title: Priporočilo Komisije (EU) 2021/1970 z dne 10. novembra 2021 o skupnem evropskem podatkovnem prostoru za kulturno dediščino

text:
               12.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 401/5

      PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2021/1970
      z dne 10. novembra 2021
      o skupnem evropskem podatkovnem prostoru za kulturno dediščino
      EVROPSKA KOMISIJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Digitalne tehnologije hitro spreminjajo naša življenja in zagotavljajo nove priložnosti za družbo, vključno z ustanovami za varstvo kulturne dediščine. Digitalne tehnologije ustanovam za varstvo kulturne dediščine ponujajo učinkovitejša orodja, s katerimi lahko digitalizirajo predmete kulturne dediščine in dosežejo širše občinstvo. To ustvarja več načinov, na katere lahko javnost dostopa do kulturnih dobrin ter jih odkriva in uporablja, ter več možnosti za njihovo ponovno uporabo za inovativne in ustvarjalne storitve in proizvode v različnih sektorjih, kot so drugi kulturni in ustvarjalni sektorji ter turizem.

                  (2)

                  Kot poudarja sporočilo Digitalni kompas do leta 2030: evropska pot v digitalno desetletje (1), so digitalne tehnologije bolj kot kdaj koli prej bistvene za delo, učenje, druženje, zabavo in dostop do široke palete storitev in proizvodov, od zdravstvenih storitev do kulture.

                  (3)

                  Pandemija COVID-19 je izpostavila prednosti in šibke točke sektorja kulturne dediščine ter potrebo po pospešitvi njegove digitalne preobrazbe, da bi čim bolje izkoristili priložnosti, ki se ponujajo. Številne kulturne ustanove so utrpele veliko finančno izgubo ali pa so morale zapreti svoja vrata. Vendar je kljub finančnim izzivom, ki jih je povzročila pandemija, mnogim uspelo obdržati ali celo razširiti svoje občinstvo s povečanjem obsega digitalnih storitev (npr. povezovanje z občinstvom, dajanje zbirk na voljo, ponujanje digitalnih orodij), s čimer so znova dokazale svojo veliko vrednost za družbo in evropsko gospodarstvo.

                  (4)

                  Kulturna dediščina ni le ključen element pri oblikovanju evropske identitete, ki temelji na skupnih vrednotah, temveč tudi pomembno prispeva k evropskemu gospodarstvu, saj spodbuja inovacije, ustvarjalnost in gospodarsko rast. Kulturni turizem na primer predstavlja do 40 % vsega turizma v Evropi (2), kulturna dediščina pa je njegov bistven del. Napredna digitalizacija predmetov kulturne dediščine in ponovna uporaba takšnih vsebin lahko ustvarita nova delovna mesta ne le v sektorju kulturne dediščine, temveč tudi v drugih kulturnih in ustvarjalnih sektorjih, vključno na primer z industrijo videoiger in filmsko industrijo. Kulturni in ustvarjalni sektorji prispevajo 3,95 % dodane vrednosti EU (477 milijard EUR), zaposlujejo 8,02 milijona ljudi in vključujejo 1,2 milijona podjetij, od tega 99,9 % malih in srednjih podjetij (3).

                  (5)

                  V oceni (4) Priporočila Komisije o digitalizaciji in spletni dostopnosti kulturnega gradiva ter njegovi digitalni hrambi (2011/711/EU) je bilo ugotovljeno, da je več izzivov, s katerimi se je sektor kulturne dediščine soočal pred desetimi leti, še vedno prisotnih, npr. nujna potreba po varovanju in ohranjanju evropske kulturne dediščine, zlasti ogrožene kulturne dediščine. Vendar je bilo v oceni ugotovljeno tudi, da se je področje kulturne dediščine v zadnjih letih bistveno spremenilo, pri čemer so se pojavile nove potrebe, predvsem pa nove priložnosti, ki bi lahko dodatno povečale prispevek kulturne dediščine k evropskemu gospodarstvu. Zato je treba zagotoviti odziv politike, ki bo ustrezal tem novim potrebam in pričakovanjem sektorja kulturne dediščine, kulturnih in ustvarjalnih sektorjev ter družbe na splošno.

                  (6)

                  To priporočilo spodbuja države članice, naj vzpostavijo ustrezne okvire za izboljšanje okrevanja in preoblikovanja sektorja kulturne dediščine ter podprejo ustanove za varstvo kulturne dediščine, da bi v prihodnosti postale bolj opolnomočene in odpornejše. To bo privedlo do kakovostnejše digitalizacije, ponovne uporabe in digitalne hrambe po vsej EU ter imelo učinke prelivanja v druge ključne sektorje evropskega gospodarstva, kot so turizem, raziskave ter drugi kulturni in ustvarjalni sektorji.

                  (7)

                  Države članice imajo različne pristope h kulturni dediščini, ki v različnem obsegu obravnavajo posebne značilnosti in potrebe ustanov za varstvo kulturne dediščine. Celovita digitalna strategija za sektor kulturne dediščine, ki bi vzpostavila jasno in konkretno vizijo ter najprimernejši način za njeno izvajanje, bi zagotovila učinkovitejši odziv politike in okrepila sektor. Da bi dosegle učinkovito digitalno preobrazbo ter vzpostavile zaupanje in tesno sodelovanje, bi morale države članice v pripravo strategije vključiti vse ustrezne deležnike.

                  (8)

                  Razvoj naprednih digitalnih tehnologij, kot so 3D tehnologije, umetna inteligenca, strojno učenje, računalništvo v oblaku, podatkovne tehnologije, virtualna resničnost in razširjena resničnost, je prinesel povsem nove možnosti za digitalizacijo, spletni dostop in digitalno hrambo. Napredne digitalne tehnologije prispevajo k učinkovitejšim postopkom (npr. avtomatizirano ustvarjanje metapodatkov, pridobivanje znanja, samodejno prevajanje, prepoznavanje besedil s sistemi optičnega prepoznavanja znakov) in kakovostnejšim vsebinam. Omogočajo inovativne oblike umetniškega ustvarjanja, hkrati pa odpirajo nove načine digitalnega vključevanja v kulturne vsebine in njihove uporabe prek sourejanja, sooblikovanja in črpanja iz množic, kar krepi udeležbo javnosti. Umetna inteligenca, verige podatkovnih blokov in druge napredne tehnologije se lahko preučijo tudi za uporabo pri samodejnem prepoznavanju kulturnih dobrin, s katerimi se nedovoljeno trguje. Uvajanje tovrstnih naprednih tehnologij pomembno vpliva na okrevanje in rast v Evropi po pandemiji COVID-19, zato bi ga morale države članice podpreti s sprejetjem ustreznih ukrepov.

                  (9)

                  Poleg tega bi morale države članice in ustanove za varstvo kulturne dediščine izkoristiti povsem nove priložnosti, ki jih ponujajo napredne digitalne tehnologije, da bi spodbudile podnebne ukrepe in podprle prehod na bolj zeleno in trajnostno gospodarstvo EU, kot je določeno v evropskem zelenem dogovoru (5). Predmeti kulturne dediščine, digitalizirani v 3D obliki, so lahko na primer vir ustreznega znanja o učinkih, prilagajanju in odpornosti, povezanih s podnebjem (npr. 3D tehnologije omogočajo nedestruktivno analizo predmetov kulturne dediščine, vizualizacijo škode in zagotavljanje informacij v zvezi z restavriranjem, konservacijo itd.). Podobno so lahko digitalni dvojčki in tehnologije za opazovanje Zemlje ključnega pomena za povečanje odpornosti na podnebne spremembe in podpiranje preventivne konservacije spomenikov, stavb in območij kulturne dediščine. V zvezi s tem je digitalizacija tudi dejavnik, ki podpira strokovnjake pri boju proti okoljski kriminaliteti na posameznih območjih.

                  (10)

                  Pomembno je, da si države članice še naprej prizadevajo digitalizirati (6) in digitalno ohraniti predmete kulturne dediščine. Določitev posebnih ciljev za digitalizacijo in hrambo na podlagi ocene potreb ter jasnih in objektivnih meril bi omogočila doseganje konkretnih in merljivih rezultatov. To bi bilo pomembno predvsem za ogroženo kulturno dediščino. V takih primerih je lahko 3D digitalizacija z najvišjo stopnjo podrobnosti celo nujna, na primer za namene konservacije in restavriranja. A tudi v primerih, ko je tveganje za poškodovanje ali uničenje majhno, bi morala biti prednostna naloga, saj imajo digitalizirani predmeti kulturne dediščine velik potencial za ponovno uporabo, na primer za inovativne izkušnje in trajnostni turizem, kar lahko prispeva k splošnemu okrevanju in odpornosti gospodarstva v skladu s cilji evropskega zelenega dogovora. Poleg tega bi morale države članice okrepiti svoja prizadevanja v zvezi z manj digitaliziranimi področji, kot so stavbe, spomeniki in območja, ter nesnovno kulturno dediščino.

                  (11)

                  Poleg hrambe in restavriranja lahko 3D tehnologije ustanovam za varstvo kulturne dediščine zagotovijo tudi več priložnosti, da dosežejo širše občinstvo z bolj potopitvenimi izkušnjami, ki vključujejo virtualni obisk krajev, ki so običajno nedostopni (npr. pod vodo) ali začasno zaprti, ali da dosežejo slepe in slabovidne osebe, na primer z dostopnimi tipnimi izkušnjami. Zato bi se s posebnim poudarkom na 3D digitalizaciji ogrožene kulturne dediščine ter najbolj obiskanih spomenikov, stavb in območij s področja kulture in kulturne dediščine povečala vrednost in potencial kulturne dediščine. To bi bilo tudi v skladu z izjavo o sodelovanju pri spodbujanju digitalizacije kulturne dediščine iz aprila 2019 (7), v kateri so se države članice dogovorile, da bodo okrepile prizadevanja in se skupaj trudile za napredek v okviru stebra vseevropske pobude za 3D digitalizacijo predmetov, spomenikov in območij kulturne dediščine.

                  (12)

                  Vendar digitalizacija sama po sebi ne vključuje digitalne hrambe. Da bi dolgoročno zagotovile dostop do digitaliziranega gradiva, morajo države članice skrbno načrtovati in izvesti digitalno hrambo svojega gradiva, ob upoštevanju vseh ustreznih dolgoročnih finančnih, organizacijskih in tehničnih izzivov. Cilji digitalne hrambe lahko vključujejo ne le predmete kulturne dediščine, za katere velja, da imajo prednost pri digitalizaciji (npr. ogroženi predmeti kulturne dediščine, najpogosteje obiskani spomeniki in območja ali premalo digitalizirana področja), temveč tudi predhodno digitalizirano gradivo.

                  (13)

                  Sedanji finančni okvir državam članicam zagotavlja priložnosti brez primere za uporabo različnih tokov financiranja, da bi znatno spodbudile digitalizacijo in hrambo ter močno povečale zmogljivosti v sektorju kulturne dediščine. Države članice bi morale povečati ozaveščenost akterjev v sektorju o možnostih financiranja, ki jih ponujajo program za digitalno Evropo, Obzorje Evropa (8), sredstva kohezijske politike (9), REACT-EU (10), instrument za tehnično podporo (11) ter mehanizem za okrevanje in odpornost (12) za podporo naložbam, potrebnim za okrevanje sektorja in njegovo digitalno preobrazbo, povečanje dostopnosti kulture ter pozitiven učinek na lokalne skupnosti.

                  (14)

                  Za digitalizacijo evropske kulturne dediščine so potrebna znatna finančna sredstva. Ustanove za varstvo kulturne dediščine sodelujejo z zasebnimi akterji, da bi si delile finančno breme in hkrati pospešile javni dostop do kulturne dediščine. Vendar številni od teh dogovorov o sodelovanju podeljujejo izključne pravice zasebnim partnerjem. Direktiva (EU) 2019/1024 Evropskega parlamenta in Sveta (13) določa nabor minimalnih pravil za ponovno uporabo in praktične ureditve za lažjo ponovno uporabo obstoječih dokumentov, ki jih hranijo organi javnega sektorja držav članic. Zlasti zahteva, da ustanove za varstvo kulturne dediščine, ki spadajo na njeno področje uporabe (npr. muzeji, arhivi, knjižnice), ravnajo v skladu s posebnimi določbami o izključnih ureditvah, kot je določeno v členu 12 Direktive. Da bi vsem omogočili pravičen in nediskriminatoren dostop do predmetov kulturne dediščine, bi si morale ustanove za varstvo kulturne dediščine, ki sodelujejo z zasebnim sektorjem, vključno s tistimi, ki ne spadajo na področje uporabe navedene direktive, prizadevati za uporabo načel iz navedenega člena 12.

                  (15)

                  Kot je poudarjeno v programu znanj in spretnosti za Evropo (14), je pandemija COVID-19 povečala že obstoječo vrzel v digitalnih znanjih in spretnostih, obenem pa se pojavljajo nove neenakosti, saj številni strokovnjaki nimajo zahtevane ravni digitalnih znanj in spretnosti, ki je potrebna na delovnem mestu. To velja tudi za sektor kulturne dediščine, kjer imajo zaradi digitalnega razkoraka zlasti majhne ustanove (npr. muzeji) velike težave pri uporabi naprednih tehnologij, kot so 3D tehnologije ali umetna inteligenca. Zato bi morale države članice v skladu s programom znanj in spretnosti za Evropo in njegovo prvo vodilno pobudo, tj. paktom za znanja in spretnosti, ter v podporo akcijskemu načrtu za evropski steber socialnih pravic (15) določiti posebne cilje v zvezi z izpopolnjevanjem ali preusposabljanjem strokovnjakov s področja kulturne dediščine. Poleg tega in na podlagi okvirnega zavezništva za kulturno dediščino (CHARTER) kulturni in ustvarjalni sektor kot eden od 14 ekosistemov, opredeljenih v strategiji enotnega trga, trenutno gradi obsežno partnerstvo za razvoj znanj in spretnosti, ki bi se moralo pridružiti paktu za znanja in spretnosti.

                  (16)

                  Ustanove za varstvo kulturne dediščine se pri digitalizaciji kulturne dediščine in njenem dajanju na voljo srečujejo z različnimi ovirami, povezanimi z avtorskimi pravicami, kot so stroški, povezani s pridobivanjem pravic, nezadostno strokovno znanje o avtorskih pravicah med strokovnjaki za kulturno dediščino ter omejitve pri čezmejnem sodelovanju med ustanovami. Zato so bili na ravni EU sprejeti posebni ukrepi za reševanje teh izzivov. Direktiva (EU) 2019/790 Evropskega parlamenta in Sveta (16) o avtorski in sorodnih pravicah na enotnem digitalnem trgu na primer vsebuje različne določbe za posodobitev okvira za avtorske pravice, ki ureja delovanje ustanov za varstvo kulturne dediščine v digitalnem okolju. Ena najpomembnejših sprememb, ki jih uvaja navedena direktiva, je jasen okvir za digitalizacijo in razširjanje razprodanih del, ki jih imajo ustanove za varstvo kulturne dediščine v svojih zbirkah. Direktiva poleg tega uvaja harmonizirane in obvezne izjeme za izdelavo kopij za hrambo s strani ustanov za varstvo kulturne dediščine ter za besedilno in podatkovno rudarjenje za znanstvene raziskave. Direktiva pojasnjuje tudi status del vizualne umetnosti v javni domeni za povečanje pravne varnosti. Nova pravila o avtorskih pravicah bodo ustanovam za varstvo kulturne dediščine zlasti olajšala izvajanje njihovega osrednjega poslanstva v javnem interesu, saj bodo okrepila ohranjanje in razpoložljivost kulturne dediščine ter znatno olajšala uporabo del, ki niso več komercialno razpoložljiva, v korist evropske kulture in vseh državljanov. Države članice morajo zato zagotoviti učinkovito izvajanje in uporabo zakonodaje EU o avtorskih pravicah, da bodo lahko ustanove za varstvo kulturne dediščine v celoti izkoristile okvir za avtorske pravice, kot je bil posodobljen zlasti z Direktivo (EU) 2019/790.

                  (17)

                  Europeana (17) je bila ključna za krepitev dejavnosti čezmejnega sodelovanja in standardizacije v EU in zunaj nje. Njeni standardizirani okviri za izmenjavo digitalnih vsebin in metapodatkov na spletu, zlasti podatkovni model Europeane (18), izjave o pravicah (19) in okvir Europeane za objavo (20), se množično uporabljajo v sektorju kulturne dediščine v Evropi in na mednarodni ravni. Podatkovni model Europeane na primer omogoča standardiziran prikaz podatkov, ki jih Europeani posredujejo ustanove za varstvo kulturne dediščine z različnih področij v različnih oblikah. Okvir RightsStatements.org zagotavlja nabor standardiziranih izjav o pravicah, ki jih lahko ustanove za varstvo kulturne dediščine uporabijo za obveščanje javnosti o statusu digitalnih vsebin, kar zadeva avtorske pravice in ponovno uporabo. Vendar prizadevanja za interoperabilnost ostajajo potrebna z vidika formatov in standardov za digitalne vsebine in metapodatke, kot velja v primeru 3D tehnologij ali uporabe kontekstualnih entitet in normativnih datotek za semantično interoperabilnost. V izjavi o sodelovanju pri spodbujanju digitalizacije kulturne dediščine iz aprila 2019 so se države članice dogovorile, da bodo okrepile svoja prizadevanja za nadaljnji razvoj in spodbujanje standardov in okvirov interoperabilnosti v pobudah za digitalizacijo. Države članice in ustanove za varstvo kulturne dediščine bi zato morale okrepiti svoja prizadevanja za podpiranje ali upoštevanje ustreznih standardov in okvirov, da bi pospešile souporabo in ponovno uporabo podatkov.

                  (18)

                  Vzpostavitev skupnega evropskega podatkovnega prostora za kulturno dediščino bo ustanovam za varstvo kulturne dediščine omogočila, da se v skladu z evropsko strategijo za podatke razvijajo na ravni enotnega trga (21). Spodbujala bo ponovno uporabo vsebin in ustvarjalnost v različnih sektorjih, kar bo koristilo celotnemu gospodarstvu in družbi. Predvsem pa bo zagotovila visokokakovostne vsebine ter učinkovit, zaupanja vreden in enostaven dostop do predmetov evropske kulturne dediščine v digitalni obliki. Okrepila bo nadaljnje sodelovanje, partnerstva in povezovanje z omrežjem partnerjev za podatke (npr. muzeji, galerije, knjižnice, arhivi po vsej Evropi), združevalci in strokovnjaki s področja digitalne kulturne dediščine. Podatkovni prostor bo temeljil na sedanji strategiji za Europeano za obdobje 2020–2025 (22), katere cilj je opolnomočiti ustanove za varstvo kulturne dediščine pri njihovi digitalni preobrazbi.

                  (19)

                  Europeana trenutno omogoča dostop do 52 milijonov predmetov kulturne dediščine, od katerih jih je 45 % mogoče ponovno uporabiti v različnih sektorjih. Slike in besedila predstavljajo 97,5 % gradiva, le 2,47 % gradiva pa so avdiovizualne vsebine in 0,03 % gradiva 3D predmeti. Večji prispevek visokokakovostnega digitaliziranega gradiva, npr. v 3D obliki, bi okrepil inovacije in ustvarjanje na podlagi uporabe in ponovne uporabe digitaliziranih predmetov kulturne dediščine na različnih ključnih področjih (npr. izobraževanje, pametna mesta in okoljsko modeliranje, trajnostni turizem ter kulturni in ustvarjalni sektorji). Z zagotovitvijo dodatnih 40 milijonov visokokakovostnih, digitaliziranih in raznolikih vrst predmetov kulturne dediščine prek podatkovnega prostora bi se povečal nabor gradiva, ki je na voljo na spletu, hkrati pa bi se še dodatno promovirala naša evropska kulturna dediščina. To povečanje bi tudi omogočilo okrepljeno ponovno uporabo ter s tem morebitne nove storitve in aplikacije. Pomembno je, da ustanove za varstvo kulturne dediščine ob podpori držav članic znatno prispevajo k podatkovnemu prostoru.

                  (20)

                  Nacionalni in področni ali tematski združevalci imajo ključno vlogo na področju kulturne dediščine, saj na nacionalni in evropski ravni gradijo mostove med različnimi akterji v sektorju kulturne dediščine in širše. Nacionalni združevalci na primer združujejo in bogatijo vsebine za Europeano, omogočajo dostop do predmetov kulturne dediščine svoje države in jih promovirajo ter zbirajo dragocene vire in znanje za sektor kulturne dediščine na enem mestu. Čeprav ima večina združevalcev v EU uradni mandat za svoje dejavnosti, pa ga številni drugi še vedno potrebujejo in imajo težave pri zagotavljanju zadostnih in trajnostnih virov ali organizacijske podpore. Države članice bi morale ta izziv obravnavati s krepitvijo vloge združevalcev, zagotavljanjem ustrezne podpore in spodbujanjem njihovega prispevka k skupnemu evropskemu podatkovnemu prostoru za kulturno dediščino.

                  (21)

                  Za pričakovano povečanje števila in kompleksnosti digitalnega gradiva bodo potrebne varne, odporne, učinkovite in trajnostne rešitve v oblaku za obdelavo teh naborov podatkov, dostop do njih in njihovo upravljanje. Zato bo podpora držav članic (23) evropski zvezi infrastrukture in storitev z oblaka na rob ključna za učinkovit dostop do digitaliziranih predmetov kulturne dediščine.

                  (22)

                  To priporočilo nadgrajuje in nadomešča Priporočilo 2011/711/EU –

            SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      POGLAVJE I

         SPLOŠNE DOLOČBE

         Namen in področje uporabe

                  1.

                  Namen tega priporočila je utreti pot skupnemu evropskemu podatkovnemu prostoru za kulturno dediščino (v nadaljnjem besedilu: podatkovni prostor), s čimer se ustanovam za varstvo kulturne dediščine pomaga pri pospeševanju prizadevanj za digitalizacijo in hrambo ter izkoriščanju priložnosti, ki jih prinaša digitalna preobrazba. Priporočilo spodbuja države članice k vzpostavitvi ustreznih okvirov za spodbujanje okrevanja in preobrazbe sektorja ter za pomoč ustanovam za varstvo kulturne dediščine, da v prihodnosti postanejo odpornejše.

                  2.

                  Priporočilo zajema vse vrste kulturne dediščine (snovno, nesnovno, naravno, izvorno digitalno), vključno z vsemi kategorijami ogrožene kulturne dediščine.

         Opredelitev pojmov

                  3.

                  V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                              (1)

                              „predmeti kulturne dediščine“ pomenijo naslednje predmete:

                                          (a)

                                          snovno kulturno dediščino, kot so spomeniki, arheološka najdišča, zvočno in avdiovizualno gradivo, knjige, revije, časopisi, fotografije, muzejski predmeti, arhivski dokumenti;

                                          (b)

                                          nesnovno kulturno dediščino;

                                          (c)

                                          naravno dediščino, kot so krajine in naravna območja, kakor je opredeljeno v členu 2 Konvencije o varstvu svetovne kulturne in naravne dediščine (24);

                                          (d)

                                          izvorno digitalno dediščino;

                              (2)

                              „nesnovna kulturna dediščina“ pomeni prakse, predstavitve, izraze, znanja, veščine in z njimi povezane orodja, predmete, izdelke in kulturne prostore, ki jih skupnosti, skupine in v nekaterih primerih tudi posamezniki prepoznavajo kot del svoje kulturne dediščine, v smislu člena 2 Konvencije o varstvu nesnovne kulturne dediščine (25);

                              (3)

                              „izvorno digitalno“ pomeni gradivo, ustvarjeno v digitalni obliki, kot so digitalna umetnost ali animacije ter virtualni muzeji brez analognega ekvivalenta, ali kulturne vsebine, ustvarjene zunaj ustanov za varstvo kulturne dediščine, na primer na družbenih medijih ali v industriji videoiger;

                              (4)

                              „ustanova za varstvo kulturne dediščine“ pomeni javno dostopno knjižnico ali muzej, arhiv ali ustanovo za filmsko dediščino ali ustanovo za avdio dediščino, kot je opredeljeno v členu 2, točka 3, Direktive (EU) 2019/790;

                              (5)

                              „digitalizacija“ pomeni pretvorbo gradiva iz analogne oblike v digitalno;

                              (6)

                              „digitalna preobrazba“ pomeni postopek in rezultat uporabe digitalnih tehnologij za preoblikovanje načina delovanja in zagotavljanja vrednosti organizacije;

                              (7)

                              „digitalna hramba“ pomeni sklop dejavnosti, potrebnih za zagotovitev, da bo v prihodnosti mogoče locirati, prikazovati, uporabljati in razumeti digitalne predmete.

            POGLAVJE II

         NAPREDNA DIGITALIZACIJA IN DIGITALNA HRAMBA KULTURNE DEDIŠČINE

                  4.

                  Države članice bi morale zagotoviti in/ali redno posodabljati celovito in v prihodnost usmerjeno digitalno strategijo za kulturno dediščino na ustrezni nacionalni ali regionalni ravni, da bi pospešile digitalno preobrazbo sektorja. Države članice bi morale sodelovati ali se dogovoriti za sodelovanje z vsemi zainteresiranimi deležniki/stranmi, kot so ustanove za varstvo kulturne dediščine in pristojni organi, da bi pripravile digitalno strategijo, in zagotoviti sredstva/podporo za njeno izvajanje.

                  5.

                  Nacionalna strategija bi morala vsebovati ukrepe za podporo ustanovam za varstvo kulturne dediščine pri uvajanju naprednih tehnologij, kot so 3D tehnologije, umetna inteligenca, razširjena resničnost, računalništvo v oblaku, podatkovne tehnologije in verige podatkovnih blokov, da bi zagotovile učinkovitejši postopek digitalizacije in digitalne hrambe ter kakovostnejše vsebine za širši dostop, uporabo in ponovno uporabo.

                  6.

                  Digitalna strategija bi morala določiti jasne cilje za digitalizacijo in digitalno hrambo. Ti cilji bi morali temeljiti na objektivnih in jasnih merilih, vključno z:

                              (a)

                              ogroženo kulturno dediščino,

                              (b)

                              v živo najbolj obiskanimi kulturnimi spomeniki, stavbami in območji ter spomeniki, stavbami in območji kulturne dediščine ter

                              (c)

                              nizko stopnjo digitalizacije za posebne kategorije predmetov kulturne dediščine.

                        Do leta 2030 bi morale države članice digitalizirati v 3D obliki vse spomenike in območja, ki spadajo pod točko (a), in 50 % tistih, ki spadajo pod točko (b).
                  Do leta 2025 bi morale države članice digitalizirati 40 % skupnih ciljev za leto 2030.
                  Države članice bi morale sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev, da se digitalno ohranijo tudi vsi digitalizirani predmeti kulturne dediščine iz točke 6(a), (b) in (c).

                  7.

                  Države članice in ustanove za varstvo kulturne dediščine bi morale pri načrtovanju digitalizacije uporabiti celosten pristop. Tak pristop bi moral na primer upoštevati namen digitalizacije, ciljne skupine uporabnikov, najvišjo cenovno dostopno kakovost, digitalno hrambo digitaliziranih predmetov kulturne dediščine, vključno z vidiki, kot so formati, shranjevanje, prihodnje migracije, stalno vzdrževanje ter potrebni dolgoročni finančni in kadrovski viri. Digitalna strategija bi morala nacionalnim ali regionalnim združevalcem zagotoviti jasen in natančno opredeljen mandat za sodelovanje z ustanovami za varstvo kulturne dediščine, da bi prek Europeane in podatkovnega prostora zagotovili razpoložljivost digitaliziranih predmetov kulturne dediščine. Države članice bi morale zlasti okrepiti vlogo združevalcev kot posrednikov med Europeano in ustanovami za varstvo kulturne dediščine ter spodbujati njihov dejavni prispevek k podatkovnemu prostoru.

                  8.

                  Države članice bi morale podpirati partnerstva med sektorjem kulturne dediščine in drugimi sektorji, kot so visoko šolstvo ter poklicno izobraževanje in usposabljanje, ustvarjalni sektorji in trajnostni kulturni turizem, da bi spodbudile inovacije za nove storitve in aplikacije.

                  9.

                  Države članice bi morale olajšati vključevanje malih in srednjih podjetij, da bi se podprla digitalna preobrazba sektorja kulturne dediščine, zlasti v smeri digitalizacije in inovacij, ki temeljijo na podatkih.

                  10.

                  Kadar ustanove za varstvo kulturne dediščine sklenejo partnerstva z zasebnim sektorjem, bi morale zagotoviti, da se določijo jasni in pošteni pogoji za ponovno uporabo digitaliziranega gradiva v skladu s pravili o konkurenci in Direktivo (EU) 2019/1024 ter zlasti s pravili o izključnih ureditvah iz člena 12 navedene direktive, kadar je to ustrezno.

                  11.

                  Države članice bi morale sprejeti potrebne ukrepe za oceno vrzeli na področju digitalnih znanj in spretnosti v sektorju, da bi lahko ustanove za varstvo kulturne dediščine v celoti izkoristile priložnosti, ki jih ponujajo napredne digitalne tehnologije. Države članice bi morale zlasti določiti ambiciozne cilje, ki jih je treba doseči do leta 2030, za izpopolnjevanje in preusposabljanje strokovnjakov za kulturno dediščino, med drugim na področju upravljanja podatkov in analitike, umetne inteligence, napredne digitalizacije in tehnologij razširjene resničnosti.

                  12.

                  Da bi se olajšala digitalna preobrazba ustanov za varstvo kulturne dediščine ter pripomoglo k širšemu dostopu do kulturne dediščine in njeni promociji, se državam članicam priporoča, da v celoti izkoristijo priložnosti, ki jih ponuja sedanji okvir za avtorske pravice, in sicer z:

                              (a)

                              zagotavljanjem pravilnega in učinkovitega izvajanja ustreznih določb EU o avtorskih pravicah, zlasti tistih iz Direktive (EU) 2019/790,

                              (b)

                              spremljanjem vseh strani pri učinkoviti praktični uporabi nacionalnih izvedbenih pravil,

                              (c)

                              pozornim spremljanjem nacionalnih izvedbenih pravil, da se zagotovi njihova uspešna uporaba, in

                              (d)

                              podpiranjem strokovnjakov za kulturno dediščino pri pridobivanju znanj in spretnosti na področju avtorskih pravic in licenciranja ter zagotavljanjem strokovnega znanja na področju avtorskih pravic.

                  13.

                  Da bi poiskale skupne odgovore na skupne izzive na področju napredne digitalizacije in hrambe, izmenjale najboljše prakse ter predstavile in promovirale evropsko kulturo, vrednote in zgodbe o uspehu, bi morale države članice spodbujati čezmejno sodelovanje in partnerstva z ustanovami za varstvo kulturne dediščine na mednarodni ravni, v dopolnjevanju z ukrepi, ki jih spodbujata UNESCO in Svet Evrope.

                  14.

                  Države članice bi morale v celoti izkoristiti vse možnosti financiranja na evropski in nacionalni ravni, da bi pospešile prizadevanja za digitalizacijo in hrambo.

            POGLAVJE III

         VODILNA NAČELA ZA SKUPNI EVROPSKI PODATKOVNI PROSTOR ZA KULTURNO DEDIŠČINO

                  15.

                  Ustanove za varstvo kulturne dediščine bi morale upoštevati ustrezne standarde in okvire, npr. tiste, ki se uporabljajo v okviru pobude Europeana za izmenjavo digitalnih vsebin in metapodatkov, vključno s podatkovnim modelom Europeane, okvirom RightsStatements.org in okvirom Europeane za objavo, da bi dosegle interoperabilnost na evropski ravni. Države članice bi morale sprejeti potrebne ukrepe za spodbujanje in olajšanje spoštovanja obstoječih in prihodnjih standardov in okvirov ter sodelovati na evropski ravni, da bi jih razširile v okviru podatkovnega prostora.

                  16.

                  Države članice bi morale dejavno spodbujati ustanove za varstvo kulturne dediščine, da dajo svoje digitalizirano gradivo na razpolago prek Europeane in tako prispevajo k podatkovnemu prostoru v skladu s standardi in okviri iz točke 15 ter okvirnimi cilji iz Priloge I in Priloge II.

                  17.

                  Prispevki ustanov za varstvo kulturne dediščine iz točke 16 bi morali vključevati zlasti 3D digitalizirane predmete kulturne dediščine za promocijo evropskih kulturnih biserov, povečanje možnosti ponovne uporabe na pomembnih področjih, kot so družboslovje in humanistika, trajnostni kulturni turizem ter kulturni in ustvarjalni sektorji, ali pomoč pri prepoznavanju predmetov kulturne dediščine, s katerimi se nedovoljeno trguje.

                  18.

                  Države članice bi morale s politikami zagotoviti, da bodo podatki, pridobljeni z javno financiranimi projekti digitalizacije, postali in ostali najdljivi, dostopni, interoperabilni in ponovno uporabni (načela FAIR) prek digitalnih infrastruktur (vključno s podatkovnim prostorom), da bi se pospešila souporaba podatkov.

                  19.

                  Vsa javna sredstva za prihodnje projekte digitalizacije predmetov kulturne dediščine bi se morala zagotoviti pod pogojem, da bo digitalizirana vsebina dana na voljo v Europeani in podatkovnem prostoru, kot je navedeno v točki 16.

                  20.

                  Države članice bi morale sprejeti vse potrebne ukrepe za podporo Europeani in ozaveščanje širše javnosti o njej, zlasti v izobraževalnem sektorju in šolah, tudi s pomočjo izobraževalnega gradiva.

                  21.

                  Države članice bi morale izkoristiti evropsko zvezo infrastrukture in storitev z oblaka na rob, da bi povečale shranjevanje in upravljanje digitaliziranih predmetov kulturne dediščine ter dostop do njih.

            POGLAVJE IV

         SPREMLJANJE IZVAJANJA PRIPOROČILA

      Države članice bi morale 24 mesecev po objavi tega priporočila v Uradnem listu Evropske unije in nato vsaki dve leti Komisijo obvestiti o ukrepih, sprejetih kot odziv na priporočilo.

         V Bruslju, 10. novembra 2021

               Za Komisijo

            Thierry BRETON

               član Komisije

         (1)  COM(2021) 118 final.

         (2)  Poročilo UNWTO o sinergijah med turizmom in kulturo.

         (3)  SWD(2021) 351 final.

         (4)  SWD(2021) 15 final.

         (5)  COM(2019) 640 final.

         (6)  Vključno z 2D digitalizacijo.

         (7)  https://digital-strategy.ec.europa.eu/en/news/eu-member-states-sign-cooperate-digitising-cultural-heritage

         (8)  https://ec.europa.eu/info/research-and-innovation/funding/funding-opportunities/funding-programmes-and-open-calls/horizon-europe_sl

         (9)  https://ec.europa.eu/regional_policy/sl/2021_2027/

         (10)  https://ec.europa.eu/regional_policy/en/newsroom/coronavirus-response/react-eu

         (11)  https://ec.europa.eu/info/overview-funding-programmes/technical-support-instrument-tsi_sl

         (12)  https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/recovery-coronavirus/recovery-and-resilience-facility_sl

         (13)  Direktiva (EU) 2019/1024 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019 o odprtih podatkih in ponovni uporabi informacij javnega sektorja (UL L 172, 26.6.2019, str. 56).

         (14)  COM(2020) 274 final.

         (15)  COM(2021) 102 final.

         (16)  Direktiva (EU) 2019/790 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2019 o avtorski in sorodnih pravicah na enotnem digitalnem trgu in spremembi direktiv 96/9/ES in 2001/29/ES (UL L 130, 17.5.2019, str. 92).

         (17)  COM(2018) 612 final.

         (18)  https://pro.europeana.eu/page/edm-documentation

         (19)  https://rightsstatements.org/

         (20)  https://pro.europeana.eu/post/publishing-framework

         (21)  COM(2020) 66 final.

         (22)  https://op.europa.eu/s/pjHV

         (23)  https://digital-strategy.ec.europa.eu/en/news/towards-next-generation-cloud-europe

         (24)  UNESCO, Konvencija o varstvu svetovne kulturne in naravne dediščine, Pariz, 16. november 1972.

         (25)  UNESCO, Konvencija o varstvu nesnovne kulturne dediščine, Pariz, 17. oktober 2003.

         PRILOGA I
         Okvirni cilji za prispevek vsebin k Europeani in podatkovnemu prostoru do leta 2030 na državo članico (1)

                     A

                     B

                     C

                     D

                     E

                     F

                     Število enot na dan 1. februarja 2021

                     Število visoko-kakovostnih enot (2) na dan 1. februarja 2021

                     Nove visoko-kakovostne enote do leta 2030

                     Skupno število enot do leta 2030
                     [= A + C]

                     Skupno število visoko-kakovostnih enot do leta 2030 (3)

                     [= B + C]

                     3D digitalni predmeti do leta 2030 (4)

                        Avstrija

                     2 372 357

                     1 106 942

                     1 002 892

                     3 375 249

                     2 109 834

                     401 157

                        Belgija

                     2 499 646

                     2 247 432

                     1 215 817

                     3 715 463

                     3 463 249

                     486 327

                        Bolgarija

                     94 447

                     62 647

                     329 454

                     423 901

                     392 101

                     131 782

                        Hrvaška

                     67 357

                     5 456

                     235 877

                     303 234

                     241 332

                     94 351

                        Ciper

                     30 959

                     1 858

                     71 466

                     102 425

                     73 324

                     28 586

                        Češka

                     881 263

                     369 602

                     889 329

                     1 770 592

                     1 258 931

                     355 732

                        Danska

                     1 032 422

                     662 712

                     676 884

                     1 709 306

                     1 339 596

                     270 754

                        Estonija

                     648 205

                     486 024

                     99 825

                     748 030

                     585 849

                     39 930

                        Finska

                     1 093 297

                     960 899

                     548 428

                     1 641 725

                     1 509 327

                     219 371

                        Francija

                     3 860 232

                     1 779 567

                     6 381 064

                     10 241 296

                     8 160 631

                     2 552 426

                        Nemčija

                     5 536 786

                     4 107 742

                     8 924 266

                     14 461 052

                     13 032 008

                     3 569 707

                        Grčija

                     661 593

                     383 327

                     642 175

                     1 303 768

                     1 025 502

                     256 870

                        Madžarska

                     732 033

                     571 425

                     637 732

                     1 369 765

                     1 209 157

                     255 093

                        Irska

                     86 765

                     44 424

                     856 780

                     943 545

                     901 204

                     342 712

                        Italija

                     2 150 207

                     687 421

                     5 119 900

                     7 270 107

                     5 807 321

                     2 047 960

                        Latvija

                     128 505

                     113 341

                     117 705

                     246 210

                     231 046

                     47 082

                        Litva

                     224 359

                     182 337

                     209 875

                     434 234

                     392 212

                     83 950

                        Luksemburg

                     65 600

                     1 325

                     145 567

                     211 167

                     146 893

                     58 227

                        Malta

                     50 310

                     1 006

                     46 013

                     96 323

                     47 019

                     18 405

                        Nizozemska

                     9 126 499

                     7 554 003

                     1 992 463

                     11 118 962

                     9 546 466

                     796 985

                        Poljska

                     3 040 221

                     936 996

                     2 477 819

                     5 518 040

                     3 414 815

                     991 127

                        Portugalska

                     203 044

                     138 963

                     727 333

                     930 377

                     866 297

                     290 933

                        Romunija

                     135 213

                     84 549

                     1 209 889

                     1 345 102

                     1 294 438

                     483 956

                        Slovaška

                     15 106

                     453

                     341 636

                     356 742

                     342 089

                     136 654

                        Slovenija

                     598 310

                     382 081

                     166 799

                     765 109

                     548 880

                     66 720

                        Španija

                     2 960 596

                     1 228 351

                     3 851 622

                     6 812 218

                     5 079 973

                     1 540 649

                        Švedska

                     4 307 321

                     3 047 430

                     1 098 975

                     5 406 296

                     4 146 404

                     439 590

                        EU27

                        42 602 653

                        27 148 311

                        40 017 586

                        82 620 239

                        67 165 896

                        16 007 034

            (1)  Okvirni cilji na državo članico so sorazmerni s številom prebivalcev posamezne države članice in prilagojeni BDP na prebivalca zadevne države članice (v SKM).

            (2)  Visokokakovostne enote izpolnjujejo vsebinske zahteve ravni 2 ali višje (raven 2+) okvira Europeane za objavo in zahteve za metapodatke ravni A ali višje. Ti standardi se zahtevajo z namenom spodbujanja ponovne uporabe za različne namene.

            (3)  Države članice se spodbuja, da izboljšajo kakovost enot ravni 1, zato se lahko skupno število visokokakovostnih enot še poveča.

            (4)  40 % novih enot bi moralo biti 3D digitalnih predmetov. Število 3D digitalnih predmetov, ki so trenutno na voljo na Europeani, se šteje za zanemarljivo

         PRILOGA II
         Vmesni cilji za prispevek vsebin k Europeani in podatkovnemu prostoru do leta 2025 na državo članico

                     A

                     B

                     C

                     D

                     E

                     F

                     Število enot na dan 1. februarja 2021

                     Število visokokakovostnih enot (1) na dan 1. februarja 2021

                     Nove enote do leta 2025 (2)

                     Skupno število enot do leta 2025
                     [= A + C]

                     Skupno število visokokakovostnih enot do leta 2025 (3)

                     [= B + C]

                     3D predmeti do leta 2025 (4)

                        Avstrija

                     2 372 357

                     1 106 942

                     401 157

                     2 773 514

                     1 508 099

                     60 174

                        Belgija

                     2 499 646

                     2 247 432

                     486 327

                     2 985 973

                     2 733 759

                     72 949

                        Bolgarija

                     94 447

                     62 647

                     131 782

                     226 229

                     194 428

                     19 767

                        Hrvaška

                     67 357

                     5 456

                     94 351

                     161 708

                     99 807

                     14 153

                        Ciper

                     30 959

                     1 858

                     28 586

                     59 545

                     30 444

                     4 288

                        Češka

                     881 263

                     369 602

                     355 732

                     1 236 995

                     725 333

                     53 360

                        Danska

                     1 032 422

                     662 712

                     270 754

                     1 303 176

                     933 465

                     40 613

                        Estonija

                     648 205

                     486 024

                     39 930

                     688 135

                     525 954

                     5 989

                        Finska

                     1 093 297

                     960 899

                     219 371

                     1 312 668

                     1 180 270

                     32 906

                        Francija

                     3 860 232

                     1 779 567

                     2 552 426

                     6 412 658

                     4 331 993

                     382 864

                        Nemčija

                     5 536 786

                     4 107 742

                     3 569 707

                     9 106 493

                     7 677 448

                     535 456

                        Grčija

                     661 593

                     383 327

                     256 870

                     918 463

                     640 197

                     38 530

                        Madžarska

                     732 033

                     571 425

                     255 093

                     987 126

                     826 518

                     38 264

                        Irska

                     86 765

                     44 424

                     342 712

                     429 477

                     387 136

                     51 407

                        Italija

                     2 150 207

                     687 421

                     2 047 960

                     4 198 167

                     2 735 381

                     307 194

                        Latvija

                     128 505

                     113 341

                     47 082

                     175 587

                     160 423

                     7 062

                        Litva

                     224 359

                     182 337

                     83 950

                     308 309

                     266 287

                     12 593

                        Luksemburg

                     65 600

                     1 325

                     58 227

                     123 827

                     59 552

                     8 734

                        Malta

                     50 310

                     1 006

                     18 405

                     68 715

                     19 411

                     2 761

                        Nizozemska

                     9 126 499

                     7 554 003

                     796 985

                     9 923 484

                     8 350 988

                     119 548

                        Poljska

                     3 040 221

                     936 996

                     991 127

                     4 031 348

                     1 928 124

                     148 669

                        Portugalska

                     203 044

                     138 963

                     290 933

                     493 977

                     429 897

                     43 640

                        Romunija

                     135 213

                     84 549

                     483 956

                     619 169

                     568 504

                     72 593

                        Slovaška

                     15 106

                     453

                     136 654

                     151 760

                     137 107

                     20 498

                        Slovenija

                     598 310

                     382 081

                     66 720

                     665 030

                     448 800

                     10 008

                        Španija

                     2 960 596

                     1 228 351

                     1 540 649

                     4 501 245

                     2 769 000

                     231 097

                        Švedska

                     4 307 321

                     3 047 430

                     439 590

                     4 746 911

                     3 487 019

                     65 938

                        EU27

                        42 602 653

                        27 148 311

                        16 007 034

                        58 609 687

                        43 155 345

                        2 401 055

            (1)  (1) Visokokakovostne enote izpolnjujejo vsebinske zahteve ravni 2 ali višje (raven 2+) okvira Europeane za objavo in zahteve za metapodatke ravni A ali višje. Ti standardi se zahtevajo z namenom spodbujanja ponovne uporabe za različne namene.

            (2)  Vmesni cilj: 40 % okvirnih ciljev do leta 2030.

            (3)  Države članice se spodbuja, da izboljšajo kakovost enot ravni 1, zato se lahko skupno število visokokakovostnih enot še poveča.

            (4)  (4) Vmesni cilj za 3D digitalne predmete: 15 % ciljev za leto 2030.


title: Priporočilo Sveta z dne 16. novembra 2021 o zaporedju posameznih stopenj izpolnjevanja večjih obveznosti, prevzetih v okviru stalnega strukturnega sodelovanja (PESCO), in opredelitvi natančnejših ciljev ter razveljavitvi Priporočila z dne 15. oktobra 2018 2021/C 464/01

text:
               17.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 464/1

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 16. novembra 2021
      o zaporedju posameznih stopenj izpolnjevanja večjih obveznosti, prevzetih v okviru stalnega strukturnega sodelovanja (PESCO), in opredelitvi natančnejših ciljev ter razveljavitvi Priporočila z dne 15. oktobra 2018
      (2021/C 464/01)
      SVET EVROPSKE UNIJE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 46(6) Pogodbe,
      ob upoštevanju Protokola št. 10 o stalnem strukturnem sodelovanju, vzpostavljenem na podlagi člena 42 Pogodbe o Evropski uniji, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Sklepa Sveta (SZVP) 2017/2315 z dne 11. decembra 2017 o vzpostavitvi stalnega strukturnega sodelovanja (PESCO) in določitvi seznama vključenih držav članic (1),
      ob upoštevanju predloga visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V členu 4(2), točka (b), Sklepa (SZVP) 2017/2315 je določeno, da Svet sprejema sklepe in priporočila o zaporedju posameznih stopenj izpolnjevanja večjih obveznosti, določenih v Prilogi k navedenemu sklepu, v prvih dveh zaporednih fazah (leta 2018 do 2020 in 2021 do 2025) ter podrobnejše opredelitve na začetku vsake faze natančnejših ciljev za izpolnjevanje večjih obveznosti.

                  (2)

                  Svet je 15. oktobra 2018 sprejel Priporočilo (v nadaljnjem besedilu: Priporočilo z dne 15. oktobra 2018) o zaporedju posameznih stopenj izpolnjevanja večjih obveznosti, prevzetih v okviru stalnega strukturnega sodelovanja (PESCO), in opredelitvi natančnejših ciljev (2) za fazi 2018–2020 in 2021–2025.
                  Svet bi moral v skladu z odstavkoma 4 in 27 Priporočila z dne 15. oktobra 2018 sprejeti drugi sklop natančnejših ciljev za fazo 2021–2025. Kot je določeno v Sklepih Sveta z dne 20. novembra 2020 o strateškem pregledu PESCO 2020, bi moral Svet navedeno priporočilo pregledati na začetku naslednje faze v letu 2021, da bi se določili cilji in konkretni rezultati za naslednjo fazo PESCO (2021–2025) v skladu s postopkom strateškega pregleda.

                  (3)

                  Glede na sklepe z dne 20. novembra 2020 bi bilo treba ugotovitve in priporočila usklajenega letnega pregleda na področju obrambe (CARD) uporabiti kot podlago za cilje in konkretne rezultate za naslednjo fazo PESCO (2021–2025).

                  (4)

                  V skladu s Sklepom Sveta (SZVP) 2020/1639 (3) je lahko k sodelovanju pri projektu PESCO izjemoma povabljena tretja država, ki projektu zagotavlja znatno dodano vrednost ter prispeva h krepitvi PESCO in skupne varnostne in obrambne politike (SVOP) ter k izpolnjevanju večjih obveznosti.

                  (5)

                  Svet bi zato moral sprejeti še eno priporočilo in razveljaviti Priporočilo z dne 15. oktobra 2018 –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      I.   Cilj in področje uporabe

                  1.

                  Glede na sklepe Sveta z dne 20. novembra 2020 o strateškem pregledu PESCO bo splošni cilj druge začetne faze do leta 2025 izpolniti večje medsebojne obveznosti vključenih držav članic, vključno s prizadevanji za vzpostavitev kompaktnih in kompletnih skupnih bojnih sil v skladu z uradnim obvestilom o PESCO (4), ki bi prispevale k izpolnjevanju ravni ambicij EU. Države članice bi morale v okviru strateškega kompasa (5) nadalje razviti takšne kompaktne in kompletne skupne bojne sile.

                  2.

                  Cilj tega priporočila je zagotoviti skupni pristop in pomagati vključenim državam članicam izpolnjevati večje obveznosti, določene v Prilogi k Sklepu (SZVP) 2017/2315. Cilj je tudi olajšati letni postopek ocenjevanja, določen v členu 6 navedenega sklepa, na podlagi celotnega sklopa ustreznih podatkov, vključno z načrti. Da bi vključenim državam članicam pomagali pri načrtovanju izpolnjevanja večjih obveznosti in olajšali ocenjevanje napredka PESCO v poročilu visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko (v nadaljnjem besedilu: visoki predstavnik), to priporočilo vključuje vmesne cilje, mejnike s povezanimi kazalniki napredka, vključno v zvezi z operativnimi zavezami, da bi se zagotovil ustrezen delež za zadevno oblikovanje sil za misije in operacije v okviru SVOP, in sicer v okviru sredstev in zmogljivosti držav članic. Te podatke bi morale vključene države članice letno zagotavljati v svojih nacionalnih izvedbenih načrtih, ki se po potrebi pregledujejo in posodabljajo v skladu s členom 3(2) navedenega sklepa. Varnostne predpise, določene v Sklepu Sveta 2013/488/EU (6), bi bilo treba prav tako uporabljati za nacionalne izvedbene načrte in druge ustrezne dokumente, ki temeljijo na v njih navedenih informacijah. Vključene države članice bi morale ob podpori sekretariata PESCO zagotavljati preglednost med vsemi vključenimi državami članicami ter dodatno izboljšati usklajenost in doslednost v zvezi z informacijami, zahtevanimi in posredovanimi v okviru PESCO in drugih pobud na področju obrambe, vključno s CARD. Dodatno bi bilo treba razviti in okrepiti skladnost različnih pobud na področju obrambe, tudi v zvezi s poročanjem držav članic, da bi olajšali upravno breme in izboljšali kakovost nacionalnih izvedbenih načrtov. Pri tem delu bi bilo treba upoštevati izkušnje, pridobljene ob koncu prve začetne faze PESCO (2018–2020), zlasti v okviru zadevnega postopka strateškega pregleda.

                  3.

                  V tem priporočilu so v skladu z obveznostmi iz Priloge k Sklepu (SZVP) 2017/2315 – in brez sprememb ali uvajanja novih obveznosti – določene smernice o zaporedju izpolnjevanja teh obveznosti za fazo 2021–2025 ter opredeljeni natančnejši cilji za vsako obveznost, pri čemer je poudarjeno, da bi morale vključene države članice te obveznosti izpolniti čim prej, zlasti tiste, ki naj bi bile izpolnjene do leta 2020.

                  4.

                  Natančnejši cilji iz oddelka II, ki po potrebi vključujejo tudi kazalnike napredka za posamezne obveznosti, bodo vključenim državam članicam omogočili, da strukturirano in pregledno načrtujejo izpolnjevanje večjih obveznosti, poleg tega pa bodo s tem v njihovih nacionalnih izvedbenih načrtih na voljo tudi natančne informacije o napredku, doseženem pri izpolnjevanju vsake posamezne obveznosti, ki jih bo mogoče oceniti. Zagotoviti bi bilo treba redne izmenjave med vključenimi državami članicami v okviru ustreznih pripravljalnih teles Sveta, kot je navedeno v strateškem pregledu PESCO, zlasti na področjih, na katerih je treba ohraniti ali okrepiti prizadevanja.

                  5.

                  Namen je prilagoditi obstoječe natančnejše cilje na podlagi izkušenj, pridobljenih v prvi začetni fazi, da bi vključenim državam članicam pomagali bolje doseči konkretne rezultate in olajšali izvajanje v zvezi z izpolnjevanjem večjih obveznosti čim prej in pred koncem leta 2025. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti področjem, na katerih so potrebne izboljšave, tudi na ravni projektov v skladu s sklepi o strateškem pregledu PESCO, in zagotoviti stalen napredek tudi po dveh zaporednih začetnih fazah (v letih 2018–2020 in 2021–2025). Ob koncu dveh zaporednih začetnih faz leta 2025 bo Svet izvedel postopek strateškega pregleda, v katerem bo ocenil, ali so vse vključene države članice izpolnile večje obveznosti, prevzete v okviru PESCO, kot je določeno v Sklepu (SZVP) 2017/2315, ter te obveznosti po potrebi posodobil in okrepil glede na dosežke v okviru PESCO, da bi upoštevali spreminjajoče se varnostno okolje Unije in njene operativne potrebe ter prednostna področja Unije in držav članic za razvoj zmogljivosti. V tem okviru bi moral Svet po postopku strateškega pregleda ob upoštevanju člena 4(2), točka (c) Sklepa (SZVP) 2017/2315 v začetku leta 2026 sprejeti tretji sklop natančnejših ciljev, ki bi bili po potrebi posodobljeni in okrepljeni.

            II.   Zaporedje izpolnjevanja obveznosti z opredelitvijo natančnejših ciljev
      Obveznosti od 1 do 5

                  6.

                  Obveznost 1: Vključene države članice bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti natančne finančne podatke o razvoju vseh izdatkov na področju obrambe v primerjavi s prejšnjim letom, izražene v realnih vrednostih (7), vključno z absolutnimi zneski, iz česar bi bil razviden načrt za redno večanje izdatkov. V tej zvezi bi morale vključene države članice v svojih nacionalnih izvedbenih načrtih tudi predstaviti napovedi izdatkov za naslednja leta, dogovorjene na nacionalni ravni. Vključene države članice, ki so tudi članice Nata in katerih izdatki so že na ravni izdatkov, določenih v ustreznih smernicah Nata o izdatkih na področju obrambe, ali jih presegajo, bi morale navesti, ali nameravajo ohraniti ali spremeniti to raven izdatkov za obrambo. V okviru njihovih nacionalnih izvedbenih načrtov se bo štelo, da prizadevanje za raven iz ustreznih veljavnih smernic Nata o izdatkih na področju obrambe (8), ohranjanje ali pa preseganje te ravni kaže pozitiven trend pri izpolnjevanju te večje obveznosti. Na podlagi informacij, navedenih v nacionalnih izvedbenih načrtih, bo v letnem poročilu visokega predstavnika predstavljen tudi natančen pregled razvoja izdatkov na področju obrambe za posamezne vključene države članice v skladu s členom 6(3) Sklepa (SZVP) 2017/2315.

                  7.

                  Obveznost 2: Vsaka vključena država članica bi morala v nacionalnem izvedbenem načrtu navesti natančne finančne podatke o tem, kako namerava prispevati k izpolnitvi skupnega merila 20 % (9) za naložbe v obrambo. Te informacije bi morale vključevati napoved povečanja v primerjavi s prejšnjim letom, navedenega v realnih vrednostih in izraženega v odstotkih skupnega proračuna za obrambo. Navedeni zneski bi morali vključevati naložbe v nabavo ter raziskave in razvoj na področju obrambe. Vključene države članice, katerih izdatki so že na ravni (skupnega) merila ali ga presegajo, bi morale navesti, ali nameravajo ohraniti ali spremeniti to raven izdatkov.

                  8.

                  Obveznost 3: Vključene države članice bi morale v svojih nacionalnih izvedbenih načrtih natančno navesti, kako in s katerimi sredstvi nameravajo povečati število, velikost in učinek skupnih projektov in projektov sodelovanja za razvoj strateških obrambnih zmogljivosti, ter navesti tudi proračunske zneske in specifične projekte, ki so ali so bili financirani s sredstvi Unije. V zvezi s tem bi morala vsaka vključena država članica posredovati natančne finančne podatke o tem, kako namerava prispevati k doseganju – v realnih vrednostih – skupnega merila glede nabave opreme v okviru evropskega sodelovanja (35 % vseh izdatkov za nabavo opreme za obrambo) in skupnega merila glede raziskav in tehnologije na področju obrambe v okviru evropskega sodelovanja (20 % vseh izdatkov za raziskave in tehnologijo na področju obrambe). Vključene države članice, katerih izdatki so že na navedenih ravneh, bi morale navesti, ali nameravajo ohraniti ali spremeniti te ravni izdatkov.

                  9.

                  Obveznost 4: Za lažje spremljanje dejanskega vsakoletnega napredka bi morala vsaka vključena država članica v svojem nacionalnem izvedbenem načrtu jasno navesti natančne finančne podatke, iz katerih bo jasno razviden njen prispevek pri uresničevanju cilja, da bi se približali 2 % vseh izdatkov na področju obrambe (skupno merilo); ti podatki bi morali biti izraženi kot delež skupnih obrambnih izdatkov za raziskave in tehnologijo na področju obrambe, vključno z napovedmi izdatkov.

                  10.

                  Obveznost 5: Vključene države članice so pozvane, da svoje nacionalne izvedbene načrte vsako leto izkoristijo za izmenjavo izkušenj glede načrtovanja in prispevka k izpolnjevanju obveznosti od 1 do 4 z vidika navedenih natančnejših ciljev. Konec leta 2025 bodo te obveznosti pregledane na podlagi podatkov o izdatkih, navedenih v nacionalnih izvedbenih načrtih, da bi po potrebi prilagodili kazalnike in cilje, povezane s temi obveznostmi, kar bi moral potrditi Svet.

            Obveznosti od 6 do 11

                  11.

                  Obveznost 6: Vključene države članice bodo do leta 2025 napredovale na področju sistematičnega upoštevanja in optimalne uporabe orodij in pobud Unije za razvoj zmogljivosti, ki zagotavljajo skladnost rezultatov z ustreznimi postopki Nata, kadar se zahteve prekrivajo, ob hkratnem priznavanju različne narave obeh organizacij ter njunih odgovornosti in članstva, kot sta načrt za razvoj zmogljivosti in usklajeni letni pregled na področju obrambe (CARD), da bodo njihove nacionalne odločitve, določanje prednostnih nalog in obrambno načrtovanje temeljili na dejstvih in bili bolj usklajeni. To bi pomenilo, da bi morale države članice poudariti svojo pomembno vlogo pri razvoju zmogljivosti v Uniji, vključno z navedbo prednostnih področij za razvoj skupnih dejavnosti na področju obrambnih zmogljivosti v Uniji s sklicevanjem na ugotovitve in priporočila iz CARD. V ta namen bi morale vključene države članice v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti, kako izvajajo prednostne naloge Unije v zvezi z razvojem zmogljivosti, ki izhajajo iz načrta za razvoj zmogljivosti, tudi v okviru določanja prednostnih nalog na nacionalni ravni, ter predstaviti svoje načrte in cilje v zvezi s posameznimi prednostnimi nalogami, ki jih bodo uresničile v prihodnjih letih.

                  12.

                  Obveznost 7: Vsaka vključena država članica bi morala v nacionalnem izvedbenem načrtu vsako leto navesti, kako je optimalno uporabila razpoložljiva orodja in postopke Unije ter kako namerava ta prizadevanja nadaljevati. To vključuje podporo procesu CARD, vključno z zagotavljanjem vseh ustreznih zahtevanih informacij, izvajanjem dvostranskih dialogov v okviru CARD in izmenjavo rezultatov nacionalnih obrambnih pregledov, kadar je to mogoče. Vključene države članice bi morale v nacionalne izvedbene načrte vključiti informacije o tem, kako so izvedle priporočila za ukrepanje iz dogovorjenih poročil o CARD in/ali kako jih nameravajo uporabiti.

                  13.

                  Obveznost 8: Vključene države članice bodo vsako leto optimalno izkoristile Evropski obrambni sklad v podporo svojim projektom sodelovanja za razvoj zmogljivosti. Vključene države članice bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti, za katera prednostna področja EU za razvoj zmogljivosti, dogovorjena v okviru prednostnih področij načrta za razvoj zmogljivosti in CARD, je bila finančna pomoč EU prejeta ali bi zanjo lahko zaprosili v prihodnje, ter, kolikor je mogoče, navesti delež nacionalnih naložb v obrambo, ki so ga namenile ali ga nameravajo nameniti za te projekte sodelovanja. Vključene države članice bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti uporabnost in dodano vrednost financiranja EU za prizadevanja za razvoj nacionalnih obrambnih zmogljivosti. Vključene države članice bi morale poleg tega do konca leta 2025 izraziti svoj namen, da bodo zagotovile nadaljnje ukrepanje glede na rezultate pripravljalnega ukrepa o raziskavah na področju obrambe (2017–2019), evropskega programa za razvoj obrambne industrije (2019–2020) in Evropskega obrambnega sklada za projekte sodelovanja, pri katerih je dokazana dodana vrednost EU.

                  14.

                  Obveznost 9: Vključene države članice bi morale navesti ustrezne projekte sodelovanja za razvoj zmogljivosti, ki se izvajajo v skladu z načrtom za razvoj zmogljivosti v okviru PESCO in v drugih okvirih, ter kdaj nameravajo začeti in zaključiti usklajevanje zahtev. Predvideni začetek usklajevanja zahtev glede zmogljivosti bi morali navesti tudi za načrtovane in nameravane projekte. To bi bilo treba storiti za naslednja leta in se pri tem zlasti usmeriti v zapolnjevanje vrzeli v zmogljivostih, opredeljenih v načrtu za razvoj zmogljivosti, ter upoštevati CARD.

                  15.

                  Obveznost 10: Vključene države članice bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti zmogljivosti in obrate, ki jih nameravajo dati na voljo in jih lahko uporabljajo skupaj z drugimi vključenimi državami članicami, s konkretnimi primeri, kot so usposabljanje in izobraževanje, vaje, vojaška oporišča in logistična podpora, ter navesti, kateri so na voljo tudi v primeru operacij. Vključene države članice bi lahko v nacionalnih izvedbenih načrtih prav tako navedle, katere zmogljivosti, vključno z infrastrukturo, ki so jo dale na voljo druge vključene države članice, bi lahko bile osnova za sodelovanje. V nacionalnih izvedbenih načrtih bi moralo biti navedeno, kako bi lahko s tem sodelovanjem optimizirali uporabo razpoložljivih virov in izboljšali njihovo splošno učinkovitost, med drugim s sporočanjem informacij o morebitnih prihrankih, kadar so te na voljo. Vključene države članice bi morale uporabljati skupno podatkovno zbirko (CODABA), zlasti v podporo njihovi medsebojni izmenjavi informacij o ustreznih obrambnih načrtih in interesih v zvezi s tem. Vključene države članice bi morale redno zagotavljati prispevke za to zbirko in o tem poročati v svojih nacionalnih izvedbenih načrtih.

                  16.

                  Obveznost 11: Vključene države članice bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti, kako bodo okrepile sodelovanje na področju kibernetske obrambe, tudi v okviru obstoječih pobud ali novih dejavnosti sodelovanja. Prav tako bi morale v njih navesti, kako nameravajo do leta 2025 ohraniti ali nadalje zvišati raven sodelovanja v večnacionalnih vajah za kibernetsko varnost, tudi v okviru EDA in Evropske akademije za varnost in obrambo (EAVO). Poleg tega bi do leta 2025 morale navesti, kako nameravajo vzpostaviti redno sodelovanje z drugimi vključenimi državami članicami na področju kibernetske obrambe in s tem povezanih dejavnosti, kot so izmenjava informacij, usposabljanje in operativna podpora, pa tudi razvoj zmogljivosti. Informacije iz nacionalnih izvedbenih načrtov o sodelovanju vključenih držav članic na področju kibernetske obrambe in njihovem prispevku h kibernetski obrambi in s tem povezanim dejavnostim, vključno z razvojem zmogljivosti, bodo priložene letnemu poročilu visokega predstavnika o stanju izvajanja PESCO.

            Obveznosti od 12 do 14

                  17.

                  Obveznost 12: Vključene države članice bi morale do leta 2025:

                              (a)

                              podobveznost 12.1:

                                          —

                                          prispevati h katalogu sil EU z vsemi premestljivimi nacionalnimi zmogljivostmi, ki ustrezajo zahtevam iz najnovejšega kataloga zahtev EU za vzpostavitev kompaktnih in kompletnih skupnih bojnih sil EU, v skladu z uradnim obvestilom o PESCO (10), ob opiranju na opredelitev skupnih bojnih sil EU v katalogu o napredovanju (11). V skladu z načelom enotnega nabora sil bi morali biti prispevki vključenih držav članic skladni z navodili v zvezi s procesom glavnega cilja in vključevati vsa premestljiva sredstva (vključno s štabi poveljstev in zmogljivostmi, ki se lahko uporabljajo v podporo misijam in operacijam). Vključene države članice bi morale o teh prispevkih poročati v svojih nacionalnih izvedbenih načrtih;

                                          —

                                          osredotočiti se na prihodnjo razpoložljivost zmogljivosti, potrebnih za izpolnitev zmogljivostnih ciljev z visoko učinkovitostjo, za optimizacijo načrtovanih prispevkov h katalogu sil EU v kratkoročnem in srednjeročnem obdobju. Poudarek bi moral biti na izpolnitvi vseh kratkoročnih zmogljivostnih ciljev z visoko učinkovitostjo. Njihova prizadevanja v zvezi z načrtovanjem se bodo ocenjevala v okviru procesa glavnega cilja. Vključene države članice bi morale o teh prizadevanjih v zvezi z načrtovanjem poročati v svojih nacionalnih izvedbenih načrtih;

                              (b)

                              podobveznost 12.2: v skladu s konceptom hitrega vojaškega odzivanja EU dopolnjevati podatkovno zbirko za hitro odzivanje, da bo postala uporaben vojaški instrument za načrtovanje, ki bo prispeval k uresničevanju ravni ambicij EU. Z dopolnjevanjem podatkovne zbirke za hitro odzivanje – in brez poseganja v kakršne koli ustavne obveznosti v zvezi z odločitvami o premestitvi – bodo vključene države članice nakazale svoj potencialni prispevek k enotam in zmogljivostim za hitro premestitev ter zadevni podporni infrastrukturi, ki bi jih lahko hitro premestili ali uporabili v vojaški misiji ali operaciji v okviru SVOP v podporo uresničevanju ravni ambicij EU. V ta namen bi morala vsaka vključena država članica pred letno konferenco za usklajevanje hitrega vojaškega odzivanja v podatkovni zbirki za hitro odzivanje posodobiti seznam razpoložljivih vojaških enot in zmogljivosti. To vključuje posodobitev ali dokončanje podatkovnih zbirk o kopenskih, pomorskih in zračnih zmogljivostih ter po potrebi navedbo ravni pripravljenosti zmogljivosti in sil. Brez poseganja v zahteve glede klasifikacije bi moral biti ta del podatkovne zbirke za hitro odzivanje dostopen vključenim državam članicam, da bi lahko izvedli prvo oceno glede možnosti za začetek vojaške misije ali operacije v okviru SVOP. V zvezi s tem naj bi napoved glede enot in zmogljivosti na podlagi analize zahtev, izpeljane iz ponazoritvenih scenarijev, omogočila natančnejše prispevke vključenih držav članic v podatkovno zbirko za hitro odzivanje. Vključene države članice bi svoje prispevke v to podatkovno zbirko morale navesti v nacionalnih izvedbenih načrtih;

                              (c)

                              podobveznost 12.3: oceniti izvedljivost hitrih političnih zavez na nacionalni ravni, ob upoštevanju svojih ustavnih zahtev, tudi z morebitnim pregledom nacionalnih postopkov odločanja, če ta še ni bil izveden, da bi omogočili izboljšave. V nacionalnih izvedbenih načrtih bi moralo biti po potrebi tudi podrobno opisano izvajanje postopkov odločanja v scenarijih za hitro odzivanje v okviru vaj, kakršne so vaje na politični (ministrski) ravni (POLEX), in navedene pomembne ugotovitve;

                              (d)

                              podobveznost 12.4:

                                          —

                                          v okviru svojih sredstev in zmogljivosti zagotoviti znatno podporo za vojaške misije in operacije v okviru SVOP, da bi izpolnili izjave o zahtevah in tako dosegli dogovorjeno raven ambicij za misije in operacije v okviru SVOP. V ta namen morajo vključene države članice prispevati ustrezen delež k oblikovanju sil, njegove parametre pa opredeliti čim prej in najpozneje do poletja 2022;

                                          —

                                          ti prispevki k vojaškim misijam in operacijam v okviru SVOP, prikazani v razpredelnici, bodo priloženi letnemu poročilu visokega predstavnika o izvajanju PESCO in bi jih bilo treba poudariti na pozitiven način. Vključene države članice bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih letno poročati o svojih prispevkih za izpolnjevanje izjav o zahtevah za vojaške operacije in misije v okviru SVOP, pri čemer je cilj ohraniti ali povečati te prispevke in tako ustrezno prispevati k oblikovanju sil za misije in operacije v okviru SVOP;

                                          —

                                          v tem procesu lahko vključene države članice navedejo tudi svoja nacionalna in mednarodna prizadevanja, ki prispevajo k evropskemu in mednarodnemu miru in varnosti;

                                          —

                                          ti elementi bi morali povečati preglednost prizadevanj vključenih držav članic, da bi priznali znatne prispevke. Prav tako bi jih bilo treba uporabiti za spodbujanje in podpiranje držav članic, da v okviru svojih sredstev in zmogljivosti povečajo svoje prispevke k misijam in operacijam SVOP. V ta namen bi bila podana priporočila, izvajanje teh priporočil pa bi se redno pregledovalo, tudi na politični ravni.

                              (e)

                              podobveznost 12.5: potrditi svoje znatne in redne prispevke k bojnim skupinam EU, načeloma vsaj štiri leta vnaprej, ter pripravljati in usposabljati sile in zmogljivosti, ki jih prispevajo, v skladu s konceptom bojnih skupin EU in navodili za pripravo bojnih skupin EU. V ta namen bi morale vključene države članice čim prej prispevati k zapolnitvi seznama pripadnikov bojnih skupin EU in te prispevke navesti v nacionalnih izvedbenih načrtih. Prispevki vsake vključene države članice k seznamu pripadnikov bojnih skupin EU v obdobju petih let bodo priloženi letnemu poročilu VP o izvajanju PESCO;

                              (f)

                              podobveznost 12.6: bistveno prispevati k izvajanju akcijskega načrta EU o vojaški mobilnosti in projektov PESCO na tem področju – ob spoštovanju nacionalne suverenosti in postopkov odločanja ter zakonov in predpisov posameznih držav – tudi z izvajanjem, na nacionalni ravni, štirih ukrepov, določenih v sklepih Sveta z dne 25. junija 2018 o varnosti in obrambi. V ta namen bi morale vključene države članice, kot je navedeno v odstavku 18 navedenih sklepov, oblikovati nacionalne načrte za izvajanje vojaške mobilnosti, izdati dovoljenja za čezmejne premike in diplomatska dovoljenja v roku petih delovnih dni in preučiti možnost, da bi ta rok še skrajšali za enote za hitro posredovanje; vzpostaviti utrjeno, medsebojno povezano mrežo nacionalnih kontaktnih točk, vključno z njenimi pristojnostmi, in čim prej, najpozneje pa leta 2024, začeti izvajati vojaško mobilnost v sklopu nacionalnih in/ali večnacionalnih vaj. Tiste vključene države članice, ki še niso oblikovale nacionalnih načrtov za izvajanje vojaške mobilnosti, bi morale to storiti takoj ter navedene nacionalne prispevke zagotoviti prek skupnega delovnega prostora in jih nato navesti v nacionalnih izvedbenih načrtih. Tozadevna prizadevanja vključenih držav članic bi bilo treba priložiti letnemu poročilu visokega predstavnika o izvajanju PESCO.

                  18.

                  Obveznost 13: Na področju interoperabilnosti sil bi morale vključene države članice:

                              (a)

                              podobveznost 13.1:

                                          —

                                          uporabljati navodila za pripravo bojnih skupin EU, tudi skupna merila za vrednotenje in potrjevanje za skupne bojne sile EU, ki bodo skladna z Natovimi standardi, obenem pa bodo ohranila nacionalno certificiranje. Vključene države članice bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti, kako usposabljajo in certificirajo svoje sile, na primer z razvojem programa vaj za bojne skupine EU za pripravljalno fazo in izvedbo zaključne vaje v resničnem življenju (LIVEX), ki je del svežnja za certificiranje bojnih skupin;

                                          —

                                          v nacionalnih izvedbenih načrtih natančno navesti, na kakšen način nameravajo uvesti skupne tehnične in operativne standarde, ki jih bodo uporabljale sile vseh vključenih držav članic, ob upoštevanju, da je treba zagotoviti interoperabilnost in usklajenost med Unijo in Natom, ter ob hkratnem zagotavljanju ustreznih osnovnih pogojev za maksimalno interoperabilnost, da bi vsem vključenim državam članicam omogočili, da izpolnijo svoje obveznosti;

                              (b)

                              podobveznost 13.2: v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti svoje sedanje sodelovanje ali svoja prizadevanja za sodelovanje in izraziti namero o okrepitvi, kolikor je mogoče, tega sodelovanja in prispevka k evropskim večnacionalnim strukturam, zlasti k tistim, ki so na voljo Uniji. Prispevki vključenih držav članic k evropskim večnacionalnim strukturam bodo priloženi letnemu poročilu visokega predstavnika o izvajanju PESCO.

                  19.

                  Obveznost 14:

                              —

                              v skladu s členom 75(1) o pregledu Sklepa Sveta (SZVP) 2021/509 (12) o vzpostavitvi Evropskega mirovnega instrumenta naj bi vključene države članice sodelovale pri obravnavanju in opredeljevanju ter pri predlaganju opcij in možnosti za razvoj ambicioznega pristopa k skupnemu financiranju vojaških operacij in misij v okviru SVOP, ob preseganju tega, kar je opredeljeno kot skupni strošek v skladu s Sklepom (SZVP) 2021/509. V zvezi s tem naj vključene države članice ocenijo stroške, v zvezi s katerimi je bilo med letom na ad hoc osnovi zaprošeno za posebno upravičenost do financiranja, in/ali stroške, ki bi jih bilo mogoče na nacionalni ravni prav tako opredeliti kot stroške, ki se lahko krijejo s skupnim financiranjem. V skladu s klavzulo o pregledu iz Sklepa (SZVP) 2021/509, v okviru predvidenih triletnih pregledov navedenega sklepa, ali na zahtevo države članice naj vključene države članice skupaj in na ustrezen način preučijo te predloge v okviru Odbora evropskega mirovnega instrumenta, da bi bili v nadaljnji razpravi v okviru Sveta obveščeni o morebitnih spremembah seznama skupnih stroškov;

                              —

                              poleg tega naj vključene države članice v svoje predloge vključijo tudi morebitne dodatne načine prispevanja k financiranju stroškov vojaških operacij in misij SZVP. Vključene države članice naj v nacionalne izvedbene načrte vključijo svoje ugotovitve v zvezi z obema vidikoma;

                              —

                              prav tako bi lahko razmislili o bolj sistematični uporabi obstoječih finančnih spodbud (npr. oprostitev plačila DDV za ad hoc projekte v okviru Evropske obrambne agencije) v podporo obrambnemu sodelovanju, tudi za vojaške misije in operacije v okviru SVOP.

            Obveznosti od 15 do 17

                  20.

                  Obveznost 15: Do leta 2025 bi morale vključene države članice povečati število in obseg svojih projektov za razvoj zmogljivosti – ter pri njihovem izvajanju tudi napredovati –, ki prispevajo k zapolnitvi vrzeli v zmogljivostih, kot so opredeljene v načrtu za razvoj zmogljivosti (vključno z zmogljivostnimi cilji z visoko učinkovitostjo) in opisane v prednostnih nalogah Unije za razvoj zmogljivosti, med drugim v povezanih primerih strateškega okvira, ter se pri tem opirati na ugotovitve in priporočila CARD, vključno z opredeljenimi možnostmi za sodelovanje, zlasti na prednostnih področjih. V tem kontekstu bi morale vključene države članice dodatno pozornost nameniti sodelovanju na naslednjih področjih: preprečevanje hibridnih groženj, podnebne spremembe, energetska varnost, pomorska varnost, vesoljski vidiki ter nastajajoče in prelomne tehnologije, vključno z umetno inteligenco. Vključene države članice bi morale v svojih načrtih za naslednja leta navesti predvideno število in obseg projektov sodelovanja v finančnem smislu ter zagotoviti informacije o nacionalnih projektih, s katerimi naj bi pomagali odpraviti pomanjkljivosti glede zmogljivosti, opredeljene v načrtu za razvoj zmogljivosti. Morale bi tudi izmenjati svoje ocene o pomenu teh projektov za boljšo strateško avtonomnost Unije ter bolj povezano, trajnostno, inovativno in konkurenčno tehnološko in industrijsko bazo evropske obrambe (EDTIB), ki je še naprej na voljo za sodelovanje. Za dejavnosti z industrijskimi ali tehnološkimi razsežnostmi bi morale vključene države članice navesti, katere vrste evropskega industrijskega sektorja ali tehnologije nameravajo okrepiti.

                  21.

                  Obveznost 16: Vključene države članice bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti ustrezne odločitve in ukrepe, sprejete na nacionalni ravni, da bi pristop evropskega sodelovanja v prihodnjih projektih za zapolnitev vrzeli v zmogljivostih na nacionalni ravni še naprej uresničevale kot prednostno nalogo. Z dejavno uporabo skupne podatkovne zbirke (CODABA) in možnostmi za sodelovanje, opredeljenimi v okviru CARD, ter zlasti prednostnimi področji, bi lahko olajšali izpolnitev te zaveze. Vključene države članice bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti projekte sodelovanja in večnacionalne dejavnosti, s katerimi nameravajo odpraviti pomanjkljivosti, ugotovljene na nacionalni ravni, in izmenjati načrte o tem, kako nameravajo v zvezi s tem okrepiti uporabo pristopov sodelovanja.

                  22.

                  Obveznost 17: Glede na to, da vse vključene države članice prispevajo k enemu ali več projektom PESCO, bi morale biti v nacionalnih izvedbenih načrtih navedene informacije o njihovem celotnem prispevku tekom časa, v obliki virov in strokovnega znanja, k projektom PESCO ter o tem, kako ti projekti strateško vplivajo na obrambne zmogljivosti Unije in vključenih držav članic. To bi lahko odražalo tudi vlogo pri razvoju zmogljivosti v evropskem okviru, ki jo nameravajo vključene države članice prevzeti.

            Obveznosti od 18 do 20:

                  23.

                  Obveznost 18: Vključene države članice bi morale v celotni fazi PESCO 2021–2025 v največji možni meri uporabljati EDA kot evropski forum za razvoj skupnih zmogljivosti. V ta namen bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih navesti projekte, v katerih sodelujejo, in s tem povezana finančna sredstva, ki jih posreduje EDA; za izhodišče bi bilo treba vzeti podatke iz leta 2020, pri čemer bi bilo treba ohraniti triletno napoved kot minimalni standard pri vsaki posodobitvi nacionalnih izvedbenih načrtov, in navesti načrtovane dejavnosti za naslednja leta, vključno s področji zmogljivosti ter vrsto dejavnosti, načrtovanimi v skladu z nacionalno zakonodajo. Vključene države članice naj v nacionalnih izvedbenih načrtih navedejo, na kakšen način in v kakšnih okoliščinah je po njihovem mnenju Organizacija za oborožitveno sodelovanje (OCCAR) najprimernejša organizacija za upravljanje programov sodelovanja, ter posredujejo informacije o odločitvah, sprejetih za izbor druge organizacije za upravljanje programov sodelovanja, če je to potrebno, pri čemer je bila OCCAR upoštevana kot možna rešitev. To ne vpliva na uporabo Direktive 2009/81/ES Evropskega parlamenta in Sveta (13).

                  24.

                  Obveznost 19: Vključene države članice bi morale v celotni fazi PESCO 2021–2025 izkazovati, da njihovi projekti sodelovanja glede zmogljivosti, vključno s projekti PESCO, s podpiranjem in omogočanjem čezmejnega sodelovanja, tudi za MSP, ter krepitvijo in izboljševanjem zanesljivosti oskrbe z obrambnimi proizvodi in tehnologijami prispevajo k spodbujanju konkurenčnosti, učinkovitosti in inovativnosti obrambne industrije po vsej Uniji. Vključene države članice naj bi si v skladu z izjavo članov in članic Evropskega sveta z dne 26. februarja 2021 prizadevale tudi za spodbuditev raziskav, razvoja tehnologije in inovacij ter zmanjšanje evropskih strateških odvisnosti pri kritičnih tehnologijah in vrednostnih verigah, brez poseganja v nacionalne postopke odločanja.

                              (a)

                              V nacionalnih izvedbenih načrtih bi morale natančno navesti, kako se z ustrezno industrijsko politiko, če obstaja, usmerja razvoj projektov sodelovanja za razvoj zmogljivosti in s tem preprečujejo nepotrebna prekrivanja, z navedbo okrepljenih industrijskih sektorjev in tistih področij, na katerih so bila prekrivanja preprečena.

                              (b)

                              Vključene države članice bodo o svojih programih sodelovanja, ki so sofinancirani iz sredstev Unije v okviru evropskega programa za razvoj obrambne industrije in/ali Evropskega obrambnega sklada, poročale v skladu z obveznostma 3 in 8.

                  25.

                  Obveznost 20:

                              (a)

                              Vključene države članice bi morale v celotni fazi PESCO 2021–2025 izkazovati, da imajo od njihovih programov sodelovanja koristi subjekti, ki prinašajo dodano vrednost na ozemlju Unije (na primer z vidika doseženih rezultatov in pravic intelektualne lastnine, tehnoloških izboljšav, ustvarjanja tržnih priložnosti). V skladu s členom 7(5) Sklepa (SZVP) 2020/1639 bi morale v nacionalnih izvedbenih načrtih po potrebi navesti subjekte, ki imajo koristi od projektov sodelovanja, in s tem povezani učinek na tehnološko in industrijsko bazo evropske obrambe.

                              (b)

                              Vključene države članice bodo v skladu z Direktivo 2009/81/ES dokazale, da prevzemne strategije, ki so jih izvajale od 2021 do 2025, pozitivno vplivajo na tehnološko in industrijsko bazo evropske obrambe. To bi lahko prikazale z navedbo absolutnega obsega naložb v obrambo in relativnega deleža sredstev, namenjenih rešitvam, ki so razvite in proizvedene v Uniji. V zvezi z zmogljivostnimi projekti, ki imajo industrijsko razsežnost, bi bilo treba v nacionalnih izvedbenih načrtih zlasti navesti informacije o področjih zmogljivosti in tehnoloških področjih, dogovorjenih v načrtu za razvoj zmogljivosti, ter o nabavni strategiji.

            III.   Nadaljnji koraki

                  26.

                  Po sprejetju tega priporočila bodo vključene države članice pregledale in posodobile svoje nacionalne izvedbene načrte in jih posredovale sekretariatu PESCO do 10. marca 2022, in nato do 10. marca tudi v vseh naslednjih letih, v skladu s členom 3(2) Sklepa (SZVP) 2017/2315 zaradi postopka ocenjevanja iz člena 6(3) navedenega sklepa. Nacionalnim izvedbenim načrtom bi bilo treba vsako drugo leto priložiti politično izjavo na visoki ravni, v kateri bi lahko vključene države članice predstavile glavne dosežke in navedle specifične nacionalne prednostne naloge ter delile svoje izkušnje v zvezi z načrtovanjem in prispevki k izpolnjevanju vseh večjih obveznosti. Redne politične razprave na visoki ravni med vključenimi državami članicami in VP bi morale še naprej zagotavljati politični zagon.

                  27.

                  V skladu z uradnim obvestilom o PESCO, ki opozarja tudi na posebno naravo varnostne in obrambne politike nekaterih držav članic, in ob upoštevanju rezultatov strateškega kompasa bodo vključene države članice v okviru postopka strateškega pregleda, ki ga je treba izvesti najpozneje do konca leta 2025, ocenile izpolnjevanje vseh obveznosti v okviru PESCO ter razpravljale in odločile o novih obveznostih, da bi začele novo fazo v smeri evropskega varnostnega in obrambnega povezovanja. V skladu z rezultatom postopka strateškega pregleda bi moral Svet ob upoštevanju člena 4(2), točka (c), Sklepa (SZVP) 2017/2315 v začetku leta 2026 sprejeti tretji sklop natančnejših ciljev, ki naj bi bili po potrebi posodobljeni in okrepljeni.

                  28.

                  Visoki predstavnik bi moral od leta 2022 to priporočilo upoštevati v letnem poročilu o PESCO, ki se bo uporabilo za oceno tega, kako posamezne vključene države izpolnjujejo večje obveznosti.

                  29.

                  Priporočilo z dne 15. oktobra 2018 se razveljavi.

         V Bruslju, 16. novembra 2021

               Za Svet

               predsednik

            J. BORRELL FONTELLES

         (1)  UL L 331, 14.12.2017, str. 57.

         (2)  UL C 374, 16.10.2018, str. 1.

         (3)  Sklep Sveta (SZVP) 2020/1639 z dne 5. novembra 2020 o določitvi splošnih pogojev, pod katerimi bi bile tretje države lahko izjemoma povabljene k sodelovanju pri posameznih projektih PESCO (UL L 371, 6.11.2020, str. 3).

         (4)  Zlasti Priloga I – Načela PESCO.

         (5)  V sklepih Sveta o varnosti in obrambi z dne 17. junija 2020 je navedeno: „V okviru strateškega kompasa bodo, izhajajoč iz analize groženj in drugih možnih tematskih prispevkov, opredeljene usmeritve in specifični cilji politike“.

         (6)  Sklep Sveta 2013/488/EU z dne 23. septembra 2013 o varnostnih predpisih za varovanje tajnih podatkov EU (UL L 274, 15.10.2013, str. 1).

         (7)  V skladu s seznamom opredelitev podatkov na področju obrambe, ki ga pripravlja Evropska obrambna agencija (EDA) (EDA201807105).

         (8)  V skladu z ustreznimi veljavnimi smernicami Nata o izdatkih na področju obrambe se 2 % BDP uporablja samo za tiste vključene države članice, ki so tudi članice Nata, in ne predstavlja cilja, dogovorjenega v okviru PESCO.

         (9)  Novembra 2007 je usmerjevalni odbor Evropske obrambne agencije v sestavi ministrov odobril štiri skupna merila za naložbe: nabava opreme (vključno z raziskavami in razvojem/raziskovalnimi in tehnološkimi dejavnostmi): 20 % vseh izdatkov za obrambo; nabava opreme v okviru evropskega sodelovanja: 35 % vseh izdatkov za nabavo opreme; raziskave in tehnologija na področju obrambe: 2 % vseh izdatkov za obrambo; raziskave in tehnologija na področju obrambe v okviru evropskega sodelovanja: 20 % vseh izdatkov za raziskave in tehnologijo na področju obrambe.

         (10)  Zlasti Priloga I – načela PESCO.

         (11)  Namen procesa glavnega cilja in zlasti kataloga sil je doseči popolno razumevanje sil, ki so potencialno na voljo za misije in operacije v okviru SVOP, in z njimi povezanih zmogljivosti, brez poseganja v postopke oblikovanja sil, ki služijo misijam in operacijam v okviru SVOP, ali povezave z njimi.

         (12)  Sklep Sveta (SZVP) 2021/509 z dne 22. marca 2021 o vzpostavitvi Evropskega mirovnega instrumenta in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2015/528 (UL L 102, 24.3.2021, str. 14).

         (13)  Direktiva 2009/81/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju postopkov za oddajo nekaterih naročil gradenj, blaga in storitev, ki jih oddajo naročniki na področju obrambe in varnosti, ter spremembi direktiv 2004/17/ES in 2004/18/ES (UL L 216, 20.8.2009, str. 76).