               21.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 23/152

      P8_TA(2019)0187
      Nadaljnji ukrepi, ki jih je sprejela ESZD dve leti po poročilu EP o strateškem komuniciranju EU za boj zoper propagando, ki jo proti njej usmerjajo tretje strani
      Priporočilo Evropskega parlamenta z dne 13. marca 2019 Svetu in podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko o pregledu nadaljnjih ukrepov, ki jih je sprejela ESZD dve leti po poročilu EP o strateškem komuniciranju EU za boj zoper propagando, ki jo proti njej usmerjajo tretje strani (2018/2115(INI))
      (2021/C 23/24)

         Evropski parlament,

                  —

                  ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta z dne 28. junija in 18. oktobra 2018,

                  —

                  ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 26. aprila 2018 z naslovom „Boj proti dezinformacijam na spletu: evropski pristop“ (COM(2018)0236),

                  —

                  ob upoštevanju kodeksa ravnanja EU v zvezi z dezinformacijami, objavljenega 26. septembra 2018,

                  —

                  ob upoštevanju resolucije z dne 23. novembra 2016 o strateškem komuniciranju EU zoper propagando, ki jo proti njej usmerjajo tretje strani (1),

                  —

                  ob upoštevanju skupnega sporočila visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter Komisije z dne 6. aprila 2016 z naslovom „Skupni okvir o preprečevanju hibridnih groženj: odgovor Evropske unije“ (JOIN(2016)0018),

                  —

                  ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 20. aprila 2016 o izvajanju evropske agende za varnost z namenom boja proti terorizmu ter utiranja poti k učinkoviti in pravi varnostni uniji (COM(2016)0230),

                  —

                  ob upoštevanju študije Evropske ustanove za demokracijo o izvedljivosti medijskih pobud v ruskem jeziku v državah vzhodnega partnerstva in drugod z naslovom „Vnašanje pluralnosti in ravnovesja v medijski prostor v ruskem jeziku“,

                  —

                  ob upoštevanju poročila podpredsednice Komisije/visoke predstavnice Unije za zunanjo in varnostno politiko z dne 18. maja 2015 z naslovom „EU v spreminjajočem se globalnem okolju – bolj povezan, konflikten in kompleksen svet“ in potekajočega dela o novi globalni varnostni strategiji EU,

                  —

                  ob upoštevanju svojega priporočila z dne 15. novembra 2017 Svetu, Komisiji in Evropski službi za zunanje delovanje o vzhodnem partnerstvu pred vrhom novembra 2017 (2),

                  —

                  ob upoštevanju skupnega sporočila visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z dne 13. septembra 2017 z naslovom „Odpornost, odvračanje in obramba: okrepitev kibernetske varnosti za EU“ (JOIN(2017)0450),

                  —

                  ob upoštevanju skupnega sporočila visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z dne 7. junija 2017 z naslovom „Strateški pristop k odpornosti pri zunanjem delovanju EU“ (JOIN(2017)0021),

                  —

                  ob upoštevanju člena 19 Splošne deklaracije o človekovih pravicah, ki varuje pravico vsakega do svobode mišljenja, vštevši pravico, da ne sme biti nadlegovan, in pravico, da lahko išče, sprejema in širi kakršnekoli informacije in ideje s kakršnimi koli sredstvi in ne glede na meje,

                  —

                  ob upoštevanju skupne izjave o sodelovanju EU in zveze NATO z dne 10. julija 2018,

                  —

                  ob upoštevanju skupne deklaracije z dne 3. marca 2017 o svobodi izražanja in lažnih novicah, dezinformacijah in propagandi, ki so jo pripravili posebni poročevalec OZN za svobodo mnenja in izražanja, predstavnik Organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi (OVSE) za svobodo medijev, posebni poročevalec Organizacije ameriških držav (OAS) za svobodo izražanja ter posebni poročevalec Afriške komisije za človekove pravice in pravice ljudstev (ACHPR) za svobodo izražanja in dostop do informacij,

                  —

                  ob upoštevanju poročila posebnega poročevalca Združenih narodov za spodbujanje in varstvo pravice do svobode mnenja in izražanja z dne 6. aprila 2018,

                  —

                  ob upoštevanju svojega priporočila z dne 29. novembra 2018 Svetu, Komisiji in podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko o varstvu akademske svobode v zunanjem delovanju EU (3),

                  —

                  ob upoštevanju najnovejšega poročila Europola o stanju in trendih na področju terorizma v EU za leto 2018, v katerem so poudarjene povečane dejavnosti terorističnih skupin v kibernetskem prostoru in njihovo morebitno usklajevanje z drugimi kriminalnimi združbami,

                  —

                  ob upoštevanju skupnega sporočila visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter Komisije Evropskemu parlamentu, Evropskemu svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z dne 5. decembra 2018 z naslovom „Akcijski načrt proti dezinformacijam“ (JOIN(2018)0036) in poročila Komisije o izvajanju sporočila z naslovom „Boj proti dezinformacijam na spletu: Evropski pristop“ (COM(2018)0794) z istega dne,

                  —

                  ob upoštevanju dela čezatlantske komisije za verodostojnost volitev,

                  —

                  ob upoštevanju načel iz Santa Clare o preglednosti in odgovornosti pri praksah urejanja vsebin,

                  —

                  ob upoštevanju akcijskega načrta EU o strateški komunikaciji z dne 22. junija 2015,

                  —

                  ob upoštevanju člena 113 Poslovnika,

                  —

                  ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve (A8-0031/2019),

                  1.

                  priporoča Svetu ter podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, da je treba:

            Stanje v letu 2018 – Boj proti hibridnemu vojskovanju

                  (a)

                  poudariti, da so svoboda govora in izražanja ter medijski pluralizem v središču odpornih demokratičnih družb, in zagotavljati najboljšo zaščito pred dezinformacijskimi kampanjami in sovražno propagando; izraža zaskrbljenost zaradi vse slabše medijske svobode in primerov ukrepanja zoper novinarje; ugotavlja, da bi bilo treba skupaj z ustreznimi deležniki sprejeti dodatne ukrepe, da bi zagotovili preglednost lastništva medijev in pluralnost medijev brez uveljavljanja sistema cenzure, zaščitili ugodno okolje za pestro paleto informacij in zamisli, raznolike medije in civilno družbo, prav tako pa si prizadevali odkrivati dezinformacije in propagando in ozaveščati o njih; v te procese vključiti vse pomembne deležnike, vključno s pomembnejšimi združenji tiska, novinarjev in medijev; poudarja, kako pomemben je delujoč sistem javne radiotelevizije, ki postavlja standarde nepristranskega in objektivnega informiranja v skladu z najboljšo prakso in novinarsko etiko;

                  (b)

                  razmisliti o oblikovanju zavezujočega pravnega okvira na ravni EU in na mednarodni ravni za reševanje hibridnega vojskovanja, vključno s kibernetskim in informacijskim vojskovanjem, kar se je izkazalo za potrebno zlasti zaradi sovražnih dejanj Rusije ter drugih državnih in nedržavnih akterjev na teh območjih;

                  (c)

                  upoštevati, da Daeš spreminja svojo taktiko in prehaja s spletnih mest na storitve šifriranega pošiljanja sporočil, ki so priljubljene med islamističnimi skupinami;

                  (d)

                  podpreti vedno več državnih institucij, možganskih trustov in nevladnih organizacij, pa tudi kibernetske dejavnosti na ravni posameznikov, ki se ukvarjajo s propagando in dezinformacijami; poziva podpredsednico/visoko predstavnico in Komisijo, naj se natančneje posvetita temu področju in pripravita temeljito oceno novih uredb, med drugim splošne uredbe o varstvu podatkov in uredbe o e-zasebnosti, ki se pripravlja, kot varovalo pred zlonamerno rabo družbenih platform; zagotoviti, da bo strateško komuniciranje EU na vrhu seznama evropskih prednostnih nalog ter da bodo institucije in države članice EU sodelovale pri preprečevanju tega pojava, pri tem pa upoštevati, da se dezinformacije in propaganda napajajo z razdvojenim okoljem in vse manjšim zaupanjem v medije;

                  (e)

                  pozvati države članice, ki še naprej zanikajo obstoj dezinformacij in sovražne propagande, glavnih virov dezinformacij v Evropi in vpliva, ki ga imajo dezinformacije in propaganda na javno mnenje, naj jih priznajo, prav tako pa te države članice spodbuditi, naj sprejmejo proaktivne ukrepe, s katerimi bi se zoperstavile propagandi in jo razkrile, vključno z dokazanimi primeri vohunjenja tretjih držav; pozvati države članice, naj ocenijo stanje na svojem ozemlju in opravijo potrebne naložbe v svojo zmogljivost zoperstavljanja strateškim komunikacijam sovražnih tretjih strani, izboljšajo zmožnost državljanov za odkrivanje dezinformacij ter spodbujajo države članice k učinkoviti izmenjavi mnenj v zvezi s tem; pozvati evropske voditelje, ki tej grožnji še niso posvetili dovolj pozornosti, naj priznajo nujnost strateškega osveščanja za boj proti sovražnemu informacijskemu vojskovanju;

                  (f)

                  pozvati države članice, naj proaktivno vlagajo v izobraževalne ukrepe, ki pojasnjujejo različne načine priprave in širjenja dezinformacij, da bi se izboljšala sposobnost državljanov za zaznavanje dezinformacij in odzivanje nanje;

                  (g)

                  spodbujati države članice, naj zagotovijo učinkovito izmenjavo informacij med vsemi svojimi ustreznimi organi za spopadanje z dezinformacijami, vključno s kibernetskim in informacijskim vojskovanjem;

                  (h)

                  ozaveščati o ruskih kampanjah dezinformiranja, saj so te glavni vir dezinformacij v Evropi;

            Vrste napačnih informacij, dezinformacij in propagande, usmerjenih proti EU in njenim sosedom

                  (i)

                  priznati opravljeno delo na različnih ravneh, da bi določili vrste vpliva in uporabljena orodja proti EU in njenim sosedam; ozaveščati o kampanjah dezinformiranja, ki potekajo, ter preusmeriti pozornost na poglobljeno analizo in raziskavo njihovega vpliva in učinkovitosti, da bi razvili ukrepe za proaktiven in hiter boj proti tem orodjem; spodbuditi države članice, naj vzpostavijo stalne strukture za prepoznavanje in preprečevanje dezinformacij ter boj proti njim; poudarja, da so kampanje dezinformiranja del širše strategije in jih običajno spremljajo še druge sovražne dejavnosti, resno pa je treba obravnavati predvsem informacijsko vojskovanje, ki spremlja vojaške napade, in se mu odločno, enotno in močno zoperstaviti;

                  (j)

                  posvariti pred učinkom umetne inteligence in njenega hitrega razvoja pri širjenju lažnih novic; z zaskrbljenostjo ugotavlja, da bo umetna inteligenca kmalu sposobna neodvisno ustvarjati novo umetno inteligenco; zato nameniti precejšnja sredstva za raziskave in razvoj na področju, kjer se stikata umetna inteligenca in informacijsko vojskovanje, glede na hitro krepitev zmogljivosti umetne inteligence na področju širjenja propagande in dezinformacij, med drugim tudi s prirejenimi videoposnetki (ang. deepfakes);

                  (k)

                  osredotočiti se na uporabo dezinformacij s strani avtoritarnih akterjev, kot je Iran, ki s širjenjem lažnih novic spodbuja in dodatno podžiga napetosti na nestabilnih konfliktnih območjih, obenem pa se usmerja v evropsko prebivalstvo, da bi prikril podle namere; pozvati države članice, naj se zoperstavijo takšnim dejavnostim z okrepitvijo sodelovanja in uporabo izkušenj, ki so jih pridobile podobno misleče države in nevladne organizacije;

                  (l)

                  osredotočiti se na vedno večjo izpopolnjenost orodij, ki se uporabljajo za ustvarjanje in širjenje dezinformacij in lažnih novic, vključno z novimi načini širjenja propagande z uporabo več spletišč nizke kakovosti, aplikacij za zasebno komuniciranje, optimizacije iskalnikov, prirejanja zvoka, slik ali videoposnetkov, umetne inteligence, portalov z novicami in televizijskih postaj, za razširjanje glavnih diskurzov in posredovanje ključnih sporočil, ki so naklonjeni avtoritarnim akterjem, zlasti s strani oblikovalcev mnenja in institucij, ki jih nadzirajo ali financirajo države, ter uskladiti odziv EU in držav članic na to problematiko; odločno obsoja čedalje agresivnejše ukrepe Rusije, Kitajske, Irana Severne Koreje na tem področju, pri čemer se želi z vse pogostejšimi kibernetskimi napadi spodkopati ali odpraviti normativne temelje in načela evropskih demokracij in suverenost vseh držav vzhodnega partnerstva, prav tako pa vplivati na izide volitev in podpirati gibanja skrajnežev;

                  (m)

                  posvetiti posebno pozornost sporočilom in vsebini, ki očitno spodbujajo nasilje, rasizem, samomorilske napade, novačenje tujih borcev in različna kazniva dejanja oziroma odkrito hujskajo k eni ali več od teh dejavnosti;

            Industrija in družbeni mediji

                  (n)

                  ob priznavanju novih vloženih prizadevanj podjetij za družbene medije za boj proti dezinformacijam, nameniti posebno pozornost učinkovitemu izvajanju Kodeksa ravnanja EU v zvezi z dezinformacijami, obenem pa pozvati tudi sosednje in partnerske države EU, naj podpišejo kodeks ravnanja EU o dezinformacijah ter posebno pozornost namenijo novi taktiki uporabe storitev šifriranega sporočanja in družbenih medijev, ki kljub nasprotnim prizadevanjem veljajo za najpogostejše orodje za širjenje dezinformacij, sovražne propagande in vsebine, ki podžigajo sovraštvo in nasilje;

                  (o)

                  skupaj z državami članicami s predpisi urediti dejavnosti ponudnikov družbenih medijev, sporočilnih storitev in iskalnikov ter zagotoviti njihovo popolno preglednost in predvsem odgovornost, sprejeti skupen pristop na ravni EU, zlasti pa omogočiti razkritje identitete in lokacije ne le avtorjev, ampak tudi sponzorjev predložene politične vsebine, od podjetij pa terjati odgovornost za socialne posledice samodejnih sistemov za priporočanje, ki spodbujajo dezinformacije, saj so odgovorna za hitro odstranjevanje sistematičnih lažnih novic; pozvati države članice, države kandidatke in pridružene države, naj sprejmejo učinkovito in jasno zakonodajo, ki bo zagotavljala preglednost lastništva medijev; posebno pozornost nameniti financiranju, preglednosti in ciljem nevladnih organizacij, povezanih z avtoritarnimi državami, ki delujejo v EU in partnerskih državah;

                  (p)

                  poskrbeti, da bodo panoga in spletne platforme izpolnile obveznosti, ki so jih prevzele s kodeksom o boju proti dezinformacijam, in se s slednjimi učinkovito spopadle z: zagotavljanjem preglednosti političnega oglaševanja z učinkovitim in skrbnim preverjanjem identitete sponzorjev; (ii) odločnim ukrepanjem zoper lažne račune, ki so aktivni v njihovih storitvah, (iii) odkrivanjem zlorab avtomatiziranih programskih robotov in (iv) učinkovitim sodelovanjem z neodvisnimi preverjevalci dejstev;

                  (q)

                  pozvati ponudnike družbenih medijev in sporočilnih storitev, naj v celoti spoštujejo zakonodajo EU o varstvu podatkov in druge uredbe, se odzivajo v realnem času ter tesno sodelujejo s pristojnimi organi pri vseh preiskavah domnevne uporabe njihovih platform za sovražne namene, prav tako pa izvajajo pregledne revizije subjektov, osumljenih širjenja dezinformacij; poziva tehnološka podjetja, naj več vlagajo v orodja za odkrivanje propagande, povečanje spletne odgovornosti, zagotavljanje boljšega preverjanja identitete uporabnikov, ki se prijavljajo na platforme, da bi izločili botnete, ter zmanjševanje finančne spodbude za tiste, ki se okoriščajo z dezinformacijami; pozvati ponudnike družbenih medijev, naj ukrepajo takoj, ko se sumljiva vsebina politične narave začne širiti, zlasti če gre za hujskanje k sovraštvu ali kaznivim dejanjem;

                  (r)

                  upoštevati, da bi se utegnila prepoved sumljivih računov obravnavati kot cenzura, ter poskrbeti za to, da bodo ti ukrepi utemeljeni, predpisani z zakonom in izvedeni pregledno ter v sodelovanju s pristojnimi organi in civilno družbo v državah članicah in partnerskih državah, s popolnim vpogledom v razloge za takšno ukrepanje, tudi s pozivom ponudnikom družbenih medijev, naj vse uporabnike jasno obvestijo o tem, kakšna vsebina je prepovedana, prizadetim uporabnikom pa pošljejo obvestilo z vzrokom za odstranitev njihove vsebine ali ukinitev njihovega računa; poziva k uskladitvi internih pravil družbenih medijev za uporabnike s pravnim redom države, v kateri delujejo;

            Najboljše prakse

                  (s)

                  nadaljevati razvoj večje odpornosti na ravni vlad in družbe nasploh in zmožnosti odgovoriti na grožnje v realnem času, razviti preventivne in proaktivne ukrepe in raje razmišljati en korak naprej, kot pa se zgolj odzivati na napade, ki so se v kibernetskem in informacijskem okolju že zgodili, in jih analizirati; opozoriti na tehnični napredek na tem področju in razširjati primere najboljše prakse v obliki ukrepov, ki so jih posamezne države članice že sprejele, vključno s pregledom delovanja nacionalnih pristopov v državah članicah, obenem pa oblikovati načine za spodbujanje tesnega sodelovanja z Združenem kraljestvu po brexitu ter sodelovati z obveščevalnimi službami in zaveznicami, kot so ZDA, Kanada, NATO ter Obveščevalni in situacijski center EU (INTCEN);

                  (t)

                  nameniti posebno pozornost razširitvi preiskav o potekajočem zunanjem izvajanju propagandnih dejavnosti in orodjih za povečevanje učinka, ki jih uporabljajo sovražne tretje strani, pa tudi temu, kako pomembno je ne le odkrivanje in razkrivanje, ampak tudi zagotavljanje jasne odgovornosti za te napade, vključno z javnim imenovanjem storilcev, njihovih sponzorjev in ciljev, ki jih želijo doseči, ter opredeliti učinek teh napadov na ciljno občinstvo; objaviti vse razkrite primere sovražne propagande skupaj s podrobnostmi, tako da bo obveščeno ciljno občinstvo tega primera sovražne propagande;

                  (u)

                  podpreti in vključiti civilno družbo, strokovno skupnost, zasebne ustanove, akademike, kibernetske aktiviste na lokalni ravni, najpomembnejše medije, združenja novinarjev in medijskih hiš ter čedalje večje število ciljnih akterjev in žrtev v nadaljnje izboljšanje ukrepov, namenjenih preverjanju dejstev in opozarjanju na dezinformacije, poglabljanju raziskav, vključno s poglobljenimi študijami in sociološkimi raziskavami, in učinkovitejšemu analiziranju manipuliranja informacij; podpreti strokovno in preiskovalno novinarstvo ter projekte, ki razkrivajo dezinformacije, pa tudi visokotehnološka zagonska podjetja, ki ustvarjajo digitalna orodja za opozarjanje občinstva o napadih z dezinformacijami; poudariti pomen in potrebo po financiranju in izobraževanju, vključno s seminarji in tečaji v sodelovanju z državami članicami in civilno družbo, na primer s spletno knjižnico za medijsko pismenost in centrom za učenje, prek katerih bi potekalo ozaveščanje, obravnava dezinformacij in povečevanje medijske pismenosti;

                  (v)

                  pozdraviti ukrepe za boj proti novim oblikam hibridnih groženj, ki jih je sprejela zveza NATO, ter skupno sporočilo in EU in zveze NATO o sodelovanju na tem področju; pozvati EU, naj zagotovi učinkovito in hitro izvedbo teh priporočil, tudi na ravni skupne varnostne in obrambne politike;

            Evropski pristop

                  (w)

                  pozdraviti ustanovitev novih projektnih skupin za strateško komuniciranje pri ESZD s strokovnjaki z ustreznimi jezikovnimi sposobnostmi in znanjem, namreč projektne skupine za zahodni Balkan in projektne skupine za jug, in sicer za države na Bližnjem vzhodu, v severni Afriki in Zalivu, katerih naloga je skrbeti za usklajeno in dosledno komuniciranje EU v teh regijah ter se zoperstavljati dezinformacijam in propagandi proti EU;

                  (x)

                  priznati vidne rezultate, ki jih je dosegla projektna skupina East StratCom, med drugim spletno mesto euvsdisinfo.eu in račun @EUmythbuster v storitvi Twitter; poudarja, da je od svoje ustanovitve odkrila več kot 4 000 primerov dezinformacijskih kampanj o najrazličnejših temah; še naprej podpirati skupna prizadevanja Komisije in ESZD ter projektne skupine East StratCom, potem ko se opravi analiza prednosti, pomanjkljivosti in potrebnih izboljšav, vključno s povečanjem zmogljivosti za odkrivanje, analizo in razkrivanje dezinformacij, tako da se projektne skupine za strateško komuniciranje pri ESZD in delegacije EU v soseščini opremi z novimi kadrovskimi viri, orodji in veščinami, vključno z novimi orodji za analizo podatkov, zaposlitvijo dodatnih strokovnjakov za podatke in dezinformacije, pa tudi kritjem širšega nabora virov in jezikov pri ugotavljanju dosega in učinka dezinformacij;

                  (y)

                  nujno spremeniti projektno skupino East StratCom v polno delujočo enoto ali celo v večjo strukturo v okviru ESZD, ob prihodnjem dodeljevanju sredstev Evropskega parlamenta pa podpreti vse tri projektne skupine ESZD za strateško komuniciranje z ustreznimi finančnimi in človeškimi viri, ki so še vedno potrebni in bodo znatno povečali njihov potencial, učinkovitost, strokovnost, institucionalno kontinuiteto in kakovost dela, prav tako pa jih zaščititi pred političnim vmešavanjem uradnikov in držav, ki podpirajo ruske dezinformacije;

                  (z)

                  obravnavati sedanje pomanjkljivosti v projektni skupini East StratCom, vključno s pomanjkanjem regionalnega strokovnega znanja, obsežno menjavo osebja ter pomanjkanjem institucionalne kontinuitete, in zagotoviti ustrezna finančna sredstva ter organizacijsko strukturo, saj je to edini način za zagotovitev popolne strokovnosti, proaktivnosti, učinkovitosti in rezultatov;

                  (aa)

                  pozvati države članice, naj v tri projektne skupine StratCom napotijo lastne nacionalne strokovnjake, če tega še niso storile, s čimer bi zagotovili, da strokovnjaki EU, ki se borijo proti dezinformacijam, niso politično pristranski ali aktivni udeleženci notranjih političnih sporov v lastni državi; prav tako pozvati države, ki so tesne partnerice, naj projektni skupini svetujejo glede taktike skupnih državnih in nedržavnih nasprotnikov, ter priznati, kako pomembno in potrebno je izboljšati usklajevanje v EU;

                  (ab)

                  okrepiti sodelovanje med projektno skupino East StratCom ter vsemi institucijami EU, državami članicami in podobno mislečimi partnerji; vključiti v sodelovanje predstavništva EU v Evropski uniji in delegacije EU zunaj nje v podporo delu projektne skupine East in South StratCom ter projektne skupine StratCom za Zahodni Balkan, tudi s širjenjem mednarodnih izkušenj in najboljše prakse ter prevajanjem njihovih publikacij v lokalne jezike; pozvati, naj več uslužbencev dela izključno na strateškem obveščanju, zlasti v delegacijah EU v vzhodnem in južnem sosedstvu ter na Zahodnem Balkanu;

                  (ac)

                  osredotočiti se na države pristopnice in partnerice v sosedstvu EU ter jim pomagati pri prizadevanjih za boj proti sovražni propagandi in dezinformacijskim dejavnostim, k sodelovanju pa pritegniti tudi strokovnjake iz tretjih držav v sosedstvu EU, ki so izpostavljene enakemu tveganju, prav tako pa prednostno obravnavati pripravo dolgoročnega strateškega pristopa in pomoči za države vzhodnega partnerstva; okrepiti zmogljivosti delegacij EU v tujini, predstavništev Komisije in pisarn Evropskega parlamenta za stike v državah članicah, da bi razvili lokalne zmogljivosti za odkrivanje in razkrivanje dezinformacij ter učinkovito obveščanje o vrednotah in politikah EU, prav tako pa razširili komuniciranje na podlagi kampanj ter bolje usklajevali in okrepili pozitivni diskurz v institucijah in državah članicah EU; upoštevati sedanje širjenje dezinformacij in prihodnja tveganja v zvezi z dezinformacijami, katerih cilj je spodkopati neodvisnost, suverenost in ozemeljsko celovitost vseh držav vzhodnega partnerstva v okviru njihovih mednarodno priznanih meja; prednostno obravnavati zlasti razvoj dolgoročnega strateškega pristopa in pomoči državam vzhodnega partnerstva, s poudarkom na izmenjavi med ljudmi in v sodelovanju z obstoječimi mrežami civilne družbe, ki že predstavljajo vir odpornosti, temelječi na skupnosti;

                  (ad)

                  prednostno obravnavati strateško komuniciranje in izvajati redne preglede politike EU glede tega vprašanja; še naprej podpirati delo Evropske ustanove za demokracijo za praktične rešitve za podporo in krepitev demokratičnih, neodvisnih in raznolikih medijev v ruskem jeziku v državah vzhodnega partnerstva in onkraj njihovih meja; pozvati Evropsko komisijo ter vse države članice in podobno misleče države, naj konstruktivno prispevajo k temu projektu in ga podprejo; nameniti pozornost vsem mednarodnim akterjem, ki trenutno delujejo v podobni smeri;

                  (ae)

                  predlagati Evropskemu svetu, naj spoprijemanje z dezinformacijami in sovražno propagando obravnava prednostno ter z zadostnimi viri in instrumenti, da bi zagotovili objektivno poročanje in razširjanje informacij;

                  (af)

                  povezati obstoječe nacionalne in lokalne specializirane centre, medijske hiše, možganske truste, nevladne organizacije ter druge akterje in institucije, zlasti NATO, ki se ukvarjajo s hibridnim vojskovanjem, v vseevropsko omrežje, ki bi pomagalo pri usklajevanju njihovih ukrepov in zbiranju njihovih ugotovitev; dodeliti ustrezna sredstva za ta podvig; poudarja, da bi moralo biti to omrežje odprto za podobno misleče partnerje EU, ki bi lahko izmenjevali izkušnje o tem, ali so bili tarča dezinformacij in sovražne propagande in kako se spoprijemajo s to težavo; zagotoviti učinkovito in hitro izvajanje priporočil EU in zveze NATO o zoperstavljanju novim vrstam hibridnih groženj, tudi na ravni SVOP, ter dodati temo spoprijemanja s strateško propagando v učni načrt Evropske akademijo za varnost in obrambo in njene mreže;

            Zaščita volitev pred sovražno propagando

                  (ag)

                  odločno obsoditi kakršno koli vmešavanje tretjih strani, tudi zasebnih podjetij, v volitve in referendume ter zlonamerno uporabo botov, algoritmov, umetne inteligence, trolov, prirejenih fotografij in videoposnetkov ter lažnih računov v političnih kampanjah, prizadete države članice pa pozvati, naj nemudoma opravijo temeljite preiskave teh sovražnih kampanj; je zaskrbljen nad nedavnim razvojem dogodkov v zvezi z algoritmi velikih družbenih omrežij in njihovo morebiti škodljivo vlogo pri izpostavljanju vsebine z lažnimi informacijami ali sovražnim govorom; poudariti sposobnost neodvisnih demokratičnih družb, da upravičeno sprejemajo lastne politične odločitve;

                  (ah)

                  pozvati države članice in podobno misleče države k izmenjavi podatkov o kakršnem koli tujem ali notranjem vmešavanju v volilne procese in izmenjavi primerov najboljše prakse pri spoprijemanju s tem, da bi povečali odpornost na tako vmešavanje;

                  (ai)

                  pozvati države članice, naj zagotovijo, da bodo v volilni zakonodaji upoštevane morebitne grožnje, ki izvirajo iz dezinformacijskih kampanj, kibernetskih napadov, kibernetske kriminalitete in kršitev svobode glasovanja, ter poudarja, da je treba to zakonodajo ustrezno spremeniti, da bi se lahko države članice učinkovito spoprijele s takšnimi grožnjami; v zvezi s tem pozdravlja pobude, kot je švedska agencija za civilno zaščito; podpirati pridružene države EU in države Zahodnega Balkana s primeri najboljše prakse ter človeškimi viri in tehnologijo, s čimer bi zagotovili, da bodo njihovi volilni procesi zanesljivo zaščiteni pred zlonamernimi kibernetskimi, dezinformacijskimi in propagandnimi dejavnostmi, ki so plod Rusije in drugih sovražnih akterjev;

                  (aj)

                  pozvati države članice k prilagoditvi njihovih volilnih pravil za spletne kampanje ter spremljati in ocenjevati ukrepe za preglednost v zvezi s političnim oglaševanjem, ki ga uvajajo politične platforme;

                  (ak)

                  predlagati zakonodajo, da bi – po tem, ko je bilo razkrito, da je podjetje Cambridge Analytica v referendumski kampanji v Združenem kraljestvu iz leta 2016 zlorabilo podatke – obravnavali temo uporabe podatkov pri volilnih kampanjah in prihodnje volilne kampanje tako dodatno zaščitili pred neprimernimi vplivi;

                  (al)

                  preučiti pobude, kot je bilateralna čezatlantska komisija za zagotavljanje poštenih volitev, ki združuje predstavnike iz politike, tehnologije, medijev in podjetij, njen cilj pa je zaščititi volilni proces pred tujim vmešavanjem;

                  2.

                  naroči svojemu predsedniku, naj to priporočilo posreduje Svetu, Komisiji in podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter v vednost ESZD in Natu ter predsedniku, vladi in parlamentu Rusije.

         (1)  UL C 224, 27.6.2018, str. 58.

         (2)  UL C 356, 4.10.2018, str. 130.

         (3)  Sprejeta besedila, P8_TA(2018)0483.


               21.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 23/159

      P8_TA(2019)0188
      Pridružitveni sporazum med EU in Monakom, Andoro ter San Marinom
      Priporočilo Evropskega parlamenta z dne 13. marca 2019 Svetu, Komisiji in podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko glede pridružitvenega sporazuma med EU in Monakom, Andoro ter San Marinom (2018/2246(INI))
      (2021/C 23/25)

         Evropski parlament,

                  —

                  ob upoštevanju Sklepa Sveta (EU) 2014/… z dne 22. decembra 2014, ki pooblašča Komisijo, da se v imenu držav članic pogaja o določbah enega ali več sporazumov o pridružitvi s Kneževino Andoro, Kneževino Monako in Republiko San Marino, ki sodijo v pristojnosti držav članic,

                  —

                  ob upoštevanju člena 218 Pogodbe o delovanju Evropske unije,

                  —

                  ob upoštevanju člena 8 Pogodbe o Evropski uniji in izjave o členu 8 Pogodbe o Evropski uniji, ki določa, da bo Unija upoštevala poseben položaj majhnih držav, ki z njo vzdržujejo posebne sosedske odnose,

                  —

                  ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 20. novembra 2012 z naslovom Odnosi EU s Kneževino Andoro, Kneževino Monako in Republiko San Marino – Možnosti za tesnejšo integracijo z EU (COM(2012)0680),

                  —

                  ob upoštevanju delovnega dokumenta Komisije z dne 20. novembra 2012 z naslovom Ovire dostopa Andore, Monaka in San Marina na notranji trg in sodelovanje EU na drugih področjih (SWD(2012)0388),

                  —

                  ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 18. novembra 2013 z naslovom Odnosi EU s Kneževino Andoro, Kneževino Monako in Republiko San Marino: možnosti za sodelovanje teh držav na notranjem trgu (COM(2013)0793),

                  —

                  ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 11. decembra 2018 o homogenem razširjenem notranjem trgu in odnosih EU z zahodnoevropskimi državami, ki niso članice EU,

                  —

                  ob upoštevanju člena 113 Poslovnika,

                  —

                  ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve (A8-0074/2019),

                  A.

                  ker imajo Kneževina Andora (Andora), Kneževina Monako (Monako) in Republika San Marino (San Marino) dolgoletno zgodovino državnosti; ker so vedno bile v jedru evropske zgodovine in jih z državami članicami v njihovi neposredni bližini in z EU na splošno povezujejo globoki dolgotrajni politični, gospodarski, družbeni in kulturni odnosi; ker partnerstvo EU s temi državami temelji na skupnih političnih in kulturnih vrednotah;

                  B.

                  ker so Andora, Monako in San Marino izkazali močno politično, gospodarsko in kulturno evropsko usmeritev ter veliko željo po tesnejših političnih, gospodarskih in kulturnih odnosih z Evropsko unijo; ker je za Andoro, Monako in San Marino na eni strani ter EU na drugi strani pomembno, da se zagotovi pravočasen pozitiven odziv na to usmeritev in podpre hiter zaključek pogajanj o novem pridružitvenem sporazumu, ki bo nov referenčni okvir za odnose med EU in temi državami;

                  C.

                  ker je tudi v interesu držav članic, ki imajo tradicionalno tesne zgodovinske, politične in gospodarske odnose z Andoro, Monakom in San Marinom, da se spodbudita nadgradnja in natančnejša opredelitev odnosov med temi državami in Evropsko unijo na splošno; ker je v zvezi s tem bistveno, da se upoštevajo obstoječi posebni dvostranski odnosi med temi državami članicami ter Andoro, Monakom in San Marinom, zlasti zaradi pravne varnosti;

                  D.

                  ker Andora, Monako in San Marino že dolgo podpirajo usmerjenost politike Evropske unije v Združenih narodih;

                  E.

                  ker so Andora, Monako in San Marino – vsaka na svoj način – pomembne gospodarske partnerice za države članice, ki so v njihovi neposredni bližini, in zagotavljajo zaposlitvene možnosti za številne državljane EU; ker bi neposrednejši stik med Andoro, Monakom in San Marinom ter EU vsem stranem zagotovil pomembno priložnost za nadaljnji gospodarski razvoj s pozitivnim gospodarskim učinkom prelivanja na regije držav članic v neposredni bližini, tudi prek dodatnih priložnosti za zaposlovanje in boljše mednarodne poklicne usposobljenosti;

                  F.

                  ker je pomembno, da se pri pogajanjih o pridružitvenem sporazumu v skladu z izjavo 3 o členu 8 Pogodbe o Evropski uniji v celoti upoštevajo posebnosti Andore, Monaka in San Marina kot ozemeljsko majhnih držav; ker je zato pomembno priznati, da so Andora, Monako in San Marino ozemeljsko majhne države z malo prebivalci, kar ima ustrezne posledice z vidika ohranjanja ustrezne socialno-ekonomske dostopnosti in vključevanja za državljane teh držav; ker sta dostopnost in vključevanje bistvena za ohranjanje kulture, tradicij in vrednot, značilnih za te tri skupnosti; ker bi brez teh posebnih mehanizmov za dostop in vključevanje nekateri državljani imeli težave pri zagotavljanju sredstev, potrebnih za življenje v svoji državi izvora; ker je zato bistveno ohraniti, tudi z ustreznimi določbami v pridružitvenem sporazumu, politično, socialno-ekonomsko, kulturno in identitarno strukturo Andore, Monaka in San Marina ter jih prilagoditi realnosti vključevanja v Evropsko unijo;

                  G.

                  ker imajo Andora, Monako in San Marino že dolgo sklenjene dvostranske sporazume s svojimi sosednjimi državami, v katerih se obravnavajo vprašanja, ki so v skupnem interesu, upoštevajo značilnosti in posebni pomisleki teh treh držav ter odraža potreba po ohranitvi sposobnosti njihovega preživetja; ker je te značilnosti in posebne pomisleke priznala parlamentarna skupščina Sveta Evrope;

                  H.

                  ker so Andora, Monako in San Marino vsaka po svoje izvedle pomembne reforme in regulativno zbliževanje z EU, zlasti v zvezi z regulacijo bančnega in finančnega sektorja;

                  I.

                  ker je Svet na svoji seji 4. decembra 2018 sklenil, da bo Andoro in San Marino odstranil iz priloge II k sklepom Sveta z dne 5. decembra 2017, in tako potrdil, da sta državi izpolnili vse preostale obveznosti v zvezi z ukrepi na področju preglednosti, pravične obdavčitve in ukrepi za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička; ker Monako nikdar ni bil vključen v to prilogo, saj je Svet že 5. decembra 2017 ugotovil, da država v celoti izpolnjuje navedene obveznosti; ker je Svetovni forum OECD za transparentnost in izmenjavo podatkov za davčne namene na svojih srečanjih aprila in julija 2018 razglasil, da Andora, Monako in San Marino spoštujejo mednarodne standarde o izmenjavi informacij na zahtevo;

                  J.

                  ker je treba pohvaliti, da je Andora v zvezi s finančno uredbo izvedla pomembne reforme in se postopoma uskladila z zakonodajo EU; ker sta EU in Andora dosegli pomemben dogovor o tobaku, zaradi česar bo lahko Andora povečala prizadevanja za prehod na bolj raznoliko gospodarstvo; ker bo ta dolgoročni proces vključeval pomembne izzive in bo zato pri prehodu na bolj raznoliko gospodarstvo v Andori potrebna ustrezna zaščita delavcev; ker bo širši dostop do notranjega trga podpiral dolgoročni gospodarski razvoj ter ustvaril nove gospodarske in zaposlitvene priložnosti v Andori;

                  K.

                  ker ima San Marino trenutno težave z izvozom v države članice EU razen v Italijo zaradi dodatne obvezne dokumentacije o DDV (T2); ker bi moral pridružitveni sporazum zagotoviti priložnost za enake konkurenčne pogoje po vsej EU, kar bi bilo za izvoznike iz San Marina zelo pomembno; ker bi moral pridružitveni sporazum bankam iz Andore in San Marina omogočiti popoln dostop do sistema dovoljenj EU za čezmejno opravljanje storitev za banke in finančna podjetja;

                  L.

                  ker so državljani Monaka manjšina v svoji lastni državi in sta stanovanjski trg in trg dela takšna, da potrebujejo aktivno podporo, ki je bistvena za to, da lahko še naprej prebivajo v državi; ker se določbe o olajšanju dostopa do zaposlitve v enakem obsegu uporabljajo za državljane Monaka in prebivalce mest v neposredni bližini te države; ker je 92 % delavcev v Monaku državljanov EU;

                  M.

                  ker pridružitveni sporazum z EU omogoča razvojno sodelovanje na področjih skupnega interesa in sodelovanje v nekaterih horizontalnih politikah EU o vprašanjih, kot so raziskovanje, okolje in izobraževanje (Erasmus+);

                  N.

                  ker bo za začetek veljavnosti pridružitvenega sporazuma potrebna odobritev Parlamenta;

                  1.

                  priporoči Svetu, Komisiji ter podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, naj:

                              (a)

                              izkoristijo priložnost, ki jo ponujajo pogajanja o pridružitvenem sporazumu, da bi dokazali pomen tesnejših odnosov in povezovanja z EU – ob upoštevanju javnega mnenja v Andori, Monaku in San Marinu ter v EU – in da bi dolgoročno dodatno potrdili pomen vključitve v organe in politike EU za te države;

                              (b)

                              preprečijo tveganje za zavrnitev pridružitvenega sporazuma, potem ko so se pogajanja zaključila, in naj si znova prizadevajo prebivalcem v Andori, Monaku in San Marinu, ki se počutijo ranljivejši, posredovati informacije o pridružitvenem sporazumu ter jim povsem pregledno in v sodelovanju z organi treh držav razložijo obseg, utemeljenost in morebitne pomanjkljivosti pridružitvenega sporazuma, da bi dosegli politično enotnost in kar največjo javno podporo v vsaki od treh držav; spodbudijo Andoro, Monako in San Marino, naj ravnajo enako, ter podprejo njihova prizadevanja;

                              (c)

                              v celoti upoštevajo majhne ozemeljske razsežnosti in omejene upravne vire, v relativnem smislu, Andore, Monaka in San Marina ter v pogajalskem procesu ustrezno prilagodijo potrebno sprejetje in izvajanje pravnega reda Skupnosti, da se zmanjša čezmeren pritisk na proračun, ki bi negativno vplival na javno mnenje in razpoložljiva proračunske sredstva; po potrebi Andori, Monaku in San Marinu zagotovijo pomoč pri vzpostavitvi potrebne upravne zmogljivosti za zagotavljanje hitrega, dinamičnega in enotnega prevzema pravnega reda Skupnosti;

                              (d)

                              v vseh treh državah pozovejo k vzpostavitvi usklajenega, učinkovitega in uspešnega institucionalnega okvira za izvajanje pridružitvenega sporazuma, da se zagotovi dinamični prenos pravnega reda Skupnosti ter enotna uporaba in dosledno razlaganje določb sporazuma, ki mora zajemati forum za posvetovanje in mehanizem za reševanje sporov;

                              (e)

                              Andori, Monaku in San Marinu poudarijo pomen splošne celovitosti in homogenosti notranjega trga ter spoštovanja temeljnih vidikov vseh štirih svoboščin v zvezi z notranjim trgom; opozorijo na prednosti in gospodarske koristi popolnega dostopa do notranjega trga, vključno z dostopom proizvodov in storitev, ter na potrebo po ohranitvi enakih konkurenčnih pogojev na notranjem trgu in trdnih, odpornih in učinkovitih institucionalnih temeljev v korist vseh;

                              (f)

                              zagotovijo ustrezno in dolgoročno podporo EU Andori, Monaku in San Marinu v zvezi z njihovo sposobnostjo popolnega sprejetja in izvajanja pravnega reda Skupnosti, tudi s tesnejšim institucionalnim sodelovanjem z državami članicami v neposredni bližini; zagotovijo dostop do finančnih sredstev EU za financiranje ciljno usmerjenih projektov in možnost zanašanja na obstoječe upravne organe v državah članicah za izvajanje pravnega reda Skupnosti;

                              (g)

                              spodbudijo povečane zmogljivosti za ustrezno sprejetje in izvajanje pravnega reda Skupnosti z napotitvijo uradnikov iz javnih uprav Andore, Monaka in San Marina v ustrezne institucije in organe EU in držav članic;

                              (h)

                              preučijo, ob upoštevanju potrebe po uskladitvi svobode ustanavljanja, predvidene v okviru pridružitvenega sporazuma, in nacionalnih predpisov v Andori, Monaku in San Marinu, katerih namen je ohraniti družbeno-gospodarsko vključevanje državljanov, možnost začasnih odstopanj na podlagi ocene dejanskih potreb treh držav ter klavzul o pregledu, vezanih na posebna socialno-ekonomska merila za vse države, ki sodelujejo v pogajanjih, ter prilagojenih časovnemu okviru, ki je potreben, da se v vsaki od držav postopoma zagotovijo dejansko enaki konkurenčni pogoji in ustrezna konkurenčna zmogljivost za delavce in podjetja; upoštevajo dejstvo, da so te države tako majhne, da bi bil učinek dogovorjenih začasnih odstopanj na pravni red Skupnosti zanemarljiv;

                              (i)

                              izkoristijo pridružitveni sporazum kot priložnost za nadaljnje sodelovanje z Andoro, Monakom in San Marinom v okviru Direktive (EU) 2015/849 z dne 20. maja 2015 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma (1),

                              (j)

                              prilagodijo zahteve glede zagotavljanja statističnih podatkov v okviru pridružitvenega sporazuma velikosti Andore, Monaka in San Marina;

                              (k)

                              vzporedno s pogajanji o pridružitvenem sporazumu preučijo možnost in smiselnost tega, da se Andori in San Marinu omogoči dostop do likvidnosti eurosistema za spodbujanje odpornosti in stabilnosti njunih nacionalnih bančnih sistemov v primeru notranjih ali zunanjih sistemskih šokov, obenem pa zagotovi ustrezen nadzor Evropske centralne banke; spodbudijo Andoro in Monako, naj postaneta članici Mednarodnega denarnega sklada, in jima po potrebi priskrbijo tehnično pomoč pri tem; spodbudijo Andoro, Monako in San Marino, naj si še naprej ustrezno prizadevajo za zbliževanje z EU na področju finančnih predpisov, davčne ureditve in boja proti pranju denarja;

                              (l)

                              nadaljujejo pogajanja o pridružitvenem sporazumu z Andoro, Monakom in San Marinom ter pogajalskim stranem pravočasno zagotovijo vso institucionalno in politikam prilagojeno podporo, vključno z ocenami in strokovnimi mnenji pristojnih generalnih direktoratov Komisije, da bi se pogajanja lahko zaključila čim prej, vsekakor pa v naslednjih dveh letih;

                              (m)

                              sklenejo pred koncem sedanjega mandata skupno politično izjavo z Andoro, Monakom in San Marinom o okviru pridružitvenega sporazuma, da bi obravnavali in ohranili napredek, dosežen v dosedanjih pogajanjih, ter da bi nova Evropska komisija in Evropska služba za zunanje delovanje lahko ocenili in nadgradili to skupno razumevanje ter dosegli napredek v pogajanjih;

                              (n)

                              pogajanja o pridružitvenem sporazumu obravnavajo kot priložnost za sprejetje ukrepov za skupne naložbe v infrastrukturo skupnega interesa ter ukrepov za izboljšanje skupnih akademskih raziskav med Andoro, Monakom, San Marinom in državami članicami EU;

                  2.

                  meni, da bi naslednji mandat Evropskega parlamenta lahko služil kot dragocena priložnost za ustanovitev nove medparlamentarne delegacije, namenjene medparlamentarnemu dialogu in sodelovanju z Andoro, Monakom in San Marinom; poleg tega meni, da bi si Parlament moral prizadevati za tesno sodelovanje svojih služb in ustreznih služb parlamentov Andore, Monaka in San Marina ter redno gostiti mlade politične in poslovne voditelje ter voditelje civilne družbe iz teh treh držav, da bi okrepili pozitivno podobo tesnejšega političnega, gospodarskega in političnega sogovornika z EU v okviru pogajanj o pridružitvenem sporazumu; meni, da bi moral Parlament skozi celotna pogajanja spodbujati redno izmenjavo mnenj z nacionalnimi parlamentarnimi delegacijami Andore, Monaka in San Marina; meni, da bi morala izmenjava mnenj med Evropskim parlamentom ter nacionalnimi parlamentarnimi delegacijami Andore, Monaka in San Marina zajemati tudi vprašanja, ki jih obravnava Parlament in bi lahko neposredno vplivala na gospodarstvo teh držav, njihove odnose z EU ali učinkovitost pridružitvenega sporazuma;

                  3.

                  naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, soknezom, državnemu ministru in splošnemu svetu Andore, knezu, državnemu ministru in nacionalnemu svetu Monaka ter glavnima regentoma, državnemu kongresu in velikemu ter generalnemu svetu San Marina.

         (1)  UL L 141, 5.6.2015, str. 73.


title: Priporočilo Komisije (EU) 2020/518 z dne 8. aprila 2020 o skupnem naboru orodij za uporabo tehnologije in podatkov za boj proti krizi zaradi COVID-19 in izhod iz nje, zlasti v zvezi z mobilnimi aplikacijami in uporabo anonimiziranih podatkov o mobilnosti

text:
               14.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 114/7

      PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2020/518
      z dne 8. aprila 2020
      o skupnem naboru orodij za uporabo tehnologije in podatkov za boj proti krizi zaradi COVID-19 in izhod iz nje, zlasti v zvezi z mobilnimi aplikacijami in uporabo anonimiziranih podatkov o mobilnosti
      EVROPSKA KOMISIJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Zaradi krize javnega zdravja, ki jo je povzročila sedanja pandemija bolezni COVID-19 (v nadaljnjem besedilu: kriza zaradi COVID-19) se Unija in države članice soočajo z izzivom brez primere za svoje zdravstvene sisteme, način življenja, gospodarsko stabilnost in vrednote. V boju proti krizi zaradi COVID-19 ne more nobena država članica uspeti sama. V izjemni krizi take razsežnosti je potrebno odločno ukrepanje vseh držav članic ter institucij in organov EU, ki sodelujejo skupaj v pristnem duhu solidarnosti.

                  (2)

                  Digitalne tehnologije in podatki imajo pomembno vlogo v boju s krizo zaradi COVID-19, saj se veliko ljudi v Evropi povezuje v internet z mobilnimi telefoni. Te tehnologije in podatki so lahko pomembno orodje za obveščanje javnosti in pomoč ustreznim javnim organom pri njihovih naporih za omejitev širjenja virusa ali omogočanje zdravstvenim organizacijam, da si izmenjujejo zdravstvene podatke. Toda razdrobljen in neusklajen pristop utegne okrniti učinkovitost ukrepov za boj proti krizi zaradi COVID-19, povzročil pa bi tudi hudo škodo enotnemu trgu ter temeljnim pravicam in svoboščinam.

                  (3)

                  Zato se treba na sedanjo krizo odzvati s skupnim pristopom k uporabi digitalnih tehnologij in podatkov kot odziv na sedanjo krizo. Ta pristop bi moral učinkovito podpirati pristojne nacionalne organe, zlasti zdravstvene organe in oblikovalce politik, in sicer tako, da bi jim dajal na razpolago dovolj točnih podatkov, da bi lahko razumeli razvoj in širjenje virusa COVID-19 ter njegove učinke. Te tehnologije lahko tudi dajo državljanom več možnosti za učinkovite in bolj ciljno usmerjene ukrepe omejevanja socialnih stikov. Hkrati pa je namen predlaganega pristopa ohranjati celovitost enotnega trga ter varovati temeljne pravice in svoboščine, zlasti pravico do zasebnosti in do varstva osebnih podatkov.

                  (4)

                  Mobilne aplikacije lahko podpirajo zdravstvene organe na nacionalni ravni in ravni EU pri spremljanju in omejitvi sedanje epidemije COVID-19. Državljanom lahko dajejo napotke in omogočajo lažje organiziranje zdravstvenega spremljanja bolnikov. Aplikacije za opozarjanje in sledenje lahko imajo pomembno vlogo pri sledenju stikom, omejevanju širjenja bolezni in prekinjanju verig prenosa okužbe. Zato so lahko aplikacije skupaj s primernimi strategijami testiranja in sledenja stikom še posebej pomembne za zagotavljanje informacij o stopnji kroženja virusa, ocenjevanje učinkovitosti ukrepov fizičnega omejevanja stikov in omejitve izhoda ter pri oblikovanju strategij umiritve razmer.

                  (5)

                  Sklep št. 1082/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta (1) določa posebna pravila za epidemiološko spremljanje in nadzor resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje, zgodnje opozarjanje pred njimi in boj proti njim. Člen 2(5) določa, da Komisija v sodelovanju z državami članicami zagotovi usklajevanje in izmenjavo informacij med mehanizmi in strukturami, vzpostavljenimi z navedenim sklepom, ter podobnimi mehanizmi in strukturami, vzpostavljenimi na ravni Unije ali s Pogodbo Euratom, katerih dejavnosti so pomembne za načrtovanje pripravljenosti in odzivanja, spremljanje resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje, zgodnje obveščanje o njih ter boj proti njim. Forum za usklajevanje dejavnosti v okviru resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje je odbor za zdravstveno varnost, ustanovljen s členom 17 navedenega sklepa. Hkrati je bila s členom 6(1) navedenega sklepa ustanovljena mreža epidemiološkega spremljanja nalezljivih bolezni, ki jo upravlja in usklajuje Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC).

                  (6)

                  Direktiva 2011/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta (2) o uveljavljanju pravic pacientov pri čezmejnem zdravstvenem varstvu določa, da si bo mreža e-zdravje prizadevala doseči trajnostne gospodarske in družbene koristi evropskih sistemov in storitev ter interoperabilnih aplikacij za e-zdravje, z namenom, da se doseže visoka raven zaupanja in varnosti, izboljša stalnost oskrbe ter zagotovi dostop do varnega in visokokakovostnega zdravstvenega varstva.

                  (7)

                  Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta (3) o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov določa pogoje za obdelavo osebnih podatkov, tudi podatkov o zdravju. Take podatke je dovoljeno obdelovati med drugim, kadar posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, v to izrecno privoli ali kadar je obdelava v javnem interesu, kot je določen v zakonodaji države članice ali Unije, zlasti za namene spremljanja in opozarjanja, preprečevanja ali nadziranja nalezljivih bolezni in drugih resnih nevarnosti za zdravje.

                  (8)

                  Več držav članic je sprejelo posebno zakonodajo, ki jim omogoča obdelavo zdravstvenih podatkov na podlagi javnega interesa (člen 6(1)(c) ali (e) in člen 9(2)(i) Uredbe (EU) 2016/679). V vsakem primeru bi morali biti jasno in natančno določeni nameni in sredstva za obdelavo podatkov, pa tudi, kateri podatki se obdelujejo in kdo jih obdeluje.

                  (9)

                  Komisija se lahko posvetuje z evropskim nadzornikom za varstvo podatkov in evropskim odborom za varstvo podatkov v skladu s členom 42 Uredbe (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta (4) in členom 70 Uredbe (EU) 2016/679.

                  (10)

                  Direktiva 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta (5) določa pravila za podatke o prometu in lokaciji, shranjevanje podatkov ter dostopanje do podatkov, shranjenih v terminalski opremi uporabnika ali naročnika, kot je mobilna naprava. V skladu s členom 5(3) Direktive je tako shranjevanje ali dostopanje dovoljeno samo v ozko opredeljenih okoliščinah ali na podlagi privolitve uporabnika ali naročnika, potem ko je bil jasno in izčrpno obveščen, v skladu z zahtevami iz Uredbe (EU) 2016/679. Poleg tega člen 15(1) Direktive državam članicam omogoča sprejemanje zakonodajnih ukrepov za omejevanje področja uporabe nekaterih pravic in obveznosti, določenih z Direktivo, vključno s tistimi iz člena 5, če taka omejitev pomeni potreben, primeren in ustrezen ukrep znotraj demokratične družbe za doseganje določenih ciljev.

                  (11)

                  Evropska komisija je v sporočilu z naslovom Evropska strategija za podatke (6) napovedala, da bo EU ustvarila enotni trg, na katerem bodo lahko podatki krožili znotraj EU in med sektorji v dobrobit vseh, na katerem se bodo evropski predpisi, zlasti o varstvu zasebnosti in osebnih podatkov, ter konkurenčno pravo v celoti spoštovali in kjer bodo pravila za dostop do podatkov in njihovo uporabo pravična, praktična in jasna. Komisija je poudarila zlasti, da bo preučila potrebo po zakonodajnih ukrepih za spodbujanje souporabe podatkov med podjetji in državnimi upravami v javnem interesu.

                  (12)

                  Od začetka krize zaradi COVID-19 je bilo razvitih več mobilnih aplikacij, nekatere so razvili javni organi, države članice in zasebni sektor pa so se pozvali k usklajevanju na ravni Unije, tudi za zagotavljanje rešitev za pomisleke glede kibernetske varnosti, varnosti in zasebnosti. Te aplikacije navadno opravljajo tri splošne funkcije: (i) informiranje državljanov, svetovanje državljanom in omogočanje lažje organizacije zdravstvenega spremljanja oseb s simptomi, pogosto v povezavi z vprašalnikom za samodiagnosticiranje; (ii) opozarjanje ljudi, ki so bili v bližini okužene osebe, da bi prekinili verige prenosa okužbe in preprečili ponovno rast okužb v fazi ponovnega odpiranja ter (iii) spremljanje in izvrševanje karantene za okužene osebe, morda v povezavi s funkcijami za ocenjevanje njihovega zdravstvenega stanja med karanteno. Nekatere aplikacije so na voljo širši javnosti, druge pa samo zaprtim skupinam uporabnikom z namenom sledenja stikom na delovnem mestu. Učinkovitost teh aplikacij na splošno še ni bila ocenjena. Aplikacije za obveščanje in preverjanje simptomov bi lahko bile koristne za ozaveščanje državljanov. Toda mnenja strokovnjakov kažejo, da pri preprečevanju širjenja virusa verjetno največ obetajo aplikacije za obveščanje in opozarjanje uporabnikov, tudi ob upoštevanju njihovega manjšega vpliva na zasebnost, in več držav članic trenutno raziskuje njihovo uporabo.

                  (13)

                  Nekatere od teh mobilnih aplikacij bi bilo mogoče šteti za medicinske pripomočke, če jih je proizvajalec namenil med drugim za diagnosticiranje, preprečevanje, spremljanje, napovedovanje, prognosticiranje, zdravljenje ali lajšanje bolezni, zato bi spadale na področje uporabe Uredbe (EU) 2017/745 Evropskega parlamenta in Sveta (7) ali Direktive Sveta 93/42/EGS (8). Kadar aplikacije za samodiagnosticiranje in preverjanje simptomov dajejo podatke v zvezi z diagnosticiranjem, preprečevanjem, spremljanjem, napovedovanjem ali prognosticiranjem, pa bi bilo treba njihovo možnost uvrstitve med medicinske pripomočke v skladu z regulativnim okvirom za medicinske pripomočke (Direktiva 93/42/EGS ali Uredba (EU) 2017/745) še oceniti.

                  (14)

                  Učinkovitost teh mobilnih aplikacij je odvisna od več dejavnikov. Med temi dejavniki so razširjenost med uporabniki, tj. odstotek prebivalstva, ki uporablja mobilne naprave, in med njimi odstotek tistih, ki so si prenesli aplikacijo in privolili v obdelavo osebnih podatkov, ki jih zadevajo, in te privolitve niso preklicali. Drugi pomembni dejavniki so zaupanje javnosti v to, da bodo podatki varovani s primernimi varnostnimi ukrepi in da se bodo uporabljali izključno za opozarjanje posameznikov, ki so bili morda izpostavljeni virusu, odobritev javnozdravstvenih organov, zmožnost javnozdravstvenih organov, da bodo ukrepali na podlagi podatkov, ki jih bo ustvarila aplikacija, integracija in souporaba podatkov z drugimi sistemi in aplikacijami, čezmejna in medregionalna interoperabilnost z drugimi sistemi.

                  (15)

                  Aplikacije za opozarjanje in sledenje koristijo državam članicam za sledenje stikom in imajo lahko pomembno vlogo pri omejevanju med scenariji umiritve razmer. Lahko so tudi dragoceno orodje za državljane za izvajanje učinkovitega in bolj ciljno usmerjenega omejevanja socialnih stikov. Njihov učinek je mogoče izboljšati s strategijo, ki bi podpirala širše testiranje. Sledenje stikom pomeni, da javnozdravstveni organi hitro ugotovijo vse stike potrjenega bolnika s COVID-19, jih prosijo, da se samoosamijo, ter jih hitro testirajo in osamijo, če se pri njih razvijejo simptomi. Poleg tega bi bilo mogoče anonimizirane in zbirne podatke, pridobljene s takimi aplikacijami, skupaj z informacijami o incidenci bolezni uporabiti za oceno učinkovitosti omejevanja stikov v skupnosti in fizičnih stikov. Te aplikacije so nedvomno koristne za države članice, dodajajo pa lahko tudi vrednost delu ECDC.

                  (16)

                  Aplikacije za samodiagnosticiranje in preverjanje simptomov bi lahko prispevale pomembne informacije o številu primerov s simptomi, združljivimi z boleznijo COVID-19, po starosti in tednu z dobro opredeljenih območij z visoko pokritostjo z aplikacijo. Če bodo uspešne, se lahko nacionalni javnozdravstveni organi odločijo, da bodo podatke iz aplikacij uporabili za sindromski nadzor primarnega zdravstvenega varstva za COVID-19. Te podatke bi bilo mogoče ECDC pošiljati vsak teden v zbirni obliki (npr. število gripi podobnih bolezni (ILI) ali akutnih okužb dihal (ARI) na teden, po starostni skupini ali iz celotnega prebivalstva, ki ga pokrivajo lečeči zdravniki). To bi nacionalnim organom in ECDC omogočilo, da bi ocenili pozitivno napovedno vrednost respiratornih simptomov v določeni skupnosti ter tako na podlagi podatkov iz aplikacije dajali informacije o stopnji kroženja virusa.

                  (17)

                  Glede na opisane funkcije pametnih telefonov je mogoče z njihovo uporabo vplivati na uresničevanje nekaterih temeljnih pravic, kot je med drugim pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja. Ker bi moralo biti kakršno koli poseganje v te pravice skladno z zakonodajo, bi morali biti zakoni držav članic, ki bi določali ali dovoljevali omejevanje uresničevanja nekaterih temeljnih pravic, v skladu s splošnimi načeli prava Unije, določenimi v členu 6 Pogodbe o Evropski uniji, njihovo ustavno tradicijo in obveznostmi v skladu z mednarodnim pravom.

                  (18)

                  Za sprejemanje različnih vrst aplikacij (in sistemov za obveščanje o verigah prenosa okužbe, iz katerih izhajajo) ter za zagotovitev, da dosegajo izraženi namen epidemiološkega spremljanja, bi morali pristojni nacionalni javnozdravstveni organi osnovne politike, zahteve in nadzor usklajevati in izvajati usklajeno. Po izkušnjah več držav članic, ki so začele uvajati aplikacije za sledenje stikom, je za izboljšanje sprejemanja pri pripravi in izvajanju ukrepov koristno celostno upravljanje, pri katerem ne sodelujejo samo zdravstveni, ampak tudi drugi organi (vključno z organi za varstvo podatkov), zasebni sektor, strokovnjaki, akademska sfera in zainteresirane strani, kot so skupine bolnikov. Za njihovo uvajanje in uspeh je odločilno tudi široko obveščanje o aplikaciji.

                  (19)

                  Za odkrivanje stikov med uporabniki različnih aplikacij za sledenje stikom (do tega scenarija bi zelo verjetno prišlo pri gibanju ljudi prek nacionalnih/regionalnih meja) bi bilo treba razmisliti o interoperabilnosti. Nacionalnim javnozdravstvenim organom, ki nadzorujejo verige prenosa okužbe, bi moralo biti omogočeno, da izmenjujejo interoperabilne informacije o uporabnikih, pri katerih je bil test pozitiven, z drugimi državami članicami ali regijami, da bi lahko prekinili čezmejne verige prenosa okužbe.

                  (20)

                  Nekatera podjetja, vključno s ponudniki telekomunikacij in velikimi tehnološkimi platformami, so objavila ali dala javnim organom na voljo anonimizirane podatke o lokaciji v zbirni obliki. Taki podatki so potrebni za bolj proti virusu, pripravo modelov, da bi razumeli, kako se bo virus širil, in modelov gospodarskih učinkov krize. Predvsem bodo podatki pomagali razumeti in modelirati prostorsko dinamiko epidemije ter oceniti učinek ukrepov omejevanja socialnih stikov (omejitve potovanj, zaprtje nebistvenih dejavnosti, popolna prepoved izhoda itd.) na mobilnost. To je pomembno prvič za omejitev učinkov virusa in oceno potreb zlasti po osebni zaščitni opremi ter enotah za intenzivno nego in drugič za podporo izhodne strategije z modeli, ki temeljijo na podatkih in ki kažejo možne učinke omilitve ukrepov omejevanja socialnih stikov.

                  (21)

                  Kot je pokazala sedanja kriza, bi javnozdravstvenim organom in znanstvenim ustanovam koristil dodaten dostop do bistvenih informacij, da bi lahko analizirali razvoj virusa in ocenili učinkovitost javnozdravstvenih ukrepov.

                  (22)

                  Nekatere države članice so sprejele ukrepe za poenostavitev dostopa do potrebnih podatkov. Toda skupna prizadevanja EU za boj proti virusu ovira sedanja razdrobljenost pristopov.

                  (23)

                  Skupni pristop Unije h krizi COVID-19 je postal potreben tudi zato, ker ukrepi, sprejeti v nekaterih državah, kot so sledenje posameznikom na podlagi geolokacije, določanje stopnje tveganja za zdravje posameznika s tehnologijo in centralizacija občutljivih podatkov, odpirajo vprašanja z vidika več temeljnih pravic in svoboščin, ki jih zagotavlja pravni red EU in ki vključujejo pravico do zasebnosti in varstva osebnih podatkov. V vsakem primeru morajo biti v skladu z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah omejitve uresničevanja temeljnih pravic in svoboščin iz Listine utemeljene in sorazmerne. Zlasti bi morale biti vse takšne omejitve začasne, tj. strogo omejene na tisto, kar je potrebno za boj proti krizi, in brez ustrezne utemeljitve po koncu krize ne bi smele obstajati še naprej.

                  (24)

                  Poleg tega so Svetovna zdravstvena organizacija in drugi organi opozorili na tveganje, da bi lahko aplikacije in netočni podatki privedli do stigmatizacije oseb z določenimi skupnimi značilnostmi zaradi navidezne povezave med temi značilnostmi in boleznijo.

                  (25)

                  Javnozdravstveni organi in raziskovalne ustanove bi morali v skladu z načelom najmanjšega obsega podatkov obdelovati le ustrezne in relevantne osebne podatke, omejene na to, kar je potrebno, in pri tem uporabljati ustrezne zaščitne ukrepe, kot so psevdonimizacija, združevanje, šifriranje in decentralizacija.

                  (26)

                  Učinkoviti ukrepi na področju kibernetske varnosti in varnosti podatkov so bistveni za zaščito razpoložljivosti, verodostojnosti, celovitosti in zaupnosti podatkov.

                  (27)

                  Posvetovanje z organi za varstvo podatkov v skladu z zahtevami zakonodaje Unije o varstvu osebnih podatkov je bistveno za zagotovitev, da se osebni podatki obdelujejo zakonito in da se spoštujejo pravice zadevnih posameznikov.

                  (28)

                  Člen 14 Direktive 2011/24/EU nalaga Uniji, da podpira in olajšuje sodelovanje in izmenjavo informacij med državami članicami v okviru prostovoljne mreže, ki povezuje nacionalne organe, ki so pristojni za e-zdravje in jih imenujejo države članice (v nadaljnjem besedilu: mreža e-zdravja). Cilji mreže e-zdravje so med drugim doseči trajnostne gospodarske in družbene koristi evropskih sistemov in storitev ter interoperabilnih aplikacij e-zdravje, da bi se dosegla visoka raven zaupanja in varnosti, izboljšala stalnost oskrbe ter zagotovil dostop do varnega in visokokakovostnega zdravstvenega varstva. V Izvedbenem sklepu Komisije (EU) 2019/1765 (9) so določena pravila za vzpostavitev, upravljanje in delovanje mreže e-zdravje. Ta mreža bi morala biti zaradi svoje sestave in področja strokovnega znanja glavni forum za razprave o potrebah javnozdravstvenih organov in raziskovalnih ustanov po podatkih, hkrati pa bi morala vključevati uradnike nacionalnih regulativnih organov za elektronske komunikacije, ministrstev, pristojnih za digitalne zadeve, in organov za varstvo podatkov.

                  (29)

                  Mreža e-zdravje in Komisija bi morali tudi tesno sodelovati z drugimi organi in mrežami, ki lahko ponudijo potrebne informacije za izvajanje tega priporočila, na primer z odborom za zdravstveno varnost, mrežo epidemiološkega spremljanja nalezljivih bolezni, Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC), Evropskim odborom za varstvo podatkov, Organom evropskih regulatorjev za elektronske komunikacije in skupino za sodelovanje na področju varnosti omrežij in informacijskih sistemov.

                  (30)

                  Za zagotovitev zaupanja javnosti bodo pri reševanju krize COVID-19 ključnega pomena preglednost, jasno in redno obveščanje ter omogočanje najbolj prizadetim osebam in skupnostim, da sporočajo informacije.

                  (31)

                  Glede na hitri razvoj razmer v različnih državah članicah v zvezi s krizo zaradi COVID-19 je bistvenega pomena, da do konca krize države članice hitro in redno poročajo o pristopu iz tega priporočila, Komisija pa ga hitro in redno pregleduje.

                  (32)

                  To priporočilo bi morale po potrebi dopolnjevati dodatne smernice Komisije, med drugim o vplivu uporabe mobilnih aplikacij za opozarjanje in preprečevanje na varstvo podatkov in zasebnost.

            SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

         NAMEN PRIPOROČILA

                  (1)

                  To priporočilo vzpostavlja postopek za razvoj skupnega pristopa za reševanje krize z digitalnimi orodji, imenovanega nabor orodij. Nabor orodij bodo sestavljali praktični ukrepi za učinkovito uporabo tehnologij in podatkov s posebnim poudarkom na dveh področjih:

                              (1)

                              na ravni Unije koordiniran vseevropski pristop za uporabo mobilnih aplikacij za krepitev vloge državljanov pri učinkovitih in bolj ciljnih ukrepih omejevanja socialnih stikov ter opozarjanje, preprečevanje in sledenje stikov, da bi prispevali k omejevanju razširjanja bolezni COVID-19. To bo vključevalo metodologijo spremljanja in izmenjave ocen učinkovitosti teh aplikacij, vprašanje njihove interoperabilnosti in čezmejna vprašanja ter njihovo spoštovanje varnosti in varovanja zasebnosti in podatkov ter

                              (2)

                              skupni sistem za uporabo anonimiziranih in zbirnih podatkov o mobilnosti populacij z namenom (i) modeliranja in napovedovanja razvoja bolezni, (ii) spremljanja učinkovitosti odločanja organov držav članic o ukrepih, kot so omejevanje socialnih stikov in omejitve izhoda, ter (iii) oblikovanje koordinirane strategije za izhod iz krize COVID-19 na podlagi teh informacij.

                  (2)

                  Države članice bi morale te ukrepe sprejeti nemudoma in v tesnem sodelovanju z drugimi državami članicami, Komisijo in drugimi ustreznimi zainteresiranimi stranmi ter brez poseganja v pristojnosti držav članic na področju javnega zdravja. Zagotoviti bi morale, da se vsi ukrepi sprejmejo v skladu s pravom Unije, zlasti z zakonodajo o medicinskih pripomočkih ter pravicah do zasebnosti in varstva osebnih podatkov, skupaj z drugimi pravicami in svoboščinami iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Nabor orodij bodo dopolnjevale smernice Komisije, med drugim o vplivu uporabe mobilnih aplikacij za opozarjanje in preprečevanje na varstvo podatkov in zasebnost.

         OPREDELITEV POJMOV

                  (3)

                  V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                              (a)

                              „mobilne aplikacije“ pomenijo aplikacije programske opreme, ki delujejo na pametnih napravah, zlasti pametnih telefonih, in so običajno zasnovane za široko in ciljno interakcijo s spletnimi viri, ki obdelujejo podatke o bližini in druge kontekstualne informacije, zbrane skozi številna tipala, ki jih imajo vse pametne naprave in ki lahko izmenjujejo informacije prek številnih omrežnih vmesnikov z drugimi povezanimi napravami;

                              (b)

                              „mreža e-zdravje“ pomeni mrežo iz člena 14 Direktive 2011/24/EU, njene naloge pa so pojasnjene v Izvedbenem sklepu (EU) 2019/1765;

                              (c)

                              „odbor za zdravstveno varnost“ pomeni organ, ki ga sestavljajo predstavniki držav članic, ustanovljen na podlagi člena 17 Sklepa št. 1082/2013/EU;

                              (d)

                              „mreža za epidemiološko spremljanje“ pomeni mrežo za epidemiološko spremljanje nalezljivih bolezni ter z njimi povezanih posebnih zdravstvenih problemov, ki jo upravlja in usklajuje ECDC ter ki zagotavlja stalno komunikacijo med Komisijo, ECDC in pristojnimi organi, ki so na nacionalni ravni pristojni za epidemiološko spremljanje, ter ki je bila ustanovljena na podlagi člena 6 Sklepa št. 1082/2013/EU.

         POSTOPEK RAZVOJA NABORA ORODIJ ZA UPORABO TEHNOLOGIJE IN PODATKOV

                  (4)

                  Ta postopek bi moral državam članicam in Komisiji olajšati hiter razvoj in sprejetje nabora orodij praktičnih ukrepov, vključno z evropskim pristopom za mobilne aplikacije v zvezi s COVID-19 ter uporabo podatkov o mobilnosti za modeliranje in napovedovanje razvoja virusa.

                  (5)

                  Države članice, zastopane v mreži e-zdravje, bi se morale za razvoj nabora orodij nemudoma in nato pogosto srečati s predstavniki Komisije in Evropskega centra za nadzor bolezni. Izmenjevati bi morali stališča o čim boljši uporabi podatkov iz različnih virov za reševanje krize COVID-19 ob hkratnem doseganju visoke ravni zaupanja in varnosti na način, združljiv s pravom Unije, zlasti kar zadeva varstvo osebnih podatkov in zasebnost, ter izmenjavi najboljših praks in spodbujanju skupnih pristopov v zvezi s tem.

                  (6)

                  Mreža e-zdravje bi se morala nemudoma sestati za operacionalizacijo tega priporočila.

                  (7)

                  Države članice, zastopane v mreži e-zdravje, bi morale pri izvajanju tega priporočila po potrebi obveščati in zaprositi za informacije odbor za zdravstveno varnost, Organ evropskih regulatorjev za elektronske komunikacije, skupino za sodelovanje na področju varnosti omrežij in informacijskih sistemov, tudi agencijo ENISA in Europol, ter delovne skupine Sveta.

                  (8)

                  Tesno bi morala sodelovati tudi Evropski odbor za varstvo podatkov in Evropski nadzornik za varstvo podatkov, da se zagotovi, da nabor orodij upošteva načeli vgrajenega varstva podatkov in zasebnosti.

                  (9)

                  Organi držav članic in Komisija bi morali zagotoviti redno, jasno in celovito obveščanje javnosti o ukrepih, sprejetih v skladu s tem priporočilom, ter omogočiti sodelovanje javnosti v razpravah.

                  (10)

                  Ključno bi bilo, da se med postopkom upoštevajo vse temeljne pravice, zlasti do zasebnosti in varstva podatkov, preprečevanje nadzora in stigmatizacije. V zvezi s temi specifičnimi vprašanji bi moral nabor orodij zato:

                              (1)

                              strogo omejevati obdelavo osebnih podatkov za namene boja proti krizi zaradi COVID-19 in zagotavljati, da se osebni podatki ne uporabljajo za druge namene, kot so npr. kazenski pregon ali komercialni nameni;

                              (2)

                              zagotavljati redno pregledovanje stalne potrebe po obdelavi osebnih podatkov za namene boja proti krizi zaradi COVID-19 in določiti ustrezne klavzule ponovnega pregleda, da se zagotovi, da obdelava ne presega tega, kar je nujno potrebno za navedene namene;

                              (3)

                              sprejeti ukrepe, s katerimi se zagotovi, da se obdelava, ko ni več potrebna, dejansko konča ter da se zadevni osebni podatki nepovratno uničijo, razen če na podlagi mnenja odborov za etiko in organov za varstvo podatkov njihova znanstvena vrednost, ki služi javnemu interesu, ob upoštevanju ustreznih zaščitnih ukrepov pretehta nad vplivom na zadevne pravice.

                  (11)

                  Nabor orodij bi bilo treba razviti postopoma glede na razprave z vsemi zainteresiranimi stranmi in spremljanje stanja, dobre prakse, vprašanja in rešitev v zvezi z viri in vrstami podatkov, ki so potrebni in na voljo javnozdravstvenim organom in raziskovalnim ustanovam za boj proti pandemiji COVID-19.

                  (12)

                  Nabor orodij bi bilo treba deliti z mednarodnimi partnerji Evropske unije za izmenjavo dobrih praks in pomoč pri obravnavanju širjenja virusa po vsem svetu.

         VSEEVROPSKI PRISTOP ZA MOBILNE APLIKACIJE V ZVEZI S COVID-19

                  (13)

                  Prva prednostna naloga nabora orodij bi moral biti vseevropski pristop za mobilne aplikacije v zvezi s COVID-19, ki bi ga do 15. aprila 2020 skupaj razvile države članice in Komisija. V ta proces bosta vključena Evropski odbor za varstvo podatkov in Evropski nadzornik za varstvo podatkov. Ta pristop bi moral vključevati:

                              (1)

                              specifikacije za zagotavljanje učinkovitosti mobilnih informacij, aplikacije za opozarjanje in sledenje za boj proti COVID-19 z medicinskega in tehničnega vidika;

                              (2)

                              ukrepe za preprečevanje širjenja aplikacij, ki niso združljive s pravom Unije, da se podprejo zahteve glede dostopnosti za invalide, ter za interoperabilnost in spodbujanje skupnih rešitev, kar ne bi izključevalo potencialne vseevropske aplikacije;

                              (3)

                              mehanizme upravljanja, ki jih uporabijo javnozdravstveni organi, in sodelovanje z ECDC;

                              (4)

                              opredelitev dobrih praks in mehanizmov za izmenjavo informacij o delovanju aplikacij ter

                              (5)

                              souporabo podatkov z ustreznimi epidemiološkimi javnimi organi in raziskovalnimi ustanovami na področju javnega zdravja, vključno z zbirnimi podatki za ECDC.

                  (14)

                  Organi držav članic, ki jih zastopa mreža e-zdravje, bi morali vzpostaviti postopek izmenjave informacij in zagotoviti interoperabilnost aplikacij, kadar so predvideni čezmejni scenariji.

         VIDIKI UPORABE MOBILNIH APLIKACIJ V ZVEZI Z ZASEBNOSTJO IN VARSTVOM PODATKOV

                  (15)

                  Razvoj nabora orodij bi se moral ravnati po načelih zasebnosti in varstva podatkov.

                  (16)

                  Pri uporabi mobilnih aplikacij za opozarjanje in preprečevanje v zvezi s COVID-19 bi bilo treba upoštevati zlasti naslednja načela:

                              (1)

                              zaščitni ukrepi, ki zagotavljajo spoštovanje temeljnih pravic in preprečevanje stigmatizacije, zlasti veljavna pravila o varstvu osebnih podatkov in zaupnosti komunikacij;

                              (2)

                              dajanje prednosti najmanj motečim, a učinkovitim ukrepom, vključno z uporabo podatkov o bližini in izogibanjem obdelavi podatkov o lokaciji ali gibanju posameznikov, ter uporabi anonimiziranih in zbirnih podatkov, kadar je to mogoče;

                              (3)

                              tehnične zahteve v zvezi z ustreznimi tehnologijami (npr. nizkoenergijskim Bluetoothom) za ugotovitev bližine naprave, šifriranjem, varnostjo podatkov, hrambo podatkov na mobilni napravi, možnim dostopom s strani zdravstvenih organov in hrambo podatkov;

                              (4)

                              učinkovite zahteve glede kibernetske varnosti za zaščito razpoložljivosti, verodostojnosti, celovitosti in zaupnosti podatkov;

                              (5)

                              prenehanje veljavnosti sprejetih ukrepov in izbris osebnih podatkov, pridobljenih s temi ukrepi, najpozneje tedaj, ko se razglasi, da je pandemija pod nadzorom;

                              (6)

                              nalaganje podatkov o bližini ob potrditvi okužbe in primerne metode za opozarjanje oseb, ki so bile v tesnem stiku z okuženo osebo, ki mora ostati anonimna, ter

                              (7)

                              zahteve po preglednosti glede nastavitev zasebnosti, da se zagotovi zaupanje v aplikacije.

                  (17)

                  Komisija bo objavila smernice, v katerih bo podrobneje določila načela varstva zasebnosti in podatkov glede na praktične vidike, ki izhajajo iz razvoja in izvajanja nabora orodij.

         UPORABA PODATKOV O MOBILNOSTI ZA PRIPRAVO UKREPOV IN IZHODNE STRATEGIJE

                  (18)

                  Druga prednostna naloga za nabor orodij bi moral biti skupen pristop k uporabi anonimiziranih in zbirnih podatkov o mobilnosti, potrebnih za:

                              (1)

                              modeliranje za kartiranje in predvidevanje širjenja bolezni ter vpliva na potrebe v zdravstvenih sistemih držav članic, kot so med drugim potrebe po enotah za intenzivno nego v bolnišnicah in osebni zaščitni opremi, ter

                              (2)

                              optimizacijo učinkovitosti ukrepov za zajezitev širjenja virusa COVID-19 in obravnavanje njegovih učinkov, vključno z omejitvijo (in prenehanjem omejitve) izhoda ter za pridobitev in uporabo navedenih podatkov.

                  (19)

                  Pri razvoju tega pristopa bi si morale države članice (zastopane v mreži e-zdravje, ki se bo usklajevala z Odborom za zdravstveno varnost, epidemiološko mrežo ECDC in po potrebi ENISA) izmenjevati dobre prakse glede uporabe podatkov o mobilnosti, souporabljati in primerjati modeliranje in napovedi širjenja virusa ter spremljati vpliv ukrepov za omejevanje širjenja virusa.

                  (20)

                  Ta rezultat bi moral vključevati:

                              (1)

                              primerno uporabo anonimnih in zbirnih podatkov o mobilnosti za modeliranje, da bi ugotovili, kako se bo virus širil, in za modeliranje gospodarskih učinkov krize;

                              (2)

                              nasvete javnim organom v zvezi s poizvedbo pri ponudnikih podatkov o metodologiji, ki so jo uporabili za anonimizacijo podatkov, ter v zvezi s preizkusom verodostojnosti uporabljene metodologije;

                              (3)

                              zaščitne ukrepe, ki jih je treba uvesti za preprečevanje deanonimizacije in ponovne identifikacije posameznikov, vključno z jamstvi za ustrezno raven varnosti podatkov in IT, ter oceno tveganj ponovne identifikacije, kadar se anonimizirani podatki povežejo z drugimi podatki;

                              (4)

                              takojšen in nepovraten izbris vseh naključno obdelanih podatkov, s katerimi bi se lahko identificiralo posameznike, ter obveščanje ponudnikov podatkov in pristojnih organov o naključni obdelavi in izbrisu;

                              (5)

                              izbris podatkov načeloma po obdobju 90 dni, v vsakem primeru pa najpozneje tedaj, ko se razglasi, da je pandemija pod nadzorom, ter

                              (6)

                              omejitev obdelave podatkov izključno za zgoraj navedene namene in izključitev souporabe podatkov s katero koli tretjo osebo.

         POROČANJE IN PREGLED

                  (21)

                  Vseevropski pristop za mobilne aplikacije v zvezi s COVID-19 bo objavljen 15. aprila, dopolnjevale pa ga bodo s smernice Komisije o varstvu zasebnosti in podatkov.

                  (22)

                  Države članice bi morale do 31. maja 2020 poročati Komisiji o ukrepih, sprejetih na podlagi tega priporočila. Taka poročila bi se morala nadaljevati redno, dokler traja kriza zaradi COVID-19.

                  (23)

                  Države članice bi morale od 8. aprila 2020 omogočiti vpogled v ukrepe, ki se uporabljajo na področjih iz tega priporočila drugim državam članicam in Komisiji za medsebojni strokovni pregled. Države članice in Komisija lahko v enem tednu podajo pripombe o teh ukrepih. Zadevna država članica bi morala te pripombe čim bolj upoštevati.

                  (24)

                  Komisija bo od junija 2020 dalje na podlagi teh poročil držav članic ocenjevala doseženi napredek in učinek tega priporočila. Komisija lahko izda nadaljnja priporočila državam članicam, tudi glede časovnega razporeda ukrepov, ki se izvajajo na področjih iz tega priporočila.

         V Bruslju, 8. aprila 2020

               Za Komisijo

            Thierry BRETON

               Član Komisije

         (1)  Sklep št. 1082/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje in razveljavitvi Sklepa št. 2119/98/ES (UL L 293, 5.11.2013, str. 1).

         (2)  Direktiva 2011/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2011 o uveljavljanju pravic pacientov pri čezmejnem zdravstvenem varstvu (UL L 88, 4.4.2011, str. 45).

         (3)  Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL L 119, 4.5.2016, str. 1).

         (4)  Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL L 295, 21.11.2018, str. 39).

         (5)  Direktiva 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL L 201, 31.7.2002, str. 37).

         (6)  Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij: Evropska strategija za podatke (COM(2020) 66 final).

         (7)  Uredba (EU) 2017/745 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2017 o medicinskih pripomočkih, spremembi Direktive 2001/83/ES, Uredbe (ES) št. 178/2002 in Uredbe (ES) št. 1223/2009 ter razveljavitvi direktiv Sveta 90/385/EGS in 93/42/EGS (UL L 117, 5.5.2017, str. 1).

         (8)  Direktiva Sveta 93/42/EGS z dne 14. junija 1993 o medicinskih pripomočkih (UL L 169, 12.7.1993, str. 1).

         (9)  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2019/1765 z dne 22. oktobra 2019 o pravilih za vzpostavitev, upravljanje in delovanje mreže nacionalnih organov, pristojnih za e-zdravje, ter razveljavitvi Izvedbenega sklepa 2011/890/EU (UL L 270, 24.10.2019, str. 83).


title: Priporočilo Sveta (EU) 2020/1186 z dne 7. avgusta 2020 o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve

text:
                  11.8.2020

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  L 261/83

         PRIPOROČILO SVETA (EU) 2020/1186
         z dne 7. avgusta 2020
         o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve
         SVET EVROPSKE UNIJE JE –
         ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 77(2)(b) in (e) ter prvega in drugega stavka člena 292 Pogodbe,
         ob upoštevanju naslednjega:

                     (1)

                     Svet je 30. junija 2020 sprejel Priporočilo o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (1) (v nadaljnjem besedilu: Priporočilo Sveta). Svet je 16. julija 2020 sprejel Priporočilo (EU) 2020/1052 z dne 16. julija 2020 o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (2). Svet je 30. julija 2020 sprejel Priporočilo Sveta (EU) 2020/1144 z dne 30. julija 2020 o spremembi Priporočila (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (3).

                     (2)

                     V Priporočilu Sveta je določeno, da bi morale države članice s 1. julijem 2020 začeti usklajeno in postopoma odpravljati začasno omejitev nenujnih potovanj v EU za rezidente tretjih držav iz Priloge I k Priporočilu Sveta. Svet bi moral vsaka dva tedna pregledati in po potrebi posodobiti seznam tretjih držav iz Priloge I po tesnem posvetovanju s Komisijo ter ustreznimi agencijami in službami EU ter po splošni oceni na podlagi metodologije, meril in informacij iz Priporočila Sveta.

                     (3)

                     Vse od takrat so v Svetu, v tesnem posvetovanju s Komisijo ter ustreznimi agencijami in službami EU, potekale razprave o pregledu seznama tretjih držav iz Priloge I k Priporočilu Sveta ter o uporabi meril in metodologije iz Priporočila Sveta. Na podlagi teh razprav bi bilo treba spremeniti seznam tretjih držav iz Priloge I. Predvsem bi bilo treba s seznama črtati Maroko.

                     (4)

                     Mejni nadzor ni samo v interesu države članice, na katere zunanjih mejah se opravlja, temveč tudi v interesu vseh držav članic, ki so odpravile nadzor meje na svojih notranjih mejah. Zato bi morale države članice zagotoviti, da bodo ukrepi, sprejeti na zunanjih mejah, usklajeni, s čimer bodo zagotovile, da bo schengensko območje dobro delovalo. Države članice bi morale v ta namen od 8. avgusta 2020 še naprej usklajeno odpravljati začasno omejitev nenujnih potovanj v EU za rezidente tretjih držav iz Priloge I k Priporočilu Sveta, kot je spremenjeno s tem priporočilom.

                     (5)

                     V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila, ki zato zanjo ni zavezujoče in se v njej ne uporablja. Ker to priporočilo nadgrajuje schengenski pravni red, se Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola v šestih mesecih od dne, ko Svet sprejme to priporočilo, odloči, ali bo to priporočilo uveljavila.

                     (6)

                     To priporočilo predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri katerem Irska ne sodeluje v skladu s Sklepom Sveta 2002/192/ES (4). Irska torej ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila, ki zato zanjo ni zavezujoče in se v njej ne uporablja.

                     (7)

                     To priporočilo za Islandijo in Norveško predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o pridružitvi obeh k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES (5).

                     (8)

                     To priporočilo za Švico predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES (6) v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES (7).

                     (9)

                     To priporočilo za Lihtenštajn predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES (8) v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2011/350/EU (9) –

               SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
         Priporočilo Sveta (EU) 2020/912, kot je spremenjeno s Priporočilom (EU) 2020/1052 in s Priporočilom (EU) 2020/1144, o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve se spremeni:

                     (1)

                     prvi odstavek točke 1 Priporočila Sveta se nadomesti z naslednjim:

                                 „1.

                                 Države članice bi morale od 8. avgusta 2020 usklajeno in postopoma odpravljati začasno omejitev nenujnih potovanj v EU za rezidente tretjih držav iz Priloge I.“

                     (2)

                     Priloga I k Priporočilu se nadomesti z naslednjim:

                           „PRILOGA I
                           Tretje države, na rezidente katerih ne bi smela vplivati začasna omejitev nenujnih potovanj v EU na zunanjih mejah

                                       1.

                                       AVSTRALIJA

                                       2.

                                       KANADA

                                       3.

                                       GRUZIJA

                                       4.

                                       JAPONSKA

                                       5.

                                       NOVA ZELANDIJA

                                       6.

                                       RUANDA

                                       7.

                                       JUŽNA KOREJA

                                       8.

                                       TAJSKA

                                       9.

                                       TUNIZIJA

                                       10.

                                       URUGVAJ

                                       11.

                                       KITAJSKA (*1)

                        (*1)  s pridržkom potrditve vzajemnosti"

            V Bruslju, 7. avgusta 2020

                  Za Svet

                  Predsednik

               M. ROTH

            (1)  UL L 208 I, 1.7.2020, str. 1.

            (2)  UL L 230, 17.7.2020, str. 26.

            (3)  UL L 248, 31.7.2020, str. 26.

            (4)  Sklep Sveta 2002/192/ES z dne 28. februarja 2002 o prošnji Irske, da sodeluje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda (UL L 64, 7.3.2002, str. 20).

            (5)  UL L 176, 10.7.1999, str. 36.

            (6)  UL L 53, 27.2.2008, str. 52.

            (7)  Sklep Sveta 2008/146/ES z dne 28. januarja 2008 o sklenitvi Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda v imenu Evropske skupnosti (UL L 53, 27.2.2008, str. 1).

            (8)  UL L 160, 18.6.2011, str. 21.

            (9)  Sklep Sveta 2011/350/EU z dne 7. marca 2011 o sklenitvi Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, v zvezi z odpravo kontrol na notranjih mejah in prostim gibanjem oseb, v imenu Evropske unije (UL L 160, 18.6.2011, str. 19).