				|

		52012DC0314

			Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Belgije za leto 2012 in mnenje Sveta o belgijskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2015 /* COM/2012/0314 final - 2012/ () */

			   	Priporočilo za
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Belgije za leto 2012
in mnenje Sveta o belgijskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2015
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97
z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim
stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2)
Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2], zlasti člena 6(1)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[3],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Evropski svet je 26. marca 2010
potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za
delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju
ekonomskih politik ter se bo osredotočala na ključna področja,
na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno
rast in konkurenčnost.
(2)       Svet je 13. julija 2010
sprejel priporočilo v zvezi s širšimi smernicami ekonomskih politik držav
članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o
smernicah za politike zaposlovanja držav članic[5], ki skupaj tvorita „integrirane
smernice“. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice
upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.
(3)       Svet je 12. julija 2011
sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim reformnim programom Belgije za
leto 2011 ter dal mnenje o dopolnitvi belgijskega programa stabilnosti za
obdobje 2011–2014.
(4)       Komisija je 23. novembra 2011
sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega
evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki
temelji na strategiji Evropa 2020. 14. Februarja 2012 je
Komisija na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela Poročilo o
mehanizmu opozarjanja[6],
v katerem je Belgijo označila kot državo članico, za katero bi bilo
treba opraviti poglobljen pregled.
(5)       Evropski svet je 2. marca 2012
potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne
konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po dajanju
prednosti rasti prijazni fiskalni konsolidaciji, ponovni vzpostavitvi
običajnih pogojev dodeljevanja posojil gospodarstvu, spodbujanju rasti in
konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize
ter posodobitvi javne uprave.
(6)       Evropski svet je 2. marca 2012
tudi pozval države članice, ki sodelujejo v paktu „euro plus“, naj
pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove
programe stabilnosti oziroma konvergenčne programe in nacionalne reformne
programe.
(7)       Belgija je 30. aprila 2012
predložila program stabilnosti iz leta 2012 za obdobje 2012–2015 in
nacionalni reformni program za leto 2012. Programa sta bila ocenjena
istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave. Komisija je v
poglobljenem pregledu iz člena 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011
preučila tudi, ali so Belgijo prizadela makroekonomska neravnotežja.
Komisija je v svojem poglobljenem pregledu ugotovila[7], da ima Belgija težave z
zunanjim neravnotežjem, ki pa ni čezmerno.
(8)       Na podlagi ocene programa
stabilnosti iz leta 2012 v skladu s členom 5(1) Uredbe Sveta
(ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem
temeljijo proračunske napovedi v programu, verjeten za obdobje 2012–2013
in optimističen za obdobje 2014–2015, saj predvideva, da bo rast BDP
precej višja od zadnje ocene potencialne rasti v napovedi Komisije iz
pomladi 2012. Cilj proračunske strategije, opisane v programu, je
čezmerni primanjkljaj v letu 2012 zmanjšati pod mejo 3 % BDP (na
2,8 % BDP s 3,7 % BDP v letu 2011), do leta 2015 pa doseči
ničelni primanjkljaj. Program potrjuje prejšnji srednjeročni
proračunski cilj presežka v višini 0,5 % BDP v strukturnem smislu, ki
ustrezno odraža zahteve Pakta za stabilnost in rast. Načrtovano zmanjšanje
nominalnega primanjkljaja v letu 2012 je skladno z rokom, ki ga je Svet
določil za odpravo čezmernega primanjkljaja, načrtovana fiskalna
konsolidacija pa ustreza priporočilu v okviru postopka v zvezi s
čezmernim primanjkljajem, ki predvideva minimalno povprečno letno
fiskalno konsolidacijo v višini 0,75 % BDP v strukturnem smislu. Ob
upoštevanju diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov načrtovana stopnja
rasti javnofinančnih odhodkov ustreza referenčni vrednosti za odhodke
iz Pakta za stabilnost in rast za obdobje 2013–2015, vendar ne za leto 2012. Na
podlagi (preračunanega) strukturnega proračunskega salda[8] program predvideva, se bo
strukturni saldo v letu 2012 popravil za 1,1 odstotne
točke BDP, v obdobju 2013–2015 pa v povprečju za 0,8 % BDP.
Vendar pa dejstvo, da dodatni ukrepi, ki naj bi bili sprejeti od leta 2013
naprej, še niso opredeljeni, in da je makroekonomski scenarij od leta 2014
naprej preveč optimističen, povzroča tveganja.
Javnofinančni dolg, ki je v letu 2011 znašal 98 % BDP, kar je krepko
nad mejo 60 %, naj bi se skladno s programom najprej ustalil, leta 2015
pa naj bi se zmanjšal na 92,3 % BDP, kar bi pomenilo zadosten napredek v
smeri skladnosti s ciljem glede zmanjšanja dolga iz Pakta za stabilnost in
rast. Poleg tega so izrazito visoke posredne obveznosti, ki izvirajo iz
jamstev, danih finančnemu sektorju. Na pravilih temelječemu
večletnemu javnofinančnemu okviru bi, zlasti na strani odhodkov,
koristili mehanizmi izvrševanja in/ali zaveze v regijah in skupnostih ter na
lokalni ravni, da bi te izpolnile svoje ciljne primanjkljaje.
(9)       Obravnavajo naj se stroški,
povezani s staranjem prebivalstva, visok javni dolg pa naj se zmanjša s
strukturnim zmanjšanjem primanjkljaja. Nova zvezna vlada se je decembra 2011
dogovorila o reformi belgijskega sistema socialne varnosti za starejše Zdaj je
potrebno učinkovito izvajanje in spremljanje začetih zakonskih
reform, da bi zvišali dejansko upokojitveno starost. Reformo sistema socialne
varnosti za starejše je nujno treba podpreti z ukrepi, ki spodbujajo aktivno
staranje in podaljšanje delovne aktivnosti, ta cilj pa bi pomagale izpolniti
tudi dodatne reforme, kot je na primer vezava zakonsko določene
upokojitvene starosti na pričakovano življenjsko dobo.
(10)     Belgijski finančni sistem
se še vedno sooča s precejšnjimi težavami. Prestrukturiranje belgijskih
bank še poteka in državna pomoč, ki je bila zaradi finančne krize
dodeljena v obdobju 2008/2009, še ni v celoti odplačana. Poleg tega so
glede na visoko raven jamstev tveganja v bančnem in javnem sektorju
medsebojno povezana.
(11)     Tekoči račun se
skozi čas postopoma slabša. Izboljšanje storitvene bilance ne odtehta
poslabšanja trgovinske bilance. Belgijski izvoz se ni skrčil le v razmerju
do rastoče svetovne trgovine, ampak tudi v razmerju do drugih držav
euroobmočja in povprečja euroobmočja, kar kaže na neugodne
domača gibanja glede stroškov dela na enoto v primerjavi z
najpomembnejšimi belgijskimi trgovinskimi partnericami (NL, FR, DE) in celotnim
euroobmočjem. Prizadevanja vlade, da bi v obdobju 2011–2012 realno rast
plač omejila na največ 0,3 %, zaradi sistema samodejne
indeksacije plač morda ne bodo preprečila, da bi nominalna rast
plač presegla rast v sosednjih državah. Raven produktivnosti je sicer
visoka, vendar raste zelo počasi, stroški vmesnih vložkov, zlasti
energije, pa so visoki. Maloprodajne cene plina in električne energije so
bile zamrznjene kot ukrep za omejitev inflacije, vendar niso bili sprejeti
nobeni konkretni ukrepi za prenovo sistema kolektivnih pogajanj o plačah
in sistema indeksacije plač. Intenzivnost raziskav in razvoja v zasebnem
sektorju je v zadnjih letih zastala. Pomanjkanje visoko usposobljenih
strokovnjakov, zlasti v naravoslovju in tehniki, bi lahko začelo resno
ovirati nadaljnje izboljševanje uspešnosti inovacij v belgijskem gospodarstvu.
(12)     Sprejeti so bili nekateri
strukturni ukrepi za povečanje zaposlenosti mladih in starejših delavcev
ter za vključitev večjega števila brezposelnih v delovno silo.
Belgija je začela obsežno prenovo sistema nadomestil za brezposelnost,
vendar strukturne težave na trgu dela ostajajo in bi bilo v zvezi njimi
mogoče storiti več. Za izboljšanje učinkovitosti aktivne
politike zaposlovanja je bistvenega pomena, da se poveča delež
prebivalstva, vključenega v vseživljenjsko učenje, in izvede reforme
poklicnega izobraževanja in usposabljanja, zlasti za starejše delavce in
prikrajšane skupine, kot so na primer osebe s priseljenskim ozadjem. V zvezi z
zmanjšanjem davčne obremenitve dela ni bil dosežen pomemben napredek.
Junija 2011 je bil za najnižje plače uveden novo davčno
olajšavo, vendar se je izkazalo, da ne zadošča za odpravo močnih
pasti brezposelnosti na dnu plačilne lestvice. Sprejet ni bil noben ukrep
za prenos davčne obremenitve z dela na potrošnjo in/ali ekološke dajatve.
(13)     Cene številnih vrst blaga in
storitev so na splošno višje kot v drugih državah članicah, kar odraža
šibke konkurenčne pritiske – zlasti v maloprodajnem sektorju in mrežnih
dejavnostih – ter šibek nadzorni okvir. V maloprodajnem sektorju so ovire za
vstop na trge in operativne omejitve ostale visoke. Zlasti predpisi, ki
omejujejo konkurenco, še vedno omejujejo obratovalni čas, ščitijo
uveljavljena domača podjetja pred vstopom novih konkurentov na trg ter
ovirajo širjenje novih poslovnih modelov in tehnologij. Skupni konkurenčni
problem v mrežnih dejavnostih v Belgiji je močan položaj največjih
podjetij in visoke ovire za vstop v primerjavi z drugimi državami
članicami, kar pomeni, da lahko nekdanji monopolisti v teh sektorjih še
vedno zaračunavajo višje cene, kot bi jih dovoljeval konkurenčni trg.
Trenutno poteka prenova belgijskega organa, pristojnega za konkurenco, vendar
še ni jasno, ali bo novi organ dovolj neodvisen in ali bo imel na razpolago
ustrezne vire.
(14)     Belgija je na dobri poti, da
izpolni cilj glede povečanja deleža energije iz obnovljivih virov v
gospodarstvu, glede na napovedi pa ni dosegla skoraj nikakršnega napredka v
smeri izpolnitve cilja 15–odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov v
sektorjih, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami[9]. Belgija v letu 2011 ni
sprejela zadostnih ukrepov oziroma pobud v okviru politik za obravnavo tega
stanja.
(15)     Belgija je v okviru pakta
„euro plus“ sprejela številne zaveze. Te zaveze in izvajanje zavez,
predstavljenih leta 2011, se nanašajo na izboljšanje konkurenčnosti, dvig
stopnje zaposlenosti, izboljšanje vzdržnosti javnih financ in krepitev
finančne stabilnosti. Komisija je ocenila izvajanje zavez iz pakta „euro
plus“. Rezultate te ocene je upoštevala pri priporočilih.
(16)     V okviru evropskega semestra
je Komisija izvedla obsežno analizo belgijske ekonomske politike. Ocenila je
program stabilnosti in nacionalni reformni program ter predstavila poglobljen
pregled. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje
Evropske unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne
odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za
vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Belgiji, ampak tudi
spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega
semestra so izražena v priporočilih iz točk (1) do (7) v
nadaljevanju.
(17)     Svet je ob upoštevanju te
ocene preučil belgijski program stabilnosti za leto 2012, njegovo mnenje[10] pa je izraženo zlasti v
priporočilu v točki (1) spodaj.
(18)     Svet je ob upoštevanju
rezultatov poglobljenega pregleda, ki ga je izvedla Komisija, in te ocene
preučil nacionalni reformni program Belgije za leto 2012 in belgijski
program stabilnosti. Njegova priporočila v skladu s členom 6
Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena zlasti v priporočilih v
točkah (1), (4), (5) in (6) spodaj –
PRIPOROČA, naj Belgija v obdobju 2012–2013:
1.           Izvršuje proračun za
leto 2012, kot je predvideno, in zagotovi odpravo čezmernega
primanjkljaja do leta 2012. Poleg tega naj opredeli potrebne ukrepe za
zagotovitev izvajanja proračunske strategije za leto 2013 in nadaljnja
leta ter s tem zagotovi trajno odpravo čezmernega primanjkljaja in
zadosten napredek pri izpolnjevanju srednjeročnega proračunskega
cilja, med drugim skladnost z referenčno vrednostjo za odhodke iz Pakta za
stabilnost in rast, in zagotovi napredek pri izpolnjevanju cilja glede
zmanjšanja dolga. Prilagodi naj fiskalni okvir za zagotovitev zavezujoče
narave proračunskih ciljev na zvezni in nižjih ravneh, ter poveča
preglednost porazdelitve bremena in prevzemanja odgovornosti na vseh ravneh
oblasti.
2.           Še nadalje naj izboljša
dolgoročno vzdržnost javnih financ z omejevanjem odhodkov v zvezi s
staranjem, med drugim zdravstvenih odhodkov. Zlasti naj izvede reformo
predčasnega upokojevanja in pokojninskega sistema ter uvede ukrepe, ki bodo
zakonsko določeno upokojitveno starost vezali na daljšanje
pričakovane življenjske dobe.
3.           Dodatno naj poveča
kapital najšibkejših bank ter tako okrepi bančni sektor, da bo lahko
opravljal svojo običajno vlogo pri posojanju gospodarstvu.
4.           Za spodbuditev ustvarjanja
novih delovnih mest in konkurenčnosti naj v posvetovanju s socialnimi
partnerji in v skladu z nacionalnimi praksami sprejme ukrepe za reformo sistema
kolektivnih pogajanj o plačah in indeksacije plač. Najprej naj
zagotovi, da bodo plače bolje odražale spremembe v konkurenčnosti in
produktivnosti dela in sicer tako, da (i) zagotovi izvajanje naknadnih
korekcijskih mehanizmov, ki jih predvideva „plačna norma“ in spodbudi
sklepanje globalnih sporazumov, da bi se izboljšala stroškovna konkurenčnost
ter (ii) olajša uporabo klavzule o izvzetju pri sektorskih kolektivnih
pogodbah ter tako rast plač bolje uskladi s spremembami produktivnosti
dela na lokalni ravni.
5.           Davčno obremenitev naj z
dela v znatni meri prenese na davke, ki manj izkrivljajo rast, na primer na
okoljske davke. Nadaljuje naj začete reforme sistema nadomestil za
brezposelnost, ki bi zmanjšali odvračanje od iskanja zaposlitve in
okrepili osredotočenost podpore pri zaposlovanju in politik za
vključevanje na trg dela na ranljive skupine, zlasti osebe s priseljenskim
ozadjem. Načrtovano nadaljnjo reorganizacijo pristojnosti na področju
trga dela naj izkoristi za povečanje medregionalne mobilnosti delovne sile
in za boljšo usklajenost politik v zvezi z izobraževanjem, vseživljenjskim učenjem,
poklicnim usposabljanjem in zaposlovanjem. Sedanja prizadevanja za
vključevanje na trg dela naj razširi na vse starostne skupine.
6.           Še naprej naj krepi
konkurenco v maloprodajnem sektorju z zmanjševanjem ovir za vstop na trg in
operativnih omejitev. Uvede naj ukrepe za okrepitev konkurence v mrežnih
dejavnostih (električna energija in plin, telekomunikacije ter poštne in
prometne storitve) s spremembo regulativnih ovir in z okrepitvijo
institucionalne ureditve, ki bo omogočila učinkovito izvajanje pravil
o državni pomoči.
7.           Sprejme naj ukrepe za
izboljšanje nezadovoljivega napredka pri izpolnjevanju ciljev v zvezi z
emisijami toplogrednih plinov v sektorjih, ki niso vključeni v sistem
trgovanja z emisijami. Zlasti naj zagotovi znaten prispevek prometnega sektorja
k izpolnitvi tega cilja.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997,
str. 1.
[2]               UL L 306, 23.11.2011,
str. 25.
[3]               COM(2012) 314 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 in P7_TA(2012)0047.
[5]               Sklep Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 150 final.
[8]               Ciklično prilagojeni saldo
brez enkratnih in začasnih ukrepov, ki so ga službe Komisije
preračunale na podlagi informacij, predloženih v programu, z uporabo
skupno dogovorjene metodologije.
[9]               Sektorji, vključeni v sistem
trgovanja z emisijami EU, v Belgiji proizvedejo le 37,9 % emisij. Med pomembnejšimi sektorji, ki niso
vključeni v sistem trgovanja z emisijami, sta najpomembnejša vira emisij
toplogrednih plinov v državi cestni promet (21,5 %) in raba energije (38,9 %).
.
[10]             V skladu s členom 5(2)
Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 14. julija 2015 v zvezi z nacionalnim programom reform Finske za leto 2015 in mnenje Sveta o programu Finske za stabilnost za leto 2015

text:
               18.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/14

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 14. julija 2015
   v zvezi z nacionalnim programom reform Finske za leto 2015 in mnenje Sveta o programu Finske za stabilnost za leto 2015
   (2015/C 272/04)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik. Strategija se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je na predlog Komisije 14. julija 2015 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (3). Skupaj tvorita „integrirane smernice“ in države članice so bile pozvane, naj jih upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 8. julija 2014 sprejel priporočilo (4) v zvezi z nacionalnim programom reform Finske za leto 2014 in dal mnenje o dopolnjenem programu Finske za stabilnost za leto 2014. Komisija je 28. novembra 2014 predložila mnenje o osnutku proračunskega načrta Finske za leto 2015 v skladu z Uredbo (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5).

               (4)

               Komisija je 28. novembra 2014 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2015. Komisija je isti dan na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Finska opredeljena kot ena od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljeni pregled.

               (5)

               Evropski svet je 18. decembra 2014 potrdil prednostne naloge za spodbujanje naložb, okrepitev strukturnih reform ter prizadevanje za odgovorno in rasti prijazno konsolidacijo javnih financ.

               (6)

               Komisija je 26. februarja 2015 objavila poročilo o državi za Finsko za leto 2015. V njem je bil ocenjen napredek Finske pri izpolnjevanju priporočil za posamezne države, sprejetih 8. julija 2014. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da na Finskem obstajajo makroekonomska neravnotežja, zaradi katerih so potrebni ukrepi politike in spremljanje. Pozornost je treba posvetiti zlasti tveganjem, povezanim s šibko izvozno uspešnostjo v razmerah industrijskega prestrukturiranja. Čeprav se je krčenje deležev na izvoznih trgih in elektronske industrije večinoma zaustavilo, raven naložb ostaja nizka, potencialna rast pa se je zmanjšala. Dolg zasebnega sektorja se je stabiliziral in trenutno ne vzbuja zaskrbljenosti, vendar je razmeroma visok, zato ga je treba pozorno spremljati.

               (7)

               Finska je 2. aprila 2015 predložila nacionalni program reform za leto 2015 in program za stabilnost za leto 2015. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (8)

               Za Finsko trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. V programu za stabilnost za leto 2015, ki ga je predložila odhajajoča vlada in ki temelji na predpostavki nespremenjene politike in zajema obdobje 2014–2019, je predvideno nadaljnje povečanje nominalnega primanjkljaja, ki se je v letu 2014 povečal na 3,2 % BDP in s tem presegel referenčno vrednost 3 % BDP, in sicer na 3,4 % BDP v letu 2015, preden se bo postopoma zmanjšal na 3,1 % BDP v letu 2017 in na 2,5 % BDP v letu 2019. V skladu s programom za stabilnost za leto 2015 naj bi se delež javnega dolga v BDP v obdobju napovedi programa povečal in do leta 2019 dosegel 67,8 %. Srednjeročni cilj, tj. strukturni primanjkljaj v višini 0,5 % BDP, ne bo dosežen do konca programskega obdobja. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2015 naj bi se Finski obetal splošni javnofinančni primanjkljaj v višini 3,3 % BDP v letu 2015 in 3,2 % BDP v letu 2016, delež javnega dolga v BDP pa naj bi se do leta 2016 po napovedih povečal na 64,4 % BDP. Komisija je 13. maja 2015 objavila poročilo v skladu s členom 126(3) Pogodbe, v katerem je navedla, da merili glede primanjkljaja in dolga nista veljali za izpolnjeni. Vendar pa je nova vlada 27. maja objavila strateški program, vključno s predvidenimi ukrepi za konsolidacijo. Po oceni Komisije naj bi s temi ukrepi, če bodo v celoti izvršeni, v letu 2016 zmanjšali nominalni primanjkljaj precej pod 3 % BDP. Po poslabšanju razmer v letu 2014 je prišlo do odstopanja od zahtevanega strukturnega napora tudi v okviru preventivnega dela v letu 2015. Referenčna vrednost za odhodke naj bi bila brez težav dosežena v letu 2015. Obstaja pa tveganje znatnega odstopanja od zahtevane prilagoditve za dosego srednjeročnega cilja v letih 2014 in 2015, kar bo treba naknadno ponovno oceniti. Glede na ukrepe, ki jih je napovedala nova vlada, v letu 2016 obstaja tveganje določenega odstopanja. Zato bodo potrebni nadaljnji ukrepi za dosego zahtevanih strukturnih prilagoditev. Svet na podlagi ocene programa za stabilnost in ob upoštevanju pomladanske napovedi Komisije iz leta 2015 ter ocene ukrepov za konsolidacijo, ki jih je nova vlada predstavila 27. maja, meni, da obstaja tveganje, da Finska ne bo izpolnjevala določb Pakta za stabilnost in rast. Čeprav je država dosegla določen napredek pri izvajanju upravnih reform, bi bilo mogoče učinkovitost finskega javnega sektorja še izboljšati, zlasti na področjih, ki jim v prihodnosti grozi stroškovni pritisk zaradi staranja prebivalstva.
               Socialni partnerji so jeseni 2014 dosegli dogovor o vsebini pokojninske reforme, vendar je slednjo treba še sprejeti. Povečanje udeležbe starejših delavcev na trgu dela je bistvenega pomena glede na vrzel v fiskalni vzdržnosti ter načrtovano zvišanje zakonsko določene upokojitvene starosti. Glavna razloga za zgodnji izstop s trga dela sta zlasti invalidnost in daljše obdobje izplačevanja nadomestil za brezposelnost za starejše delavce. Vladni predlog zakona o reformi socialnih in zdravstvenih storitev je bil predložen parlamentu decembra 2014, vendar do parlamentarnih volitev aprila 2015 ni bila sprejeta nobena rešitev za uravnoteženje upravnega modela velikih občinskih koalicij z avtonomijo posameznih občin, zagotovljeno z ustavo, zato je predlog zakona zapadel. Finske občine so relativno majhne, vendar izvajajo precej obsežne naloge v primerjavi s tistimi v drugih evropskih državah. Reforma strukture občin poteka z nekaj zamude in občine izvajajo raziskave o pozitivnih učinkih združitev. V skladu z nacionalnim programom reform za leto 2015 bi bil nov zakonodajni predlog lahko predložen parlamentu do konca leta 2016.

               (9)

               Zaradi staranja prebivalstva in upadanja delovno sposobnega prebivalstva je pomembno, da ima trg dela dostop do vse potencialne delovne sile. Finska je glede tega dosegla nekaj napredka in sprejela več ukrepov, vključno z boljšo organizacijo subvencioniranja plač, s posebnim poudarkom na starejših, in javne službe za zaposlovanje. Stopnja brezposelnosti je leta 2014 znašala 8,7 % in narašča, zlasti med mladimi in starejšimi delavci. Dogovor o zmernosti plač iz leta 2013 podpira ponovno vzpostavitev stroškovne in izvozne konkurenčnosti prek nižje rasti stroškov dela na enoto.

               (10)

               Finska je dosegla nekaj napredka pri krepitvi svojih zmogljivosti za zagotavljanje inovativnih proizvodov. Vlada izvaja celovito reformo raziskovalnih zavodov in financiranja raziskav. Programi politik za čisto tehnologijo, biotehnologijo in digitalizacijo so obetavni, vendar razmeroma majhnega obsega. Čeprav so naložbe v raziskave in razvoj med najvišjimi v Uniji, se Finska še vedno sooča z izzivi pri njihovem pretvarjanju v uspešne izvozne proizvode in storitve. Vlada si prizadeva za večjo enostavnost in učinkovitost sistemov za podporo podjetjem, povečanje financiranja za zagonska podjetja in spodbujanje njihove internacionalizacije. Kljub temu naložbe na Finskem ostajajo nizke, težave z izvozom se nadaljujejo in zaposlenost je upadla. Potrebna so tudi prizadevanja za krepitev konkurence na proizvodnem in storitvenem trgu, zlasti v maloprodajnem sektorju, ki je še vedno zelo koncentriran.

               (11)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Finske in jo objavila v poročilu o državi za leto 2015. Prav tako je ocenila program za stabilnost in nacionalni program reform ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Finska prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Finskem, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU. Priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih 1 do 4 spodaj.

               (12)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj.

               (13)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in program za stabilnost. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih 2 in 3 spodaj.

               (14)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na podlagi te analize je Svet izdal posebna priporočila, naslovljena na države članice, katerih valuta je euro (7). Finska bi morala kot država, katere valuta je euro, zagotoviti tudi celovito in pravočasno izvedbo teh priporočil –

         PRIPOROČA, da Finska v obdobju 2015–2016 ukrepa tako, da:

               1.

               Doseže fiskalno prilagoditev v višini najmanj 0,1 % BDP za dosego srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2015 in 0,5 % BDP v letu 2016. Nadaljuje prizadevanja za zmanjšanje vrzeli v fiskalni vzdržnosti in okrepi pogoje za rast.

               2.

               Sprejme dogovorjeno pokojninsko reformo in postopoma odpravi možnosti predčasnega izstopa s trga dela. Zagotovi učinkovito načrtovanje in izvajanje upravnih reform v zvezi s strukturo občin ter socialnih in zdravstvenih storitev, da se povečata produktivnost in stroškovna učinkovitost pri zagotavljanju javnih storitev, ob tem pa zagotovi njihova kakovost.

               3.

               Si prizadeva za izboljšanje zaposljivosti mladih, starejših in dolgotrajno brezposelnih, s posebnim poudarkom na razvoju znanj in spretnosti, ki se zahtevajo za delovna mesta. Spodbuja razvoj plač v skladu s produktivnostjo, pri tem pa dosledno upošteva vlogo socialnih partnerjev in deluje v skladu z nacionalno prakso.

               4.

               Sprejme ukrepe za odprtje maloprodajnega sektorja za učinkovito konkurenco.

      V Bruslju, 14. julija 2015

            Za Svet

            Predsednik

         P. GRAMEGNA

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Ohranjen s Sklepom Sveta 2014/322/EU z dne 6. maja 2014 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic za 2014 (UL L 165, 4.6.2014, str. 49).

      (4)  Priporočilo Sveta z dne 8. julija 2014 v zvezi z nacionalnim programom reform Finske za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Finske za stabilnost za leto 2014 (UL C 247, 29.7.2014, str. 127).

      (5)  Uredba (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o skupnih določbah za spremljanje in ocenjevanje osnutkov proračunskih načrtov ter zagotavljanje zmanjšanja čezmernega primanjkljaja držav članic v euroobmočju (UL L 140, 27.5.2013, str. 11).

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.

      (7)  UL C 272, 18.8.2015, str. 98.


title: Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 15. decembra 2015 o ocenjevanju čezmejnih učinkov ukrepov makrobonitetne politike in njihovi prostovoljni vzajemnosti (ESRB/2015/2)

text:
               12.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 97/9

         PRIPOROČILO EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
   z dne 15. decembra 2015
   o ocenjevanju čezmejnih učinkov ukrepov makrobonitetne politike in njihovi prostovoljni vzajemnosti
   (ESRB/2015/2)
   (2016/C 97/02)
   SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja (1) ter zlasti člena 3 in členov 16 do 18 Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (2) ter zlasti člena 458 Uredbe,
   ob upoštevanju Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (3) ter zlasti oddelka II poglavja 4 naslova VII Direktive,
   ob upoštevanju Sklepa ESRB/2011/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 20. januarja 2011 o sprejetju Poslovnika Evropskega odbora za sistemska tveganja (4) ter zlasti člena 15(3)(e) in členov 18 do 20 Sklepa,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Finančni sistem v Uniji je zelo povezan. To pomeni, da tuji subjekti pogosto opravljajo čezmejne finančne storitve. Na enotnem trgu lahko ponudniki finančnih storitev v posamezni državi članici izbirajo med opravljanjem finančnih storitev prek podrejenih družb ali podružnic v drugi državi članici in neposrednim opravljanjem čezmejnih finančnih storitev. Zaradi tega ima lahko nacionalna makrobonitetna politika precejšnje čezmejne učinke.

               (2)

               Tujih ponudnikov finančnih storitev, ki opravljajo čezmejne finančne storitve neposredno ali prek podružnic v drugih državah članicah, običajno ne prizadenejo ukrepi makrobonitetne politike, ki veljajo za nacionalne ponudnike finančnih storitev v zadevnih državah članicah. To posledično ponudnike finančnih storitev, za katere bi sicer veljale take zahteve, tj. ker imajo lokalno podrejeno družbo, spodbudi, da svoje dejavnosti usmerijo prek drugih poti, da obidejo ukrepe države gostiteljice. Uhajanja in regulativna arbitraža, ki so posledica takega ravnanja, bi lahko ogrozili učinkovitost nacionalnih ukrepov makrobonitetne politike.

               (3)

               Poleg tega lahko pride do izkrivljanja konkurence, če podružnice tujih ponudnikov finančnih storitev in tuji ponudniki finančnih storitev, ki neposredno opravljajo čezmejne finančne storitve, v razmerju do domačih ponudnikov finančnih storitev in podrejenih družb tujih ponudnikov finančnih storitev v zadevni državi članici izkoriščajo svoje konkurenčne prednosti, kot so nižje kapitalske zahteve za izpostavljenosti, ki jih ustvarijo v državi članici, v kateri se aktivira ukrep, da bi tako povečali svoj tržni delež.

               (4)

               Ukrepi makrobonitetne politike ene države bodo imeli prek čezmejnih povezav zunanje učinke na finančno stabilnost v drugih državah. Na splošno bodo ti učinki pozitivni, saj makrobonitetna politika zmanjšuje sistemsko tveganje ter verjetnost in vpliv sistemskih kriz, s čimer izboljšuje tudi finančno stabilnost v drugih državah članicah. Vendar so ti učinki lahko tudi negativni. Na primer, čeprav so podružnice tujih ponudnikov finančnih storitev in tuji ponudniki finančnih storitev, ki neposredno opravljajo čezmejne finančne storitve, izpostavljeni enakim tveganjem kot domači ponudniki finančnih storitev in podrejene družbe tujih ponudnikov finančnih storitev, se od njih običajno ne zahteva, da okrepijo odpornost proti tem tveganjem, na primer tako, da bi zanje veljali nacionalni kapitalski ukrepi v njihovi matični državi članici. Poleg tega, če imajo ti ponudniki finančnih storitev konkurenčno prednost pred domačimi ponudniki finančnih storitev in podrejenimi družbami tujih ponudnikov finančnih storitev, jih to lahko spodbudi k povečanju izpostavljenosti zadevnim makrobonitetnim tveganjem v državi članici, v kateri se aktivira ukrep, s čimer matično državo članico izpostavijo večjemu tveganju. Če bi se ta makrobonitetna tveganja v zvezi z opravljanjem finančnih storitev uresničila, bi se kapitalski blažilniki teh ponudnikov finančnih storitev lahko izkazali za nezadostne, kar bi imelo negativne posledice za finančne sisteme njihovih matičnih držav članic.

               (5)

               Oblikovalci makrobonitetne politike morajo na podlagi tega in za zagotavljanje učinkovitosti in doslednosti makrobonitetne politike ustrezno upoštevati take čezmejne učinke in po potrebi uporabiti primerne instrumente politike za njihovo obravnavo. Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) za dosego tega cilja priporoča pristop, ki temelji na dveh glavnih stebrih, in sicer: (a) na sistematičnem ocenjevanju čezmejnih učinkov makrobonitetne politike in (b) na usklajenem odzivu politike v obliki prostovoljne vzajemnosti ukrepov makrobonitetne politike, kadar je to potrebno. Pomembno je tudi, da se ta stebra izvajata čim bolj dosledno v celotni Uniji.

               (6)

               Sistematično ocenjevanje čezmejnih učinkov makrobonitetne politike doslej ni bilo deležno pozornosti, kakršno si zasluži. To gre deloma pripisati dejstvu, da je znanje o (morebitnih) kanalih za prenos škodljivih vplivov še vedno omejeno in da razpoložljivi podatki doslej niso bili v celoti proučeni za namen analize čezmejnih učinkov. Za ESRB je zato pomembno, da se vsi razpoložljivi podatki sistematično uporabijo za boljše razumevanje in ocenjevanje čezmejnih učinkov.

               (7)

               Pomembno je določiti postopek, ki je usmerjen v sistematično ocenjevanje čezmejnih učinkov makrobonitetne politike in katerega cilj je zagotoviti, da oblikovalci makrobonitetne politike vnaprej ocenijo morebitne čezmejne učinke svojih predlaganih ukrepov. Ob upoštevanju sedanjih zahtev Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5), Direktive 2013/36/EU in Priporočila ESRB/2013/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja (6) bi morali oblikovalci makrobonitetne politike naknadno oceniti tudi dejanske čezmejne učinke svojih politik. Z analitičnim delom, ki ga opravijo države članice, bo dopolnjeno analitično delo, ki ga opravi ESRB.

               (8)

               Usklajeni odziv politike, ki ga zagovarja ESRB, ima obliko ureditve za prostovoljno vzajemnost ukrepov makrobonitetne politike. Prostovoljnost ureditve, ki izhaja iz narave priporočil ESRB (7), tako prostovoljno vzajemnost loči od obveznega priznavanja nekaterih ukrepov makrobonitetne politike v pravu Unije. To priporočilo, z izjemo priporočila A v zvezi z ocenjevanjem čezmejnih učinkov in priporočila B v zvezi z uradnim obvestilom o ukrepih makrobonitetne politike, ni namenjeno uporabi v zvezi z ukrepi makrobonitetne politike, za katere je v pravu Unije že določeno obvezno priznavanje. Obvezno priznavanje je trenutno določeno v zvezi z ukrepi, sprejetimi na podlagi členov 124(5) in 164(7) Uredbe (EU) št. 575/2013, ter za proticiklični kapitalski blažilnik, če je določen pod zgornjo mejo za obvezno priznavanje. Enaka izjema velja za stopnje proticikličnega kapitalskega blažilnika nad zgornjo mejo za obvezno priznavanje, saj Priporočilo ESRB/2014/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja (8) že zagovarja zagotovitev polne vzajemnosti stopenj proticikličnega kapitalskega blažilnika med državami članicami.

               (9)

               Za zagotavljanje učinkovitosti in doslednosti nacionalnih ukrepov makrobonitetne politike je pomembno, da se obvezno priznavanje, ki se zahteva v pravu Unije, dopolni s prostovoljno vzajemnostjo, s čimer se tudi podružnice tujih ponudnikov finančnih storitev in tuji ponudniki finančnih storitev, ki neposredno opravljajo čezmejne finančne storitve, zajamejo v okvir nacionalnih ukrepov makrobonitetne politike. Končni cilj je uporaba enakega niza makrobonitetnih zahtev za isto vrsto izpostavljenosti tveganju v posamezni državi članici, ne glede na pravni status in lokacijo ponudnika finančnih storitev. Zato bi bilo treba za ukrepe makrobonitetne politike, ki temeljijo na izpostavljenosti, zlasti tiste, ki so usmerjeni v posebno izpostavljenost tveganju, zagotoviti vzajemnost.

               (10)

               To priporočilo daje ustreznim organom smernice za sprejetje vzajemnih ukrepov kot odziv na ukrepe makrobonitetne politike drugih ustreznih organov. Za v njem navedene ukrepe makrobonitetne politike, ki se aktivirajo v eni državi članici, bi bilo treba zagotoviti vzajemnost v vseh drugih državah članicah. Ukrepi makrobonitetne politike bodo navedeni v tem priporočilu, če ustrezni organ, pristojen za aktiviranje, zahteva vzajemnost in če ESRB presodi, da je zahteva za vzajemnost utemeljena. Za zagotavljanje učinkovitosti ureditve prostovoljne vzajemnosti je pomembno, da je ESRB o takih ukrepih uradno obveščen pravočasno in dovolj podrobno, za kar se uporablja standardizirana predloga.

               (11)

               Za zagotavljanje učinkovitosti ureditve prostovoljne vzajemnosti se od ustreznih organov pričakuje, da bodo vzajemne ukrepe sprejeli v razumnem časovnem okviru. Za ukrepe, ki niso na voljo v vseh jurisdikcijah, se bodo priporočili daljši časovni okviri.

               (12)

               Namen tega priporočila je zajeti vse ukrepe makrobonitetne politike, ne glede na to, na kateri del finančnega sistema se nanašajo. Na podlagi pooblastila ESRB iz Uredbe (EU) št. 1092/2010 je področje uporabe tega priporočila širše od uporabe makrobonitetnih instrumentov, določenih v Direktivi 2013/36/EU in Uredbi (EU) št. 575/2013. Zato je namen tega priporočila zajeti tudi ukrepe, ki v pravu Unije niso bili usklajeni. Področje uporabe tega priporočila je odvisno od jurisdikcije ustreznih organov in zajema ukrepe makrobonitetne politike, za katere so ustrezni organi pooblaščeni, da jih sprejmejo ali aktivirajo.

               (13)

               Za ustrezne organe se štejejo pristojni nacionalni organi, imenovani organi, makrobonitetni organi in Evropska centralna banka (ECB) (za države članice, ki sodelujejo v enotnem mehanizmu nadzora (EMN)), zlasti če so pooblaščeni za sprejetje ali aktiviranje ukrepov makrobonitetne politike. Poleg tega Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 (9) in Uredba (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke (10) ECB dodeljujeta posebne nadzorne naloge. ECB lahko uveljavlja strožje zahteve za kapitalske blažilnike ali strožje ukrepe od tistih, ki jih uveljavljajo imenovani nacionalni organi. ECB se izključno za ta namen po potrebi šteje za pristojni ali imenovani organ ter ima vsa pooblastila in obveznosti, ki jih imajo na podlagi upoštevnega prava Unije pristojni in imenovani organi.

               (14)

               Za nove ukrepe makrobonitetne politike, ki jih sprejmejo države članice, ki sodelujejo v EMN, so obvezni ustrezni postopki usklajevanja v okviru EMN. Ureditev vzajemnosti, kakor jo opredeljuje to priporočilo, ne posega v te notranje postopke usklajevanja v okviru EMN, ESRB pa začne ocenjevanje vzajemnosti šele, ko se končajo notranji postopki usklajevanja v okviru EMN.

               (15)

               Organi lahko izvzamejo ponudnike finančnih storitev, ki niso pomembno izpostavljeni ugotovljenemu makrobonitetnemu tveganju v državi, v kateri se aktivira ukrep (načelo de minimis). To je nacionalna diskrecijska pravica, ki je organi lahko ne uporabijo, če vzajemnost velja kot načelo.

               (16)

               Ustrezni organi bi morali za zagotovitev preglednosti in odgovornosti pri ukrepih makrobonitetne politike ter za njihovo učinkovito izvajanje kot del svoje splošne strategije obveščanja v zvezi z ukrepi makrobonitetne politike vzpostaviti strategijo obveščanja v zvezi z zahtevami za vzajemnost in vsemi vzajemnimi ukrepi. V zvezi z zahtevami za vzajemnost je posebej pomembno, da se vsem zadevnim organom pravočasno zagotovijo vse upoštevne informacije, ki jih potrebujejo za svoje postopke odločanja. Enako pomembno je tudi to, da se deležniki (med drugim neposredni naslovniki ukrepov makrobonitetne politike) pravočasno in v celoti seznanijo z vsemi ukrepi makrobonitetne politike, ki so zanje pomembni.

               (17)

               Postopek, ki ga priporočata to priporočilo in Sklep ESRB/2015/4 (11), je zasnovan tako, da je karseda učinkovit in uspešen pri doseganju prostovoljne vzajemnosti. Vendar bi morala Evropska komisija v okviru prihodnjega pregleda okvira makrobonitetne politike Unije in v skladu z možnimi spremembami veljavnega mehanizma proučiti, ali in kako bi se ureditev prostovoljne vzajemnosti, kakor je določena v tem priporočilu, najbolje umestila v pravo Unije, da bi spodbujala učinkovitost nacionalnih makrobonitetnih politik. Najbolje bi bilo, če bi predlog Evropske komisije temeljil na ureditvi prostovoljne vzajemnosti, kakor je opredeljena v tem priporočilu in v poglavju 11 priročnika ESRB o operacionalizaciji makrobonitetne politike v bančnem sektorju (ESRB Handbook on Operationalising Macroprudential Policy in the Banking Sector; v nadaljnjem besedilu: priročnik ESRB) (12).

               (18)

               Priporočila ESRB se objavijo potem, ko je splošni odbor obvestil Svet o nameri, da jih objavi, in mu dal možnost, da se odzove –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   ODDELEK 1

      PRIPOROČILA

      Priporočilo A – Ocenjevanje čezmejnih učinkov ukrepov makrobonitetne politike, ki jih sprejmejo ustrezni organi

               1.

               Ustreznim organom, pristojnim za aktiviranje, se priporoča, da pred sprejetjem lastnih ukrepov makrobonitetne politike ocenijo čezmejne učinke njihovega izvajanja. Treba je najmanj proučiti kanale za prenos škodljivih vplivov prek prilagoditve tveganja in regulativne arbitraže, in sicer z uporabo metodologije, ki je določena v poglavju 11 priročnika ESRB.

               2.

               Ustreznim organom, pristojnim za aktiviranje, se priporoča, da ocenijo možne:

                           (a)

                           čezmejne učinke (uhajanja in regulativna arbitraža) izvajanja ukrepov makrobonitetne politike v svoji jurisdikciji in

                           (b)

                           čezmejne učinke katerih koli predlaganih ukrepov makrobonitetne politike na druge države članice in enotni trg.

               3.

               Ustreznim organom, pristojnim za aktiviranje, se priporoča, da najmanj enkrat na leto spremljajo uresničevanje in gibanje čezmejnih učinkov ukrepov makrobonitetne politike, ki so jih uvedli.

      Priporočilo B – Uradno obvestilo in zahteva za vzajemnost v zvezi z ukrepi makrobonitetne politike, ki jih sprejmejo ustrezni organi

               1.

               Ustreznim organom, pristojnim za aktiviranje, se priporoča, da ESRB uradno obvestijo o ukrepih makrobonitetne politike takoj, ko jih sprejmejo, najpozneje pa v dveh tednih po sprejetju. Uradno obvestilo mora vključevati oceno čezmejnih učinkov in oceno potrebe po zagotovitvi vzajemnosti s strani drugih ustreznih organov. Ustrezni organi, pristojni za aktiviranje, informacije zagotovijo v angleščini in pri tem uporabijo predloge, ki so objavljene na spletni strani ESRB.

               2.

               Če je za zagotavljanje učinkovitega delovanja ustreznih ukrepov potrebna zagotovitev vzajemnosti s strani drugih držav članic, se ustreznim organom, pristojnim za aktiviranje, priporoča, da ESRB predložijo zahtevo za vzajemnost skupaj z uradnim obvestilom o ukrepu.

               3.

               Če so se ukrepi makrobonitetne politike aktivirali pred sprejetjem tega priporočila ali je bilo ob njihovi prvotni uvedbi ocenjeno, da vzajemnost ni potrebna, vendar se je ustrezni organ, pristojen za aktiviranje, naknadno odločil, da je taka vzajemnost postala potrebna, se ustreznim organom, pristojnim za aktiviranje, priporoča, da ESRB predložijo zahtevo za vzajemnost.

      Priporočilo C – Vzajemnost ukrepov makrobonitetne politike, ki jih sprejmejo drugi ustrezni organi

               1.

               Ustreznim organom se priporoča, da zagotovijo vzajemnost ukrepov makrobonitetne politike, ki jih sprejmejo drugi ustrezni organi in jih ESRB priporoča za vzajemnost.

               2.

               Ustreznim organom se priporoča, da zagotovijo vzajemnost ukrepov makrobonitetne politike, ki so navedeni v tem priporočilu, tako, da izvedejo ukrep makrobonitetne politike, ki je enak ukrepu, ki ga je izvedel organ, pristojen za aktiviranje. Če v nacionalni zakonodaji ni na voljo enak ukrep makrobonitetne politike, se ustreznim organom priporoča, da po posvetovanju z ESRB zagotovijo vzajemnost tako, da sprejmejo ukrep makrobonitetne politike, ki je na voljo v njihovi jurisdikciji in katerega učinek je najbolj enakovreden učinku aktiviranega ukrepa makrobonitetne politike.

               3.

               Če v zvezi z zagotovitvijo vzajemnosti ukrepa makrobonitetne politike ni priporočen poseben rok, se ustreznim organom priporoča, da vzajemne ukrepe makrobonitetne politike sprejmejo najpozneje v treh mesecih po objavi zadnje spremembe tega priporočila v Uradnem listu Evropske unije. Sprejeti in vzajemni ukrepi morajo imeti enak datum aktiviranja, kolikor je to mogoče.

      Priporočilo D – Uradno obvestilo o vzajemnosti ukrepov makrobonitetne politike, ki jih sprejmejo drugi ustrezni organi

   Ustreznim organom se priporoča, da ESRB uradno obvestijo o zagotovitvi vzajemnosti ukrepov makrobonitetne politike, ki jih sprejmejo drugi ustrezni organi. Uradna obvestila je treba poslati najpozneje v enem mesecu po sprejetju vzajemnega ukrepa. Organi, ki pošljejo uradno obvestilo, informacije zagotovijo v angleščini in pri tem uporabijo predlogo, ki je objavljena na spletni strani ESRB.
   ODDELEK 2

      IZVAJANJE

   1.   Razlaga

   V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

               (a)

               „aktiviranje“ pomeni uporabo ukrepa makrobonitetne politike na nacionalni ravni;

               (b)

               „sprejetje“ pomeni odločitev ustreznega organa o uvedbi, zagotovitvi vzajemnosti ali spremembi ukrepa makrobonitetne politike;

               (c)

               „finančna storitev“ pomeni katero koli bančno, kreditno, zavarovalno, pokojninsko, naložbeno ali plačilno storitev;

               (d)

               „ukrep makrobonitetne politike“ pomeni kateri koli ukrep za preprečevanje in blažitev sistemskega tveganja, kakor je opredeljeno v členu 2(c) Uredbe (EU) št. 1092/2010, ki ga sprejme ali aktivira ustrezni organ po pravu Unije ali nacionalnem pravu;

               (e)

               „uradno obvestilo“ pomeni pisno obvestilo v angleščini, ki ga ustrezni organi, vključno z ECB v skladu s členom 9 Uredbe (EU) št. 1024/2013, predložijo ESRB v zvezi z ukrepom makrobonitetne politike med drugim v skladu s členom 133 Direktive 2013/36/EU in členom 458 Uredbe (EU) št. 575/2013 ter lahko pomeni zahtevo države članice za vzajemnost med drugim v skladu s členom 134(4) Direktive 2013/36/EU in členom 458(8) Uredbe (EU) št. 575/2013;

               (f)

               „vzajemnost“ pomeni ureditev, pri kateri ustrezni organ ene jurisdikcije za vse finančne institucije v svoji jurisdikciji, kadar so izpostavljene enakemu tveganju kot v drugi jurisdikciji, uporabi enak ali enakovreden ukrep makrobonitetne politike, kot ga je določil ustrezni organ, pristojen za aktiviranje, v drugi jurisdikciji;

               (g)

               „ustrezni organ, pristojen za aktiviranje“ pomeni ustrezni organ, ki je odgovoren za uporabo ukrepa makrobonitetne politike na nacionalni ravni;

               (h)

               „ustrezni organ“ pomeni organ, ki je pristojen za sprejetje in/ali aktiviranje ukrepov makrobonitetne politike, med drugim:

                           (i)

                           imenovani organ v skladu s poglavjem 4 Direktive 2013/36/EU in členom 458 Uredbe (EU) št. 575/2013, pristojni organ, kakor je opredeljen v členu 4(1)(40) Uredbe (EU) št. 575/2013, ali ECB v skladu s členom 9(1) Uredbe (EU) št. 1024/2013; ali

                           (ii)

                           makrobonitetni organ, ki ima cilje, ureditev, pooblastila, zahteve glede odgovornosti in druge lastnosti, določene v Priporočilu ESRB/2011/3 Evropskega odbora za sistemska tveganja (13).

         2.   Izjeme

               1.

               Ustrezni organi lahko ponudnike finančnih storitev v svoji jurisdikciji izvzamejo iz uporabe posameznega vzajemnega ukrepa makrobonitetne politike, če ti ponudniki finančnih storitev niso pomembno izpostavljeni ugotovljenemu makrobonitetnemu tveganju v jurisdikciji, kjer ustrezni organ, pristojen za aktiviranje, uporablja zadevni ukrep makrobonitetne politike (načelo de minimis). Podobno praksi, ki je sprejeta za proticiklični kapitalski blažilnik v členu 130 Direktive 2013/36/EU, se lahko organi odločijo, da ponudnike finančnih storitev, katerih izpostavljenosti so pod določenim pragom, izvzamejo iz zagotavljanja vzajemnosti tega ukrepa makrobonitetne politike. Ustrezni organi o takih izjemah poročajo ESRB in pri tem uporabijo predlogo za uradno obveščanje o vzajemnih ukrepih, ki je objavljena na spletni strani ESRB. Organi morajo pri uporabi načela de minimis pozorno spremljati, ali prihaja do uhajanja in regulativne arbitraže, ter po potrebi odpraviti regulativno vrzel.

               2.

               Če so ustrezni organi zagotovili vzajemnost ukrepa in ga razkrili, še preden je bil priporočen za vzajemnost s tem priporočilom, vzajemnega ukrepa ni treba spreminjati, tudi če se razlikuje od tistega, ki ga je izvedel organ, pristojen za aktiviranje.

         3.   Časovni okvir in poročanje

               1.

               Ustrezni organi poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki jih sprejmejo na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje. Poročila se pošljejo vsaki dve leti, prvo je treba poslati do 30. junija 2017. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                           (a)

                           informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                           (b)

                           oceno delovanja sprejetih ukrepov z vidika ciljev tega priporočila;

                           (c)

                           podrobno utemeljitev za vsako izjemo, odobreno v skladu z načelom de minimis, ter vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno z zamudami.

               2.

               V primeru deljene odgovornosti se morajo ustrezni organi med seboj uskladiti, da zagotovijo potrebne informacije pravočasno.

               3.

               Ustrezni organi so spodbujeni, da ESRB ob prvi priložnosti obvestijo o vseh predlaganih ukrepih makrobonitetne politike.

               4.

               Šteje se, da je vzajemni ukrep makrobonitetne politike enakovreden, če ima, kolikor je mogoče:

                           (a)

                           enak ekonomski učinek;

                           (b)

                           enako področje uporabe in

                           (c)

                           enake posledice (sankcije) v primeru neskladnosti.

         4.   Spremembe priporočila

   Splošni odbor bo odločil, kdaj je treba to priporočilo spremeniti. Take spremembe vključujejo zlasti vse dodatne ali spremenjene ukrepe makrobonitetne politike, za katere je treba zagotoviti vzajemnost, kakor je določeno v priporočilu C, in povezane priloge, ki vsebujejo posebne informacije o posameznem ukrepu. Splošni odbor lahko tudi podaljša roke, določene v prejšnjih odstavkih, če so za uskladitev z enim ali več priporočili potrebne zakonodajne pobude. Zlasti lahko splošni odbor odloči o spremembi tega priporočila po tem, ko Evropska komisija pregleda okvir za obvezno priznavanje v pravu Unije, ali na podlagi izkušenj, pridobljenih pri delovanju ureditve prostovoljne vzajemnosti, ki jo vzpostavlja to priporočilo.
   5.   Spremljanje in ocenjevanje

               1.

               Sekretariat ESRB:

                           (a)

                           nudi pomoč ustreznim organom z omogočanjem koordiniranega poročanja, zagotavljanjem ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za uskladitev;

                           (b)

                           preverja skladnost ustreznih organov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži poročila o skladnosti.

               2.

               Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo ustrezni organi, ter, kjer je to primerno, presodi, ali to priporočilo ni bilo upoštevano in ustrezni organi niso ustrezno utemeljili, zakaj niso ukrepali.

      V Frankfurtu na Majni, 15. decembra 2015

            Predsednik ESRB

         Mario DRAGHI

      (1)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

      (2)  UL L 176, 27.6.2013, str. 1.

      (3)  UL L 176, 27.6.2013, str. 338.

      (4)  UL C 58, 24.2.2011, str. 4.

      (5)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

      (6)  Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (ESRB/2013/1) (UL C 170, 15.6.2013, str. 1).

      (7)  Priporočila ESRB niso pravno zavezujoča, so pa povezana z mehanizmom „ukrepaj ali pojasni“.

      (8)  Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 18. junija 2014 o smernicah za določanje stopenj proticikličnega blažilnika (ESRB/2014/1) (UL C 293, 2.9.2014, str. 1).

      (9)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL L 287, 29.10.2013, str. 63).

      (10)  Uredba (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (okvirna uredba o EMN) (ECB/2014/17) (UL L 141, 14.5.2014, str. 1).

      (11)  Različica v angleščini je dostopna na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

      (12)  Objavljeno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

      (13)  Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. decembra 2011 o makrobonitetnem mandatu nacionalnih organov (ESRB/2011/3) (UL C 41, 14.2.2012, str. 1).


title: Priporočilo Sveta z dne  14. februarja 2006  o imenovanju člana Izvršilnega odbora Evropske centralne banke

text:
               17.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 47/58

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 14. februarja 2006
   o imenovanju člana Izvršilnega odbora Evropske centralne banke
   (2006/108/ES)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, zlasti členov 112(2)(b) in 122(4) Pogodbe ter členov 11.2 in 43.3 Protokola o Statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke,
   ob upoštevanju naslednjega:
   Mandat g. Otmarja ISSINGA se izteče 31. maja 2006. Treba je imenovati člana Izvršilnega odbora Evropske centralne banke –
   PRIPOROČA:
   da se g. Jürgen STARK imenuje za člana Izvršilnega odbora Evropske centralne banke za dobo osmih let z veljavnostjo od 1. junija 2006.
   To priporočilo se predloži v odločitev voditeljem držav ali vlad držav članic, katerih valuta je euro, po posvetovanju z Evropskim parlamentom in Svetom Evropske centralne banke.
   To priporočilo se objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 14. februarja 2006

            Za Svet

            Predsednik

         K.-H. GRASSER


title: Priporočilo Sveta z dne 8. julija 2014 v zvezi z nacionalnim programom reform Slovenije za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Slovenije za stabilnost za leto 2014

text:
               29.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/115

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 8. julija 2014
   v zvezi z nacionalnim programom reform Slovenije za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Slovenije za stabilnost za leto 2014
   2014/C 247/22
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je na predlog Komisije 13. julija 2010 sprejel Priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (3), ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Voditelji držav članic oziroma vlad so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili polno zavezanost doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

               (4)

               Svet je 9. julija 2013 sprejel Priporočilo (4) v zvezi z nacionalnim programom reform Slovenije za leto 2013 in dal mnenje o dopolnjenem programu Slovenije za stabilnost za obdobje 2012–2016. Komisija je 15. novembra 2013 predložila mnenje o osnutku proračunskega načrta Slovenije za leto 2014 v skladu z Uredbo (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5).

               (5)

               Komisija je 13. novembra 2013 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2014. Komisija je 13. novembra 2013 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Slovenijo opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (6)

               Evropski svet je 20. decembra 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, konsolidacije javnih financ in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne konsolidacije javnih financ, ponovni vzpostavitvi normalnih pogojev kreditiranja gospodarstva, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

               (7)

               Komisija je 5. marca 2014 objavila rezultate poglobljenega pregleda za Slovenijo, ki ga je opravila v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na podlagi opravljene analize je Komisija ugotovila, da v Sloveniji še naprej obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja, zaradi katerih so potrebni spremljanje in nadaljnji odločni ukrepi politike. Čeprav so se neravnotežja v letu 2013 zmanjševala zaradi makroekonomskega prilagajanja in ukrepanja Slovenije na področjih politik, obseg potrebnega popravka pomeni, da še vedno obstajajo precejšnja tveganja. Posebno pozornost je treba nameniti tveganjem, ki izhajajo iz gospodarske strukture, za katero so značilni neučinkovito korporativno upravljanje, velika vpletenost države v gospodarstvo, izgube stroškovne konkurenčnosti, presežek dolga podjetij in precejšnje povečanje javnega dolga. Čeprav je bil dosežen znaten napredek pri čiščenju bilanc stanja bank, so še vedno potrebni odločni ukrepi za popolno izvedbo celostne strategije za bančni sektor, vključno s prestrukturiranjem, privatizacijo in okrepljenim nadzorom.

               (8)

               Slovenija je 5. marca 2014 prejela samostojno priporočilo Komisije, v katerem so bili organi pozvani, naj si nadalje prizadevajo za zagotovitev doslednega spoštovanja priporočila Sveta v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem in poročajo o dodatnih ukrepih v posebnem oddelku programa za stabilnost za leto 2014.

               (9)

               Slovenija je 15. aprila 2014 predložila nacionalni program reform za leto 2014, 24. aprila 2014 pa še svoj program za stabilnost za leto 2014. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (10)

               Cilja proračunske strategije iz programa za stabilnost za leto 2014 sta odpraviti čezmerni primanjkljaj do leta 2015 in doseči srednjeročni cilj do leta 2017. Program za stabilnost potrjuje prejšnji srednjeročni cilj uravnoteženega proračuna, kar je v skladu z zahtevami Pakta za stabilnost in rast. Vendar (ponovno izračunani) strukturni saldo po pričakovanjih ne bo dosegel srednjeročnega cilja do leta 2017. V programu za stabilnost je načrtovano zmanjšanje primanjkljaja pod 3 % BDP v letu 2015 v skladu s ciljem, določenim v priporočilu iz postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Za obdobje po letu 2015 je v programu za stabilnost predvideno enakomerno zmanjševanje primanjkljaja in nato doseganje presežka v višini 0,3 % BDP leta 2018. V programu za stabilnost je napovedano, da bo javni dolg najvišji v letu 2015 z 81,1 % BDP, preden se bo v letu 2016 zmanjšal na 76 % BDP. Proračunska strategija, opisana v programu za stabilnost, je v glavnem v skladu z zahtevami Pakta za stabilnost in rast. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v programu za stabilnost in ga je pripravil neodvisen organ (Urad RS za makroekonomske analize in razvoj), je konservativen. V programu za stabilnost so opredeljeni nekateri dodatni ukrepi, ki zmanjšujejo razliko do potrebnega fiskalnega napora. Glede na to se smatra, da se je v programu za stabilnost delno upoštevalo samostojno priporočilo Komisije. Kljub temu so prisotna negativna tveganja, saj ukrepi, na katerih temelji program za stabilnost, niso dovolj natančni, številne med njimi pa je treba še sprejeti.
               Vse morebitne dodatne potrebe po dokapitalizaciji bank, ki bi bile posledica pregleda kakovosti sredstev bank in obremenitvenega testa, izvedenih v Sloveniji v letu 2013, bi povečale deleža primanjkljaja in dolga, medtem ko bi prihodki od uspešne privatizacije državnih podjetij ali bank, ki niso bili zajeti v napovedi programa, zmanjšali zadolženost. Po napovedi Komisije je fiskalni napor za obdobje 2013–2014 za 1,4 % BDP premajhen v smislu (popravljene) spremembe strukturnega salda in za 0,5 % BDP v smislu količine ukrepov, ki so bili ocenjeni kot potrebni ob izdaji priporočila iz postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Za leto 2015 je v programu za stabilnost napovedan primanjkljaj v skladu s priporočilom iz postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem, v napovedi služb Komisije iz pomladi 2014 pa je primanjkljaj ocenjen na 3,1 % BDP.

               (11)

               Poleg tega se na podlagi napovedi Komisije pričakuje, da bo fiskalni napor, merjen tako s (popravljeno) spremembo strukturnega salda kot s povezano količino diskrecijskih ukrepov, ki bodo izvedeni, nekoliko manjši od ravni, ki jo je Svet priporočil za leto 2015. Na podlagi ocene programa za stabilnost in napovedi Komisije v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da so v letu 2014 in pozneje potrebna dodatna prizadevanja, vključno s potrebnim strukturnim naporom, da se bo priporočilo iz postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem v celoti upoštevalo.

               (12)

               Kar zadeva fiskalno pravilo, je Državni zbor v letu 2013 odobril ustavno podlago za vključitev pravila o uravnoteženih javnih financah v strukturnem smislu v ustavo. Vendar potrebna izvedbena zakonodaja, tj. zakon o fiskalnem pravilu, ki bi morala začeti veljati novembra 2013, še ni sprejeta. Zlasti je treba sprejeti potrebno pravno podlago, da se določijo vloga, pristojnosti in neodvisno delovanje fiskalnega sveta. Pravočasno dokončanje izčrpnega pregleda odhodkov vseh proračunskih uporabnikov v zdravstvu, ki je med ključnimi področji odhodkov, bi lahko pomagalo opredeliti ukrepe za fiskalno konsolidacijo ter možnosti za povečanje učinkovitosti in gospodarnosti.

               (13)

               Leta 2013 je bilo priporočeno, naj Slovenija okrepi dolgoročno vzdržnost pokojninskega sistema ter izboljša učinkovitost, gospodarnost in kakovost sektorja dolgotrajne oskrbe. Pri izvajanju tega priporočila je Slovenija dosegla omejen napredek. Aprila 2014 je bila dokončana ocena pokojninske reforme iz leta 2012 in prve ugotovitve so pozitivne. Čeprav so bili doseženi določeni javnofinančni prihranki, se raven pokojnin ni spremenila. Slovenija se na srednji in dolgi rok sooča z velikimi tveganji za fiskalno vzdržnost, zlasti zaradi povečanja porabe zaradi staranja prebivalstva v Sloveniji. Zato bo treba srednjeročno reformirati pokojninski sistem in sistem dolgotrajne oskrbe, da se skupni odhodki srednjeročno in dolgoročno stabilizirajo, ter ob tem zagotoviti ustreznost pokojnin in dostopa do storitev dolgotrajne oskrbe. Organi načrtujejo pripravo bele knjige o celostni pokojninski reformi. Konec leta 2013 je bil sprejet načrt za reformo sistema dolgotrajne oskrbe, sprejetje zakonodaje na tem področju pa se pričakuje do konca leta 2014. Vendar obstaja tveganje, da bo sprejeta pozneje zaradi zaostankov pri reorganizaciji sistema zdravstvenega zavarovanja, ki trenutno poteka.

               (14)

               Razmere na trgu dela so se poslabšale. Stopnja brezposelnosti je v letu 2013 dosegla 10,3 %, stopnja brezposelnosti mladih pa se je zvišala na 21,6 %, pri čemer se je delež mladih, ki niso zaposleni in se ne izobražujejo ali usposabljajo, med letoma 2011 in 2013 povečal za 2,1 odstotne točke. Ocena reforme trga dela iz leta 2013 kaže na upadajočo segmentacijo med pogodbami za določen in za nedoločen čas, čeprav zaradi večje uporabe drugih oblik pogodb za določen čas, medtem ko je učinek spodbud za zaposlovanje starejših in mladih še vedno nejasen. Segmentacija trga dela se obravnava z boljšo regulacijo študentskega dela. Medtem ko nov zakon čaka na potrditev, obstaja zaskrbljenost o tem, ali bodo v njem ustrezno obravnavane pomanjkljivosti prejšnjih predpisov. Vlada je dosegla omejen napredek pri izvajanju lanskega priporočila o minimalni plači, ki se še naprej usklajuje samo z inflacijo, medtem ko zakon o minimalni plači omogoča tudi usklajevanje z drugimi ekonomskimi dejavniki. Pri oblikovanju učinkovitih in prilagojenih ukrepov aktivne politike zaposlovanja ter obravnavi neusklajenosti kvalifikacij in potreb na trgu dela je bil dosežen omejen napredek.

               (15)

               Vlada je dosegla znaten napredek pri izpolnjevanju priporočil o stabilnosti bančnega sektorja, saj je izvedla verodostojen pregled kakovosti sredstev in obremenitveni test, hitre dokapitalizacije in prenos slabih posojil na Družbo za upravljanje terjatev bank. Vendar delo še zdaleč ni zaključeno in še vedno so potrebni odločni ukrepi za dokončanje in izvajanje celostne strategije za bančni sektor, kot je bila napovedana decembra 2013, vključno s prestrukturiranjem, privatizacijo in okrepljenim nadzorom. Raven slabil posojil v podjetniškem sektorju je še vedno visoka. Zato je za banke pomembno, da povečajo svoje notranje zmogljivosti za prestrukturiranje in zmanjšanje obsega slabih posojil, vključno z okrepitvijo notranjih služb za upravljanje premoženja in prestrukturiranje, da se pospeši obravnava slabih posojil ter ob tem izterja čim več sredstev in ohranijo podjetja, ki so sposobna preživetja. Vsi nadaljnji prenosi slabih posojil na Družbo za upravljanje terjatev bank morajo biti skrbno načrtovani, da se olajša hitro in učinkovito prestrukturiranje podjetniških posojil, zlasti v primeru zapletenih medsebojno povezanih posojil znotraj skupin. Pričakujeta se celostna strategija upravljanja in poslovni načrt, v katerih bodo opredeljeni cilji glede izterjave za Družbo za upravljanje terjatev bank. Na podlagi rezultatov pregleda kakovosti sredstev in obremenitvenega testa so potrebni dodatni odločni ukrepi za izboljšanje upravljanja in nadzora za vse banke, zlasti za tiste, ki so še vedno v državni lasti, in sicer z okrepitvijo obvladovanja tveganj, izboljšanjem postopkov odobritve posojil ter povečanjem kakovosti in razpoložljivosti podatkov, pri čemer je cilj zmanjšati obseg slabih posojil in tveganj v prihodnosti.

               (16)

               Vlada je dosegla omejen napredek pri izvajanju priporočila o korporativnem upravljanju podjetij v državni lasti, ki predstavljajo šestino dodane vrednosti in so povezana v zapleteno mrežo domačih bank, zavarovalniških skupin in nefinančnih podjetij z znatno stopnjo navzkrižnega lastništva. Raven vpliva države v Sloveniji povzroča precejšnja tveganja za javne finance, in sicer tako neposredno kot posredno z obveznostmi, ki izhajajo iz jamstev. Usklajena strategija za upravljanje podjetij v državni lasti bi skupaj z izboljšanim korporativnim upravljanjem ustvarila ugodnejše okolje za privabljanje neposrednih tujih naložb. Čeprav so bili s pripravo seznama 15 podjetij za hitro privatizacijo maja 2013 storjeni prvi koraki, napredek ni enakomeren in obstaja precejšnje tveganje, da roki ne bodo doseženi. Z nekolikšno zamudo je bila aprila 2014 sprejeta nova zakonodaja o Slovenskem državnem holdingu, ki bo centraliziral upravljanje državnega premoženja. Celostna strategija in natančna klasifikacija ključnih in neključnih naložb, vključno s tistimi za privatizacijo, se še pričakujeta. Treba je opredeliti in izvesti ustrezne ukrepe za zagotovitev procesa prestrukturiranja in doseganje njegovih ciljev, med drugim vključno z izterjanjem čim višjih zneskov za upnike in pripravo seznama najnujnejših primerov za hitro prestrukturiranje in zmanjšanje obsega slabih posojil.

               (17)

               Leta 2013 je bil spremenjen zakonodajni okvir za insolventnost, da bi se omogočilo hitro reševanje slabih posojil, vendar je v veliki meri še nepreizkušen. Visoka stopnja zadolženosti in finančnih težav sta omejili zmogljivosti podjetniškega sektorja za investicije v prihodnje projekte. Nujno potrebno finančno prestrukturiranje in prestrukturiranje poslovanja podjetniškega sektorja se morata v večjem obsegu šele začeti. Za pospešitev procesa prestrukturiranja in zmanjšanja obsega slabih posojil ter pospešitev pogajanj o prestrukturiranju, zlasti pri zapletenih vzajemno povezanih posojilih znotraj skupin, je treba različne kreditne izpostavljenosti v bančnem sistemu obravnavati na konsolidirani ravni. Pri podpori in pospešitvi tega procesa bi lahko prevzela pobudo centralizirana delovna skupina, sestavljena iz predstavnikov vseh deležnikov. Medtem je hitro in učinkovito dokončanje nekaterih nujnih tekočih primerov v okviru Družbe za upravljanje terjatev bank ključnega pomena.

               (18)

               Slovenija ima kljub svojemu potencialu enega najnižjih deležev neposrednih tujih naložb v Uniji (34,1 % BDP v primerjavi s 47,1 % BDP, kot je znašalo povprečje v Uniji v letu 2012). Privatizacija in prestrukturiranje podjetij sicer ponujata številne nove priložnosti za zasebne vlagatelje, vendar obstajajo dokazi, da nezadostno razvito poslovno okolje in kultura Slovenijo ovirata, da bi to v celoti izkoristila. Leta 2012 se je začel proces deregulacije reguliranih poklicev in doslej se je število reguliranih poklicev zmanjšalo s 323 na 262. Nadaljnja deregulacija reguliranih poklicev bi prispevala k povečanju števila domačih in tujih ponudnikov storitev in tako k večji konkurenci. Obstajajo možnosti za večjo skladnost ukrepov, načrtovanih za izboljšanje poslovnega okolja in podjetniških dejavnosti. V okviru tega bo prihodnja strategija pametne specializacije v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov v obdobju 2014–2020 zagotovila priložnost za osredotočanje na ključne ukrepe, kot je ustvarjanje inovativnih proizvodov, s katerimi se bo lahko trgovalo.

               (19)

               Slovenija je v začetni fazi priprave predlogov za obsežno reformo javnega sektorja (ki naj bi bila sprejeta januarja 2015). V okviru tega mora ponovno vzpostaviti kakovost in verodostojnost javne uprave. Slovenija je dosegla določen napredek pri izboljšanju kakovosti pravosodnega sistema in zmanjšala število nerešenih primerov. Reforma vodenja sodnih postopkov na področju gospodarskega in civilnega prava je izboljšala delovanje pravosodnega sistema. Nedavni pozitivni trendi v zvezi s sodnimi postopki v civilnih in gospodarskih zadevah so se ohranili.

               (20)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo slovenske ekonomske politike. Ocenila je nacionalni program reform in program za stabilnost. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Sloveniji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 8 v nadaljevanju.

               (21)

               Svet je ob upoštevanju te ocene proučil program za stabilnost, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke 1 v nadaljevanju.

               (22)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in program za stabilnost. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih iz točk 1 do 8 v nadaljevanju.

               (23)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na tej podlagi je Svet izdal posebna priporočila, naslovljena na države članice, katerih valuta je euro (7). Kot država, katere valuta je euro, bi morala Slovenija tudi zagotoviti popolno in pravočasno izvedbo teh priporočil –

         PRIPOROČA, da Slovenija v obdobju 2014–2015 ukrepa tako, da:

               1.

               Okrepi proračunsko strategijo z dovolj podrobno opredelitvijo strukturnih ukrepov za leto 2014 in pozneje, da zagotovi odpravo čezmernega primanjkljaja na vzdržen način do leta 2015, in sicer z dosego strukturne prilagoditve, določene v priporočilu Sveta v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Trajna odprava fiskalnih neravnotežij zahteva verodostojno izvajanje ambicioznih strukturnih reform, da se poveča sposobnost prilagajanja ter spodbudita rast in zaposlovanje. Po uspešni odpravi čezmernega primanjkljaja izvaja strukturno prilagajanje v višini najmanj 0,5 % BDP na leto, še več pa v ugodnih gospodarskih razmerah, ali poskrbi, da je pravilo o zadolževanju izpolnjeno, da se zagotovi vzdržno zmanjševanje visokega deleža javnega dolga. Za okrepitev verodostojnosti fiskalne politike čim prej zaključi sprejetje pravila o uravnoteženih javnih financah v strukturnem smislu, srednjeročni proračunski okvir naredi zavezujoč, vseobsegajoč in pregleden ter sprejme potrebno pravno podlago za delovanje fiskalnega sveta, v kateri bo določila njegove pristojnosti v okviru proračunskega procesa ter jasne postopke za spremljanje proračunskih rezultatov. Do konca leta 2014 začne celovit pregled izdatkov na področju zdravstva, ki bo zajemal tako raven centralne države kot lokalno raven, neposredne in posredne proračunske uporabnike ter izvajalce javnih služb in storitev v lasti občin, da se dosežejo proračunski prihranki v letu 2015 in pozneje.

               2.

               Se na podlagi javnih posvetovanj dogovori o ukrepih za zagotavljanje vzdržnosti pokojninskega sistema in ustreznosti pokojnin po letu 2020, ki bodo zajemali prilagoditev ključnih parametrov, kot sta povezava zakonsko določene upokojitvene starosti s pričakovano življenjsko dobo in spodbujanje zasebnih prispevkov v drugi steber pokojninskega sistema. Obvladuje s staranjem prebivalstva povezane stroške za dolgotrajno oskrbo tako, da se prejemki v naravi in v denarju usmerijo na tiste, ki pomoč najbolj potrebujejo, in s preusmeritvijo iz institucionalne oskrbe v pomoč na domu.

               3.

               Po posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu z nacionalnimi praksami do konca leta 2014 pripravi celosten socialni sporazum, s katerim bo zagotovila, da gibanje plač, vključno z minimalno plačo, podpira konkurenčnost, domače povpraševanje in ustvarjanje delovnih mest. Ponovno opredeli sestavo minimalne plače in pregleda sistem usklajevanja minimalne plače. Sprejme ukrepe za nadaljnje zmanjševanje segmentacije trga dela, zlasti z obravnavanjem učinkovitosti spodbud za zaposlovanje mladih in starejših delavcev ter uporabo pogodb civilnega prava. Sprejme zakon o študentskem delu. Prednostno obravnava doseganje mladih, ki niso prijavljeni na zavodu za zaposlovanje ali vpisani v šolo, z zagotavljanjem ustreznih zmogljivosti teh zavodov. Poveča zaposlenost nizkokvalificiranih in starejših delavcev, prilagodi delovno okolje daljši delovni dobi in osredotoči vire na potrebam prilagojene ukrepe aktivne politike zaposlovanja, hkrati pa izboljša njihovo učinkovitost. Odpravi neusklajenost kvalifikacij in potreb na trgu dela s povečanjem privlačnosti poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter z nadaljnjim sodelovanjem z ustreznimi deležniki pri ocenjevanju potreb na trgu dela.

               4.

               V skladu z načrti do konca leta 2014 privatizira NKBM, pripravi Abanko na privatizacijo v letu 2015 ter nadaljuje s hitrim izvajanjem načrtov prestrukturiranja bank, ki prejemajo državno pomoč, in potrebno konsolidacijo bančnega sektorja. Na podlagi izkušenj iz pregleda kakovosti aktive bank in obremenitvenega testa avgusta 2014 dokonča celovit akcijski načrt za banke, vključno s posebnimi ukrepi za izboljšanje upravljanja, nadzora, obvladovanja tveganj, postopka za odobritev posojil ter kakovosti in razpoložljivosti podatkov. Poveča zmogljivosti bank za prestrukturiranje in zmanjšanje obsega slabih posojil, vključno z okrepitvijo notranjih služb za upravljanje premoženja in prestrukturiranje. Razjasni pristojnosti Družbe za upravljanje terjatev bank z objavo izčrpne strategije upravljanja in poslovnega načrta do septembra 2014 z namenom podrobnega opisa njene vloge pri prestrukturiranju državnih naložb, ciljev glede izterjave, proračunov, načrtov za upravljanje sredstev in pričakovanih donosov ob hkratnem zagotavljanju ustreznih virov.

               5.

               Nadaljuje z izvajanjem privatizacije, napovedane v letu 2013, v zastavljenih časovnih rokih. Sprejme strategijo za Slovenski državni holding z jasno klasifikacijo naložb v skladu s časovnim načrtom in opredelitvami, določenimi v Zakonu o Slovenskem državnem holdingu iz leta 2014. Do novembra 2014 sprejme kratkoročni (eno- do dveletno obdobje) načrt za odprodajo več preudarno izbranih naložb z jasno določenim časovnim načrtom. Postane Slovenski državni holding v celoti operativen kot organ za upravljanje preostalih naložb v državni lasti in odprodajo naložb, določenih v skladu z akti upravljanja, v zakonsko določenih rokih. Do septembra 2014 sprejme in začne izvajati kodeks korporativnega upravljanja podjetij v državni lasti, da se zagotovi profesionalno, pregledno in neodvisno upravljanje.

               6.

               Do konca leta 2014 dokonča krovni načrt za prestrukturiranje podjetij v okviru jasno določenih prednostnih nalog in učinkovitega procesa izvajanja. Ustanovi centralizirano delovno skupino za prestrukturiranje podjetij, ki bo spremljala in usklajevala celoten proces prestrukturiranja ter zagotovila potrebno strokovno znanje, usmerjanje in svetovanje ter olajšala pogajanja med vsemi vpletenimi deležniki. Pripravi seznam podjetij, ki jih je treba najbolj nujno prestrukturirati ter ob tem izterjati čim višje zneske za upnike. Spodbuja uporabo razpoložljivih pravnih mehanizmov in najboljših mednarodnih praks pri vseh deležnikih v procesu prestrukturiranja. Do septembra 2014 oceni nedavne spremembe zakonodaje o insolventnosti, in je pripravljena, da po potrebi uvede morebitne dodatne ukrepe. Nadalje skrajša trajanje sodnih postopkov na prvi stopnji v civilnih in gospodarskih sodnih zadevah, vključno z zadevami v okviru zakonodaje o insolventnosti, ter število nerešenih primerov, zlasti v zadevah, ki se nanašajo na izvrševanje in insolventnost.

               7.

               Zmanjša poslovne ovire v Sloveniji na ključnih področjih gospodarskega razvoja, da postane država privlačnejša za neposredne tuje naložbe, zlasti s pospešeno deregulacijo reguliranih poklicev in zmanjšanjem upravnih obremenitev, vključno z racionalnejšimi sistemi izdajanja dovoljenj. Zagotovi zadostno in neodvisno financiranje Javne agencije RS za varstvo konkurence ter poveča njeno institucionalno neodvisnost. Racionalizira prednostne naloge ter zagotovi skladnost strategije za raziskave in razvoj iz leta 2011 in strategije za slovensko industrijsko politiko iz leta 2013, tudi v okviru prihodnje strategije za pametno specializacijo in strategije za promet, ter zagotovi njihovo hitro izvajanje in oceno učinkovitosti.

               8.

               Sprejme učinkovite ukrepe za boj proti korupciji, poveča preglednost in odgovornost ter uvede zunanje ocenjevanje uspešnosti in postopke za nadzor kakovosti.

      V Bruslju, 8. julija 2014

            Za Svet

            Predsednik

         P. C. PADOAN

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Za leto 2014 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2014/322/EU z dne 6. maja 2014 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic za 2014 (UL L 165, 4.6.2014, str. 49).

      (4)  UL C 217, 30.7.2013, str. 75.

      (5)  Uredba (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o skupnih določbah za spremljanje in ocenjevanje osnutkov proračunskih načrtov ter zagotavljanje zmanjšanja čezmernega primanjkljaja držav članic v euroobmočju (UL L 140, 27.5.2013, str. 11).

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.

      (7)  Glej stran 141 tega Uradnega lista.


Pomembno pravno obvestilo

|

52008SC0381

Priporocilo Komisije Svetu glede sodelovanja Evropske skupnosti pri pogajanjih o spremembah Protokola o obstojnih organskih onesnaževalih h Konvenciji Ekonomske komisije ZN za Evropo (UN/ECE) o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko meja  /* SEK/2008/0381 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 31.3.2008SEC(2008) 381 konč.PRIPOROČILO KOMISIJE SVETUglede sodelovanja Evropske skupnosti pri pogajanjih o spremembah Protokola o obstojnih organskih onesnaževalih h Konvenciji Ekonomske komisije ZN za Evropo (UN/ECE) o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko mejaPRIPOROČILO KOMISIJE SVETUglede sodelovanja Evropske skupnosti pri pogajanjih o spremembah Protokola o obstojnih organskih onesnaževalih h Konvenciji Ekonomske komisije ZN za Evropo (UN/ECE) o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko mejaA. OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM1. Izvršilni organ Konvencije UN/ECE o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko meja (CLRTAP) je junija 1998 sprejel Protokol o obstojnih organskih onesnaževalih (POP). Glavni del sedanjega protokola o obstojnih organskih onesnaževalih je seznam 16 snovi, na katerem je enajst pesticidov, dve industrijski kemikaliji in trije nenamerni stranski proizvodi. Končni cilj protokola je, da se preprečijo vsi izpusti, emisije in izguba teh obstojnih organskih onesnaževal. Protokol o obstojnih organskih onesnaževalih je začel veljati 23. oktobra 2003. Ratificiralo ga je 29 podpisnic, med njimi Skupnost in 21 držav članic[1].2. Svet je 19. februarja 2004[2] sprejel Sklep o sklenitvi Protokola v imenu Evropske skupnosti. Listina Skupnosti o odobritvi je bila deponirana 30. aprila 2004.3. V skladu s členom 14 protokola lahko vsaka podpisnica predlaga spremembe protokola in njegovih prilog. Podpisnice, ki sodelujejo na zasedanjih izvršilnega organa, razpravljajo o predlaganih spremembah in jih sprejmejo s soglasjem podpisnic, navzočih na zasedanju.4. Izvršilni organ je na petindvajsetem zasedanju 13. decembra 2007 pooblastil delovno skupino o strategiji in presoji, da s pogajanji sprejme osnutke sprememb Protokola o obstojnih organskih onesnaževalih, ki naj bi bili predstavljeni na šestindvajsetem zasedanju izvršilnega organa decembra 2008. Spremembe se nanašajo na: i) načrtovano ponovno oceno določb v zvezi s snovmi in možne presoje določb protokola v zvezi z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami (BAT) in mejnimi vrednostmi emisij (ELV); ii) vključitev sedmih „novih“ snovi[3] v priloge protokola in iii) hitri postopek v zvezi s spremembami prilog.5. V skladu s členom 174.1 Pogodbe ES je eden od ciljev okoljske politike Skupnosti spodbujanje ukrepov na mednarodni ravni za reševanje regionalnih ali svetovnih okoljskih problemov. Za dosego tega cilja lahko Skupnost sklepa sporazume s tretjimi stranmi v skladu s členoma 175 in 300.6. V skladu s členom 300.1 Pogodbe ES glede sklepanja sporazumov med Skupnostjo in eno ali več državami ali mednarodnimi organizacijami Komisija Svetu poda priporočila, Svet pa Komisijo pooblasti za začetek potrebnih pogajanj. Komisija ta pogajanja vodi ob posvetovanju s posebnimi odbori, ki jih Svet imenuje kot pomoč pri tej nalogi, in v okviru smernic, ki jih Komisiji lahko da Svet.7. O zgoraj navedenih spremembah, o katerih se bo razpravljalo na podlagi Protokola o obstojnih organskih onesnaževalih, bodo potekala pogajanja znotraj delovne skupine o strategiji in presoji ter izvršilnega organa. Te spremembe bodo sporazumi v smislu člena 300.1 Pogodbe ES. Sedem predlaganih snovi urejajo številni zakonodajni instrumenti ES[4]. Države članice ne morejo sprejeti obveznosti zunaj okvira zakonodaje Skupnosti, ki bi lahko vplivale na predpise Skupnosti ali spremenile njihovo področje uporabe.8. Zato mora Komisija Svetu podati priporočila, Svet pa Komisijo pooblasti za sodelovanje pri potrebnih pogajanjih o teh vprašanjih na naslednjih zasedanjih delovne skupine o strategiji in presoji aprila in septembra 2008 ter izvršilnega organa decembra 2008.B. PRIPOROČILOGlede na zgoraj navedeno Komisija priporoča, da:1.  Svet Komisijo pooblasti, da v imenu Evropske skupnosti v zvezi z zadevami v pristojnosti Skupnosti sodeluje pri pogajanjih o spremembah Protokola UN/ECE o obstojnih organskih onesnaževalih na zasedanjih delovne skupine o strategiji in presoji aprila in septembra 2008 ter izvršilnega organa decembra 2008;2.  Komisija ta pogajanja vodi v imenu Evropske skupnosti v zvezi z zadevami v pristojnosti Skupnosti ob posvetovanju s posebnim odborom predstavnikov držav članic v skladu s priloženimi pogajalskimi smernicami;3.  če se zgoraj navedene spremembe nanašajo na vprašanja, ki so v deljeni pristojnosti Skupnosti in držav članic, morajo Komisija in države članice med pogajalskim procesom tesno sodelovati zaradi enotnosti pri mednarodnem zastopanju Evropske skupnosti;4.  Komisija Svetu poroča o izidu pogajanj in po potrebi o morebitnih težavah, ki se lahko pojavijo med pogajanji.5.  PRILOGAPOGAJALSKE SMERNICE1. Komisija zagotovi, da so vse spremembe Protokola o obstojnih organskih onesnaževalih v skladu z ustrezno zakonodajo Skupnosti.2. Poleg tega Komisija skuša zagotoviti:a) da se spremembe protokola prilagodijo glede na načrtovano ponovno oceno določb v zvezi s snovmi in možne presoje določb protokola v zvezi z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami (BAT) in mejnimi vrednostmi emisij (ELV);b) da se na podlagi sprememb protokola prilogam I, II in/ali III ustrezno dodajo naslednje snovi: heksaklorobutadien (HCBD); komercialni oktabromodifenil eter (c-OctaBDE); pentaklorobenzen (PeCB); poliklorirani naftaleni (PCN); kratkoverižni klorirani parafini (SCCP); perfluorooktan sulfonati (PFOS); in komercialni pentabromodifenil eter (c-PentaBDE);c) da se na podlagi sprememb protokola uvede hitri postopek za spremembo prilog I–IV, VI in VIII k protokolu.[1] Glede na zadnjo posodobitev 18. septembra 2007 na podlagi podatkov sekretariata POP.[2] Sklep Sveta 2004/259/ES z dne 19. februarja 2004 o sklenitvi Protokola o obstojnih organskih onesnaževalih h Konvenciji iz leta 1979 o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko meja v imenu Evropske skupnosti, UL L 81, 19.3.2004, str. 37.[3] Heksaklorobutadien (HCBD); komercialni oktabromodifenil eter (c-OctaBDE); pentaklorobenzen (PeCB); poliklorirani naftaleni (PCN); kratkoverižni klorirani parafini (SCCP); perfluorooktan sulfonati (PFOS); komercialni pentabromodifenil eter (c-PentaBDE).[4] Med drugim Direktiva 2002/45/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o dvajseti spremembi Direktive Sveta 76/769/EGS o omejitvah pri trženju in uporabi nekaterih nevarnih snovi in pripravkov (klorirani parafini s kratkimi verigami), UL L 177, 6.7.2002, str. 21; Direktiva 2003/11/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. februarja 2003 o štiriindvajseti spremembi Direktive Sveta 76/769/EGS v zvezi z omejitvami pri trženju in uporabi nekaterih nevarnih snovi in pripravkov (pentabromodifenil eter, oktabromodifenil eter), UL L 42, 15.2.2003, str. 45; Direktiva 2006/122/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o trideseti spremembi Direktive Sveta 76/769/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z omejitvami pri trženju in uporabi nekaterih nevarnih snovi in pripravkov (perfluorooktan sulfonati), UL L 372, 27.12.2006, str. 32; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, UL L 327, 22.12.2000, str. 1 (heksaklorobutadien in pentaklorobenzen sta prednostni nevarni snovi na podlagi člena 2); in Direktiva 96/61/ES o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja, UL L 257, 10.10.1996, str. 26.