title: Priporočilo odločba Sveta o odobritvi vzajemne pomoči Romuniji

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

52009PC0199(01)

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 21.4.2009COM(2009) 199 konč.PriporočiloODLOČBA SVETAo odobritvi vzajemne pomoči RomunijiPredlogODLOČBA SVETAo zagotovitvi srednjeročne finančne pomoči EU RomunijiPriporočiloODLOČBA SVETAo odobritvi vzajemne pomoči RomunijiinPredlogODLOČBA SVETAo zagotovitvi srednjeročne finančne pomoči EU RomunijiOBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMUVODRomunija je v zadnjih letih dosegala zelo visoko gospodarsko rast, ki od leta 2002 v povprečju znaša 6,5 %, leta 2008 pa je dosegla celo 7,1 %. Rast temelji zlasti na domačem povpraševanju po porabi in naložbah, ki ga je spodbudilo veliko povečanje finančnega posredništva, ki se financira iz tujine, ter na izraziti rasti plač. Veliko zadolževanje v tujini je povzročilo hitro kopičenje zunanjega dolga, ki je ob koncu leta 2008 dosegel 53 % BDP, široka uporaba deviznih posojil pa je povečala občutljivost bilanc stanja v gospodinjstvih in podjetjih za nenadne spremembe deviznega tečaja. Pritiske domačega povpraševanja je še dodatno zaostrila prociklična fiskalna politika, pri čemer se je neto zadolževanje javnega sektorja kljub več zaporednim mnenjem Sveta in nasvetom Komisije glede politike iz junija 2008, ki so pozivali k fiskalni konsolidaciji in boljšemu upravljanju proračuna, z 1,2 % BDP v letu 2005 povišalo na 5,4 % BDP v letu 2008.Svetovni gospodarski upad in večji strah pred tveganjem zaradi notranje ranljivosti povzročata precejšnje zmanjševanje prilivov kapitala v Romunijo. Pritiski na devizni tečaj se povečujejo in so od avgusta 2007 povzročili več kot 30-odstotno skupno depreciacijo. V zadnjem četrtletju leta 2008 se je domače povpraševanje na medletni ravni zmanjšalo za več kot 4 %, zlasti zaradi upada zasebne porabe, medtem ko je v prvih treh četrtletjih dosegalo dvomestne vrednosti. Poleg tega zunanjo konkurenčnost in rast produktivnosti ovira počasen napredek strukturnih reform, ki se izvajajo od pristopa k EU. Vlada se srečuje tudi z vse večjimi težavami na trgu obveznic, pri čemer so se povprečni donosi v enem letu povečali za približno 300 bazičnih točk in skoraj v celoti temeljijo na kratkoročni zapadlosti.Na podlagi tega so romunski organi[1] 6. marca 2009 Evropsko skupnost zaprosili za plačilnobilančno pomoč, s podobno prošnjo pa so se obrnili tudi na Mednarodni denarni sklad (MDS) in Svetovno banko. Čeprav kriza v tem trenutku ni resna, menijo, da je zunanja finančna pomoč na tej stopnji upravičena za izboljšanje deviznih rezerv Romunije na podlagi scenarija o precejšnjih obremenitvah za zunanje financiranje javnega in zasebnega sektorja v prihodnjih dveh letih. Program bi prispeval tudi k okrepitvi zaupanja v sposobnost Romunije, da izpolni svoje zunanje obveznosti.Komisija je skupaj s predsedstvom Sveta 9. marca napovedala, da je EU pripravljena na sodelovanje z MDS pri usklajenem finančnem svežnju, s katerim bi se podprla stabilnost plačilne bilance Romunije. Vendar je bilo poudarjeno, da je finančna pomoč odvisna od odločne zaveze romunskih organov o izvajanju podpornega programa politike.Romunski organi bodo na podlagi razprav s Komisijo in MDS poslali Komisiji in MDS pismo o nameri, v katerem so izpostavili ključne elemente svojega programa gospodarskega prilagajanja. Finančna pomoč Sveta Romuniji je odvisno od prejema tega pisma. Glavni cilj programa gospodarskega prilagajanja je ublažiti učinke izrazitega zmanjšanja prilivov zasebnega kapitala ter hkrati izvajati politične ukrepe za obvladovanje zunanjih in fiskalnih neravnovesij in okrepiti finančni sektor. Na podlagi tega programa so matične institucije devetih največjih bank v tuji lasti, ustanovljene v Romuniji, sprejele usklajeno zavezo o ohranjanju svoje skupne izpostavljenosti do Romunije in po potrebi o zagotavljanju dodatnega kapitala.MAKROEKONOMSKI RAZVOJ IN NAPOVEDIPo več letih visoke rasti BDP, ki je od leta 2002 na medletni ravni v povprečju znašala 6,5 %, se je rast v zadnjem četrtletju leta 2008 izrazito zmanjšala na 2,9 % na medletni ravni. To je posledica zlasti zmanjšanja zasebne porabe na medletni ravni za skoraj 4 %, ki je sledilo skoraj popolni ustavitvi ponudbe bančnih posojil. Bruto naložbe v osnovna sredstva so se v zadnjem četrtletju izrazito zmanjšale z več kot 30 % na medletni ravni v prvem četrtletju na manj kot 3 %. Na strani ponudbe je upočasnitev povzročilo zmanjšanje dejavnosti v industrijskem sektorju za približno 8 %, medtem ko je prvo četrtletje leta 2008 zaznamovala rast v višini 5,5 %. Do izrazitega upada je prišlo tudi v gradbeništvu in storitvah.Precejšnje zmanjšanje domačega povpraševanja v zadnjem četrtletju je povzročilo tudi vse manjši uvoz, pri čemer je proti koncu leta stopnja rasti na medletni ravni postala negativna (–18 % na medletni ravni) in se januarja 2009 še dodatno znižala (–28 % na medletni ravni v RON). Tudi izvoz se je precej zmanjšal (–8 % na medletni ravni v decembru 2008 in –13 % v januarju 2009). Na splošno se je leta 2008 primanjkljaj tekočega računa nekoliko zmanjšal, vendar je še vedno dosegal visoko raven 12,3 % BDP v primerjavi s 13,5 % BDP v letu 2007. V zvezi s financiranjem so neposredne tuje naložbe pokrile približno 54 % primanjkljaja tekočega računa v letu 2008. Preostali del se je financiral zlasti z (večinoma zasebnim) zunanjim dolgom, ki se je ob koncu leta 2008 povečal na približno 53 % BDP.-  Med gospodarskim razcvetom sta pomanjkanje delovne sile zaradi velikih migracijskih tokov iz države in sorazmerno velik delež nekvalificiranih delavcev prispevala k pojavu inflacijsko-plačne spirale, pri čemer je rast plač presegla slabo rast produktivnosti. Rast plač je v prvih dveh četrtletjih leta 2008 ostala zelo visoka (pri čemer so se nominalne plače na medletni ravni povečale za približno 25 %), vendar pa se je od takrat znižala in januarja 2009 dosegla 13 % na medletni ravni. Kljub padajočim cenam blaga in hrane se je inflacija na podlagi indeksa cen življenjskih potrebščin s 6,3 % v decembru 2008 spet povišala na 6,9 % v februarju 2009 na podlagi 8-odstotne nominalne efektivne depreciacije v tem obdobju.Glede na izrazit upad gospodarske dejavnosti v zadnjem četrtletju leta 2008 in najverjetneje nadaljnje poslabšanje svetovnih gospodarskih napovedi se pričakuje, da bo rast BDP v letu 2009 postala negativna in dosegala približno –4 % zaradi zmanjšanja potrošnje in naložb, ki ga bo delno izravnalo zmanjšanje zunanjega primanjkljaja.JAVNE FINANCERomunija je med povečanjem povpraševanja v obdobju 2005–2008 izvajala prociklično fiskalno politiko, pri čemer se je dejanski primanjkljaj z 1,2 % BDP v letu 2005 povečal na 5,4 % BDP v letu 2008, medtem ko je realna rast BDP znašala 6,5 % ter kljub številnim nasvetom iz mnenja Sveta o programu Romunije za konvergenco iz februarja 2008 in nasvetom Komisije glede politike iz junija 2008. To je bilo večinoma posledica na splošno slabega načrtovanja in izvrševanja proračuna. Izredni prihodki so bili običajno porabljeni v postopku popravljanja proračuna med letom, pri čemer ni bilo na voljo nobenih sredstev za težavnejša obdobja. K stalnemu nezadostnemu uresničevanju načrtov za odhodke za naložbe so prispevale tudi pomanjkljivosti v javni upravi, pri čemer se je del proračunskih sredstev za naložbe pozneje prerazporedil pod tekoče odhodke, kot so plače v javnem sektorju in socialni transferji. Rast plač v javnem sektorju je postala gonilo za povečanja plač v zasebnem sektorju, pri čemer so ravni plač v javnem sektorju višje. V obdobju 2005–2008 so se sredstva za plače v javnem sektorju nominalno podvojila. Nazadnje, visoki izdatki se izplačujejo zlasti v zadnjih tednih leta, kar resno vpliva na verodostojnost in predvidljivost proračuna. Kljub priporočilom iz nasvetov Komisije glede politike iz junija 2008 pri izvajanju zavezujočega srednjeročnega fiskalnega okvira ni bilo nobenega napredka.Proračun za leto 2009, ki ga je predložila nova vlada in ga je Parlament potrdil konec februarja, vključuje več ukrepov, katerih cilj je zmanjšati primanjkljaj s 5,4 % BDP v letu 2008 na 2,0 % BDP v letu 2009 na podlagi predpostavke o 2,5-odstotni realni rasti BDP. Ukrepi vključujejo ustavitev zaposlovanja in zmanjševanje različnih bonusov v javnem sektorju, zmanjšanje izdatkov za blago in storitve, omejevanje povečanj plač v javnem sektorju ter vezavo pokojnin na inflacijo namesto na rast plač. Na drugi strani vlada načrtuje precejšnje povečanje javnih naložb. Vendar je bilo že ob sprejetju jasno, da je ta cilj glede primanjkljaja nerealen, zlasti ker so bili temeljni makroekonomski scenarij in napovedi glede prihodkov preveč optimistični. Poleg tega se je zaradi odsotnosti celovite reforme politike odhodkov pojavila možnost tveganja pri izvajanju ukrepov glede porabe.FINANčNI TRGIV finančnem sistemu Romunije prevladuje bančni sektor, ki se v zadnjih nekaj letih zelo hitro razvija. Skupna neto sredstva romunskega bančnega sektorja so ob koncu leta 2008 znašala približno 315 milijard RON (62 % BDP). Banke so večinoma v tuji lasti. Decembra 2008 so kreditne institucije z večinskim tujim kapitalom (vključno s podružnicami tujih bank) nadzorovale približno 88 % skupnih neto sredstev vseh kreditnih institucij, ki poslujejo v Romuniji. Banke iz Avstrije, Grčije, Francije in Italije so v Romuniji najbolj izpostavljene.Romunski bančni sektor je v zadnjih nekaj letih spodbujal hitro naraščanje kreditiranja, pri čemer se je razmerje med posojili in vlogami leta 2008 povečalo na 122 %. Čeprav se je rast posojil začela na nizki ravni, je zaradi naraščanja posojil, nominiranih večinoma v tujih valutah (ki so januarja 2009 obsegala približno 59 % vseh domačih posojil zasebnemu sektorju), romunski bančni sektor postal močno odvisen od tujih finančnih sredstev. Kreditna dejavnost se je v drugi polovici leta 2008 izrazito upočasnila, pri čemer se je letna stopnja rasti posojil znižala z več kot 60 % v juniju 2008 na 36,5 % v decembru 2008.Čeprav se zdi, da je zdaj bančni sektor še vedno sorazmerno trden in ima dovolj kapitala (s količnikom kapitalske ustreznosti 12,3 % ob koncu leta 2008), bi lahko bila finančna stabilnost v Romuniji ogrožena. Vse slabše makroekonomske napovedi kažejo, da se bo delež neuspešnih posojil v prihodnjih mesecih verjetno hitro povečal. Ker je poleg tega romunski zasebni sektor močno odvisen od posojil, nominiranih v tujih valutah, bi kakršna koli nadaljnja depreciacija leua močno obremenila bilance stanja v gospodinjstvih in podjetjih.PLAčILNA BILANCA IN ZUNANJE FINANčNE ZAHTEVEGospodarski razcvet Romunije v zadnjih letih sta zaznamovala pojav velikih zunanjih neravnovesij in nevzdržno kopičenje obveznosti do tujine. Primanjkljaj tekočega računa se je s 5,8 % BDP v letu 2004 povečal na 13,5 % BDP v letu 2007 ter v letu 2008 ostal nad 12 % BDP. Zato je bruto zunanji dolg ob koncu leta 2008 dosegel 55 % BDP.Romunski finančni trgi so od začetka oktobra 2008 pod stalnim pritiskom. Z zmanjševanjem deleža posojilnih finančnih instrumentov slabi rezultati temeljne analize vrednosti podjetij in nizke bonitetne ocene močno obremenjujejo devizni in medbančni trg ter trg lastniških vrednostnih papirjev in obveznic. Pričakuje se, da bo zunanje financiranje še nekaj časa pod precejšnjim pritiskom, ker stalnega primanjkljaja tekočega računa, ki se sicer zmanjšuje, hkrati s potrebo po obnovitvi precejšnjega dela kratko- in dolgoročnega dolga, nominiranega v tuji valuti, ne bo mogoče v celoti pokriti s tujimi neposrednimi naložbami ter drugimi prilivi na finančni in kapitalski račun v obdobju 2009–2011.Komisija glede na navedeno meni, da je romunska plačilna bilanca resno ogrožena. Komisija zato priporoča, da Svet sprejme odločbo o odobritvi vzajemne pomoči. Skupne potrebe po financiranju se za obdobje do prvega četrtletja leta 2011 ocenjujejo na 20 milijard EUR. Ta znesek vključuje pokritje za pričakovano nadaljevanje primanjkljaja tekočega računa, nepopolno obnovitev zapadlih dolgov, nekatere odlive kapitala ter kopičenje mednarodnih rezerv na ravni, ki ustreza varnemu in skrbnemu poslovanju. Stopnja obnovitve tujih bank za njihovo izpostavljenost do Romunije se ocenjuje na 100 %, ko se bo dodelila vzajemna pomoč, kar je v skladu z zahtevano zavezo glavnih tujih bank, da ohranijo svojo izpostavljenost do Romunije (kot je potrjeno v njihovi skupni izjavi z dne 26. marca 2009), pri čemer se stopnja obnovitve za zunanji dolg podjetij do matičnih podjetij in zunanji dolg romunskih bank za leto 2009 ocenjuje na 50 %. Za leti 2010 in 2011 se predvideva, da se bodo vse zapadle obveznosti do tujine obnovile po 100-odstotni stopnji v skladu s pričakovano stabilizacijo finančnega trga in začetkom ponovne rasti na glavnih romunskih izvoznih trgih. Poleg dovolj visokega cilja glede deviznih rezerv (v višini več kot 100 % kratkoročnega zunanjega dolga s preostalo zapadlostjo) so bile sprejete previdne predpostavke o drugih odlivih kapitala, kot so odlivi vlog vlagateljev s sedežem zunaj države, zmanjšanje komercialnih kreditov in odlivi portfeljskih naložb, da bi se v izračune vključila dodatna sredstva. Osnovna predpostavka o rasti BDP je –4 % v letu 2009 in približno 0 % v letu 2010. Primanjkljaj tekočega računa se ocenjuje na 7,5 % BDP v letu 2009 in 6,5 % BDP v letu 2010.POMOč EU NA PODLAGI ARANžMAJA ZA PLAčILNE BILANCE KOT DELA MEDNARODNIH PRIZADEVANJGlede na resne težave Romunije s plačilno bilanco in pod pogojem, da si bodo romunski organi odločno prizadevali za izvajanje obsežnega programa fiskalnega, finančnega in strukturnega prilagajanja, Komisija po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom z dne 17. aprila 2009 priporoča, da Svet potrdi odobritev vzajemne pomoči, predvidene v členu 119 Pogodbe.Komisija po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom tudi priporoča, da po sprejetju zgoraj navedene odločbe Sveta o odobritvi vzajemne pomoči Romuniji po priporočilu Komisije Svet sprejme odločbo o zagotovitvi srednjeročne finančne pomoči Romuniji v višini do 5 milijard EUR v okviru aranžmaja EU za države članice (kot ga ureja Uredba Sveta (ES) št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002), da se podpre njena vzdržnost plačilne bilance.Srednjeročna finančna pomoč za Romunijo na podlagi aranžmaja za plačilne bilance za države članice (na podlagi Uredbe št. 332/2002) se zdi ustrezna glede na sedanje razmere, za katere so značilni manjši prilivi kapitala ter veliko fiskalno in zunanje neravnovesje. Neposreden cilj je olajšati nadzorovano zmanjševanje zunanjega primanjkljaja, kar omejuje pretirane pritiske na devizni tečaj, ki bi lahko sicer resno vplivali na bilanco stanja v podjetjih in gospodinjstvih ter povzročili še izrazitejšo recesijo in obremenitve v bančnem sektorju.Skupne potrebe po financiranju se za obdobje do prvega četrtletja leta 2011 ocenjujejo na 20 milijard EUR. Pomoč EU za Romunijo se zagotavlja v povezavi s pomočjo MDS prek aranžmaja „stand by“ v višini 11,40 milijarde SDR (približno 12,95 milijarde EUR, kar pomeni 1 085 % romunske kvote pri MDS). Dodatna večstranska pomoč v višini 2 milijard EUR se bo zagotovila tako, da bo Svetovna banka zagotovila milijardo EUR, EIB in EBOR pa skupaj dodatno milijardo EUR, in sicer poleg njihovih rednih kreditnih dejavnosti.Matične institucije devetih največjih bank v tuji lasti, ustanovljene v Romuniji, so 26. marca 2009 sprejele skupno zavezo o ohranjanju skupne izpostavljenosti do Romunije v programskem obdobju ter se strinjale o pomoči svojim romunskim podružnicam za ohranitev njihovega sedanjega dobrega finančnega položaja v celotnem obdobju pretresov na trgu in gospodarskega upada. Ta zaveza bo potrjena v posameznih upravnih pismih ključnih bank Narodni banki Romunije (NBR), ki bo to zavezo skupaj z nacionalnimi nadzornimi organi natančno spremljala. Finančna pomoč EU se zagotavlja za izpolnjevanje odločne zaveze romunskih organov, da bodo izvajali celovit gospodarski program. Ta program je bil sprejet v soglasju z romunskimi organi.Komisija bo v sodelovanju z Ekonomsko-finančnim odborom v rednih presledkih preverjala, ali so izpolnjeni pogoji gospodarske politike, povezani s pomočjo, in sicer prek misij in rednega poročanja organov. Komisija bo med celotnim izvajanjem programa zagotavljala tudi dodatne nasvete glede politike in tehnično pomoč na posameznih področjih. Glavni elementi tega programa so:a) Fiskalna konsolidacijaVlada je sprejela zavezo o dodatnih prizadevanjih za fiskalno prilagajanje v višini 1,1 % BDP poleg ukrepov, ki dosegajo 3 % BDP in so vključeni v proračun za leto 2009, sprejet februarja 2009. Na podlagi spremenjene napovedi zmanjšanja BDP za 4 % v letu 2009 in dodatnih proračunskih ukrepov je cilj organov javnofinančni primanjkljaj v višini 5,1 % BDP, kar v primerjavi z rezultatom iz leta 2008 pomeni pomembno strukturno prilagoditev. Spremenjeni proračun za leto 2009, ki temelji na posodobljenih gospodarskih napovedih in dodatnih ukrepih, bo Parlament potrdil v drugem četrtletju leta 2009.Fiskalna konsolidacija se bo osredotočila na stran odhodkov. Primarni javnofinančni odhodki se bodo v primerjavi s proračunom za leto 2009 zmanjšali za dodatne 0,85 odstotne točke BDP. To se bo doseglo z i) zmanjšanjem (za ocenjenih 4–4,5 % glede na raven iz leta 2008) sredstev za plače v javnem sektorju z odpravljanjem povečanj plač v javnem sektorju (skupno 5 odstotkov), načrtovanih za leto 2009, ali enakovrednim nadaljnjim zmanjševanjem zaposlovanja ter omejevanjem zaposlovanja v državni upravi, vključno z zamenjavo le enega od sedmih odhajajočih uslužbencev; ii) dodatnim zmanjšanjem porabe za blago in storitve ter subvencij za javna podjetja; iii) nekaterimi zmanjšanji investicijskih odhodkov za postavke, kot so vozila in pisarniška oprema, ter zagotavljanjem bolj realnega časovnega razporeda investicijskih projektov, ki jih financira EU. Vendar pa napovedi kažejo, da naj bi se javne naložbe v letu 2009 v primerjavi z letom 2008 precej povečale (približno 6,5 % BDP v letu 2009 v primerjavi s 5,75 % BDP v letu 2008). Na strani prihodkov se pričakuje, da bodo ukrepi za odpravljanje nekaterih davčnih odbitkov in olajšav (zlasti za službena vozila in amortizacijo ponovno ovrednotenih sredstev) ustvarili dodatnih 0,25 % BDP. Vlada se zavezuje, da bo nadaljevala fiskalno konsolidacijo, ki temelji na odhodkih, ter dodatno zmanjšala primanjkljaj, in sicer na 4,1 % BDP v letu 2010 in pod 3 % BDP v letu 2011.Komisija bo med celotnim izvajanjem programa redno zagotavljala smernice in nasvete romunskim organom, da se zagotovi trajnostno zmanjšanje primanjkljaja.b) Reforma fiskalnega upravljanjaDa se zagotovi trajnostno doseganje nižjih proračunskih primanjkljajev, bodo sprejeti ukrepi za izboljšanje proračunske strategije in postopka. Ključni element bo zakon o fiskalni odgovornosti, ki bo med drugim zahteval vzpostavitev postopkov za boljše večletno proračunsko načrtovanje, vzpostavil omejitve za popravke proračuna med letom ter določil fiskalna pravila za izboljšanje izvrševanja proračuna in doseganje popolne skladnosti z zahtevami Pakta za stabilnost in rast. Na podlagi zakona je treba ustanoviti tudi fiskalni svet, ki bo zagotovil neodvisen in strokovni pregled.Da se izboljšata predvidljivost in preglednost proračuna, bo prestrukturiran sistem plač v javnem sektorju, vključno s poenotenjem in poenostavitvijo plačilnih lestvic ter reformo sistema bonusov. Cilj tega ukrepa je odpraviti večje težave, s katerimi se srečuje sistem plač v javnem sektorju, kot so bonusi, katerih delež v celotni plači je prevelik, neenotna plačilna lestvica in veliko število zakonov o plačah v različnih delih plačnega sistema.Da se izboljša dolgoročna vzdržnost javnih financ, se bodo reformirali ključni parametri pokojninskega sistema. Spremembe bodo vključevale prehod k indeksiranju javnih pokojnin na potrošniške cene in zmanjšanje možnosti za neomejeno povečevanje pokojnin ter postopno nadaljnje zviševanje upokojitvene starosti nad zdaj načrtovano mejo (zlasti za ženske) ob upoštevanju vse daljše pričakovane življenjske dobe. Poleg tega se bodo za skupine javnih uslužbencev, ki so zdaj izključene iz pokojninskih prispevkov, postopno uvajali taki prispevki. Program predvideva nadaljnje izvajanje drugega pokojninskega stebra z rednimi načrtovanimi povečanji prispevkov, kot je bilo prvotno načrtovano.c) Monetarna in finančna politikaMonetarna politika bo še naprej usmerjena k stabilnosti cen in doseganju inflacijskega cilja NBR (zdaj 3,5 % ± 1 odstotek ob koncu leta 2009). Kar zadeva finančni sektor, bo NRB testirala izjemne razmere za bilance stanja in posojilne portfelje posameznih bank glede na različne scenarije na podlagi smernic EU o vrednotenju, ki se bodo uporabljale za oceno možnih povečanj lastnih virov sredstev, potrebnih za zagotovitev, da stopnja solventnosti ostane nad 10 odstotki v celotnem programskem obdobju. Ko se bo testiranje izjemnih razmer končalo, se bo od matičnih bank zahtevalo, da v skladu z zavezo o ustrezni pomoči svojim podružnicam (potrjeno v skupni izjavi z dne 26. marca 2009) do konca septembra 2009 zagotovijo dovolj sredstev za pokritje kakršnih koli morebitnih primanjkljajev, ki bi jih pokazalo testiranje izjemnih razmer.Program poleg tega predvideva, da se bodo zakoni o bančništvu in likvidaciji prilagodili, tako da bodo lahko zagotovili pravočasen in učinkovit odziv pri bančnih težavah. Ključni cilj sprememb bo okrepiti pooblastila upravnikov bank, ki delujejo na podlagi posebne upravne ureditve. Cilj drugih ukrepov je poleg reševanja bank okrepiti pooblastila NBR za sanacijske ukrepe z določbami, ki ji omogočajo, da od zadevnih delničarjev zahteva, da povečajo svoj osnovni kapital in finančno podprejo banko, ter da prepove ali omeji razdeljevanje dobička. Finančni nadzor se bo okrepil v skladu z ustrezno zakonodajo EU. Poleg tega bodo uvedene natančnejše zahteve za poročanje o likvidnosti, pri čemer se mora zakonsko predpisana najnižja raven količnika kapitalske ustreznosti v primernem času povečati z 8 na 10 odstotkov. Poleg tega se bodo spremenili postopki za aktivacijo zavarovanja vlog za poenostavitev in pospešitev izplačil. Na podlagi spremenjene zakonodaje se bo zavarovanje vlog aktiviralo v 21 dneh po odobritvi NBR. Nazadnje, za zagotovitev ustreznih likvidnostnih sredstev se NBR zavezuje, da bo razširila seznam sredstev, ki se upoštevajo kot zavarovanje.d) Strukturne reformeGospodarski program bo vključeval tudi ukrepe strukturne reforme v skladu s političnimi področji, obravnavanimi v priporočilih za posamezne države, ki jih je izdal Svet na podlagi lizbonske strategije. Reforme bodo vključevale politike za izboljšanje učinkovitosti in uspešnosti javne uprave, povečanje kakovosti javne porabe, preudarno uporabo in večje črpanje sredstev EU, izboljšanje poslovnega okolja in boj proti delu na črno. Komisija prispeva tudi h krepitvi lokalnih zmogljivosti s strukturnimi skladi, katerih poseben del je namenjen tehnični pomoči.Ta program se izraža v pogojih glede gospodarske politike, ki so vključeni v priporočilo Komisije za odločbo Sveta. Podrobni pogoji glede gospodarske politike, povezani z izplačili posojila EU, bodo določeni v memorandumu o soglasju, ki se bo sklenil z romunskimi organi. Ta program se bo prav tako v celoti upošteval v posodobljenem konvergenčnem programu Romunije.Predlagana odločba bi prenehala veljati tri leta po začetku veljavnosti. Da se zagotovi potrebna prožnost v sedanjem tržnem okviru, se predlaga odobritev možnosti uporabe obrestnih zamenjav za posojilne transakcije, s katerimi se financira posojilo. Da se zaščiti proračun EU, bi morale imeti nasprotne stranke morebitne zamenjave najvišjo stopnjo kreditne kakovosti.V skladu z določbami predloga Komisije z dne 8. aprila 2009 za Uredbo Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 332/2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic lahko Komisija, Evropski urad za boj proti goljufijam in Evropsko računsko sodišče napotijo svoje uradnike ali ustrezno pooblaščene predstavnike, da izvajajo kakršne koli tehnične ali finančne kontrole ali revizije, ki se jim zdijo potrebne v zvezi z upravljanjem te pomoči. Zagotovljeni bosta preiskava in ustrezna obravnava kakršnih koli domnevnih ali dejanskih primerov goljufije, korupcije ali katere koli druge nezakonite dejavnosti pri upravljanju plačilnobilančne pomoči ES, ki bi lahko škodila finančnim interesom ES. Vsi taki primeri in ukrepi, ki jih v zvezi s tem sprejmejo pristojni nacionalni organi, bodo takoj sporočeni Komisiji. Memorandum o soglasju in posojilna pogodba bosta zajemala tudi že nove tehnične določbe iz predloga Komisije za Uredbo Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 332/2002.Komisija bo hkrati s političnimi pogoji tega programa prav tako še naprej spremljala napredek na področju reforme pravosodja in boja proti korupciji na podlagi mehanizma za sodelovanje in preverjanje. Trajanje tega mehanizma je neodvisno od trajanja programa pomoči. V vmesnem poročilu iz februarja 2009 je navedeno, da morajo romunski organi ponovno oživiti reformo pravosodja in boj proti korupciji, da bi spremenili smer dogodkov iz zadnjih mesecev. To pomeni zlasti prilagajanje zakonikov, potrebnih za posodobitev pravnega sistema, in dokazovanje, in sicer s hitro obravnavo primerov korupcije na visoki ravni, da je pravni sistem sposoben neodvisno in učinkovito uveljavljati zakone.Komisija bo poleg političnih pogojev še naprej spremljala pravilno uporabo pred- in popristopnih transferjev EU, in sicer med drugim z ugotavljanjem skladnosti in rednimi pregledi.PriporočiloODLOČBA SVETAo odobritvi vzajemne pomoči RomunijiSVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 119 Pogodbe,ob upoštevanju priporočila Komisije, ki ga je pripravila po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,ob upoštevanju naslednjega:1.  Romunski kapitalski in finančni trg sta se pred kratkim znašla pod vse večjim pritiskom, ki izraža svetovni gospodarski upad in vse večjo zaskrbljenost glede stanja romunskega gospodarstva zaradi obsežnega zunanjega primanjkljaja in hitro rastočega javnega primanjkljaja. Povečali so se tudi pritiski na devizni tečaj, kar pomeni precejšnje tveganje za stabilnost širšega bančnega sektorja.2.  Romunska vlada in Narodna banka Romunije (NBR) sta se odzvali tako, da sta razvili celovito strategijo za odločno uveljavljanje makroekonomskih politik in zmanjšanje pritiska na finančni trg ter to strategijo predstavili v pismu o nameri, ki ga je Komisija prejela […]. Temelj gospodarskega programa je zmanjšanje fiskalnega primanjkljaja s 5,4 % BDP v letu 2008 na 5,1 % BDP v letu 2009 in pod 3 % BDP do leta 2011. Da se bo zagotovilo trajnostno doseganje manjših proračunskih primanjkljajev, bodo sprejeti ukrepi za izboljšanje proračunske strategije in postopka. Ta gospodarski program in zlasti fiskalni cilji se bodo upoštevali v vladnem proračunu in konvergenčnem programu.3.  Svet redno pregleduje gospodarske politike, ki jih izvaja Romunija, zlasti z letnimi pregledi posodobljene različice konvergenčnega programa Romunije in izvajanjem nacionalnega programa reform ter rednimi pregledi napredka Romunije v zvezi s konvergenčnim poročilom in letnim poročilom o napredku.4.  Pričakuje se, da bo zunanje financiranje še naprej pod precejšnjim pritiskom, ker stalnega primanjkljaja tekočega računa, ki se sicer zmanjšuje, hkrati s potrebo po obnovitvi precejšnjega dela kratko- in dolgoročnega dolga, nominiranega v tuji valuti, ne bo mogoče v celoti pokriti s tujimi neposrednimi naložbami ter drugimi prilivi na finančni in kapitalski račun v obdobju 2009–2011. Potrebe po zunanjem financiranju se za obdobje do prvega četrtletja leta 2011 ocenjujejo na približno 20 milijard EUR. Stopnja obnovitve tujih bank za njihovo izpostavljenost do Romunije se ocenjuje na 100 %, ko se bo dodelila vzajemna pomoč, kar je v skladu z zahtevano obveznostjo glavnih tujih bank, da ohranijo svojo izpostavljenost do Romunije (kot je potrjeno v njihovi skupni izjavi z dne 26. marca 2009), pri čemer se stopnja obnovitve za zunanji dolg podjetij do matičnih podjetij in zunanji dolg romunskih bank ocenjuje na 50 % za leto 2009. Za leti 2010 in 2011 se predvideva, da se bodo vse zapadle obveznosti do tujine obnovile po 100-odstotni stopnji v skladu s pričakovano stabilizacijo finančnega trga in začetkom ponovne rasti na glavnih romunskih izvoznih trgih. Poleg dovolj visokega cilja glede deviznih rezerv (v višini več kot 100 % kratkoročnega zunanjega dolga s preostalo zapadlostjo) so bile sprejete previdne predpostavke o drugih odlivih kapitala, kot so odlivi vlog vlagateljev s sedežem zunaj države, zmanjšanje komercialnih kreditov in odlivi portfeljskih naložb, da bi se tako v izračune vključila dodatna sredstva.5.  Romunski organi so EU in druge mednarodne finančne institucije zaprosili za precejšnjo finančno pomoč, da bi podprli vzdržnost plačilne bilance in dosegli raven mednarodnih deviznih rezerv, ki ustreza varnemu in skrbnemu poslovanju.6.  Plačilna bilanca v Romuniji je resno ogrožena, zato je upravičena nujna odobritev vzajemne pomoči Skupnosti –SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:Člen 1Skupnost odobri vzajemno pomoč Romuniji.Člen 2Ta odločba je naslovljena na države članice.V Bruslju,Za SvetPredsednikPredlogODLOČBA SVETAo zagotovitvi srednjeročne finančne pomoči Skupnosti RomunijiSVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 332/2002[2] z dne 18. februarja 2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic in zlasti člena 3(2) Uredbe,ob upoštevanju predloga Komisije, ki ga je pripravila po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,ob upoštevanju naslednjega:7.  Svet je […] sklenil odobriti vzajemno pomoč Romuniji.8.  Komisija, MDS in romunski organi so kljub pričakovanemu izboljšanju stanja tekočega računa marca 2009 potrebe Romunije po zunanjem financiranju za obdobje do prvega četrtletja leta 2011 ocenili na 20 milijard EUR, ker bi se glede na nedavni razvoj na finančnem trgu lahko stanje kapitalskega in finančnega računa precej poslabšalo.9.  Primerno je, da Skupnost na podlagi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne pomoči za plačilne bilance držav članic, ki je bil uveden z Uredbo (ES) št. 332/2002, zagotovi Romuniji podporo v višini do 5 milijard EUR. To pomoč je treba zagotoviti v povezavi s posojilom Mednarodnega denarnega sklada v višini 11,40 milijarde SDR (približno 12,95 milijarde EUR) na podlagi aranžmaja „stand-by“, ki naj bi bil odobren 6. maja 2009. Tudi Svetovna banka je potrdila, da bo Romuniji dodelila posojilo v višini milijarde EUR, poleg tega pa bosta EIB in EBOR skupaj zagotovila milijardo EUR dodatne pomoči.10.  Pomoč Skupnosti mora upravljati Komisija. Posebni pogoji gospodarske politike, o katerih so se dogovorili organi Romunije po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom, se določijo v memorandumu o soglasju. Podrobne finančne pogoje mora Komisija določiti v sporazumu o posojilu.11.  Komisija mora v rednih presledkih preverjati, ali so izpolnjeni pogoji gospodarske politike, povezani s pomočjo, in sicer prek misij in rednega poročanja romunskih organov.12.  Komisija bo med celotnim izvajanjem programa zagotavljala dodatne nasvete glede politike in tehnično pomoč na posameznih področjih.13.  Evropsko računsko sodišče ima pravico, da izvaja kakršne koli finančne kontrole ali revizije, ki se mu zdijo potrebne v zvezi z upravljanjem te pomoči. Komisija in Urad za boj proti goljufijam imata pravico, da napotita svoje uradnike ali ustrezno pooblaščene predstavnike, da izvajajo tehnične ali finančne kontrole ali revizije, ki se jima zdijo potrebne v zvezi z upravljanjem srednjeročne finančne pomoči Skupnosti.14.  Komisija bo hkrati s političnimi pogoji tega programa prav tako še naprej spremljala napredek na področju reforme pravosodja in boja proti korupciji na podlagi mehanizma za sodelovanje in preverjanje. Trajanje tega mehanizma je neodvisno od trajanja programa pomoči. Komisija bo poleg političnih pogojev še naprej spremljala pravilno uporabo pred- in popristopnih transferjev EU, in sicer med drugim z ugotavljanjem skladnosti in rednimi pregledi.15.  Pomoč je treba zagotoviti z namenom podpore za vzdržnost plačilne bilance v Romuniji in s tem prispevati k uspešnemu izvajanju vladnega programa gospodarske politike –SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:Člen 116.  Skupnost da Romuniji na voljo srednjeročno posojilo v višini največ 5 milijard EUR s povprečnim rokom zapadlosti največ sedem let.17.  Finančna pomoč Skupnosti je na voljo tri leta od prvega dne po začetku veljavnosti te odločbe.Člen 218.  Komisija pomoč upravlja v skladu z zavezami Romunije in priporočili Sveta, zlasti priporočili za posamezne države v okviru izvajanja nacionalnega programa reform in konvergenčnega programa.19.  Komisija se po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom z romunskimi organi dogovori o posebnih pogojih gospodarske politike, povezanih s finančno pomočjo, kot je določeno v členu 3(5). Ti pogoji se določijo v memorandumu o soglasju v skladu z zavezami in priporočili iz odstavka (1). Podrobne finančne pogoje mora Komisija določiti v sporazumu o posojilu.20.  Komisija v sodelovanju z Ekonomsko-finančnim odborom v rednih presledkih preverja, ali so izpolnjeni pogoji gospodarske politike, povezani s pomočjo. Zato romunski organi Komisiji dajo na voljo vse potrebne informacije in z njo v celoti sodelujejo. Komisija redno obvešča Ekonomsko-finančni odbor o možnem refinanciranju posojil ali prestrukturiranju finančnih pogojev.4. Romunija je pripravljena sprejeti in izvajati dodatne konsolidacijske ukrepe za zagotovitev makrofinančne stabilnosti, če bodo taki ukrepi potrebni med izvajanjem programa pomoči. Romunski organi se pred sprejetjem kakršnih koli takih dodatnih ukrepov posvetujejo s Komisijo.Člen 321.  Komisija da Romuniji na voljo finančno pomoč Skupnosti v največ pet obrokih, katerih višina bo določena v memorandumu o soglasju.22.  Prvi obrok se izplača v skladu z začetkom veljavnosti sporazuma o posojilu in memoranduma o soglasju.23.  Preudarna uporaba obrestnih zamenjav z nasprotnimi strankami najvišje kreditne kvalitete je dovoljena, če je to potrebno za financiranje posojila.24.  Komisija odloči o izplačilu nadaljnjih obrokov, potem ko pridobi mnenje Ekonomsko-finančnega odbora.25.  Izplačilo vsakega nadaljnjega obroka se izvrši na podlagi zadovoljivega izvajanja novega gospodarskega programa romunske vlade, ki bo vključen v konvergenčni program Romunije, nacionalni program reform in zlasti posebne pogoje gospodarske politike, določene v memorandumu o soglasju. Ti med drugim vključujejo:26.  sprejetje jasno določenega srednjeročnega fiskalnega programa, namenjenega zmanjšanju javnofinančnega primanjkljaja na stopnjo, ki ni višja od referenčne vrednosti 3 % BDP iz Pogodbe, do leta 2011;27.  sprejetje in izvrševanje spremenjenega proračuna za leto 2009 (do drugega četrtletja leta 2009), katerega cilj je javnofinančni primanjkljaj v višini največ 5,1 BDP v smislu evropskega sistema računov;28.  nominalno zmanjšanje sredstev za plače v javnem sektorju v primerjavi z rezultatom iz leta 2008 z odpravljanjem povečanj plač v javnem sektorju (skupno 5 odstotkov v nominalnem smislu), načrtovanih za leto 2009 (ali enakovrednim nadaljnjim zmanjševanjem zaposlovanja), in z omejevanjem zaposlovanja v državni upravi, vključno z zamenjavo le enega od sedmih odhajajočih uslužbencev;29.  dodatna zmanjšanja porabe za blago in storitve ter subvencij za javna podjetja;30.  izboljšanje upravljanja proračuna s sprejetjem in izvajanjem zavezujočega srednjeročnega fiskalnega okvira, vzpostavitvijo omejitev za popravke proračuna med letom, vključno s fiskalnimi pravili ter ustanovitvijo fiskalnega sveta za zagotovitev neodvisnega in strokovnega pregleda;31.  reforma sistema plač v javnem sektorju s poenotenjem in poenostavitvijo plačilnih lestvic ter reformo sistema bonusov;32.  sprememba ključnih parametrov pokojninskega sistema s prehodom k indeksiranju pokojnin na potrošniške cene namesto na plače, s postopnim zviševanjem upokojitvene starosti nad zdaj načrtovano mejo, zlasti za ženske, ter postopnim uvajanjem pokojninskih prispevkov za skupine javnih uslužbencev, ki so zdaj izključene iz plačevanja takih prispevkov;33.  sprememba zakonov o bančništvu in likvidaciji, da bodo lahko zagotovili pravočasen in učinkovit odziv pri bančnih težavah. Ključni cilj sprememb bo okrepiti pooblastila upravnikov bank, ki delujejo na podlagi posebne upravne ureditve. Pooblastila NBR za sanacijske ukrepe je treba razširiti z določbami, ki ji omogočajo, da od zadevnih delničarjev zahteva, da povečajo svoj osnovni kapital in finančno podprejo banko, ter da prepove ali omeji razdeljevanje dobička. Finančni nadzor se bo okrepil v skladu z ustrezno zakonodajo EU. Poleg tega se bodo uvedle natančnejše zahteve za poročanje o likvidnosti, pri čemer se mora zakonsko predpisana najnižja raven količnika kapitalske ustreznosti v primernem času povečati z 8 na 10 odstotkov. Poleg tega je treba spremeniti postopke za aktivacijo zavarovanja vlog za poenostavitev in pospešitev izplačil. Na podlagi spremenjene zakonodaje se bo zavarovanje vloge aktiviralo v 21 dneh po odobritvi NBR. Nazadnje, za zagotovitev ustreznih likvidnostnih sredstev se NBR zavezuje, da bo razširila seznam sredstev, ki se upoštevajo kot zavarovanje;34.  ukrepi strukturne reforme na področjih iz priporočil za posamezne države, ki so bila izdana na podlagi lizbonske strategije. To vključuje ukrepe za izboljšanje učinkovitosti in uspešnosti javne uprave, povečanje kakovosti javne porabe, preudarno uporabo in večje črpanje sredstev EU, zmanjšanje upravnih, fiskalnih in pravnih obremenitev za podjetja ter boj proti delu na črno, s čimer se razširja davčna osnova.35.  Komisija bo za zagotovitev neprekinjenega uresničevanja pogojev iz programa ter trajnostno odpravljanje neravnovesij zagotavljala stalne nasvete in smernice glede fiskalnih in strukturnih reform ter reform finančnega trga.36.  Romunija pri Narodni banki Romunije odpre posebni račun za upravljanje srednjeročne finančne pomoči Skupnosti.Člen 4Ta odločba je naslovljena na Romunijo.Člen 5Objavi se v Uradnem listu Evropske unije .V Bruslju,Za SvetPredsednikOCENA VPLIVA NA PRORAČUN(glej člen 16 notranjih predpisov)PODROČJE: NASLOV 01 – GOSPODARSKE IN FINANČNE ZADEVEDEJAVNOST: FINANČNI POSLI IN INSTRUMENTINASLOV UKREPA: SREDNJEROČNA FINANČNA POMOČ EU ROMUNIJI1. NASLOV PREDLOGA: ZADEVNA PRORAČUNSKA POSTAVKA IN NASLOV01 04 01 01 EC Jamstvo ES za posojila Skupnosti, najeta za podporo plačilni bilanci2. PRAVNA PODLAGA:Člena 119 ES in 308 ES; Uredba Sveta št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002.3. SKUPNI ZNESKI ZA PRORAČUNSKO LETO (V EUR)Ta postavka predstavlja strukturo jamstva, ki ga zagotovi Evropska unija. Komisiji bo omogočila, da odplača dolg (glavnico, obresti in druge stroške), če dolžnik (Romunija) tega ne bi zmogel.Proračunski vpis („p. m.“), ki izraža proračunsko jamstvo, bo aktiviran samo v primeru dejanskega zahtevka za jamstvo. Običajno se pričakuje, da se proračunsko jamstvo ne bo zahtevalo.3a – Tekoče letoSe ne uporablja.CA |Začetna odobritev za proračunsko leto (proračun) |Transferji |Dodatna odobritev |Skupna odobritev |Odobritve, že namenjene drugemu delovnemu programu |Razpoložljiva sredstva |Znesek za predlagani ukrep |3b – PrenosiSe ne uporablja.CA |Prenosi |Odobritve, že namenjene drugemu delovnemu programu |Razpoložljiva sredstva |Znesek za predlagani ukrep |3c – Naslednje proračunsko letoSe ne uporablja.CA |Začetna odobritev za proračunsko leto (proračun) | p.m. |Transferji |Dodatna odobritev |Skupna odobritev |Odobritve, že namenjene drugemu delovnemu programu |Razpoložljiva sredstva |Znesek za predlagani ukrep | p.m. |4. OPIS UKREPAPredlagana srednjeročna finančna pomoč Romuniji vključuje posojilo Skupnosti (financira se iz posojil, ki jih Skupnost najame na mednarodnih kapitalskih trgih) v višini 5 milijard EUR. Zagotovljena bo v okviru mednarodnega finančnega svežnja in zlasti s posojilom MDS v višini 11,40 milijarde SDR (približno 12,95 milijarde EUR), ki ga podpira aranžma „stand-by“. Svetovna banka se je zavezala, da do dodelila skupno milijardo EUR, poleg tega pa bosta EIB in EBOR skupaj prav tako zagotovili milijardo EUR. Cilj srednjeročne finančne pomoči Skupnosti za Romunijo je podpreti vzdržnost plačilne bilance v Romuniji, ki je resno ogrožena, ter s tem tudi nov gospodarski program vlade, katerega cilj je med drugim obnoviti zaupanje vlagateljev in odpravljati nedavni pritisk na finančne trge. Ta pomoč hkrati prispeva k finančni stabilnosti, ki presega državo upravičenko v smislu pomembnih mednarodnih povezav (vključno z medbančnimi). Nov gospodarski sveženj, kateremu je namenjena pomoč, vključuje hitrejše zmanjševanje primanjkljaja v obdobju 2009–2011, kar bi zmanjšalo potrebe vlade po financiranju. Nazadnje, pomoč, ki jo upravlja Komisija v posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom, je eden od načinov za zagotovitev, da EU še naprej tesno sodeluje pri oblikovanju gospodarskih politik v Romuniji ter da so te politike skladne z zavezami Romunije v EU in priporočili Sveta, zlasti glede izvajanja nacionalnega programa reform in konvergenčnega programa.Matične institucije devetih največjih bank v tuji lasti, ustanovljene v Romuniji, so 26. marca 2009 sprejele skupno zavezo o ohranjanju skupne izpostavljenosti do Romunije v programskem obdobju ter se strinjale o pomoči svojim romunskim podružnicam za ohranjanje njihovega sedanjega dobrega finančnega položaja v celotnem obdobju pretresov na trgu in gospodarskega upada. Ta izjava skupaj s pomočjo, ki jo zagotavljajo Skupnost, MDS, Svetovna banka, EIB in EBOR, kaže na široke temelje pomoči romunskim organom.Posojila, ki jih Skupnost najame na kapitalskih trgih ali pri finančnih institucijah za zagotovitev posojila Romuniji, so krita z jamstvom Skupnosti. Skupnost posojilo najame na kapitalskih trgih ali pri finančnih institucijah. Znesek glavnice posojila, ki bo dodeljen Romuniji, znaša 5 milijard EUR.Struktura jamstva, ki ga zagotovi Evropska unija, bo Komisiji omogočila, da odplača dolg, če Romunija tega ne bi zmogla.Za izpolnitev svojih obveznosti lahko Komisija začasno odplača dolg iz svojih gotovinskih virov. V tem primeru se uporabi člen 12 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 2000/597/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL L 130, 31. 5. 2000, str. 1).5. SPREJETA METODA IZRAČUNASe ne uporablja.6. RAZPORED PLAČIL (V EUR)Se ne uporablja.Postavka | Odobritve | Plačila |Leto n | Leto n+1 | Leto n+2 | Leto n+3 | Naslednja finančna leta |Leto n |Leto n+1 |Leto n |Leto n+1 |Skupaj |[1] V skladu s pogoji o najemanju posojil za države članice EU zunaj Skupnosti, ki jih je Ekonomsko-finančni odbor sprejel 29. septembra 2008, je bila ta prošnja predložena z dopisom ministra za finance Gheorgheja Pogee komisarju Joaquinu Almunii. Podoben dopis je član Ekonomsko-finančnega odbora Stefan Nanu poslal sekretarju Ekonomsko-finančnega odbora Odilu Renaudu Bassu in članu komisije v Ekonomsko-finančnem odboru Marcu Butiju.[2] UL L 53, 23.2.2002, str. 1.


title: 2014/63/EU: Priporočilo Komisije z dne 6. februarja 2014 glede ukrepov za obvladovanje koruznega hrošča Diabrotica virgifera virgifera Le Conte na območjih Unije, kjer je njegova navzočnost potrjena

text:
               7.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 38/46

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 6. februarja 2014
   glede ukrepov za obvladovanje koruznega hrošča Diabrotica virgifera virgifera Le Conte na območjih Unije, kjer je njegova navzočnost potrjena
   (2014/63/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Koruzni hrošč Diabrotica virgifera virgifera Le Conte (v nadaljnjem besedilu: koruzni hrošč) ni avtohton škodljivi organizem na koruzi. Razširil in naselil se je na več kot polovici površin za pridelovanje koruze v Uniji.

               (2)

               Ukrepi za preprečevanje širjenja koruznega hrošča v Uniji, ki so se izvajali v skladu z Odločbo Komisije 2003/766/ES (1), se niso izkazali za uspešne. Poleg tega na podlagi ocene učinka, ki jo je opravila Komisija, ni mogoče si niti prizadevati za njegovo izkoreninjenje z območja Unije niti preprečevati njegovo širjenje na območja, ki trenutno niso napadena z navedenim škodljivim organizmom. Zato se je Komisija odločila preklicati priznanje koruznega hrošča kot reguliranega karantenskega škodljivega organizma s sprejetjem Izvedbene direktive 2014/19/EU (2), s katero se koruzni hrošč črta iz Priloge I k Direktivi Sveta 2000/29/ES (3), in Izvedenega sklepa 2014/62/EU (4), ki razveljavlja Odločbo 2003/766/ES.

               (3)

               Na podlagi Odločbe 2003/766/ES je bilo kolobarjenje obvezno samo za izkoreninjenje izoliranih izbruhov koruznega hrošča. Kljub temu so znanstvene študije pokazale, da je kolobarjenje najučinkovitejša tehnika tudi za upočasnitev širjenja koruznega hrošča in zmanjšanje njegovega učinka. Poleg tega, da je učinkovita metoda za nadzor koruznega hrošča, ima tudi več drugih prednosti z okoljskega vidika. Te vključujejo izboljšanje ali ohranjanje rodovitnosti tal in strukture ter prekinitev ciklov škodljivcev in plevela, kar lahko vpliva na to, da kmetje zmanjšajo uporabo gnojil in fitofarmacevtskih sredstev. Tako pozitivno vpliva tudi na kakovost vode in zraka ter na biotsko raznovrstnost. Vendar je iz drugih študij, opravljenih s tem škodljivim organizmom, postalo jasno, da se lahko zaradi njegovega nadaljnjega širjenja poveča uporaba insekticidov, saj je v nekaterih primerih težko najti ekonomsko ugodno alternativo koruzi v kolobarju.

               (4)

               Zato bi morale države članice načrtovati učinkovito in trajnostno obvladovanje koruznega hrošča, tudi po preklicu njegovega priznanja kot reguliranega karantenskega škodljivega organizma. Člen 14 Direktive 2009/128/ES Evropskega parlamenta in Sveta (5) določa, da morajo države članice uvesti ustrezne spodbude, s katerimi poklicne uporabnike spodbudijo k prostovoljnemu izvajanju smernic integriranega varstva rastlin pred škodljivimi organizmi za posamezne kmetijske rastline ali sektorje, ki naj bi jih pripravili javni organi ali organizacije, ki zastopajo določene poklicne uporabnike. V skladu s splošnimi načeli integriranega varstva rastlin ima preprečevanje pojava škodljivega organizma ključno vlogo pri zmanjšanju potrebe po uporabi fitofarmacevtskih sredstev. Poleg tega bi morale trajnostne biološke, fizikalne in druge nekemične metode imeti prednost pred kemičnimi metodami, če zagotavljajo ustrezno obvladovanje škodljivega organizma.

               (5)

               V skladu s temi splošnimi načeli integriranega varstva rastlin pred škodljivimi organizmi bi bilo treba kolobarjenje, ustrezno spremljanje populacij koruznega hrošča in druge ustrezne ukrepe za preprečevanje širjenja škodljivih organizmov, kot so higienski ukrepi, npr. čiščenje kmetijskih strojev, vključiti v smernice za posamezne kmetijske rastline ali sektorje.

               (6)

               Poleg tega bi bilo treba za to, da bi uporabniki bolj upoštevali člen 55 Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (6), v skladu s katerim se lahko insekticidi uporabljajo za obvladovanje koruznega hrošča, smernice integriranega varstva rastlin pred koruznim hroščem za posamezne kmetijske rastline ali sektorje uskladiti s pravili o pravilni uporabi fitofarmacevtskih sredstev, kot je določeno v navedeni določbi.

               (7)

               Poklicni uporabniki fitofarmacevtskih sredstev bi morali imeti na voljo informacije in opremo za spremljanje koruznega hrošča ter dostop do svetovalnih storitev glede integriranega varstva rastlin pred škodljivimi organizmi, vključno s posebnimi metodami za preprečevanje širjenja in obvladovanje koruznega hrošča. Rezultati spremljanja bi morali kmetom pomagati pri odločitvi, ali in kdaj naj uporabijo fitofarmacevtska sredstva. Pomembno je, da so za posamezne regije določne zanesljive in znanstveno utemeljene mejne vrednosti za populacije koruznega hrošča, saj so ključnega pomena pri odločanju.

               (8)

               Države članice, ki v skladu s členom 5 Direktive 2009/128/ES zagotovijo, da imajo vsi poklicni uporabniki dostop do usposabljanja o posameznih področjih, bi morale v svoje programe usposabljanja vključiti določbe tega priporočila.

               (9)

               Raziskave in tehnološki razvoj na področju opreme za trajnostno obvladovanje koruznega hrošča bi bilo treba spodbujati, da se zagotovijo stroškovno bolj učinkoviti in okoljsko bolj trajnostni ukrepi proti temu škodljivemu organizmu –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Države članice naj upoštevajo splošna načela o integriranem varstvu rastlin pred škodljivimi organizmi iz Priloge III k Direktivi 2009/128/ES za obvladovanje koruznega hrošča Diabrotica virgifera virgifera Le Conte (v nadaljnjem besedilu: koruzni hrošč) na območjih Unije, kjer je njegova navzočnost potrjena. V tem priporočilu „obvladovanje“ pomeni zatiranje populacijske gostote škodljivega organizma na raven, ki ne povzroča znatne gospodarske izgube, da se zagotovi gospodarsko trajnostna proizvodnja koruze.

               2.

               Države članice naj zagotovijo, da so smernice integriranega varstva rastlin pred koruznim hroščem za posamezne kmetijske rastline ali sektorje, ki jih za pridelovalce koruze in poklicne uporabnike fitofarmacevtskih sredstev pripravijo javni organi ali organizacije, ki zastopajo določene poklicne uporabnike, v skladu s pravili o pravilni uporabi fitofarmacevtskih sredstev, kot so določena v členu 55 Uredbe (ES) št. 1107/2009.

               3.

               Trajnostne biološke, fizikalne in druge nekemične metode naj imajo prednost pred kemičnimi metodami, če zagotavljajo ustrezno obvladovanje škodljivega organizma. Zato lahko poklicni uporabniki pri obvladovanju koruznega hrošča uporabijo naslednje ukrepe:

                           (a)

                           kolobarjenje;

                           (b)

                           uporaba bioloških sredstev;

                           (c)

                           prilagoditev obdobja sajenja koruze, s čimer se preprečiti, da kalivost sovpada z obdobjem valjenja larv;

                           (d)

                           čiščenje kmetijskih strojev in odstranjevanje samoraslih rastlin koruze ter drugi higienski ukrepi.

                     Kolobarjenje naj ima prednost zaradi visoke učinkovitosti pri obvladovanju koruznega hrošča in njegovih okoljskih in dolgoročnih kmetijskih koristi.

               4.

               Poleg vseh ukrepov iz točke 3 naj se spremlja navzočnost koruznega hrošča, da se opredelijo potreba in ustrezni trenutek za varstvene ukrepe. Države članice naj zagotovijo, da se učinkovito spremljanje populacije koruznega hrošča izvaja z ustreznimi metodami in opremo. Znanstveno utemeljene mejne vrednosti koruznega hrošča v populaciji naj se določijo na regionalni ravni, saj so ključnega pomena pri odločanju o uporabi kakršnih koli ukrepov obvladovanja.

               5.

               Države članice naj v skladu s členom 14(2) Direktive 2009/128/ES zagotovijo, da imajo poklicni uporabniki fitofarmacevtskih sredstev na voljo informacije in opremo za spremljanje koruznega hrošča.

               6.

               Države članice naj zagotovijo, da je v storitve svetovanja o integriranem varstvu rastlin pred škodljivimi organizmi, kot so določene v členu 14(2) Direktive 2009/128/ES, vključeno tudi posebno svetovanje vsem poklicnim uporabnikom fitofarmacevtskih sredstev o obvladovanju koruznega hrošča. Države članice naj uvedejo tudi ustrezne spodbude, s katerimi poklicne uporabnike spodbudijo k izvajanju smernic za posamezne kmetijske rastline ali sektorje iz točke 2.

               7.

               Države članice naj zagotovijo, da imajo vsi poklicni uporabniki fitofarmacevtskih sredstev dostop do usposabljanja v zvezi s trajnostnim obvladovanjem koruznega hrošča. Določbe iz tega priporočila naj se vključijo v usposabljanje, ki ga države članice zagotavljajo v skladu s členom 5 Direktive 2009/128/ES.

               8.

               Države članice naj spodbujajo raziskave in tehnološki razvoj na področju opreme za trajnostno obvladovanje koruznega hrošča.

      V Bruslju, 6. februarja 2014

            Za Komisijo

         Tonio BORG

            Član Komisije

      (1)  Odločba Komisije 2003/766/ES z dne 24. oktobra 2003 o nujnih ukrepih za preprečevanje širjenja koruznega hrošča Diabrotica virgifera Le Conte v Skupnosti (UL L 275, 25.10.2003, str. 49).

      (2)  Izvedbena direktiva Komisije 2014/19/EU z dne 6. februarja 2014 o spremembi Priloge I k Direktive Sveta 2000/29/ES o varstvenih ukrepih proti vnosu organizmov, škodljivih za rastline ali rastlinske proizvode, v Skupnost in proti njihovemu širjenju v Skupnosti. Glej stran 30 tega Uradnega lista.

      (3)  Direktiva Sveta 2000/29/ES z dne 8. maja 2000 o varstvenih ukrepih proti vnosu organizmov, škodljivih za rastline ali rastlinske proizvode, v Skupnost in proti njihovemu širjenju v Skupnosti (UL L 169, 10.7.2000, str. 1).

      (4)  Izvedbeni sklep Komisije 2014/62/EU z dne 6. februarja 2014 o razveljavitvi Odločbe 2003/766/ES o nujnih ukrepih za preprečevanje širjenja koruznega hrošča Diabrotica virgifera Le Conte v Skupnosti. Glej stran 45 tega Uradnega lista.

      (5)  Direktiva 2009/128/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti za doseganje trajnostne rabe pesticidov (UL L 309, 24.11.2009, str. 71).

      (6)  Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL L 309, 24.11.2009, str. 1).


title: Priporočilo Komisije z dne 12. julija 2004 o prenosu v nacionalno zakonodajo direktiv, ki vplivajo na notranji trg (Besedilo velja za EGP).

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 98/47

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 12. julija 2004
   o prenosu v nacionalno zakonodajo direktiv, ki vplivajo na notranji trg
   (Besedilo velja za EGP)
   (2005/309/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Države članice lahko pri prenosu direktiv v nacionalno zakonodajo izbirajo obliko in metode tovrstnega prenosa, vendar jih zavezujejo pogoji direktive, kar zadeva cilj, ki ga je treba doseči, in rok, do katerega se mora izvesti prenos.

               (2)

               Evropski svet je na več srečanjih na vrhu, tudi tistih v Stockholmu marca 2001, Barceloni marca 2002, Bruslju marca 2003 in 2004, ob priznavanju pomembnosti ustreznega delovanja notranjega trga (1) za konkurenčnost evropskega gospodarstva vedno znova pozival države članice, naj dajo največjo prednost prenosu v nacionalno zakonodajo direktiv, ki vplivajo na notranji trg.

               (3)

               Evropski parlament (2), Ekonomsko-socialni odbor (3) in Odbor regij (4) so večkrat izrazili skrb zaradi slabih rezultatov držav članic glede pravilnega in pravočasnega prenosa direktiv o notranjem trgu. Medinstitucionalni sporazum o boljši zakonodaji z dne 16. decembra 2003 (5) je tudi poudaril, da morajo države članice ravnati v skladu s členom 10 Pogodbe, in le-te pozval, naj zagotovijo pravilen in pravočasen prenos zakonodaje Skupnosti v nacionalno zakonodajo v predpisanih rokih.

               (4)

               Kljub tem pozivom in dejstvu, da je pravočasen in pravilen prenos zakonska obveznost, se redno dogaja, da države članice ne prenesejo direktiv o notranjem trgu pravilno v rokih, ki jih dogovorijo, večina držav članic niti ne izpolnjuje ciljev začasnega prenosa, določenih s strani Evropskega sveta, in v vseh državah članicah številne tovrstne direktive niso prenesene v nacionalno zakonodajo še dolgo po izteku roka za prenos.

               (5)

               Prepozen ali nepravilen prenos direktiv o notranjem trgu škoduje podjetjem in državljanom, saj so jim s tem pogosto prikrajšane njihove pravice.

               (6)

               Zaradi prepoznega ali nepravilnega prenosa so podjetja in potrošniki prikrajšani tudi vse gospodarske koristi ustreznega delovanja notranjega trga in oškodovana je konkurenčnost celotnega evropskega gospodarstva, saj se zmanjša zmožnost Skupnosti za ustvarjanje gospodarske rasti ob ohranjanju visoke ravni socialne kohezije.

               (7)

               V Evropski uniji petindvajsetih ali več držav članic obstaja vse večja nevarnost, da bo prepozen ali nepravilen prenos direktiv povzročil drobitev notranjega trga in s tem zmanjšanje njegovih gospodarskih koristi.

               (8)

               Komisija bo nadaljevala s prednostnim izvajanjem strogih zakonskih ukrepov proti državam članicam zaradi prepoznega in nepravilnega prenosa in vzpodbujanjem družbenega pritiska z redno objavo rezultatov prenosa držav članic v poročilu Indeks notranjega trga; vendar pa je kljub dejstvu, da so bili ti ukrepi v preteklosti v določeni meri uspešni, še vedno prisoten primanjkljaj prenosov, zato je potreben bolj aktiven pristop s strani Komisije in držav članic.

               (9)

               Komisija je v svojem Sporočilu iz leta 2002 o boljšem spremljanju uporabe zakonodaje Evropske skupnosti (6) navedla, kako lahko in tudi dejansko pomaga državam članicam pri prenosu direktiv v nacionalno zakonodajo.

               (10)

               Vendar pa so države članice tiste, ki morajo zagotoviti pravilen in pravočasen prenos direktiv.

               (11)

               Člen 10 Pogodbe zahteva, da države članice sprejmejo vse ustrezne ukrepe, splošne ali posebne, da bi zagotovile izpolnjevanje svojih obveznosti, ki izhajajo iz te pogodbe ali so posledica ukrepov institucij Skupnosti.

               (12)

               Sodišče Evropskih skupnosti je dosledno odločalo, da se države članice ne morejo sklicevati na določbe, prakse ali okoliščine iz svojega notranjega pravnega sistema pri zagovarjanju neizpolnjevanja obveznosti in časovnih omejitev, določenih v direktivah.

               (13)

               Države članice morajo zaradi ponavljajočega se neuspeha glede pravilnega in pravočasnega prenosa direktiv ponovno preučiti svoje postopke in prakse ter zagotoviti dosledno izpolnjevanje te pravne obveznosti.

               (14)

               Nekatere države članice imajo praviloma veliko boljše rezultate od drugih, kar odraža obstoj ali sprejetje učinkovitejših struktur, postopkov ali praks; vendar pa dejstvo, da nobena država članica nima popolnih rezultatov, kaže, da morajo vse le-te izboljšati. Države članice morajo v skladu z Medinstitucionalnim sporazumom o boljšem izvajanju zakonodaje pripraviti zase in v interesu Skupnosti korelacijske tabele, ki čim bolj ponazarjajo skladnost med direktivami in ukrepi za prenos, in jih tudi objaviti.

               (15)

               Komisija je v svojem Sporočilu „Strategija notranjega trga 2003–2006“ (7) napovedala izdajo priporočil za številne dobre prakse, ki bi jim morale slediti države članice, da bi si zagotovile boljši in hitrejši prenos direktiv o notranjem trgu.

               (16)

               Države članice so izrazile zanimanje za medsebojno učenje praks, ter prejele nasvete s strani Svetovalnega odbora za notranji trg o dobrih praksah za prenos in različnih nacionalnih ustavnih, pravnih in upravnih pravilih in praksah, kolikor bi le-te lahko vplivale na prenos.

               (17)

               Opredeljene so bile številne dobre prakse, ki državam članicam pomagajo pri pravočasnem in pravilnem prenosu direktiv o notranjem trgu.

               (18)

               Vsaka država članica izbere postopke in prakse, ki najbolje zagotavljajo pravočasen in pravilen prenos direktiv o notranjem trgu, pri čemer upošteva, kaj bi bilo najučinkovitejše zanjo, saj postopki in prakse, ki so učinkovite v eni državi članici, morda niso učinkovite v drugi.

               (19)

               Podjetja in državljani morajo biti glede na pravno negotovost in zmedo, ki jo povzroča prepozen prenos direktiv o notranjem trgu, obveščeni o nepravočasnem prenosu direktiv ter o njihovih pravnih pravicah v takšnih primerih.

               (20)

               Osnutke izvedbenih določb mora ob predložitvi nacionalnim parlamentom spremljati izjava, ki potrjuje njihovo skladnost z zakonodajo Skupnosti in parlament obvesti o tem, ali gre za popoln ali delen prenos zadevne direktive.

               (21)

               Komisijo je treba brez poseganja v njeno vlogo varuha Pogodbe in njene obveznosti ob predložitvi nacionalnih izvedbenih določb obvestiti, ali je torej zadevna direktiva popolnoma ali delno prenesena v nacionalno zakonodajo in ali so določbe v skladu z zakonodajo Skupnosti.

               (22)

               Kadar se države članice odločijo prenos direktive zajeti v obširnejšem zakonodajnem aktu, lahko to privede do prekoračitve roka za prenos; tudi vključitev pogojev in zahtev, poleg tistih, ki so potrebne za prenos direktiv, lahko ovira cilje, določene v zadevni direktivi –

         PRIPOROČA, DA DRŽAVE ČLANICE:

               1.

               sprejmejo ukrepe, organizacijske ali druge, potrebne za takojšnje in učinkovito soočenje s temeljnimi vzroki za vztrajno kršenje svoje pravne obveznosti glede pravilnega in pravočasnega prenosa direktiv o notranjem trgu;

               2.

               preučijo najboljše prakse iz Priloge in ob upoštevanju svojih nacionalnih ustavnih tradicij sprejmejo tiste prakse, ki bodo, ali naj bi, prinesle izboljšanje v hitrosti in kakovosti prenosa direktiv o notranjem trgu;

               3.

               pravočasno objavijo seznam direktiv o notranjem trgu, ki niso bile v celoti prenesene v nacionalno zakonodajo v roku, ter obvestijo podjetja in državljane, da imajo lahko kljub neuspelemu prenosu v določenih okoliščinah pravne pravice v skladu z neprenesenimi direktivami; ti podatki naj bodo na voljo vsaj na spletni strani vlade;

               4.

               zagotovijo, da osnutke nacionalnih izvedbenih določb ob predložitvi nacionalnim parlamentom spremlja izjava o njihovi skladnosti z zakonodajo Skupnosti ter o tem, ali gre za popoln ali delen prenos določene direktive;

               5.

               ob predložitvi nacionalnih izvedbenih določb sporočijo Komisiji, da so po njihovi najboljši vednosti te določbe v skladu z zakonodajo Skupnosti, in jo obvestijo, ali gre za popoln ali delen prenos zadevne direktive;

               6.

               nacionalni izvedbeni zakonodaji ne dodajajo pogojev in zahtev, ki niso potrebne za prenos zadevne direktive, kadar ti pogoji in zahteve lahko ovirajo uresničevanje ciljev, določenih v direktivi;

               7.

               zagotovijo, da zajetje direktive v obširnejšem zakonodajnem aktu na nacionalni ravni ne privede do prekoračitve roka za prenos.

      V Bruslju, 12. julija 2004

            Za Komisijo

         Frederik BOLKESTEIN

            Član Komisije

      (1)  Notranji trg zajema tudi tri države Efte, Islandijo, Lihtenštajn in Norveško, zaradi njihovega članstva pri Sporazumu o evropskem gospodarskem prostoru.

      (2)  Harbourjevo poročilo, A5 0026/2003 (UL C 234, 30.9.2003, str. 55); Millerjevo poročilo, A5 0116/2004.

      (3)  UL C 221, 7.8.2001, str. 25; UL C 241, 7.10.2002, str. 180;  UL C 234, 30.9.2003, str. 55.

      (4)  UL C 128, 29.5.2003, str. 48.

      (5)  UL C 321, 31.12.2003, str. 1.

      (6)  COM(2002) 725 konč., 11.12.2002.

      (7)  COM(2003) 238 konč., 7.5.2003.
   PRILOGA
   OPREDELJENE PRAKSE DRŽAV ČLANIC, KI OMOGOČAJO PRAVILEN IN PRAVOČASEN PRENOS DIREKTIV, KI VPLIVAJO NA NOTRANJI TRG, V NACIONALNO ZAKONODAJO
   1.   Pravilen in pravočasen prenos postane stalna politična in operativna prednostna naloga

               1.1

               Starejšemu članu vlade, na ravni ministra ali državnega sekretarja, se dodeli odgovornost za spremljanje prenosa vseh direktiv o notranjem trgu v nacionalno zakonodajo in izboljšanje rezultatov prenosa posamezne države članice. Ta član vlade ima pri tej nalogi vidno pomoč vodstva vlade, ministri in uprava pa se zavedajo, da je pravilen in pravočasen prenos prednostna naloga vlade.

               1.2

               Vsi ministri redno prejemajo poročilo (na primer enkrat mesečno) o rezultatih prenosa za vsa ministrstva/vladne organe. O slednjih se redno razpravlja na srečanjih ministrov.

               1.3

               Dodeljeni so zadostni viri za zagotovitev pravilnega in pravočasnega prenosa.

         2.   Zagotovitev stalnega spremljanja in usklajevanja prenosa direktiv o notranjem trgu na upravni in politični ravni

               2.1

               Eno ministrstvo ali državni organ je odgovoren za spremljanje prenosa kot celote. Usklajuje prenos z ministrstvi in podzveznimi, regionalnimi in drugimi državnimi organi, ki so odgovorni za prenos, ter prejema načrte za prenos. Zagotavlja, da se o napredku pri prenosu redno razpravlja z ministrstvi na visoki upravni ravni (na primer enkrat mesečno). Redno poroča (na primer enkrat mesečno) ministru ali državnemu sekretarju, odgovornemu za spremljanje prenosa. Ima tudi vlogo nacionalnega koordinatorja za sporazumevanje s Komisijo, kar zadeva rezultate prenosa države članice.

               2.2

               Vsako ministrstvo in vsak podzvezni, regionalni in drugi državni organ, ki izvaja prenos, imenuje uradnike, ki so odgovorni za spremljanje prenosa v ministrstvu ali organu in predstavljajo kontaktno točko. Med temi uradniki je vzpostavljena nacionalna povezava.

               2.3

               Pripravi se smernice, ki določajo, kako naj bo prenos izveden, in zagotavljajo skupen pristop pri izvajanju prenosa v vsej upravi.

               2.4

               Vodi se centralna nacionalna baza podatkov o prenosu. Ta je dostopna vsem ministrstvom in podzveznim, regionalnim ter drugim državnim organom, ki sodelujejo pri prenosu. Za vsako direktivo navaja: reference in predmet direktive; ministrstvo ali drug državni organ, odgovoren za prenos, in osebe, odgovorne v okviru ministrstva ali državnega organa; seznam drugih ministrstev in državnih organov, ki sodelujejo pri prenosu, in odgovorne osebe; sredstva, potrebna za prenos; rok za prenos; ukrepe, potrebne za prenos direktive; predviden časovni razpored za prenos (tudi parlamentarne razprave); podatke o napredku; kakršne koli težave pri prenosu; in ali je bil začet postopek za ugotavljanje prepoznega ali nepravilnega prenosa. Kadar koli je mogoče ugotoviti rezultate prenosa za državo članico kot celoto in za ministrstvo.

               2.5

               Pred iztekom roka za prenos se ministrstvu ali drugemu odgovornemu vladnemu organu pošiljajo opomini (na primer tri mesece pred potekom roka in ponovno en mesec pred potekom roka).

               2.6

               Po izteku roka se nemudoma pošlje opomin tako na upravni kot ministrski ravni in obvesti se nacionalni parlament.

               2.7

               Države članice imajo aktiven pristop pri pravočasnem iskanju nasvetov in pomoči pri Komisiji glede prenosa. Baza podatkov kot kontaktna točka, ki jo vzpostavi Komisija, se uporablja za opredelitev odgovornih uradnikov.

         3.   Zagotovitev, da se priprave za prenos začnejo v zgodnji fazi in da je njihov cilj pravilen in pravočasen prenos

               3.1

               Načrt za prenos pripravi ministrstvo ali drug državni organ, odgovoren za pogajanja, med pogajanji o direktivi, vsekakor pa pred sprejemom direktive. Načrt za vsako direktivo navaja: reference in predmet direktive; ministrstvo ali drug državni organ, odgovoren za prenos, in osebe, odgovorne v okviru ministrstva ali državnega organa; seznam drugih ministrstev in državnih organov, ki sodelujejo pri prenosu, in odgovorne osebe; sredstva, potrebna za prenos; rok za prenos; primerjavo obstoječe nacionalne zakonodaje in pogojev predlagane direktive; ukrepe, potrebne za prenos direktive, in predviden časovni razpored za prenos (tudi parlamentarne razprave). Ta načrt se pošlje ministrstvu ali vladnemu organu, odgovornemu za spremljanje prenosa kot celote kmalu (na primer štiri tedne) po objavi direktive v Uradnem listu Evropske unije, s čimer se zagotovi ažurnost baze podatkov o prenosu.

               3.2

               Priprava zakonodaje se začne pred ali takoj po objavi direktive v Uradnem listu Evropske unije.

               3.3

               Ministrstvo ali drug državni organ, odgovoren za prenos, pripravi korelacijsko tabelo, v kateri je opredeljen potek prenosa vsake določbe direktive v nacionalno zakonodajo. Ta tabela spremlja vsak osnutek nacionalne izvedbene zakonodaje, poslan parlamentu ali vladi, saj olajša razprave, in spremlja vsako obvestilo Komisiji o nacionalni izvedbeni zakonodaji.

               3.4

               Vključevanju dodatnih določb, ki niso potrebne za prenos direktive, se je treba izogibati. Ministrstvo ali drug odgovoren državni organ v primeru vključitve pojasni, zakaj je le-ta potrebna, in zagotovi, da to ne bo povzročilo zamud pri prenosu.

               3.5

               Kolikor je to mogoče, državni uradniki, odgovorni za pogajanja o direktivi, sodelujejo pri njenem prenosu v nacionalno zakonodajo. Če to ni mogoče, tesno sodelujejo s tistimi, ki so odgovorni za prenos. V vsakem primeru pa uradniki, ki se pogajajo o direktivi, med pogajanjem vseskozi obveščajo tiste uradnike, ki jo bodo prenesli, in s tem zagotovijo, da se kakršne koli morebitne težave pri prenosu pojavijo in rešijo še pred sprejemom direktive.

               3.6

               Predstavniki katerega koli podzveznega, regionalnega ali drugega državnega organa, ki bo moral prenesti direktivo, so med pogajanjem o direktivi vseskozi obveščani.

               3.7

               Komisija je o nacionalni izvedbeni zakonodaji obveščena v elektronski obliki.

         4.   Tesno sodelovanje z nacionalnimi, regionalnimi in drugimi parlamenti, na katere je bila prenesena pristojnost odločanja, ki sodelujejo pri prenosu direktiv o notranjem trgu, za zagotovitev pravilnega in pravočasnega prenosa

               4.1

               Parlamenti prejmejo predloge za direktive, takoj ko so le-ti predloženi s strani Komisije, in so obveščani o napredku pogajanj o direktivah.

               4.2

               Parlamenti redno prejemajo poročila (na primer vsake tri tedne) o napredku prenosa, o direktivah, katerih prenos ni pravočasen, ter o postopkih za ugotavljanje prepoznega ali nepravilnega prenosa, ki jih začne Komisija.

               4.3

               Parlamenti ob osnutku nacionalne zakonodaje prejmejo tudi urnik prenosa, natančno navedbo roka, vse pripravljene korelacijske tabele ter izjavo vlade o skladnosti nacionalnega izvedbenega ukrepa z zakonodajo Skupnosti.

               4.4

               Parlamenti od vlade prejmejo zgodnje opozorilo (na primer tri mesece pred rokom za prenos), da se bliža rok za prenos. Ko se rok izteče, se jih opozori.

               4.5

               Vlada spodbuja parlamente, naj si vzamejo čas za pravočasen prenos direktiv.

         5.   Hitri, vidni in učinkoviti ukrepi za prenos direktiv, ki niso bile prenesene pravočasno

               5.1

               Sprejme se vse potrebne ukrepe za zagotovitev prenosa vseh tistih direktiv, ki niso bile prenesene pravočasno, čim hitreje po izteku roka za prenos.

               5.2

               Kadar pride do zamude pri prenosu ene ali več direktiv, se parlamente spodbudi, da si vzamejo dodaten čas za čim hitrejši prenos teh direktiv in da se soočijo s kakršnim koli postopkovnim razlogom za zamudo.

               5.3

               Države članice objavijo seznam direktiv, ki jih niso prenesle pravočasno, in obvestijo podjetja ter državljane, da imajo lahko kljub neuspelemu prenosu v določenih okoliščinah pravne pravice v skladu z neprenesenimi direktivami.

               5.4

               Države članice v primeru stalnega neuspeha pri prenosu direktiv v roku preverijo, v kolikšni meri se lahko skrajša zakonodajni postopek pred parlamentom za prenos direktiv. Predviden je sprejem po prvi obravnavi ali v pospešenem postopku.

               5.5

               V primeru stalnega neuspeha pri prenosu direktiv v roku in ko to dovoljuje ustava države članice ali njen notranji pravni red, se razmisli o uporabi vladnih uredb in predpisov o prenosu, če bo le-ta pospešila prenos.


title: Priporočilo Sveta z dne 8. marca 2016 o ekonomski politiki euroobmočja

text:
               11.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/1

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 8. marca 2016
   o ekonomski politiki euroobmočja
   (2016/C 96/01)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 136 v povezavi s členom 121(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu z gospodarsko napovedjo Komisije iz jeseni 2015 je gospodarsko okrevanje v euroobmočju še vedno zmerno. Za ohranitev in krepitev rasti v euroobmočju so potrebna nenehna prizadevanja politike za podporo uravnoteženi prilagoditvi v zasebnem in javnem sektorju, izboljšanje zmogljivosti za prilagoditev ter srednjeročno in dolgoročno povečanje konkurenčnosti gospodarstva in potenciala za rast. Rast zavirajo posledice nedavnih gospodarskih in finančnih kriz, vključno s tekočim zunanjim uravnoteženjem, visokimi stopnjami javnega in zasebnega dolga, visoko brezposelnostjo ter vztrajno strukturno togostjo nacionalnih trgov dela in proizvodnih trgov. Naložbe so še vedno šibke zaradi teh dejavnikov, pa tudi zaradi drugih ovir, na primer neugodnega poslovnega okolja, neučinkovite javne uprave in težav pri dostopu do financiranja.

               (2)

               V skladu s prednostnimi nalogami politik, določenih v letnem pregledu rasti Komisije za leto 2016 za vse države članice, je treba okrepiti izvajanje daljnosežnih strukturnih reform, ki povečujejo produktivnost in potencial rasti. Če se strukturne reforme izvajajo v vseh državah članicah, je to lahko ugodno za euroobmočje kot celoto zaradi pozitivnih učinkov prelivanja, predvsem prek trgovinskih in finančnih poti. Kljub določenemu napredku pri reformah za izboljšanje odpornosti trgov dela so v euroobmočju še vedno velike razlike, zlasti v stopnjah dolgotrajne brezposelnosti in brezposelnosti mladih. Države članice, ki so pred začetkom krize izvedle celovite reforme trga dela in socialne zaščite, so v času gospodarskega upada lažje spodbujale zaposlovanje in ohranjale pravičnost. Te reforme obsegajo prožne in zanesljive pogodbene ureditve, celostne strategije vseživljenjskega učenja, učinkovite aktivne politike trga dela ter ustrezne in vzdržne sisteme socialne zaščite. Poleg tega se lahko z zmanjšanjem davčnega primeža stroškov dela, zlasti za osebe z nizkimi dohodki, in zagotovitvijo pravičnih davčnih sistemov rezultati še izboljšajo.

               (3)

               Z ustrezno pripravo in hitrim izvajanjem reform se lahko pripomore k reševanju obstoječih in preprečevanju novih neravnotežij v euroobmočju. Tematske razprave v okviru Euroskupine lahko z večjim poudarkom na določanju referenčnih meril, izvajanju dobrih praks in medsebojnem pritisku prispevajo k spodbujanju konvergence, da bi izboljšali uspešnost. Euroskupina bi morala zato še okrepiti tematske razprave o reformah na področjih, ki so bistvenega pomena za delovanje ekonomske in monetarne unije (EMU), ter redno spremljati izvajanje reform držav članic euroobmočja in napredek pri odpravljanju neravnotežij v okviru postopka v zvezi z makroekonomskim neravnotežjem.

               (4)

               Fiskalne politike so v EMU vprašanje ključnega skupnega interesa. Odgovorne fiskalne politike na nacionalni ravni, ki spoštujejo skupna fiskalna pravila, so bistvene za podpiranje vzdržnosti dolga in delovanja fiskalnih stabilizatorjev, ki blažijo šoke v posameznih državah. Poleg tega je pomembno doseči tudi ustrezno fiskalno naravnanost na ravni euroobmočja kot celote, ki bi odražala ravnotežje med dolgoročno fiskalno vzdržnostjo in kratkoročno makroekonomsko stabilizacijo, ter se izogniti procikličnim fiskalnim politikam. Fiskalni napor, ki ga morajo posamezne države članice vložiti, je odvisen od njihovega položaja glede na zahteve iz Pakta za stabilnost in rast, poleg tega pa bi morale države članice preučiti potrebe po stabilizaciji in upoštevati morebitne učinke prelivanja po euroobmočju. Da bi to dosegli, je treba okrepiti usklajevanje fiskalnih politik v euroobmočju, pri tem pa v celoti spoštovati Pakt za stabilnost in rast. V tem kontekstu se zdi večinoma nevtralna skupna fiskalna naravnanost, ki se za euroobmočje pričakuje v letu 2016, ustrezna glede na splošno makroekonomsko okolje in navzdol usmerjena tveganja za gospodarsko rast. V letu 2017 bi se morale fiskalne politike na podlagi napovedi za postopno zmanjšanje proizvodne vrzeli izogniti procikličnosti in zmanjšati javni dolg, da bi obnovile fiskalne rezerve. To bi se moralo odražati pri pripravi posodobljenih programov za stabilnost spomladi 2016 ob upoštevanju najnovejših gospodarskih in fiskalnih gibanj. Fiskalne strategije še niso dovolj rasti prijazne. Kot je poudarjeno v priporočilu Sveta državam članicam euroobmočja (3) ki je bil sprejet 14. julija 2015, bi morale države članice euroobmočja voditi tematske razprave o izboljšanju kakovosti in vzdržnosti javnih financ.

               (5)

               Treba je dokončno vzpostaviti bančno unijo. Prvič, Direktivo 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4) (v nadaljnjem besedilu: direktiva o sanaciji in reševanju bank) je treba brez odlašanja v celoti prenesti v nacionalne zakonodaje vseh držav članic. Drugič, v prehodnem obdobju, kot je opredeljeno v Uredbi (EU) št. 806/2014 (5), bo oblikovan fiskalno nevtralni skupni podporni mehanizem za enotni sklad za reševanje, ki bo popolnoma operativen najpozneje do konca prehodnega obdobja, ko bodo sredstva enotnega sklada za reševanje bank v celoti vzajemna. Napredek se preveri kmalu po vzpostavitvi enotnega sklada za reševanje. Skupni podporni mehanizem bo tudi srednjeročno fiskalno nevtralen in bo omogočil enako obravnavo v vseh sodelujočih državah članicah, hkrati pa državam članicam, ki ne sodelujejo v bančni uniji, ne bo povzročil stroškov. Ko bo vzpostavljen enotni sklad za reševanje in bodo sodelujoče države članice ratificirale medvladni sporazum ter v celoti v svojo zakonodajo prenesle direktivo o sanaciji in reševanju bank, bodo države članice preučile stanje glede vzpostavitve premostitvenega financiranja ter razmislile o nadaljnjih korakih in časovnem okviru za delo v zvezi s skupnim podpornim mehanizmom, da bi zagotovile njegovo popolno operativnost do konca prehodnega obdobja. Poleg tega bodo države članice v letu 2016 dodatno razmislile o ukrepih, potrebnih za nadaljnje poglabljanje bančne unije. In nazadnje, Evropska komisija je kot del nadaljevanja razvoja bančne unije 24. novembra 2015 objavila sporočilo z naslovom „Dokončanje bančne unije“.

               (6)

               Razmere na finančnih trgih so v euroobmočju glede na prilagodljivo naravnanost monetarne politike na splošno še vedno ugodne. Vendar pa slabi gospodarski temelji in visoka zadolženost zasebnega sektorja še naprej negativno vplivajo na povpraševanje po bančnih posojilih in s tem na gospodarsko rast. Bilance stanja bank so še naprej pod pritiskom zaradi visoke stopnje slabih posojil, kar ovira kreditiranje. Zaradi raznolikih in včasih neustreznih shem insolventnosti v Uniji je upočasnjeno zmanjševanje dolga zasebnega sektorja, kar ovira naložbe.

               (7)

               Ne glede na nedavne dosežke pri krepitvi strukture EMU je treba še zagotoviti njeno dokončanje. Poročilo petih predsednikov „Dokončanje evropske ekonomske in monetarne unije“ z dne 22. junija 2015, ki ga je pripravil predsednik Evropske komisije v tesnem sodelovanju s predsedniki Evropskega sveta, Evropske centralne banke, Euroskupine in Evropskega parlamenta, določa naslednje korake za dokončanje EMU do leta 2025. Komisija je 21. oktobra 2015 skupaj z Evropskim parlamentom, Svetom in Evropsko centralno banko sprejela „Sporočilo o korakih za dokončanje ekonomske in monetarne unije“, ki vsebuje prvi sklop predlogov za nadaljnje ukrepanje na podlagi poročila petih predsednikov. Države članice euroobmočja bi morale skupaj prevzeti odgovornost za predlagane ukrepe ter pohiteti na odprt in pregleden način z izvajanjem kratkoročnih in srednjeročnih pobud za dokončanje EMU. Za spodbujanje konvergence v euroobmočju predlogi vključujejo ukrepe za okrepitev razsežnosti euroobmočja v okviru evropskega semestra, med drugim z zgodnejšo objavo priporočil za euroobmočje, da bi že zgodaj v postopku določili skupne izzive in pripravili podlago za oblikovanje priporočil za posamezne države članice euroobmočja, ki bodo sprejeta pozneje v okviru evropskega semestra. Države članice euroobmočja bi morale tudi na odprt in pregleden način oblikovati dolgoročnejše pobude za dokončanje EMU -

         PRIPOROČA, da države članice euroobmočja v obdobju 2016-2017 posamično in skupno znotraj Euroskupine ukrepajo tako, da:

               1.

               Izvajajo politike, ki podpirajo okrevanje, spodbujajo konvergenco, pospešujejo odpravo makroekonomskih neravnotežij in izboljšujejo zmogljivosti za prilagoditev. V ta namen države članice, zlasti tiste z visokimi ravnmi zasebnega in zunanjega dolga, izvajajo reforme za spodbujanje produktivnosti in ustvarjanje delovnih mest, povečanje konkurenčnosti in izboljšanje poslovnega okolja. Države članice z velikimi presežki na tekočih računih prednostno izvajajo ukrepe, tudi strukturne reforme, ki prispevajo h krepitvi domačega povpraševanja in potenciala rasti.

               2.

               Izvajajo reforme, ki združujejo: (i) prožne in zanesljive pogodbe o zaposlitvi, ki spodbujajo neovirane prehode na trgu dela in preprečujejo dvotirni trg dela; (ii) celostne strategije vseživljenjskega učenja; (iii) učinkovite politike za pomoč brezposelnim pri ponovnem vključevanju na trg dela; (iv) ustrezne in trajnostne sisteme socialne zaščite, ki v vseh življenjskih obdobjih učinkovito in uspešno prispevajo k socialni vključenosti in vključevanju na trg dela, ter (v) odprte in konkurenčne proizvodne trge in trge storitev. Zmanjšajo davčni primež stroškov dela, zlasti za osebe z nizkimi dohodki, na proračunsko nevtralen način, da bi spodbudile ustvarjanje delovnih mest.

               3.

               Izvajajo fiskalne politike ob polnem upoštevanju Pakta za stabilnost in rast. Primeren cilj za leto 2016 se zdi večinoma nevtralna skupna fiskalna naravnanost v euroobmočju, ki bi odražala ravnotežje med dolgoročno fiskalno vzdržnostjo in kratkoročno makroekonomsko stabilizacijo. Do leta 2017 zmanjšajo javni dolg, da bi obnovile fiskalne rezerve, ter se izognile procikličnosti. Diferencirajo fiskalne napore posameznih držav članic v skladu z njihovim položajem glede na zahteve iz Pakta za stabilnost in rast, pri čemer preučijo potrebe po stabilizaciji ter upoštevajo morebitne učinke prelivanja v državah članicah euroobmočja. V ta namen pregledajo fiskalno naravnanost euroobmočja v okviru programov za stabilnost in osnutkov proračunskih načrtov.

               4.

               Pospešujejo postopno zmanjševanje ravni slabih bančnih posojil in izboljšujejo postopke zaradi insolventnosti za podjetja in gospodinjstva. Države članice z visokimi ravnmi zasebnega dolga spodbujajo nadzorovano razdolževanje, tudi z omogočanjem lažje odprave nepoplačljivega zasebnega dolga.

               5.

               Si na odprt in pregleden način ter ob polnem upoštevanju notranjega trga prizadevajo za dokončanje EMU, poleg tega pa preučijo tudi pravne, ekonomske in politične vidike bolj dolgoročnih ukrepov, navedenih v poročilu petih predsednikov.

      V Bruslju, dne 8. marca 2016

            Za Svet

            Predsednik

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Priporočilo Sveta z dne 14. julija 2015 o izvajanju širših smernic ekonomskih politik držav članic, katerih valuta je euro (UL C 272, 18.8.2015, str. 98).

      (4)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 173, 12.6.2014, str. 190).

      (5)  Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL L 225, 30.7.2014, str. 1).