               5.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/58

      P8_TA(2018)0060
      Prednostne naloge EU za 62. zasedanje Komisije OZN za položaj žensk
      Priporočilo Evropskega parlamenta z dne 1. marca 2018 Svetu o prednostnih nalogah EU za 62. zasedanje Komisije OZN za položaj žensk (2017/2194(INI))
      (2019/C 129/08)

         Evropski parlament,

                  —

                  ob upoštevanju 62. zasedanja Komisije OZN za položaj žensk, njegove prednostne teme „Izzivi in priložnosti za doseganje enakosti spolov in krepitve vloge podeželskih žensk in deklet“ ter teme za ponovni pregled „Udejstvovanje in dostop žensk do medijev in informacijskih in komunikacijskih tehnologij ter njihov učinek in raba v smislu instrumenta za napredek in krepitev vloge žensk“,

                  —

                  ob upoštevanju četrte svetovne konference o ženskah, ki je potekala septembra 1995 v Pekingu, deklaracije in izhodišč za ukrepanje za krepitev vloge žensk, sprejetih v Pekingu, ter poznejših končnih dokumentov s posebnih zasedanj Organizacije združenih narodov Peking + 5, Peking + 10, Peking + 15 in Peking + 20 o nadaljnjih ukrepih in pobudah za izvajanje pekinške deklaracije in izhodišč za ukrepanje, ki so bili sprejeti 9. junija 2000, 11. marca 2005, 2. marca 2010 ter 9. marca 2015,

                  —

                  ob upoštevanju člena 157(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije,

                  —

                  ob upoštevanju svoje resolucije z dne 9. septembra 2015 o opolnomočenju deklic v Evropski uniji z izobraževanjem (1),

                  —

                  ob upoštevanju svoje resolucije z dne 8. marca 2016 o položaju begunk in prosilk za azil v EU (2),

                  —

                  ob upoštevanju svoje resolucije z dne 14. februarja 2017 o spodbujanju enakosti spolov pri raziskavah o duševnem zdravju in kliničnih raziskavah (3),

                  —

                  ob upoštevanju svoje resolucije z dne 4. aprila 2017 o ženskah in njihovi vlogi na podeželju (4),

                  —

                  ob upoštevanju resolucije OZN z naslovom „Spreminjamo naš svet: agenda za trajnostni razvoj do leta 2030“, sprejete na vrhunskem srečanju OZN o trajnostnem razvoju 25. septembra 2015 v New Yorku,

                  —

                  ob upoštevanju Direktive 2010/41/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. julija 2010 o uporabi načela enakega obravnavanja moških in žensk, ki opravljajo samostojno dejavnost, in o razveljavitvi Direktive Sveta 86/613/EGS (5),

                  —

                  ob upoštevanju Konvencije OZN o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk iz leta 1979,

                  —

                  ob upoštevanju splošnega priporočila št. 34 (2016) Odbora za odpravo diskriminacije žensk o pravicah podeželskih žensk,

                  —

                  ob upoštevanju Konvencije Sveta Evrope o preprečevanju nasilja nad ženskami in nasilja v družini ter o boju proti njima (Istanbulska konvencija) in svoje resolucije z dne 12. septembra 2017 (6) o pristopu EU k navedeni konvenciji,

                  —

                  ob upoštevanju pariškega sporazuma z dne 12. decembra 2015,

                  —

                  ob upoštevanju člena 113 Poslovnika,

                  —

                  ob upoštevanju poročila Odbora za pravice žensk in enakost spolov (A8-0022/2018),

                  A.

                  ker je enakost med ženskami in moškimi temeljno načelo Unije, priznano v Pogodbah in Listini Evropske unije o temeljnih pravicah;

                  B.

                  ker je peti cilj trajnostnega razvoja OZN doseči enakost spolov in krepiti vlogo vseh žensk in deklic po svetu in ker je treba ta cilj v celoti vključiti v Agendo 2030, da bi dosegli napredek pri vseh ciljih trajnostnega razvoja; ker cilji trajnostnega razvoja vključujejo cilj „podvojiti kmetijsko produktivnost in dohodke malih pridelovalcev hrane, zlasti žensk“;

                  C.

                  ker morajo imeti Unija in njene države članice vodilno vlogo pri krepitvi vloge žensk in deklet ter si morajo prizadevati za popolno enakost spolov v Uniji, ta cilj pa spodbujati tudi v vseh zunanjih odnosih;

                  D.

                  ker so se socialne in gospodarske razmere ter življenjski pogoji v zadnjih desetletjih bistveno spremenili in se močno razlikujejo v različnih državah članicah;

                  E.

                  ker so zaradi pomanjkanja vladnih ukrepov proti neenakosti spolov sedanji in prihodnji dosežki na tem področju vprašljivi, obravnavanje tradicionalnih razmerij moči med spoloma, stereotipov in prepričanj pa je ključnega pomena za zagotovitev krepitve vloge žensk in odpravo revščine;

                  F.

                  ker diskriminacijo žensk čutijo tudi ženske s podeželja, saj večina žensk na svetu živi na podeželskih območjih in so zato bolj izpostavljene več oblikam diskriminacije, in sicer na podlagi starosti, razreda, etnične pripadnosti, rase, invalidnosti in spolne identitete;

                  G.

                  ker udeležba žensk na trgu dela na podeželju zajema širok nabor delovnih mest, ki presega konvencionalno kmetijstvo;

                  H.

                  ker je delo žensk na podeželju pogosto plačano slabše kot delo moških z enakim rezultatom, ker pogosto ni uradno priznano, kot na primer neplačano negovalno delo, in se ne odraža v številu žensk, ki so lastnice kmetij, ker so ženske kljub temu ključni akterji pri doseganju gospodarskih, okoljskih in socialnih sprememb, potrebnih za trajnostni razvoj;

                  I.

                  ker se ženske na podeželju, ki pogosto opravljajo večino negovalnega dela v svojih družinah in skupnostih, soočajo s številnimi težavami pri dostopu do varstva otrok in oskrbe ostarelih v družini, kar prinaša nesorazmerno breme za ženske in ovira njihovo vključevanje na trg dela, ker je zagotavljanje kakovostnih storitev oskrbe bistvenega pomena za ženske ter spodbuja usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja;

                  J.

                  ker se ženske na podeželju soočajo s številnimi težavami pri dostopu do ustreznih javnih zdravstvenih storitev zaradi omejene mobilnosti in pomanjkanja dostopa do prevoza ali do sredstev za naročanje prevoza (na primer mobilnih telefonov), ker so potrebne celovite zdravstvene storitve, ki bi vključevale telesno, duševno in čustveno dobro počutje podeželskih žensk (na primer za odziv na nasilje na podlagi spola), ker je dostop do pravic do spolnega in reproduktivnega zdravja ter izobraževanja na podeželskih območjih omejen;

                  K.

                  ker je za družbo kot celoto bistveno, da zadrži prebivalce na podeželju, še posebej na območjih z naravnimi omejitvami, saj je od tega odvisno ohranjanje okolja in krajine;

                  L.

                  ker sta neenakost spolov in propadanje okolja neposredno povezana;

                  M.

                  ker podnebne spremembe in njihove posledice še posebej in nesorazmerno negativno vplivajo na ženske in dekleta na podeželju, ker so ženske na podeželju tudi pomembne nosilke sprememb v smeri bolj trajnostnega in ekološkega kmetijstva ter lahko pomembno prispevajo k ustvarjanju zelenih delovnih mest, ker je zagotovitev enakega dostopa kmetic do zemlje in drugih proizvodnih virov ključnega pomena za doseganje enakosti spolov, prehranske varnosti in učinkovitih podnebnih politik;

                  N.

                  ker se mlade ženske na podeželju še vedno soočajo z neenakostjo in različnimi oblikami diskriminacije, ker je treba sprejeti ukrepe za spodbujanje učinkovite enakosti moških in žensk, da bo na voljo več možnosti za delo, kar vključuje samozaposlitev in delo v sektorju naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike, ki bi jim omogočilo, da ostanejo na podeželju in tako zagotovijo generacijsko pomladitev ter preživetje kmetijskega sektorja in podeželskih območij;

                  O.

                  ker je kmetijski sektor, v katerem ženske igrajo pomembno vlogo, ključnega pomena za vitalnost podeželskih območij ter za krepitev generacijske pomladitve, socialne kohezije in gospodarski rasti, ker bi moralo kmetijstvo zagotavljati varno, hranljivo in zdravo hrano, ker bi moral kmetijski sektor prispevati tudi k diverzifikaciji krajine, blažitvi podnebnih sprememb ter ohranjanju biotske raznovrstnosti in kulturne dediščine;

                  P.

                  ker ima prehrana pomembno vlogo za razvoj in dobro počutje deklet, slaba prehrana pa povzroči telesne in duševne težave, kot so zaostanek v razvoju, neplodnost, brezvoljnost, utrujenost in slaba koncentracija, ter tako zmanjša gospodarski potencial žensk in vpliva na dobro počutje širše družine in skupnosti;

                  Q.

                  ker bi morale imeti ženske na podeželju možnost udeležbe v organih odločanja v javnem sektorju, saj je uravnotežena zastopanost nujna za doseganje enakosti;

                  R.

                  ker so moški in ženske pri preprečevanju tveganj na delovnem mestu izpostavljeni različnim dejavnikom, ker se na primer pri ocenjevanju škodljivih učinkov kemikalij izračuni pogosto opravijo na podlagi konstitucije moških, ki imajo na splošno večjo mišično maso, posebna priporočila za nosečnice in doječe matere pa se niti ne upoštevajo, ker je treba torej pri sprejemanju ukrepov, s katerimi bi zagotovili zdravje žensk v kmetijstvu, upoštevati različne dejavnike;

                  S.

                  ker je diskriminacija žensk prisotna tudi v medijskem sektorju, ker je vloga medijev v celotni družbi ključnega pomena in je zato zaželeno, da so ženske, ki predstavljajo vsaj 50 % družbe, pošteno vključene v ustvarjanje medijskih vsebin in odločanje v medijskih organizacijah;

                  T.

                  ker je vloga medijev ključnega pomena za spodbujanje enakosti spolov, saj mediji odražajo in tudi oblikujejo vzore in pravila ravnanja, tako pa bistveno prispevajo k oblikovanju javnega mnenja in kulture;

                  U.

                  ker medijska pokritost prispeva k širokemu razumevanju kompleksnosti položaja žensk in moških v vseh slojih družbe;

                  V.

                  ker so ženske in otroci nesorazmerno prizadeti zaradi konfliktov in predstavljajo največji delež beguncev v taboriščih ali na poti iskanja varnosti;

                  W.

                  ker v številnih družbah ženskam pravna sredstva ne zagotavljajo enake pravice do zemlje in lastnine, kar povečuje revščino in omejuje njihov gospodarski razvoj;

                  X.

                  ker se transspolne ženske soočajo z nesorazmerno diskriminacijo na podlagi spolne identitete;

                  Y.

                  ker je večja podpora za spolno in reproduktivno zdravje in pravice osnovni pogoj za enakost spolov in krepitev vloge žensk;

                  Z.

                  ker družbene norme v zvezi z vlogo žensk in moških postavljajo ženske v položaj večje ranljivosti, zlasti v zvezi s spolnim in reproduktivnim zdravjem ter škodljivimi praksami, kot so pohabljanje ženskih spolovil ali otroške, zgodnje in prisilne poroke;

         1.

            priporoči Svetu:

            Splošni pogoji za krepitev vloge žensk in deklet

                  (a)

                  naj ponovno potrdi trdno zavezo Pekinškim izhodiščem za ukrepanje;

                  (b)

                  naj podpira matere, ki so podjetnice na podeželju, saj se soočajo s specifičnimi izzivi; poudarja, da lahko spodbujanje podjetništva med temi ženskami pripomore ne le k uspešnemu usklajevanju poklicnega in zasebnega življenja, temveč tudi privede do novih zaposlitvenih možnosti in dviga kakovosti življenja na podeželju ter spodbudi druge ženske, da udejanjijo svoje projekte;

                  (c)

                  naj povsod odpravi vse oblike diskriminacije žensk in deklet z namenom boja proti vsem oblikam nasilja, ki so huda kršitev njihovih temeljnih pravic in neposredna posledica diskriminacije;

                  (d)

                  naj vključi vse vlade in jih pozove k pripravi programov za odpravo spolnega nasilja in nasilja na podlagi spola ter škodljivih praks, kot so poroke otrok, zgodnje in prisilne poroke ter pohabljanje ženskih spolovil in trgovina z ljudmi;

                  (e)

                  naj pozove države članice k boju proti spolnim stereotipom in vlaganju v dostop žensk in deklet do prilagojenega izobraževanja, vseživljenjskega učenja in poklicnega usposabljanja, zlasti na podeželskih območjih, s posebnim poudarkom na naravoslovju, tehnologiji, inženirstvu in matematiki, pa tudi podjetništvu in inovacijah, saj so ta področja pomembna orodja za doseganje ciljev trajnostnega razvoja ter spodbujanje enakosti v kmetijskem in živilskem sektorju, pa tudi na področju turizma in drugih panog na podeželju;

                  (f)

                  naj oblikuje politike za odpravo revščine in zagotavljanje ustreznega življenjskega standarda najbolj ranljivih skupin, tudi žensk in deklet, zlasti s sistemi socialnega varstva;

                  (g)

                  naj spodbuja obveščanje, ukrepe za tehnično pomoč in izmenjavo primerov dobre prakse med državami članicami v zvezi z uvedbo zaposlitvenega statusa za zakonske partnerice v kmetijskem sektorju, ki pomagajo pri izvajanju dejavnosti, da bi lahko uveljavljale individualne pravice, zlasti porodniški dopust, socialno zavarovanje v primeru nezgode pri delu, dostop do usposabljanja in pokojninske pravice;

                  (h)

                  naj odpravi razliko v plačilu med spoloma, razliko v prejemkih (dohodku) skozi vse življenje in razliko v pokojninah;

                  (i)

                  naj pozove države članice ter regionalne in lokalne organe, naj na podeželju zagotovijo splošni dostop do ustreznega otroškega varstva in oskrbe ostarelih;

                  (j)

                  naj pozove države članice ter regionalne in lokalne organe, naj zagotovijo cenovno dostopne in visokokakovostne zmogljivosti ter javne in zasebne storitve za vsakodnevno življenje, zlasti na podeželju in predvsem na področju zdravja, izobraževanja in nege; ugotavlja, da bi bile za to na podeželju potrebne infrastruktura za varstvo otrok, zdravstvene storitve, izobraževalne ustanove, ustanove za oskrbo starejših in vzdrževanih oseb, storitve za nadomeščanje v primeru bolezni ali materinstva ter kulturne storitve;

                  (k)

                  naj zagotovi vključevanje načela enakosti spolov, ki služi kot orodje za vključevanje načela enakosti žensk in moških, ter boja proti diskriminaciji v vse politike in programe s pomočjo zadostnih finančnih in človeških virov;

                  (l)

                  naj zbere sredstva, potrebna, da se doseže enakost z vključevanjem načela enakosti spolov v vse politike in ukrepe, tudi z vključevanjem vidika spola v proračun, kar bi služilo kot orodje za vključevanje načela enakosti žensk in moških ter boj proti diskriminaciji;

                  (m)

                  naj zagotovi, da bosta Parlament in njegov Odbor za pravice žensk in enakost spolov popolnoma vključena v postopek odločanja glede stališča EU na 62. zasedanju Komisije OZN za položaj žensk;

            Krepitev vloge podeželskih žensk

                  (n)

                  naj opozori, da Konvencija o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk uvaja obveznost, da se neposredna in posredna diskriminacija žensk odpravi s pravnimi, političnimi in programskimi ukrepi na vseh življenjskih področjih, in da je člen 14 te konvencije edina mednarodna obveznost, ki obravnava posebne potrebe žensk na podeželskih območjih;

                  (o)

                  naj zagotovi, da bodo imele podeželske ženske in dekleta dostop do cenovno dostopne in visokokakovostnega formalnega in priložnostnega izobraževanja, vključno z usposabljanjem, kar bi jim moralo omogočiti pridobivanje novih ali razvijanje že pridobljenih upravnih, finančnih, gospodarskih, tržnih in podjetniških spretnosti, pa tudi državljansko, civilno in politično vzgojo ter usposabljanje na področju trajnostnega kmetijstva; naj zagotovi, da bodo imele ženske enake možnosti in svobodo izbire v zvezi s poklicno potjo, ki ji želijo slediti;

                  (p)

                  naj podeželskim ženskam in dekletom zagotovi preprost dostop do kreditnih in proizvodnih virov, prav tako pa naj jim zagotovi podporo pri njihovih podjetniških in inovacijskih pobudah;

                  (q)

                  naj ohrani pravico in dostop do visokokakovostne splošne zdravstvene oskrbe, ki upošteva fiziološke razlike med moškimi in ženskami ter je prilagojena potrebam podeželskih žensk in deklet, zlasti kar zadeva spolno in reproduktivno zdravje in pravice;

                  (r)

                  naj obsodi vse oblike nasilja nad ženskami in zagotovi, da žrtve, ki živijo na podeželskih in oddaljenih območjih, niso prikrajšane za enak dostop do pomoči;

                  (s)

                  naj izboljša učinkovitost, preglednost in demokratičnost mednarodnih, nacionalnih, regionalnih in lokalnih institucij, ki podpirajo in krepijo vloge podeželskih žensk ter zagotavljajo njihovo prisotnost z enakopravnim sodelovanjem;

                  (t)

                  naj olajša prehod podeželskih žensk z neformalnega na formalno gospodarstvo in prizna, da ženske na podeželju delajo na številnih področjih in so pogosto nosilke sprememb v smeri trajnostnega in ekološkega kmetijstva, prehranske varnosti in ustvarjanja zelenih delovnih mest;

                  (u)

                  naj načrtuje in izvaja kmetijske politike, odporne na podnebne vplive, ki bi ustrezno upoštevale posebno ogroženost podeželskih žensk zaradi naravnih nesreč in nesreč, ki jih povzroči človek;

                  (v)

                  naj zagotovi udeležbo podeželskih žensk in deklet pri odločanju glede načrtovanja in odzivanja na vse faze nesreč in drugih kriz, od zgodnjega opozarjanja do pomoči, sanacije in obnove, ter njihovo varnost in zaščito v primeru nesreč in drugih kriz;

                  (w)

                  naj sprejme vse potrebne ukrepe za zagotavljanje varnega, čistega in zdravega okolja za podeželske ženske;

                  (x)

                  naj zagotovi visokokakovostno in dostopno infrastrukturo ter javne storitve za podeželske ženske in skupnosti ter vlaga v njihov razvoj in vzdrževanje;

                  (y)

                  naj olajša digitalni razvoj, saj lahko ta pomembno prispeva k ustvarjanju novih delovnih mest, in sicer s poenostavitvijo prehoda na samozaposlitev, povečanjem konkurenčnosti in razvojem turizma ter vzpostavitvijo boljšega ravnovesja med poklicnim in družinskim življenjem;

                  (z)

                  naj podpre ustanavljanje in tekoče dejavnosti skupin lokalnih skupnosti, ki bi se redno sestajale in razpravljale o razvojnih težavah in izzivih ter sprejemale konstruktivne ukrepe;

                  (aa)

                  naj pozove države članice, socialne partnerje in civilno družbo, naj podprejo in spodbujajo udeležbo žensk v organih odločanja in upravljanja združenj ter stanovskih, podjetniških in sindikalnih organizacij na področju kmetijskih politik, zdravja, izobraževanja in kmetijstva, pa tudi v upravnih in predstavniških organih, z enako zastopanostjo;

                  (ab)

                  naj prizna in podpira aktivno vlogo žensk na podeželskih območjih in njihov prispevek h gospodarstvu, ki ga zagotavljajo kot podjetnice, vodje družinskih podjetij ter nosilke trajnostnega razvoja;

                  (ac)

                  naj podeželskim ženskam zagotovi lastninske pravice, zlasti v zvezi s kmetijskimi gospodarstvi ter dedovanjem zemljišč, saj je to pomembno orodje za krepitev njihovega gospodarskega položaja, ki jim omogoča, da v celoti sodelujejo pri razvoju podeželja in imajo od njega korist;

                  (ad)

                  naj podeželskim ženskam zagotovi dostop do proizvodnih virov, elektronskih platform, trgov, trženjskih zmogljivosti in finančnih storitev; naj spodbuja lokalne, regionalne in tradicionalne trge, vključno s tržnicami, saj imajo tam ženske več možnosti za neposredno prodajo svojih proizvodov, kar vpliva na krepitev njihovega gospodarskega položaja;

                  (ae)

                  naj spodbuja zaposlovanje žensk v sektorju naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike, zlasti na položajih, ki prispevajo h krožnemu gospodarstvu in boju proti podnebnim spremembam;

                  (af)

                  naj razvija politike zaposlovanja, storitve in programe, namenjene reševanju negotovih razmer podeželskih žensk, ki pogosto delajo v neformalnem sektorju in se lahko soočajo z različnimi oblikami presečne diskriminacije na podlagi spola, starosti, razreda, veroizpovedi, etnične pripadnosti, invalidnosti ali spolne identitete; naj zagotovi pomoč in podporo, prilagojeno njihovim potrebam in interesom;

                  (ag)

                  naj vzpostavi programe, da se zagotovi dostop žensk in njihovih družin do splošnih sistemov socialnega varstva, ki vplivajo na njihov položaj po upokojitvi in tako zmanjšujejo večplastno razliko v pokojninah;

                  (ah)

                  naj zbira in pripravi statistične podatke, ločene po spolu, o vrednotah, razmerah, okoliščinah in potrebah podeželskih žensk, ki bodo omogočali oblikovanje ustreznih politik; naj redno spremlja položaj žensk na podeželskih območjih;

                  (ai)

                  naj pozove k ratifikaciji in izvajanju Konvencije OZN o pravicah invalidov, tudi njenega člena 6 z naslovom „Invalidne ženske“; naj zagotovi dostopnost proizvodov, infrastrukture in storitev;

                  (aj)

                  naj pozove Komisijo, države članice ter regionalne in lokalne vlade, naj zagotovijo cenovno dostopne in visokokakovostne zmogljivosti ter javne in zasebne storitve za vsakodnevno življenje na podeželju ter ustvarijo potrebne pogoje za izboljšanje ravnovesja med poklicnim in zasebnim življenjem žensk na podeželskih območjih, predvsem z zagotovitvijo ustreznih negovalnih ustanov za vzdrževane osebe, dostopne zdravstvene oskrbe in javnega prevoza;

                  (ak)

                  naj poudarja, kako pomembno je vključevanje varnostnih ukrepov v politike EU na področju življenjskih in delovnih razmer žensk, ki so zaposlene kot sezonske kmetijske delavke, zlasti kar zadeva njihovo potrebo po socialnem varstvu, zdravstvenem zavarovanju in zdravstveni oskrbi, in spodbuja regionalne, lokalne in nacionalne organe ter druge institucije k zagotavljanju temeljnih človekovih pravic delavcev migrantov in sezonskih delavcev ter njihovih družin, zlasti žensk in ranljivih oseb, obenem pa naj krepi njihovo vključevanje v lokalno skupnost;

            Udejstvovanje in dostop žensk do medijev in informacijskih in komunikacijskih tehnologij ter njihov učinek in raba v smislu instrumenta za napredek in krepitev vloge žensk

                  (al)

                  naj zagotovi dostop do zanesljive, hitre, širokopasovne internetne infrastrukture in storitev, vlaga v rabo novih tehnologij na podeželju in v kmetijstvu ter jo spodbuja, prizna njene pomembne socialne, psihološke in ekonomske koristi, vztraja pri razvoju celostnega pristopa („digitalna vas“) in spodbuja enake možnosti za dostop do teh tehnologij in do usposabljanja za njihovo uporabo;

                  (am)

                  naj posveti pozornost prisotnosti in napredovanju žensk v medijskem sektorju ter nestereotipni medijski vsebini;

                  (an)

                  naj spodbuja javne medijske organizacije k vzpostavitvi lastnih politik enakosti, ki zagotavljajo uravnoteženo zastopanost moških in žensk v organih odločanja;

                  (ao)

                  naj zagotovi učinkovit boj proti vse pogostejšemu prikazovanju žensk in deklet v medijih kot spolnih objektov, ob ustreznem spoštovanju svobode izražanja;

                  (ap)

                  naj spodbuja medijske organizacije k preprečevanju postopkov organizacijske kulture, ki je pogosto neskladna z usklajevanjem poklicnega in zasebnega življenja;

                  (aq)

                  naj obravnava razliko v plačilu med spoloma v medijskem sektorju z ukrepi proti diskriminaciji in naj ženskam in moškim zagotovi enako plačilo za enako delo;

                  (ar)

                  naj sprejme vse potrebne ukrepe proti nasilnim dejanjem proti preiskovalnim novinarjem, s posebnim poudarkom na novinarkah, ki so pogosto bolj ranljive;

         2.

            naroči svojemu predsedniku, naj to priporočilo posreduje Svetu in v vednost Komisiji.

         (1)  UL C 316, 22.9.2017, str. 182.

         (2)  UL C 50, 9.2.2018, str. 25.

         (3)  Sprejeta besedila, P8_TA(2017)0028.

         (4)  Sprejeta besedila, P8_TA(2017)0099.

         (5)  UL L 180, 15.7.2010, str. 1.

         (6)  Sprejeta besedila, P8_TA(2017)0329.


title: Priporočilo Sveta z dne 9. aprila 2019 o ekonomski politiki euroobmočja

text:
               12.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/1

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 9. aprila 2019
      o ekonomski politiki euroobmočja
      (2019/C 136/01)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 136 v povezavi s členom 121(2) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
      ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
      ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
      ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Euroobmočje vstopa v šesto leto neprekinjene gospodarske rasti in negativna proizvodna vrzel se zmanjšuje. Vendar pa se tveganja za obete povečujejo in rast naj bi bila po pričakovanjih zmerna. Potencialna rast je še vedno nizka v primerjavi z ravnmi iz zadnjih desetletij, ostajajo pa tudi razlike med državami članicami, saj se odpornost njihovih gospodarstev opazno razlikuje. Realna rast plač je še vedno zmerna in zaostaja za razvojem produktivnosti. Nominalna rast plač in osnovna inflacija se povečujeta z nadaljnjo rastjo zaposlovanja, vendar v nekaterih državah članicah še vedno obstajajo področja s premajhno izkoriščenostjo delovne sile ali visoko brezposelnostjo, medtem ko v nekaterih drugih državah članicah primanjkuje delovne sile. Euroobmočje v zadnjih petih letih beleži velik presežek na tekočem računu, ki je posledica dinamike izvoza euroobmočja in boljšega konkurenčnega položaja euroobmočja, medtem ko so razlike med državami v zunanji trgovini še naprej precejšnje. Države članice, ki so dolgo beležile velike zunanje primanjkljaje, imajo še vedno visoka negativna neto stanja mednarodnih naložb, ki predstavljajo ranljivosti, saj se na splošno odražajo v visokih ravneh zasebnega ali javnega dolga. Kot je navedeno v poročilu o mehanizmu opozarjanja, ki ga je Komisija sprejela 22. novembra 2018, so za uspešno uravnoteženje v euroobmočju odločilni primeren tempo razdolževanja, okolje, ki podpira rast in inflacijo, ter nadaljevanje reform za povečanje produktivnosti. Ugodna dinamika povpraševanja je prav tako pomembna in države članice z velikimi presežki bi s krepitvijo pogojev, ki podpirajo rast plač, ob hkratnem upoštevanju vloge socialnih partnerjev, ter javnih in zasebnih naložb prav tako prispevale k uravnoteženju.

                  (2)

                  Za povečanje dolgoročnega potenciala rasti ter zmanjševanje nacionalnih in regionalnih razlik so potrebni nadaljnje povečanje stopenj delovne aktivnosti, strukturne reforme, ki povečujejo rast, ter naložbe v opredmetena in neopredmetena sredstva, da bi povečali produktivnost in inovacije, zlasti v državah članicah, v katerih je potencial rasti občutno nižji od povprečja euroobmočja. To je pomembno za krepitev ekonomske, socialne in teritorialne kohezije v euroobmočju.

                  (3)

                  Skladnost in ravnotežje v kombinaciji makroekonomskih politik euroobmočja, vključno z denarno, fiskalno in strukturno politiko, sta bistvena za zagotovitev stabilne, vključujoče in trajne gospodarske rasti. Evropska centralna banka se je v zadnjih letih zatekla k uporabi nekonvencionalnih orodij denarne politike, da bi inflacijo spet približala srednjeročnemu inflacijskemu cilju, ob tem pa podprla rast in ustvarjanje novih delovnih mest. Za nadaljnje podpiranje kratko- in dolgoročne rasti so potrebne ustrezno diferencirane fiskalne politike in osredotočenost na strukturne reforme.

                  (4)

                  Za krepitev vzdržnosti javnih financ v euroobmočju in v državah članicah euroobmočja so potrebne diferencirane nacionalne politike, ki so v celoti skladne s Paktom za stabilnost in rast, pri čemer bi bilo treba upoštevati fiskalni manevrski prostor in učinke prelivanja med državami. Usklajevanje nacionalnih fiskalnih politik na podlagi skupnih fiskalnih pravil je bistvenega pomena za pravilno delovanje ekonomske in monetarne unije (EMU). Skupna fiskalna pravila so namenjena doseganju vzdržnosti dolga na nacionalni ravni, obenem pa puščajo prostor za makroekonomsko stabilizacijo. Fiskalna naravnanost euroobmočja je v obdobju 2015–2018 ostala večinoma nevtralna in naj bi glede na napovedi Komisije v letu 2019 postala rahlo ekspanzivna, kljub temu, da proizvodnja presega potencial. Obnovitev fiskalnih rezerv je zlasti pomembna v državah članicah, ki imajo še vedno visoke ravni javnega dolga. S tem bi se tudi zmanjšala njihova ranljivost za pretrese ter omogočilo polno delovanje avtomatskih stabilizatorjev pri naslednjem upadu gospodarske aktivnosti. Povečevanje javnih naložb, zlasti v državah članicah s fiskalnim manevrskim prostorom in nizkimi stopnjami javnih naložb, podpira rast in uravnoteženje.

                  (5)

                  Strukturne reforme z vplivom na javne finance so še naprej odločilne za izboljšanje vzdržnosti javnih financ in krepitev potenciala za gospodarsko rast. Z bolje delujočimi nacionalnimi fiskalnimi okviri, dobro upravljanimi pregledi porabe ter učinkovitim in preglednim javnim naročanjem se lahko okrepijo učinkovitost in uspešnost javnofinančnih odhodkov ter verodostojnost fiskalnih politik. Na podlagi izboljšanja strukture nacionalnih proračunov, tako na strani prihodkov kot na strani odhodkov, vključno s preusmeritvijo virov v naložbe, bi se povečala učinek javnih proračunov na rast in tudi dolgoročnejša produktivnost. Za razvoj učinkovitejših in pravičnejših davčnih sistemov so bistvenega pomena poenostavitev in posodobitev davčnih sistemov ter odpravljanje davčnih goljufij, utaj in izogibanja davkom, in sicer z ukrepi proti agresivnemu davčnemu načrtovanju. Za izboljšanje poslovnega okolja in krepitev odpornosti euroobmočja in gospodarstev držav članic je ključno zagotoviti, da davčni sistemi ugodno vplivajo na poglabljanje enotnega trga in spodbujajo konkurenco med podjetji. K temu bi pomembno pripomogla skupna konsolidirana osnova za davek od dohodkov pravnih oseb.

                  (6)

                  Za odpornost držav članic euroobmočja so pomembne strukturne in institucionalne značilnosti trga dela in proizvodnega trga ter dobro delujoče javne uprave. Odporne gospodarske strukture preprečujejo, da bi imeli pretresi znatne in dolgotrajne učinke na dohodke in na ponudbo delovne sile. Te strukture lahko olajšajo delovanje fiskalne in denarne politike in zajezijo razlike, posledično pa ustvarijo pogoje za trajno in vključujočo rast. Na podlagi boljšega koordiniranja in izvajanja strukturnih reform, zlasti tistih, ki so predpisane v priporočilih za posamezne države, lahko pride do pozitivnega prelivanja med državami članicami in krepitve pozitivnih učinkov po vsem euroobmočju. Z reformami, ki krepijo konkurenco na proizvodnih trgih, spodbujajo učinkovito rabo virov ter izboljšujejo poslovno okolje in kakovost institucij, zlasti učinkovitost pravosodnega sistema, se spodbuja odpornost gospodarstev v euroobmočju in državah članicah. Enotni trg, ki se je izkazal za glavno gonilo rasti in konvergence med državami članicami, ima še vedno precej neizkoriščenega potenciala in ga je treba dodatno poglobiti, zlasti na področju storitev, digitalnih dejavnosti, energije in prevoza, ter s tem zagotavljati pravočasno izvajanje ter boljše uveljavljanje zakonodaje.

                  (7)

                  Evropski steber socialnih pravic določa 20 načel za spodbujanje enakih možnosti in dostopa do trga dela, poštenih delovnih pogojev ter socialne zaščite in vključenosti. Reforme, ki spodbujajo udeležbo na trgu dela, podpirajo uspešne prehode na trgu dela, spodbujajo ustvarjanje kakovostnih delovnih mest in zmanjšujejo segmentacijo, lahko pripomorejo k spodbujanju vključujoče rasti, povečanju odpornosti gospodarstev in samodejni stabilizaciji, pa tudi k zmanjševanju neenakosti, obravnavanju revščine in socialne izključenosti, ter soočanju z izzivi v spreminjajočem se gospodarstvu. Posamezniku prilagojene pomoči pri iskanju dela, usposabljanju in prekvalifikaciji lahko privedejo do učinkovite in pravočasne aktivacije. Dostop do visokokakovostnega izobraževanja in usposabljanja v celotnem življenjskem obdobju je ključen, zanj pa so potrebne ustrezne naložbe v človeški kapital ter znanja in spretnosti, zlasti za nizko usposobljene delavce. Tovrstne reforme in naložbe na srednji in dolgi rok izboljšujejo zaposljivost, inovacije, produktivnost in plače, s čimer se povečuje odpornost euroobmočja ter spodbujata socialna vključenost in mobilnost tako znotraj držav članic kot tudi po vsem euroobmočju. Davčna obremenitev v euroobmočju je razmeroma visoka in usmerjena na delo; z razbremenitvijo dela in preusmeritvijo na davčne osnove, ki manj ovirajo rast, kot so davki na nepremičnine, davki na porabo in okoljski davki, bi se lahko okrepila ponudba delovne sile in povpraševanje po njej. Delovnopravna zakonodaja mora zagotavljati poštene in dostojne pogoje dela za vse delavce, še zlasti glede na pojavljanje novih oblik zaposlitev in novih vrst pogodb, ki prinašajo nove priložnosti, obenem pa tudi izzive z vidika varnosti zaposlitve in socialne zaščite.
                  Učinkoviti in vzdržni sistemi socialne zaščite so prav tako bistveni za zagotavljanje ustreznega dohodka in dostopa do kakovostnih storitev. Za spodbujanje udeležbe na trgu dela so ključne tudi pokojninske reforme ter politike za usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja. Nepotrebne omejitve delovne, sektorske ali geografske mobilnosti delavcev lahko ovirajo prerazporejanje znotraj držav članic in po vsem euroobmočju. Vključevanje socialnih partnerjev v zaposlitvene, socialne in sorodne ekonomske reforme je bistveno.

                  (8)

                  Trdnost finančnega sektorja euroobmočja se je po krizi izboljšala, vendar še vedno ostajajo ranljivosti, ki jih je potrebno obravnavati. Dolg v zasebnem sektorju je še naprej visok, davčni sistemi pa še vedno vsebujejo spodbude za zadolževanje. Precejšnja povečanja donosnosti državnih obveznic bi lahko zmanjšala kapital bank, kar bi lahko povzročilo negativne učinke prelivanja po vsem euroobmočju. Potreba po prilagajanju poslovnih modelov bank, nizke obrestne mere in vse večja konkurenca s strani drugih oblik financiranja še naprej pritiskajo na dobičkonosnost bank. Pri zmanjševanju tveganja se je dosegal stalni napredek, zlasti pri zmanjševanju slabih posojil ter kopičenju minimalnih zahtev glede kapitala in kvalificiranih obveznosti. Vendar pa nacionalni deleži slabih posojil, ki so še vedno precej nad povprečjem euroobmočja, terjajo nadaljnja stalna prizadevanja. Komisija je marca 2018 predstavila sveženj za zmanjšanje tveganj, s katerim bi omogočili lažjo obravnavo slabih posojil iz preteklosti ter preprečili njihovo kopičenje v prihodnosti. Za nadaljnji napredek pri zmanjševanju in s tem tudi delitvi tveganj je pomemben bančni sveženj iz novembra 2016, ki naj bi omogočil, da bi z izvajanjem mednarodno dogovorjenih standardov glede kapitalskih rezerv, podrejenosti obveznosti in likvidnosti bank dodatno zmanjšali tveganja, hkrati pa ohranili ravnotežje iz kompromisnega predloga Sveta.
                  Komisija je zaradi hudih kršitev predpisov o preprečevanju pranja denarja predlagala ukrepe za okrepitev Evropskega bančnega organa in nadzorniškega sodelovanja, da bi se izboljšalo izvrševanje regulativnega okvira na tem področju. Pri vzpostavljanju bančne unije je bil dosežen znaten napredek, vključno z nedavnim dogovorom o uveljavitvi skupnega varovalnega mehanizma za enotni sklad za reševanje, vendar proces še ni zaključen. Omejitve pri trenutni ureditvi za zagotavljanje likvidnosti pri reševanju ter dejstvo, da ni skupnega sistema zajamčenih vlog in skupnega varovalnega mehanizma za enotni sklad za reševanje, zmanjšujejo sposobnost bančne unije, da bi prekinila povezavo med bankami in državami.

                  (9)

                  Za krepitev arhitekture EMU je treba prednostno obravnavati dokončanje bančne unije in unije kapitalskih trgov, obenem pa ukrepati v zvezi z vsemi drugimi elementi iz izjave z vrha držav euroobmočja z dne 14. decembra 2018. Komisija je decembra 2017 in maja 2018 objavila sklop predlogov, ki določajo nadaljnje korake za dokončanje EMU, vključno z evropsko stabilizacijsko funkcijo za naložbe in programom za podporo reformam (v okviru predlogov za večletni finančni okvir). Navedeni predlogi temeljijo na razmisleku o poglobitvi EMU iz maja 2017 in poročilu petih predsednikov iz junija 2015. Na vrhu držav euroobmočja 13. in 14. decembra 2018 so bile sprejete odločitve o bančni uniji in nadaljnjem razvoju evropskega mehanizma za stabilnost, ki naj bi najpozneje do konca prehodnega obdobja v skladu z dogovorom voditeljev držav euroobmočja zagotovil skupni varovalni mehanizem za enotni sklad za reševanje.
                  Delo v zvezi s pripravo potrebnih sprememb Pogodbe o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost (vključno s skupnim varovalnim mehanizmom za sklad za reševanje) se bo nadaljevalo na podlagi pogojev, ki so jih potrdili voditelji držav euroobmočja. Skupni varovalni mehanizem bo uveden predčasno, če bo dosežen zadosten napredek pri zmanjševanju tveganj, kar bo ocenjeno leta 2020. Delo se bo nadaljevalo v prvi polovici leta 2019, zlasti z vzpostavitvijo delovne skupine na visoki ravni za evropski sistem jamstva za vloge, nadaljnje delo pa bo potekalo tudi v zvezi z ureditvijo za zagotavljanje likvidnosti pri reševanju. Prav tako se bo nadaljevalo delo v zvezi z zasnovo, izvajanjem ureditev in časovnim okvirom proračunskega instrumenta za konvergenco in konkurenčnost v euroobmočju, na prostovoljni osnovi pa tudi za države članice zunaj euroobmočja, ki sodelujejo v mehanizmu deviznih tečajev (ERM II). Značilnosti instrumenta bodo dogovorjene junija 2019. Instrument bo sprejet v skladu z zakonodajnim postopkom, kot je predvideno v Pogodbah, na podlagi ustreznega predloga Komisije, ki bo po potrebi spremenjen. Vse te reforme bi lahko okrepile mednarodno vlogo evra, da bo ta bolj sorazmerna s svetovnim gospodarskim in finančnim pomenom euroobmočja. Razprava o njih mora biti odprta in pregledna za države članice zunaj euroobmočja, pri tem pa je treba dosledno spoštovati notranji trg Unije.

                  (10)

                  O zaposlitvenih in socialnih vidikih tega priporočila je bilo opravljeno posvetovanje z Odborom za zaposlovanje in Odborom za socialno zaščito –

            PRIPOROČA, da v obdobju 2019–2020 države članice euroobmočja posamično in skupaj v okviru Euroskupine ukrepajo, tako da:

                  1.

                  poglabljajo enotni trg, izboljšujejo poslovno okolje in kakovost institucij ter nadaljujejo reforme za povečanje odpornosti proizvodnega in storitvenega trga. V državah članicah euroobmočja s primanjkljaji na tekočem računu ali z visokim zunanjim dolgom zmanjšajo zunanji dolg in nadaljujejo reforme za povečanje konkurenčnosti, zlasti s produktivnostjo, ter krepijo pogoje, ki podpirajo rast plač tako, da spoštujejo vlogo socialnih partnerjev. V državah članicah euroobmočja z velikimi presežki na tekočem računu pa izvajajo ukrepe, ki spodbujajo naložbe;

                  2.

                  še naprej izvajajo politike na način, ki dosledno spoštuje Pakt za stabilnost in rast, obenem pa podpirajo javne in zasebne naložbe ter izboljšajo kakovost in strukturo javnih financ. Obnovijo fiskalne rezerve, zlasti v državah članicah euroobmočja z visokimi ravnmi javnega dolga. Podpirajo in izvajajo ukrepe EU proti agresivnemu davčnemu načrtovanju;

                  3.

                  zagotovijo davčno razbremenitev dela in okrepijo izobraževalne sisteme in sisteme usposabljanja ter naložbe v znanja in spretnosti. Povečajo učinkovitost aktivnih politik zaposlovanja, ki podpirajo uspešno prehajanje na trgu dela. Spodbujajo ustvarjanje kakovostnih delovnih mest in obravnavajo segmentacijo trga dela. Zagotavljajo ustrezne in vzdržne sisteme socialne zaščite v celotnem euroobmočju;

                  4.

                  omogočijo, da se bo skupni varovalni mehanizem za enotni sklad za reševanje lahko začel uporabljati, po možnosti predčasno, če bo dosežen zadosten napredek pri zmanjševanju tveganj. Nadaljujejo delo v zvezi z evropskim sistemom jamstev za vloge, zlasti z vzpostavitvijo delovne skupine na visoki ravni. Okrepijo evropski regulativni in nadzorni okvir. Še naprej iščejo rešitve za premostitev omejitev pri trenutni ureditvi za zagotavljanje likvidnosti pri reševanju. Spodbujajo urejeno razdolževanje visokih ravni zasebnega dolga. Še naprej hitro zmanjšujejo ravni slabih posojil v euroobmočju ter preprečujejo kopičenje tovrstnih posojil, vključno z odpravo davčnih spodbud za zadolževanje. Dosežejo ambiciozen napredek glede unije kapitalskih trgov;

                  5.

                  na podlagi izjave z vrha držav euroobmočja z dne 14. decembra 2018 čim prej dosežejo napredek pri poglabljanju EMU, tudi s ciljem krepitve mednarodne vloge eura, pri tem pa upoštevajo predloge Komisije in pobude držav članic in obenem dosledno spoštujejo notranji trg Unije, pri čemer mora biti celoten proces odprt in pregleden za države članice zunaj euroobmočja

         V Luxembourgu, 9. aprila 2019

               Za Svet

               Predsednik

            G. CIAMBA

         (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

         (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.


title: Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 27. junija 2019 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Danskem (ESRB/2019/5)2019/C 366/02

text:
               30.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/7

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
      z dne 27. junija 2019
      o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Danskem
      (ESRB/2019/5)
      (2019/C 366/02)
      SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja  (1)
          ter zlasti členov 3, 16, 17 in 18 Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Nepremičninski sektor ima pomembno vlogo v gospodarstvu in gibanja v tem sektorju lahko pomembno vplivajo na finančni sistem. Pretekle finančne krize so pokazale, da imajo lahko netrajnostna gibanja na nepremičninskih trgih resne posledice za stabilnost finančnega sistema in gospodarstva kot celote, kar lahko povzroči tudi negativne čezmejne učinke prelivanja. Neugodna gibanja na nepremičninskem trgu v nekaterih državah članicah so v preteklosti povzročila velike kreditne izgube in/ali negativno vplivala na realno gospodarstvo. V teh učinkih se kaže tesno medsebojno vplivanje nepremičninskega sektorja, ponudnikov financiranja in drugih gospodarskih sektorjev. Poleg tega močni povratni vplivi med finančnim sistemom in realnim gospodarstvom krepijo negativna gibanja.

                  (2)

                  Te povezave so pomembne, ker pomenijo, da imajo lahko tveganja, ki izvirajo iz nepremičninskega sektorja, sistemski vpliv, ki je po naravi procikličen. Med vzponom nepremičninskega cikla se kopičijo ranljivosti finančnega sistema. Domnevna manjša tveganja financiranja in lažji dostop do financiranja lahko prispevajo k hitremu naraščanju kreditiranja in naložb, kar skupaj s povečanim povpraševanjem po nepremičninah ustvarja pritisk na rast cen nepremičnin. Ker posledične višje vrednosti zavarovanj dodatno pozitivno vplivajo na povpraševanje po posojilih in ponudbo posojil, ima lahko taka dinamika, ki krepi samo sebe, sistemske posledice. Nasprotno pa lahko med upadom nepremičninskega cikla strožji pogoji kreditiranja, manjša naklonjenost tveganju in pritisk na nižanje cen nepremičnin negativno vplivajo na odpornost posojilojemalcev in posojilodajalcev ter s tem slabijo gospodarske razmere.

                  (3)

                  Ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami so lahko vir sistemskega tveganja ter lahko neposredno in posredno vplivajo na finančno stabilnost. Neposredni učinki so kreditne izgube iz portfeljev hipotekarnih posojil zaradi neugodnih gospodarskih ali finančnih razmer ter hkratnih negativnih gibanj na trgu stanovanjskih nepremičnin. Posredni učinki bi se lahko nanašali na spremembe v potrošnji gospodinjstev, kar bi imelo dodatne posledice za realno gospodarstvo in finančno stabilnost.

                  (4)

                  Kakor je navedeno v uvodni izjavi 4 Priporočila ESRB/2013/1 (2), je končni cilj makrobonitetne politike prispevati k zaščiti stabilnosti celotnega finančnega sistema, vključno s tem, da se okrepi odpornost finančnega sistema in zmanjša kopičenje sistemskih tveganj ter tako zagotovi vzdržen prispevek finančnega sektorja h gospodarski rasti.

                  (5)

                  Za ta namen lahko makrobonitetni organi uporabijo enega ali več kapitalskih makrobonitetnih ukrepov iz Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3) in Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) in/ali makrobonitetne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki temeljijo izključno na nacionalnem pravu, odvisno od ocene tveganj. Kapitalski ukrepi so namenjeni predvsem povečanju odpornosti finančnega sistema, ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, pa so lahko še posebej primerni za preprečevanje nadaljnjega kopičenja sistemskih tveganj.

                  (6)

                  Poleg tega Priporočilo ESRB/2013/1 državam članicam priporoča, naj vzpostavijo pravni okvir, ki bo makrobonitetnim organom omogočal, da bodo imeli neposredni nadzor ali pooblastila za dajanje priporočil v zvezi z makrobonitetnimi instrumenti iz navedenega priporočila.

                  (7)

                  Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) je leta 2016 izvedel oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsej Uniji (5). Na podlagi te ocene je ESRB v več državah ugotovil številne srednjeročne ranljivosti, ki so vir sistemskega tveganja za finančno stabilnost, kar je privedlo do izdaje opozoril osmim državam, med katerimi je bila tudi Danska (6).

                  (8)

                  Leta 2016 je bila glavna ranljivost, ugotovljena na trgu stanovanjskih nepremičnin na Danskem, povezana z visoko zadolženostjo gospodinjstev. Velik delež hipotekarnih dolžnikov je imel dolg s spremenljivo obrestno mero ali dolg, ki je presegal vrednost njihovega stanovanja, zaradi česar so bili ranljivi za negativne gospodarske ali finančne razmere ali neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin. Čeprav ni bilo splošnih znakov precenjenosti, so cene stanovanj močno naraščale, zlasti v večjih mestih, in so bile blizu ravni pred krizo.

                  (9)

                  ESRB je nedavno zaključil sistematično in v prihodnost usmerjeno oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsem Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) (7).

                  (10)

                  V zvezi z Dansko je ta nedavna ocena pokazala, da zadolženost gospodinjstev od leta 2016, čeprav se je od takrat zmanjšala, ostaja na eni najvišjih ravni v EGP. Poleg tega je znaten delež obstoječih hipotekarnih posojil z odloženim odplačilom glavnice, zaradi česar so gospodinjstva strukturno bolj ranljiva za neugodne gospodarske ali finančne razmere ali neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin. Poleg tega je kljub temu, da se je v zadnjih letih rast cen stanovanjskih nepremičnin upočasnila in so se cene stanovanj v Københavnu stabilizirale, prejšnja dinamika privedla do žarišč precenjenosti v večjih mestih, zlasti v Københavnu. Ob navedenem je pravno zavezujoča zahteva glede minimalnega pologa, ki je bila leta 2015 določena na 5 %, zagotovila nekaj (čeprav malo) dodatnega zavarovanja za primer znižanja cen stanovanj.

                  (11)

                  Leta 2018 so se z zakonodajo o varstvu potrošnikov uvedle omejitve glede zagotavljanja stanovanjskih hipotekarnih produktov hipotekarnim dolžnikom, ki imajo razmerje med dolgom in dohodkom (DTI) (pred obdavčitvijo) nad 4 in razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine (LTV) nad 60 %. Te omejitve zahtevajo: (a) da je obrestna mera nespremenljiva najmanj 5 let in (b) da se lahko z odloženo odplačilo glavnice uporabi samo, če je obrestna mera za posojilo nespremenljiva najmanj 30 let. Poleg tega je bil leta 2014 napovedan nadzorniški diamant za hipotekarne banke. Ta obsega vrsto referenčnih vrednosti in mejnih vrednosti, ki so določene za posebna področja tveganj znotraj bančnih dejavnosti, njegov cilj pa je povečati kreditno kakovost stanja hipotekarnih posojil do leta 2018 in do leta 2020 ter s tem vplivati na sklepanje novih posojil. Leta 2018 je bila tudi dvakrat zvišana stopnja proticikličnega kapitalskega blažilnika: z 0 % na 0,5 % od 1. marca 2019 in z 0,5 % na 1 % od septembra 2019. Poleg tega je danski svet za sistemska tveganja priporočil dodatno zvišanje z 1 % na 1,5 % od junija 2020 in izdal usmeritev, da bi bilo treba to stopnjo v prihodnosti zvišati do največ 2,5 %, razen če pride do znatne spremembe glede kopičenja tveganj v danskem finančnem sistemu. Nazadnje, organ Finanstilsynet (danski organ za finančni nadzor) je izdal smernico, v skladu s katero morajo biti kreditne institucije previdne pri bonitetni oceni gospodinjstev, kadar dajejo posojila za nepremičnine na geografskih območjih, kjer cene stanovanjskih nepremičnin rastejo.

                  (12)

                  Kljub številnim uvedenim makrobonitetnim ukrepom ter glede na visoko raven zadolženosti gospodinjstev in velik delež hipotekarnih dolžnikov, ki so ranljivi za neugodne gospodarske razmere ali neugodno gibanje na trgu stanovanjskih nepremičnin, sedanji kapitalski ukrepi morda ne bodo zadostovali za obravnavo nakopičenih ranljivosti. Poleg tega bi bilo morda v srednjeročnem obdobju treba poostriti obstoječe ali aktivirati dodatne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, če se bodo povečale ranljivosti, povezane z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin in posojilnimi standardi.

                  (13)

                  Pri povečevanju ranljivosti, ugotovljenih na Danskem, imajo pomembno vlogo ciklični dejavniki, vendar pa so k tem ranljivostim prispevali tudi strukturni dejavniki, kar je povzročilo višjo raven sistemskega tveganja. Ti dejavniki vključujejo: (i) zapleteno ureditev najemniškega trga z zgornjimi mejami najemnin za velik delež stanovanjskih zgradb v večjih mestih, zaradi česar nastaja pomanjkanje ponudbe stanovanj ter pritisk na rast cen stanovanj in dolga za gospodinjstva, ki se odločijo za nakup nepremičnine; ter (ii) davčno olajšavo za hipotekarna posojila, ki lahko gospodinjstva spodbuja k čezmernemu izposojanju. Poleg tega je sistem obdavčitve stanovanjskih nepremičnin od leta 2001 ločen od tržnih cen, zaradi česar se je znižala efektivna davčna stopnja, zlasti v večjih mestih. Danski parlament je leta 2017 sprejel zakon o novem sistemu obdavčitve stanovanjskih nepremičnin, ki ponovno vzpostavlja povezavo med obračunanimi davki in trenutnimi cenami na trgu stanovanjskih nepremičnin ter ki se bo začel uporabljati leta 2021.

                  (14)

                  Zato je ESRB zaključil, da so makrobonitetni ukrepi, ki so bili uvedeni ali so na voljo na Danskem, sicer primerni, vendar samo delno zadostujejo za obravnavo ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev, v srednjeročnem obdobju. Zato so za obravnavo teh ranljivosti, ki so lahko vir sistemskega tveganja, potrebni dodatni ukrepi politike. Ukrepi, predlagani v tem priporočilu, so namenjeni za dopolnitev obstoječih makrobonitetnih ukrepov na Danskem. Glede na to, da k ranljivostim delno prispevajo strukturni dejavniki, ki presegajo okvir makrobonitetne politike, so potrebne tudi druge politike, s katerimi bi dopolnili in podprli sedanje makrobonitetne ukrepe, da bi učinkoviteje in uspešneje obravnavali dejavnike, ki prispevajo h kopičenju sistemskih tveganj na trgu stanovanjskih nepremičnin na Danskem, ne da bi s tem povzročili čezmerne stroške za dansko realno gospodarstvo in finančni sistem.

                  (15)

                  Namen tega priporočila je priporočiti: a) aktiviranje dodatnih ali poostritev obstoječih kapitalskih ukrepov, da se zagotovi odpornost bančnega sektorja na srednjeročne ranljivosti, ugotovljene na Danskem; b) spremljanje ranljivosti ter aktiviranje dodatnih ali poostritev obstoječih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, če se rast cen stanovanj in rast kreditiranja v srednjeročnem obdobju pospešita. Namen tega priporočila je tudi poudariti potrebo po širših ukrepih politike, katerih cilj bi bil omejiti dejavnike, ki omogočajo ali spodbujajo rast zadolženosti gospodinjstev.

                  (16)

                  To priporočilo ne posega v pooblastila centralnih bank v Uniji v zvezi z denarno politiko.

                  (17)

                  Priporočila ESRB se objavijo potem, ko je splošni odbor obvestil Svet Evropske unije o nameri, da jih objavi, in mu dal možnost, da se odzove, ter potem, ko so bili o nameravani objavi obveščeni naslovniki –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      ODDELEK 1

         PRIPOROČILA

         Priporočilo A – aktiviranje ali poostritev kapitalskih ukrepov

      Priporoča se, da makrobonitetni organ, imenovani organ ali pristojni organ na Danskem, kot je ustrezno, z aktiviranjem dodatnih ali poostritvijo obstoječih kapitalskih ukrepov zagotovi odpornost kreditnih institucij, ki so pridobile dovoljenje na Danskem, zaradi možnosti uresničitve sistemskega tveganja, povezanega s stanovanjskimi nepremičninami, ki bi lahko privedla do neposrednih in posrednih kreditnih izgub iz hipotekarnih posojil ali zaradi zmanjšanja potrošnje gospodinjstev, ki imajo stanovanjska posojila.

         Priporočilo B – spremljanje ranljivosti ter aktiviranje ali poostritev ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

                  1.

                  Priporoča se, da danski nacionalni organi, ki so pooblaščeni za spremljanje sistemskih tveganj, pozorno spremljajo ranljivosti, povezane z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila, v srednjeročnem obdobju, med drugim z:

                              (a)

                              ocenjevanjem – z uporabo podatkov o novih hipotekarnih posojilih na ravni posameznega posojila – zmožnosti posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila, da prenesejo neugodne gospodarske ali finančne razmere ali neugodno gibanje na trgu stanovanjskih nepremičnin; ter

                              (b)

                              ocenjevanjem vzdržnosti cen stanovanj in možnosti za njihovo znižanje v primeru neugodnih gospodarskih ali finančnih razmer.

                  2.

                  Da se prepreči čezmerno kopičenje kreditnega tveganja, se priporoča, da danski organ, ki je pooblaščen za aktiviranje ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, aktivira dodatne ali poostri obstoječe ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, če rezultati spremljanja v skladu s točko (a) podpriporočila B(1) pokažejo, da velik ali vedno večji delež posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila, morda ne bo mogel odplačevati svojega dolga ali ohraniti potrošnje v neugodnih gospodarskih ali finančnih razmerah ali po neugodnem gibanju na trgu stanovanjskih nepremičnin.

                  3.

                  Priporoča se, da Danska zviša pravno zavezujočo zahtevo glede minimalnega pologa, če rezultati spremljanja v skladu z odstavkom 1(b) pokažejo, da se je precenjenost stanovanjskih nepremičnin povečala, s čimer bo zagotovila, da bo zavarovanje za nova hipotekarna posojila zadostovalo za kritje kreditnih izgub, ki ustrezajo možnemu znižanju cen stanovanj v neugodnih gospodarskih ali finančnih razmerah in ocenjenemu znižanju cen stanovanj v primeru negativnega scenarija.

         Priporočilo C – strukturne spremembe v zvezi s hipotekarnimi posojili in sektorjem stanovanjskih nepremičnin

      Priporoča se, da Danska pregleda svoje politike s ciljem omejiti strukturne dejavnike, ki so prispevali k ranljivostim, ki so bile na Danskem ugotovljene kot vir sistemskega tveganja, ker spodbujajo gospodinjstva k prevzemanju čezmernega hipotekarnega dolga ali povzročajo čezmerno rast cen stanovanj in hipotekarnega dolga.
      ODDELEK 2

         IZVAJANJE

      1.   Opredelitev pojmov

      V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                  (a)

                  „ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni makrobonitetne ukrepe, ki so usmerjeni na posojilojemalce;

                  (b)

                  „neposredni nadzor“ pomeni dejansko in učinkovito zmožnost, da se, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja, finančnim institucijam, za katere se uporabljajo ukrepi zadevnega makrobonitetnega organa, naložijo makrobonitetni ukrepi ali se ti spremenijo;

                  (c)

                  „pooblastila za dajanje priporočil“ pomeni zmožnost, da se v obliki priporočil dajo usmeritve glede uporabe makrobonitetnih instrumentov, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja;

                  (d)

                  „razmerje med dolgom in dohodkom“ (razmerje DTI) pomeni razmerje med celotnim dolgom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (e)

                  „razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine“ (razmerje LTV) pomeni razmerje med vsoto vseh posojil ali obrokov posojila, ki jih posojilojemalec zavaruje z nepremičnino, v trenutku nastanka posojila in vrednostjo nepremičnine v trenutku nastanka posojila;

                  (f)

                  „srednjeročen“ pomeni v obdobju treh let;

                  (g)

                  „makrobonitetni organ“ pomeni nacionalni makrobonitetni organ s cilji, ureditvami, pooblastili, zahtevami glede odgovornosti in drugimi značilnostmi, določenimi v Priporočilu ESRB/2011/3 (8);

                  (h)

                  „odplačilo dolga“ pomeni skupni znesek obresti in odplačila glavnice celotnega dolga posojilojemalca v določenem obdobju (na splošno eno leto);

                  (i)

                  „razmerje med odplačilom dolga in dohodkom“ (razmerje DSTI) pomeni razmerje med celotnim letnim odplačilom dolga in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (j)

                  „zapadlost“ pomeni trajanje pogodbe o posojilu za stanovanjsko nepremičnino v trenutku nastanka posojila, izraženo v letih.

            2.   Merila za izvajanje

      1.   Za izvajanje tega priporočila se uporabljajo naslednja merila:

                  (a)

                  treba je upoštevati načelo sorazmernosti, ob upoštevanju cilja in vsebine priporočila A, priporočila B in priporočila C;

                  (b)

                  kadar se aktivirajo dodatni ali poostrijo obstoječi kapitalski ukrepi v skladu s priporočilom A, je treba pri njihovem umerjanju in postopnem uvajanju upoštevati položaj Danske v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                  (c)

                  kadar se aktivirajo dodatni ali poostrijo obstoječi ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, v skladu s priporočilom B, je treba pri njihovem umerjanju in postopnem uvajanju upoštevati položaj Danske v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                  (d)

                  kadar se zvišuje pravna zavezujoča zahteva glede minimalnega pologa v skladu s priporočilom B, je treba pri umerjanju in postopnem uvajanju tega ukrepa upoštevati položaj Danske v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                  (e)

                  kar zadeva priporočilo C, je treba, kadar se spreminja politika, pri postopnem uvajanju takih ukrepov upoštevati položaj Danske v gospodarskem in finančnem ciklu, tako da ti ukrepi ne bodo okrepili ali sprožili uresničenja nakopičenih ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Danskem;

                  (f)

                  posebna merila za skladnost s priporočilom A, priporočilom B in priporočilom C so določena v Prilogi I.

            2.   Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                  (a)

                  informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                  (b)

                  oceno ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila, vključno z razporeditvijo novih hipotekarnih posojil glede na njihova razmerja LTV, DTI in DSTI, zapadlost in profil odplačevanja, pri čemer se zadevna razmerja izračunajo v skladu s Prilogo IV k Priporočilu ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja (9), ter delovanja sprejetih ukrepov ob upoštevanju ciljev tega priporočila;

                  (c)

                  podrobno utemeljitev za vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno z zamudami.

            3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

      Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje v skladu z naslednjim časovnim okvirom:

                  (a)

                     Priporočilo A

                  Do 31. oktobra 2020 in nato vsako leto do 31. oktobra 2022 naslovnik priporočila A predloži ESRB in Svetu poročilo o ukrepih, ki jih je sprejel v zvezi z izvajanjem kapitalskih ukrepov. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

                  (b)

                     Priporočilo B

                  Do 31. oktobra 2020 in nato vsako leto do 31. oktobra 2022 naslovniki priporočila B predložijo ESRB in Svetu poročilo o spremljanju ranljivosti v zvezi z zadolženostjo gospodinjstev in ukrepih, ki so jih sprejeli za odpravo teh ranljivosti. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

                  (c)

                     Priporočilo C

                  Do 31. oktobra 2022 naslovnik priporočila C predloži ESRB in Svetu poročilo o izvajanju priporočila C. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

            4.   Spremljanje in ocenjevanje

                  1.

                  Sekretariat ESRB:

                              (a)

                              nudi pomoč naslovnikom z zagotavljanjem koordiniranega poročanja in ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za nadaljnje ukrepanje;

                              (b)

                              preverja nadaljnje ukrepanje naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži poročila o nadaljnjem ukrepanju. Uvedli se bodo trije postopki ocenjevanja, in sicer:

                                          (i)

                                          do 31. decembra 2020 v zvezi z izvajanjem priporočil A in B;

                                          (ii)

                                          do 31. decembra 2021 v zvezi z izvajanjem priporočil A in B ter

                                          (iii)

                                          do 31. decembra 2022 v zvezi z izvajanjem priporočil A, B in C.

                  2.

                  Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter lahko, kjer je primerno, presodi, da to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovnik ni ustrezno utemeljil, zakaj ni ukrepal.

         V Frankfurtu na Majni, 27. junija 2019

               Vodja sekretariata ESRB

               v imenu splošnega odbora ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

         (2)  Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (ESRB/2013/1) (UL C 170, 15.6.2013, str. 1).

         (3)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (4)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (5)  Glej dokument Vulnerabilities in the EU Residential Real Estate Sector, ESRB, november 2016, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (6)  Opozorilo ESRB/2016/07 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. septembra 2016 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Danskem (UL C 31, 31.1.2017, str. 47).

         (7)  Glej dokument Vulnerabilities in the residential real estate sectors of EEA countries, ESRB, 2019, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (8)  Priporočilo ESRB/2011/3 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. decembra 2011 o makrobonitetnem mandatu nacionalnih organov (UL C 41, 14.2.2012, str. 1).

         (9)  Priporočilo ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 31. oktobra 2016 o odpravljanju vrzeli v podatkih o nepremičninah (UL C 31, 31.1.2017, str. 1).

         PRILOGA I

            DOLOČITEV MERIL ZA SKLADNOST, KI SE UPORABLJAJO ZA PRIPOROČILA

            Priporočilo A – aktiviranje ali poostritev kapitalskih ukrepov

         Za priporočilo A se uporabljata naslednji merili za skladnost.

                     1.

                     Preden se aktivirajo dodatni ali poostrijo obstoječi kapitalski ukrepi, bi bilo treba oceniti položaj Danske v gospodarskem in finančnem ciklu, da se ugotovi, ali bi bila uporaba teh ukrepov primerna.

                     2.

                     Po aktiviranju kapitalskih ukrepov bo morda za obravnavo ranljivosti, ugotovljenih na Danskem, potrebna dodatna poostritev teh ukrepov ali aktiviranje dodatnih makrobonitetnih ukrepov; to bo odvisno od izbire aktiviranih kapitalskih ukrepov, začetne umeritve teh aktiviranih ukrepov in rezultatov ocene ranljivosti.

            Priporočilo B – spremljanje ranljivosti ter aktiviranje ali poostritev ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

         Za priporočilo B se uporabljata naslednji merili za skladnost.

                     1.

                     Preden se aktivirajo dodatni ali poostrijo obstoječi ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, je treba oceniti položaj Danske v gospodarskem in finančnem ciklu, da se ugotovi, ali bi bilo tako aktiviranje ali poostritev primerno.

                     2.

                     Preden se zviša obstoječa pravno zavezujoča zahteva glede minimalnega pologa, je treba oceniti položaj Danske v gospodarskem in finančnem ciklu, da se določita primerna umeritev in postopna uvedba tega ukrepa.

            Priporočilo C – strukturne spremembe v zvezi s hipotekarnimi posojili in sektorjem stanovanjskih nepremičnin

         Za priporočilo C se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Ko se oblikujejo možnosti politike in preden se izvedejo spremembe politike, je treba oceniti vpliv predlaganih ukrepov glede na položaj Danske v gospodarskem in finančnem ciklu, da se zagotovi, da ti ukrepi ne bodo okrepili ali sprožili uresničenja nakopičenih ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Danskem.


title: Priporočilo Evropskega Odbora za Sistemska Tveganja z dne 27. junija 2019 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Finskem (ESRB/2019/8)2019/C 366/05

text:
               30.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/29

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
      z dne 27. junija 2019
      o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Finskem
      (ESRB/2019/8)
      (2019/C 366/05)
      SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja (1) ter zlasti členov 3, 16, 17 in 18 Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Nepremičninski sektor ima pomembno vlogo v gospodarstvu in gibanja v tem sektorju lahko pomembno vplivajo na finančni sistem. Pretekle finančne krize so pokazale, da imajo lahko netrajnostna gibanja na nepremičninskih trgih resne posledice za stabilnost finančnega sistema in gospodarstva kot celote, kar lahko povzroči tudi negativne čezmejne učinke prelivanja. Neugodna gibanja na nepremičninskem trgu v nekaterih državah članicah so v preteklosti povzročila velike kreditne izgube in/ali negativno vplivala na realno gospodarstvo. V teh učinkih se kaže tesno medsebojno vplivanje nepremičninskega sektorja, ponudnikov financiranja in drugih gospodarskih sektorjev. Poleg tega močni povratni vplivi med finančnim sistemom in realnim gospodarstvom krepijo negativna gibanja.

                  (2)

                  Te povezave so pomembne, ker pomenijo, da imajo lahko tveganja, ki izvirajo iz nepremičninskega sektorja, sistemski vpliv, ki je po naravi procikličen. Med vzponom nepremičninskega cikla se kopičijo ranljivosti finančnega sistema. Domnevna manjša tveganja financiranja in lažji dostop do financiranja lahko prispevajo k hitremu naraščanju kreditiranja in naložb, kar skupaj s povečanim povpraševanjem po nepremičninah ustvarja pritisk na rast cen nepremičnin. Ker posledične višje vrednosti zavarovanj dodatno pozitivno vplivajo na povpraševanje po posojilih in ponudbo posojil, ima lahko taka dinamika, ki krepi samo sebe, sistemske posledice. Nasprotno pa lahko med upadom nepremičninskega cikla strožji pogoji kreditiranja, manjša naklonjenost tveganju in pritisk na nižanje cen nepremičnin negativno vplivajo na odpornost posojilojemalcev in posojilodajalcev ter s tem slabijo gospodarske razmere.

                  (3)

                  Ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami so lahko vir sistemskega tveganja ter lahko neposredno in posredno vplivajo na finančno stabilnost. Neposredni učinki so kreditne izgube iz portfeljev hipotekarnih posojil zaradi neugodnih gospodarskih ali finančnih razmer ter hkratnih negativnih gibanj na trgu stanovanjskih nepremičnin. Posredni učinki bi se lahko nanašali na spremembe v potrošnji gospodinjstev, kar bi imelo dodatne posledice za realno gospodarstvo in finančno stabilnost.

                  (4)

                  Kakor je navedeno v uvodni izjavi 4 Priporočila ESRB/2013/1 (2), je končni cilj makrobonitetne politike prispevati k zaščiti stabilnosti celotnega finančnega sistema, vključno s tem, da se okrepi odpornost finančnega sistema in zmanjša kopičenje sistemskih tveganj ter tako zagotovi vzdržen prispevek finančnega sektorja h gospodarski rasti.

                  (5)

                  Za ta namen lahko makrobonitetni organi uporabijo enega ali več kapitalskih makrobonitetnih ukrepov iz Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3) in Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) in/ali makrobonitetne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki temeljijo izključno na nacionalnem pravu, odvisno od ocene tveganj. Kapitalski ukrepi so namenjeni predvsem povečanju odpornosti finančnega sistema, ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, pa so lahko še posebej primerni za preprečevanje nadaljnjega kopičenja sistemskih tveganj.

                  (6)

                  Poleg tega Priporočilo ESRB/2013/1 državam članicam priporoča, naj vzpostavijo pravni okvir, ki bo makrobonitetnim organom omogočal, da bodo imeli neposredni nadzor ali pooblastila za dajanje priporočil v zvezi z makrobonitetnimi instrumenti iz navedenega priporočila.

                  (7)

                  Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) je leta 2016 izvedel oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsej Uniji (5). Na podlagi te ocene je ESRB v več državah ugotovil številne srednjeročne ranljivosti, ki so vir sistemskega tveganja za finančno stabilnost, kar je privedlo do izdaje opozoril osmim državam, med katerimi je bila tudi Finska (6).

                  (8)

                  Leta 2016 je bila glavna ranljivost, ugotovljena na trgu stanovanjskih nepremičnin na Finskem, visoka in naraščajoča zadolženost gospodinjstev z velikim deležem gospodinjstev, ki so lahko ranljiva za neugodne gospodarske ali finančne razmere ali neugodna gibanja na tem trgu.

                  (9)

                  ESRB je nedavno zaključil sistematično in v prihodnost usmerjeno oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsem Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) (7).

                  (10)

                  V zvezi s Finsko je ta nedavna ocena pokazala, da je zadolženost gospodinjstev večja kot leta 2016. Nedavno so k temu povečanju delno prispevala posojila, ki jih najamejo nepremičninske družbe (8) in se nato odplačujejo iz dohodkov gospodinjstev in drugih vlagateljev, ki imajo deleže v teh družbah. Poleg tega nove ugotovitve glede posojilnih standardov za nova hipotekarna posojila podpirajo prejšnje ugotovitve o možni ranljivosti velikega deleža gospodinjstev, ki najemajo nova hipotekarna posojila, za neugodne gospodarske ali finančne razmere ali neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin.

                  (11)

                  Od leta 2016 so finski nacionalni organi poostrili ali uvedli več ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, in kapitalskih ukrepov: (i) leta 2017 je upravni odbor organa Finanssivalvonta (finskega organa za finančni nadzor) v skladu s členom 458 Uredbe (EU) št. 575/2013 uvedel za stanovanjska posojila spodnjo mejo povprečne uteži tveganja v višini 15 % za kreditne institucije, ki uporabljajo pristop na podlagi notranjih bonitetnih ocen; (ii) leta 2018 je bil za vse kreditne institucije določen blažilnik sistemskih tveganj med 1 % in 3 %; (iii) leta 2018 je bila znižana omejitev, ki velja za razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine (razmerje LTV), z 90 % na 85 %; in (iv) prav tako leta 2018 je organ Finanssivalvonta izdal priporočila glede posojilnih standardov za nova posojila, ki so se uporabljala tudi za posojila, odobrena nepremičninskim družbam. Poleg tega je bila znižana davčna olajšava na odhodke za obresti hipotekarnega posojila s 100 % leta 2011 na 25 % leta 2019.

                  (12)

                  Kljub tem nedavno uvedenim ukrepom in razen omejitve, ki velja za razmerje LTV, na Finskem še niso na voljo drugi pravno zavezujoči ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, tj. omejitve, ki veljajo za razmerje med dolgom in dohodkom (razmerje DTI) in za razmerje med odplačilom dolga in dohodkom (razmerje DSTI), ter omejitve zapadlosti, čeprav bodo morda ti ukrepi v srednjeročnem obdobju potrebni, če bodo ranljivosti, povezane z zadolženostjo gospodinjstev, še naprej naraščale. Aktiviranje omejitev, ki veljajo za razmerje DTI ali za razmerje DSTI, v kombinaciji z omejitvami zapadlosti bi povečalo učinkovitost obstoječih makrobonitetnih ukrepov, ki že veljajo. Poleg tega je razmerje LTV trenutno opredeljeno na način, da se lahko kot zavarovanje šteje tudi drugo premoženje in ne samo nepremičnine.

                  (13)

                  Zato je ESRB zaključil, da so makrobonitetni ukrepi, ki so bili uvedeni ali so na voljo na Finskem, delno primerni in samo delno zadostujejo za obravnavo ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev, v srednjeročnem obdobju. Zato so za obravnavo teh ranljivosti, ki so lahko vir sistemskega tveganja, potrebni dodatni ukrepi politike. Ukrepi, predlagani v tem priporočilu, so namenjeni dopolnitvi obstoječih makrobonitetnih ukrepov na Finskem.

                  (14)

                  Namen tega priporočila je priporočiti, da se v finsko pravo vključijo dodatni pravno zavezujoči ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, in da se ti ukrepi sprejmejo, da se prepreči naraščanje ranljivosti, ki so povezane z zadolženostjo gospodinjstev.

                  (15)

                  To priporočilo ne posega v pooblastila centralnih bank v Uniji v zvezi z denarno politiko.

                  (16)

                  Priporočila ESRB se objavijo potem, ko je splošni odbor obvestil Svet Evropske unije o nameri, da jih objavi, in mu dal možnost, da se odzove, ter potem, ko so bili o nameravani objavi obveščeni naslovniki –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      ODDELEK 1

         PRIPOROČILA

         Priporočilo A – pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce

                  1.

                  Priporoča se, da Finska zagotovi, da bo obstoječi pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, vseboval vsaj naslednje pravno zavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce:

                              (a)

                              omejitve, ki veljajo za razmerje DTI, ali omejitve, ki veljajo za razmerje DSTI,

                              (b)

                              omejitve, ki veljajo za razmerje LTV, in

                              (c)

                              omejitve zapadlosti.

                  2.

                  Priporoča se, da Finska spremeni opredelitev razmerja LTV v obstoječem pravnem okviru za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce.

         Priporočilo B – aktiviranje dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

                  1.

                  Priporoča se, da finski nacionalni organi, ki so pooblaščeni za aktiviranje dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, do spremembe obstoječega pravnega okvira, kakor je navedeno v priporočilu A, uporabljajo pravno nezavezujoče dohodkovne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, da se prepreči velik ali vedno večji delež posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila, ki morda ne bo mogel odplačevati svojega dolga ali ohraniti potrošnje v neugodnih gospodarskih ali finančnih razmerah ali po neugodnem gibanju na trgu stanovanjskih nepremičnin.

                  2.

                  Priporoča se, da po spremembi obstoječega pravnega okvira, kakor je navedeno v priporočilu A, finski nacionalni organi, ki so pooblaščeni za aktivacijo ali umeritev dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, aktivirajo oziroma umerijo pravno zavezujoče dohodkovne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, da se nadaljuje doseganje ciljev, določenih v podpriporočilu B(1).

            ODDELEK 2

         IZVAJANJE

      1.   Opredelitev pojmov

      V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                  (a)

                  „ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni makrobonitetne ukrepe, ki so usmerjeni na posojilojemalce;

                  (b)

                  „neposredni nadzor“ pomeni dejansko in učinkovito zmožnost, da se, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja, finančnim institucijam, za katere se uporabljajo ukrepi zadevnega makrobonitetnega organa, naložijo makrobonitetni ukrepi ali se ti spremenijo;

                  (c)

                  „pooblastila za dajanje priporočil“ pomeni zmožnost, da se v obliki priporočil dajo usmeritve glede uporabe makrobonitetnih instrumentov, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja;

                  (d)

                  „razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine“ (razmerje LTV) pomeni razmerje med vsoto vseh posojil ali obrokov posojila, ki jih posojilojemalec zavaruje z nepremičnino, v trenutku nastanka posojila in vrednostjo nepremičnine v trenutku nastanka posojila;

                  (e)

                  „pravno zavezujoči ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki se uvedejo s pravno zavezujočimi akti;

                  (f)

                  „razmerje med dolgom in dohodkom“ (razmerje DTI) pomeni razmerje med celotnim dolgom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (g)

                  „odplačilo dolga“ pomeni skupni znesek obresti in odplačila glavnice celotnega dolga posojilojemalca v določenem obdobju (na splošno eno leto);

                  (h)

                  „razmerje med odplačilom dolga in dohodkom“ (razmerje DSTI) pomeni razmerje med celotnim letnim odplačilom dolga in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (i)

                  „zapadlost“ pomeni trajanje pogodbe o posojilu za stanovanjsko nepremičnino v trenutku nastanka posojila, izraženo v letih;

                  (j)

                  „srednjeročen“ pomeni v obdobju treh let;

                  (k)

                  „dohodkovni ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni omejitve, ki veljajo za razmerje DTI, in omejitve, ki veljajo za razmerje DSTI;

                  (l)

                  „makrobonitetni organ“ pomeni nacionalni makrobonitetni organ s cilji, ureditvami, pooblastili, zahtevami glede odgovornosti in drugimi značilnostmi, določenimi v Priporočilu ESRB/2011/3 (9).

            2.   Merila za izvajanje

                  1.

                  Za izvajanje tega priporočila se uporabljajo naslednja merila:

                              (a)

                              treba je upoštevati načelo sorazmernosti, ob upoštevanju cilja in vsebine priporočila A in priporočila B;

                              (b)

                              priporočilo A je treba izvesti pred podpriporočilom B(2), da se zagotovi skladnost s podpriporočilom B(2);

                              (c)

                              kadar se aktivirajo dohodkovni ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, v skladu s priporočilom B, je treba pri njihovem umerjanju in postopnem uvajanju upoštevati položaj Finske v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                              (d)

                              posebna merila za skladnost s priporočilom A in priporočilom B so določena v Prilogi I.

                  2.

                  Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                              (a)

                              informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                              (b)

                              oceno ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila, vključno z razporeditvijo novih hipotekarnih posojil glede na njihova razmerja LTV, DTI in DSTI ter zapadlost, pri čemer se zadevna razmerja izračunajo v skladu s Prilogo IV k Priporočilu ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja (10), ter delovanja sprejetih ukrepov ob upoštevanju ciljev tega priporočila;

                              (c)

                              podrobno utemeljitev za vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno z zamudami.

            3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

      Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje v skladu z naslednjim časovnim okvirom:

                  (a)

                     Priporočilo A

                              (i)

                              Do 31. oktobra 2020 naslovnik priporočila A predloži ESRB in Svetu vmesno poročilo o izvajanju priporočila A, ki vključuje vsaj izjavo o tem, ali se izvajanje priporočila A načrtuje in kateri organ ali organi bodo pristojni za sprejetje odločitve o aktiviranju in izvajanju ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, ki so določeni v navedenem priporočilu. ESRB lahko obvesti naslovnika priporočila A o svojih stališčih glede vmesnega poročila.

                              (ii)

                              Do 31. marca 2021 naslovnik priporočila A predloži ESRB in Svetu končno poročilo o izvajanju priporočila A.

                  (b)

                     Priporočilo B

                  Do 31. oktobra 2020 in nato vsako leto do 31. oktobra 2022 naslovniki priporočila B predložijo ESRB in Svetu poročilo o vseh ukrepih, ki so jih sprejeli v zvezi z izvajanjem dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, ali katerih koli drugih ukrepov, ki so na voljo za obravnavo ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila na Finskem. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

            4.   Spremljanje in ocenjevanje

                  1.

                  Sekretariat ESRB:

                              (a)

                              nudi pomoč naslovnikom z zagotavljanjem koordiniranega poročanja in ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za nadaljnje ukrepanje;

                              (b)

                              preverja nadaljnje ukrepanje naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži poročila o nadaljnjem ukrepanju. Uvedli se bodo trije postopki ocenjevanja, in sicer:

                                          (i)

                                          do 31. decembra 2020 v zvezi z izvajanjem priporočila B,

                                          (ii)

                                          do 31. decembra 2021 v zvezi z izvajanjem priporočil A in B ter

                                          (iii)

                                          do 31. decembra 2022 v zvezi z izvajanjem priporočila B.

                  2.

                  Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter lahko, kjer je primerno, presodi, da to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovnik ni ustrezno utemeljil, zakaj ni ukrepal.

         V Frankfurtu na Majni, 27. junija 2019

               Vodja sekretariata ESRB

               v imenu splošnega odbora ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

         (2)  Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (ESRB/2013/1) (UL C 170, 15.6.2013, str. 1).

         (3)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (4)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (5)  Glej dokument Vulnerabilities in the EU Residential Real Estate Sector, ESRB, november 2016, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (6)  Opozorilo ESRB/2016/08 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. septembra 2016 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Finskem (UL C 31, 31.1.2017, str. 49).

         (7)  Glej dokument Vulnerabilities in the residential real estate sectors of EEA countries, ESRB, 2019, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (8)  V finščini asunto-osakeyhtiö.

         (9)  Priporočilo ESRB/2011/3 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. decembra 2011 o makrobonitetnem mandatu nacionalnih organov (UL C 41, 14.2.2012, str. 1).

         (10)  Priporočilo ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 31. oktobra 2016 o odpravljanju vrzeli v podatkih o nepremičninah (UL C 31, 31.1.2017, str. 1).

         PRILOGA I

            DOLOČITEV MERIL ZA SKLADNOST, KI SE UPORABLJAJO ZA PRIPOROČILA

            Priporočilo A – pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce

         Za priporočilo A se uporabljata naslednji merili za skladnost.

                     1.

                     Finski pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, bi moral zagotoviti, da:

                                 (a)

                                 se omejitve, ki veljajo za razmerje med dolgom in dohodkom (razmerje DTI) in razmerje med odplačilom dolga in dohodkom (razmerje DSTI), ter omejitve zapadlosti uporabijo za posojila vsem vrstam posojilojemalcev in posojila vseh vrst posojilodajalcev, da se prepreči izogibanje omejitvam z uporabo posojil, odobrenih nepremičninskim družbam, ali na drug način;

                                 (b)

                                 se pri izračunavanju razmerja med posojilom in vrednostjo nepremičnine (razmerja LTV) kot zavarovanje štejejo samo nepremičnine;

                                 (c)

                                 so finski nacionalni organi, ki so pooblaščeni za aktiviranje ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, zmožni učinkovito in preventivno aktivirati pravno zavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ter da imajo na voljo potrebno fleksibilnost pri oblikovanju teh ukrepov glede na ugotovljene ranljivosti.

                     2.

                     Spremembe finskega pravnega okvira za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, bi morale biti uveljavljene najpozneje 1. julija 2021.

            Priporočilo B – aktiviranje dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

         Za priporočilo B se uporablja naslednje merilo za skladnost.

                     1.

                     Da se prepreči velik ali vedno večji delež posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila, ki morda ne bo mogel odplačevati svojega dolga ali ohraniti potrošnje v neugodnih gospodarskih ali finančnih razmerah ali po neugodnem gibanju na trgu stanovanjskih nepremičnin, bi morali finski nacionalni organi uporabiti enega ali skupaj več dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce (npr. omejitve razmerja LTV skupaj z omejitvami razmerja DTI ali razmerja DSTI in omejitvami zapadlosti), da se zagotovi učinkovitost uvedenih ukrepov in čim bolj zmanjša vsaka možnost za izogibanje tem omejitvam ali za nepredvidene posledice, ki bi lahko zmanjšale njihovo učinkovitost in ustvarile tveganja na drugih področjih.

                     2.

                     Preden se aktivirajo dohodkovni ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, je treba oceniti položaj Finske v gospodarskem in finančnem ciklu, da se določita primerna umeritev in postopna uvedba teh ukrepov.

                     3.

                     Po aktiviranju dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, bo morda za obravnavo ranljivosti, ugotovljenih na Finskem, potrebna dodatna poostritev teh ukrepov ali aktiviranje dodatnih makrobonitetnih ukrepov; to bo odvisno od izbire aktiviranih dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, začetne umeritve teh aktiviranih ukrepov in rezultatov ocene ranljivosti.

                     4.

                     Pri aktiviranju ali umeritvi dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, bi morali finski nacionalni organi, ki so pooblaščeni za aktiviranje ali umeritev dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, upoštevati vsa posojila, ki jih morajo servisirati gospodinjstva iz svojega dohodka, ne glede na obliko posojila (tj. posojila, odobrena nepremičninskim družbam, se štejejo kot dolg gospodinjstev).