju problema omejenih virov in zlasti stroškov, nastalih pri izvajanju priporočene metode. Rezultati, pridobljeni z nadomestnimi metodami, ne smejo presegati povprečnih cen zaključevanja klicev, ki jih NRO določajo z izvajanjem priporočene metode za izračunavanje stroškov.

               13.

               To priporočilo bo pregledano v skladu s katerimi koli prihodnjimi spremembami Priporočila Evropske komisije 2009/396/ES o regulaciji cen zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih EU.

               14.

               To priporočilo je naslovljeno na države Efte.

      V Bruslju, 13. aprila 2011

            Za Nadzorni organ Efte

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            Namestnica predsednika

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            Član kolegija

      (1)  Ustreza priporočilu Evropske komisije 2009/396/ES z dne 7. maja 2009 o regulaciji cen zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih EU (UL L 124, 20.5.2009, str. 67), kakor je bilo prilagojeno Sporazumu EGP.

      (2)  V nadaljnjem besedilu: Nadzorni organ.

      (3)  V nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP.

      (4)  UL L 108, 24.4.2002, str. 33.

      (5)  UL L 200, 30.7.2002, str. 38.

      (6)  Sklep Skupnega odbora EGP št. 10/2004 (UL L 116, 22.4.2004, str. 58 in Dopolnilo EGP št. 20, 22.4.2004, str. 13), e.i.f. 7. februarja 2004.

      (7)  UL L 108, 24.4.2002, str. 7.

      (8)  Sklep Skupnega odbora EGP št. 11/2004 (UL L 116, 22.4.2004, str. 60 in Dopolnilo EGP št. 20, 22.4.2004, str. 14), e.i.f. 1. novembra 2004.

      (9)  UL L 266, 11.10.2005, str. 64.

      (10)  Sklep Skupnega odbora EGP št. 84/2008 (UL L 280, 23.10.2008, str. 18 in Dopolnilo EGP št. 64, 23.10.2008, str. 11), e.i.f. 5. julija 2008.

      PRILOGA

         Načela izračunavanja veleprodajnih cen zaključevanja klicev v fiksnih omrežjih

      Ustrezni prirastni stroški (tj. stroški, ki se jim je mogoče izogniti) veleprodajnega zaključevanja klicev so razlika med skupnimi dolgoročnimi stroški operaterja, ko izvaja vse svoje storitve, in skupnimi dolgoročnimi stroški istega operaterja, ko tretjim strankam ne zagotavlja veleprodajne storitve zaključevanja klicev.
      Treba je razlikovati med stroški, ki so odvisni od prometa, in stroški, ki niso odvisni od prometa, da bi zagotovili primerno pripisovanje teh stroškov. Stroške, ki niso odvisni od prometa, je treba zanemariti za namen izračuna veleprodajnih cen zaključevanja klicev. Med stroški, ki so odvisni od prometa, je treba ustrezni prirasti zaključevanja klicev dodeliti samo tiste stroške, ki bi se jim lahko izognili, če ne bi zagotavljali veleprodajne storitve zaključevanja klicev. Ti stroški, ki se jim je mogoče izogniti, se lahko izračunajo tako, da se stroški, odvisni od prometa, dodelijo najprej storitvam, ki niso veleprodajne storitve zaključevanja klicev (npr. vzpostavljanju povezave, podatkovnim storitvam, IPTV itd.), veleprodajni storitvi zaključevanja govornih klicev pa se dodelijo samo preostali stroški, odvisni od prometa.
      Privzeta razmejitvena točka med stroški, ki so odvisni od prometa, in stroški, ki niso odvisni od prometa, je običajno pri prvi koncentraciji prometa. V javnem telefonskem omrežju (PSTN) je to običajno stran priključne kartice v (oddaljenem) koncentratorju v povratnem vodu. Kartica DSLAM/MSAN ustreza širokopasovnemu omrežju nove generacije (1). Kadar je DSLAM/MSAN v zunanji omarici, je treba upoštevati, ali se prejšnja zanka med omarico in centralo/glavnim razdelilnikom uporablja skupno in jo je treba obravnavati kot del stroškovne kategorije, ki je odvisna od prometa. V tem primeru je razmejitvena točka med stroški, ki so odvisni od prometa, in stroški, ki niso odvisni od prometa, v zunanji omarici. Če je namenska zmogljivost dodeljena storitvi zaključevanja glasovnih klicev ne glede na uporabljeno tehnologijo, ostane razdelitvena točka na ravni (oddaljenega) koncentratorja.
      Po zgoraj opisanem pristopu bi primeri stroškov, ki bi bili zajeti v prirastu storitve zaključevanja klicev, vključevali dodatno zmogljivost omrežja, ki je potrebna za prenos dodatnega veleprodajnega prometa zaključevanja klicev (npr. dodatna omrežna infrastruktura, če je potrebna za povečanje zmogljivosti za izvajanje dodatnega veleprodajnega prometa zaključevanja klicev) ter dodatne veleprodajne stroške iz prodaje, ki nastanejo neposredno pri zagotavljanju veleprodajne storitve zaključevanja klicev tretjim strankam.
      NRO morajo pri določanju učinkovitega obsega operaterja za namene modela izračunavanja stroškov upoštevati, da lahko operaterji v fiksnih omrežjih svoja omrežja zgradijo na posebnih geografskih območjih in se usmerijo na povezave z veliko prometa in/ali pa najamejo ustrezne povezave pri glavnem operaterju. NRO morajo torej pri določanju enotnega učinkovitega obsega operaterja, pri katerem je uporabljen model, upoštevati, da je treba spodbujati učinkovit vstop na trg, obenem pa priznati, da imajo manjši operaterji pod nekaterimi pogoji na manjših geografskih območjih nižje stroške na enoto. Poleg tega se za manjše operaterje, ki na večjih geografskih območjih nimajo prednosti, ki jih imajo večji operaterji, lahko domneva, da bodo veleprodajno storitev kupili in da ne bodo sami zagotavljali storitve zaključevanja klicev.

         Načela izračunavanja veleprodajnih cen zaključevanja klicev v mobilnih omrežjih

      Ustrezni prirastni stroški (tj. stroški, ki se jim je mogoče izogniti) veleprodajnega zaključevanja klicev so razlika med skupnimi dolgoročnimi stroški operaterja, ko izvaja vse svoje storitve, in skupnimi dolgoročnimi stroški istega operaterja, ko tretjim strankam ne zagotavlja veleprodajne storitve zaključevanja klicev.
      Treba je razlikovati med stroški, ki so odvisni od prometa, in stroški, ki niso odvisni od prometa, da bi zagotovili primerno pripisovanje teh stroškov. Stroške, ki niso odvisni od prometa, je treba zanemariti za namen izračuna veleprodajnih cen zaključevanja klicev. Med stroški, ki so odvisni od prometa, je treba ustrezni prirasti zaključevanja klicev dodeliti samo tiste stroške, ki bi se jim lahko izognili, če ne bi zagotavljali veleprodajne storitve zaključevanja klicev. Ti stroški, ki se jim je mogoče izogniti, se lahko izračunajo tako, da se stroški, odvisni od prometa, dodelijo najprej storitvam, ki niso veleprodajne storitve zaključevanja klicev (npr. vzpostavljanju povezave, storitvam SMS in MMS itd.), veleprodajni storitvi zaključevanja govornih klicev pa se dodelijo samo preostali stroški, odvisni od prometa.
      Stroški telefonskega aparata in kartice SIM niso odvisni od prometa in jih je treba izključiti iz modelov izračunavanja stroškov za veleprodajne storitve zaključevanja govornih klicev.
      Pokritost je mogoče najbolje opisati kot sposobnost ali možnost, da se v določenem trenutku opravi klic s katere koli točke v omrežju, medtem ko zmogljivost predstavlja dodatne omrežne stroške, ki nastanejo pri povečanem prometu. Zaradi zagotavljanja take pokritosti naročnikom bodo nastali stroški, ki niso odvisni od prometa in se ne smejo pripisati prirasti veleprodajnega zaključevanja klicev. Povečanje zmogljivosti in razvoj novih storitev bolj spodbujata vlaganja v zrele trge mobilne telefonije, kar bi se moralo upoštevati tudi v modelu izračunavanja stroškov. Prirastni stroški veleprodajnih storitev zaključevanja govornih klicev morajo torej izključevati stroške pokritosti, vključevati pa stroške dodatne zmogljivosti, če ti nastanejo zaradi zagotavljanja veleprodajnih storitev zaključevanja govornih klicev.
      Stroški uporabe spektra (dovoljenja za ohranjanje in uporabo frekvenc spektra), ki nastanejo z zagotavljanjem maloprodajnih storitev naročnikom omrežja, so na začetku odvisni od števila naročnikov in ne od prometa, zato se ne bi smeli izračunavati kot del prirasta veleprodajne storitve zaključevanja klicev. Stroški pridobitve dodatnega spektra za povečanje zmogljivosti omrežja (nad minimum, potreben za zagotavljanje maloprodajnih storitev naročnikom), ki nastanejo, da bi se lahko izvajal promet, ki je posledica zagotavljanja veleprodajne storitve zaključevanja govornih klicev, morajo biti vključeni glede na predvidene oportunitetne stroške, kadar je to mogoče.
      Po zgoraj opisanem pristopu bi primeri stroškov, ki bi bili zajeti v prirasti storitve zaključevanja klicev, vključevali dodatno zmogljivost omrežja, ki je potrebna za prenos dodatnega veleprodajnega prometa (npr. dodatna omrežna infrastruktura, če je potrebna za povečanje zmogljivosti za izvajanje dodatnega veleprodajnega prometa). Taki stroški, povezani z omrežjem, bi lahko vključevali dodatna središča za posredovanje klicev z mobilnih telefonov (Mobile Switching Centres) ali hrbtenično infrastrukturo, ki je neposredno potrebna za izvajanje prometa zaključevanja klicev tretjim strankam. Kadar si operaterji pri opravljanju storitev vzpostavljanja povezave in zaključevanja klicev nekatere elemente omrežja delijo (npr. celične lokacije ali bazne postaje z oddajno-sprejemno enoto), so ti elementi omrežja vključeni v model izračunavanja stroškov zaključevanja klicev samo, če so potrebni zaradi dodatne zmogljivosti, ki je nujna za izvajanje prometa zaključevanja klicev tretjim strankam. Poleg tega bi se upoštevali tudi stroški dodatnega spektra in veleprodajni stroški iz prodaje, ki nastanejo neposredno pri zagotavljanju veleprodajne storitve zaključevanja klicev tretjim strankam. To pomeni, da stroški pokritosti, poslovni režijski stroški, ki se jim ni mogoče izogniti, in maloprodajni stroški iz prodaje v prirast niso vključeni.
      Ob upoštevanju sprememb pri tržnih deležih v več državah EGP se za namene modela izračunavanja stroškov predlaga, da se za minimalni učinkoviti obseg določi 20-odstotni tržni delež. Predpostavlja se, da si mobilni operaterji po vstopu na trg prizadevajo za čim večjo učinkovitost in prihodke, da bi tako lahko dosegli minimalni tržni delež 20 %. Če lahko NRO dokaže, da je zaradi tržnih razmer na ozemlju njegove države EFTA potreben drugačen minimalni učinkoviti obseg, se lahko oddalji od priporočenega pristopa.

         (1)  Dostopovni multipleksor digitalnega naročniškega voda/večstoritveno dostopovno vozlišče.