               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 5.6.2019
            COM(2019) 510 final
            Priporočilo za
            PRIPOROČILO SVETA
            v zvezi z nacionalnim reformnim programom Francije za leto 2019 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Francije za leto 2019

               Priporočilo za

               PRIPOROČILO SVETA

               v zvezi z nacionalnim reformnim programom Francije za leto 2019 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Francije za leto 2019

               SVET EVROPSKE UNIJE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik
                  1
                in zlasti člena 5(2) Uredbe,

               ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij
                  2
                in zlasti člena 6(1) Uredbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

               ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,

               ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,

               ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)Komisija je 21. novembra 2018 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2019. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je na zasedanju 21. marca 2019 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 21. novembra 2018 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Francijo opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil 21. marca 2019. Svet je Priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja sprejel 9. aprila 2019 (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje).

               (2)Francija bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, kot je izraženo v priporočilih od 1 do 4. Ukrepi za uporabo nepričakovanih prihodkov za zmanjšanje javnega dolga, racionalizacijo javnofinančnih odhodkov in osredotočanje ekonomske politike v zvezi z naložbami na določena področja bodo zlasti prispevali k obravnavi drugega priporočila za euroobmočje v zvezi z obnovo fiskalnih blažilnikov, izboljšanjem javnih financ in podpiranjem naložb. Ukrepi za poenostavitev davčnega sistema in zmanjšanje regulativnih omejitev bodo prispevali k obravnavanju prvega priporočila za euroobmočje glede poslovnega okolja. Poleg tega bodo ukrepi za izboljšanje zaposljivosti prispevali k obravnavanju tretjega priporočila za euroobmočje v zvezi z delovanjem trga dela.

               (3)Poročilo o državi za Francijo
                  3
                za leto 2019 je bilo objavljeno 27. februarja 2019. V njem so bili ocenjeni napredek Francije pri izvajanju nanjo naslovljenih priporočil, ki jih je Svet sprejel 13. julija 2018, nadaljnje ukrepanje po priporočilih, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, ki so bili prav tako objavljeni 27. februarja 2019
                  4
               . Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Franciji obstajajo makroekonomska neravnotežja. Ugotovljena neravnotežja so zlasti povezana z velikim javnim dolgom in šibko dinamiko konkurenčnosti v razmerah nizke rasti produktivnosti.

               (4)Francija je 26. aprila 2019 predložila nacionalni reformni program za leto 2019 in program stabilnosti za leto 2019. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (5)Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Kot je določeno v členu 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta
                  5
               , lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila navedeno določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem
                  6
               .

               (6)Za Francijo trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter prehodno pravilo glede dolga. V programu stabilnosti za leto 2019 vlada načrtuje, da se bo nominalni primanjkljaj povečal z 2,5 % BDP leta 2018 na 3,1 % BDP leta 2019, nato pa naj bi se do leta 2022 postopoma zmanjšal na 1,2 % BDP. Načrtovano povečanje nominalnega primanjkljaja v letu 2019, ki ga potrjuje napoved Komisije iz pomladi 2019, je predvsem posledica enkratnega učinka na povečanje primanjkljaja, ki ga bo imela pretvorba davčne olajšave za zaposlovanje in konkurenčnost v trajno zmanjšanje socialnih prispevkov delodajalcev. Na podlagi preračunanega strukturnega salda
                  7
                se ne načrtuje, da bo srednjeročni proračunski cilj, tj. strukturni primanjkljaj v višini 0,4 % BDP, dosežen v obdobju, ki ga zajema program stabilnosti za leto 2019. V skladu s programom stabilnosti za leto 2019 naj bi se dolg sektorja država kot odstotek BDP povišal z 98,4 % BDP leta 2018 na 98,9 % BDP leta 2019, nato pa se znižal na 96,8 % BDP leta 2022. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Hkrati ukrepi, potrebni za doseganje načrtovanih ciljev glede primanjkljaja od leta 2020 naprej, niso podrobno opredeljeni.

               (7)Komisija je 5. junija 2019 izdala poročilo v skladu s členom 126(3) PDEU, saj je bil v programu stabilnosti načrtovan nominalni primanjkljaj za leto 2019, ki je v nasprotju z referenčno vrednostjo iz Pogodbe, tj. 3 % BDP, na podlagi podatkov, sporočenih v letu 2018, pa na prvi pogled ni bilo upoštevano prehodno pravilo glede dolga. V poročilu je po oceni vseh pomembnih dejavnikov ugotovljeno, da bi bilo treba za merili glede primanjkljaja in dolga, kot sta opredeljeni v Pogodbi in Uredbi Sveta (ES) št. 1467/1997, šteti, da se trenutno izpolnjujeta.

               (8)Svet je 13. julija 2018 Franciji priporočil, naj zagotovi, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov
                  8
                v letu 2019 ne bo presegla 1,4 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,6 % BDP. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2019 obstaja v letu 2019 tveganje znatnega odklona od priporočene prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja.

               (9)V letu 2020, ko naj bi bil delež javnega dolga Francije nad 60 % BDP, proizvodna vrzel pa naj bi znašala 0,7 %, nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov ne bi smela preseči 1,2 %, kar je v skladu s strukturno prilagoditvijo v višini 0,6 % BDP, kot izhaja iz skupno dogovorjene prilagoditvene matrike zahtev v okviru Pakta za stabilnost in rast. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2019 ob predpostavki nespremenjenih politik v letu 2020 obstaja tveganje znatnega odklona od te zahteve. Po napovedi Francija v letih 2019 in 2020 na prvi pogled ne bo izpolnjevala prehodnega pravila glede dolga. Svet na splošno meni, da bi bilo treba z letom 2019 sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev skladnosti z določbami Pakta za stabilnost in rast. Uporaba morebitnih nepričakovanih prihodkov za nadaljnje zmanjševanje deleža dolga sektorja država bi bila pomembna.

               (10)Prizadevanja za konsolidacijo javnih financ so le skromno zmanjšala delež javnih odhodkov v BDP, ki je v letu 2018 s 56 % ostal najvišji v EU. Vztrajno zmanjševanje javnega dolga bo odvisno od zmožnosti vlade, da omeji porabo. Vlada od leta 2017 izvaja prenovljeno strategijo javnofinančne konsolidacije, ki naj bi trajala celotno obdobje petletnega predsedniškega mandata. Njen uspeh bo odvisen od doseganja načrtovanih ciljev v zvezi z odhodki za centralno in lokalno raven države ter za zdravstveni sistem.

               (11)Odhodki za zdravstveno varstvo so se enakomerno povečevali skozi čas. V letu 2017 so bili skupni odhodki ocenjeni na 11,5 % BDP, kar je najvišja raven med državami EU, ki so članice Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD). Jeseni 2018 je bila napovedana nova reforma zdravstvenega sistema, predlog zakona pa je bil predstavljen 13. februarja 2019. Uspeh reforme bo odvisen od vzpostavitve jasnega pravnega in organizacijskega okvira, ki bo zagotavljal prave spodbude in spodbujal sodelovanje med javnimi in zasebnimi akterji. Napovedana reforma zdravstvenega sistema ne vključuje revizije stopnje rasti odhodkov za zdravstvo (Objectif National de Dépenses d'Assurance Maladie, ONDAM). Ta cilj glede porabe se nanaša na tretjino odhodkov za socialno varnost. Čeprav je ta cilj izpolnjen od leta 2010, je bila ciljna stopnja ONDAM od leta 2017 že trikrat povišana. Za obdobje 2018–2020 je bila namreč na podlagi zakona o proračunu za leto 2018 povišana z začetne ciljne rasti 2,1 % na 2,3 %, nato pa z zakonom o proračunu za socialno varnost za leto 2019 še na 2,5 %. To se bo do neke mere odrazilo v dodatnih stroških, ki jih bo imel projekt „Ma santé 2022“.

               (12)Na lokalni ravni je javna poraba v letu 2017 presegla načrtovano stopnjo rasti. Od leta 2014 javnofinančni odhodki za lokalno upravo v Franciji temeljijo na pravilu o odhodkih, ki določa letne nezavezujoče cilje glede rasti za javne odhodke in potrebe po financiranju na lokalni ravni (Objectif d'évolution de la Dépense Locale). Leta 2018 so  bili k temu pravilu o odhodkih dodani pravno zavezujoči pogodbeni sporazumi med državo in 71 % od 322 največjih lokalnih organov, ki veljajo za obdobje 2018–2020. Omejeno zmanjšanje števila občin pa bi lahko oviralo upoštevanje pravila o odhodkih. Z ozemeljsko reformo v obdobju 2014–2016 se je število regij prepolovilo, število občin pa se je samo nekoliko zmanjšalo, in sicer jih je ostalo več kot 34 000, kar je daleč največ v EU.

               (13)Izvajanje prenovljene strategije za javnofinančno konsolidacijo, ki jo je vlada predvidela za petletni predsedniški mandat, zahteva tudi izvajanje programa „Javni sektor 2022“, ki še vedno ni v celoti določen. Cilj programa je zagotoviti znatno povečanje učinkovitosti javne porabe in izboljšati delovanje nacionalne javne uprave. Vlada je dala jasno prednost metodološkim in postopkovnim vidikom, vendar se ni osredotočila na vnaprejšnjo in celovito kvantitativno opredelitev morebitnih prihrankov. Čeprav ta pristop morda izhaja iz zapletenega procesa reform in potrebe po olajšanju javne razprave o občutljivih vprašanjih, hkrati otežuje kvantitativno oceno splošne strategije in njenega prispevka k javnofinančni konsolidaciji. Zlasti ni jasno, kako točno in kdaj bi reformni program – vključno z načrti preoblikovanja ministrstev, ki vključujejo številne različne ukrepe – s konkretnimi koraki prispeval k zelo specifičnemu cilju zmanjšanja deleža odhodkov v razmerju do BDP do leta 2022. Na splošno razpoložljive informacije kažejo na delno upoštevanje navodila za preglede porabe, dogovorjenega leta 2016 v okviru Euroskupine.

               (14)Tveganja za vzdržnost dolga sektorja država so na srednji rok še vedno visoka. Visok dolg in strukturni primanjkljaj sektorja država pomenita izziv za vzdržnost, zlasti na srednji rok. Fiskalni napor, ki bi se odrazil v odločilnem izboljšanju primarnega strukturnega salda Francije, bi bil bistven za preprečitev takšnih tveganj. Zmanjšanje deleža dolga sektorja država bi prav tako izboljšalo obete za rast in odpornost francoskega gospodarstva.

               (15)Načrtovana pokojninska reforma bi lahko na srednji rok pomagala znižati dolg sektorja država in s tem zmanjšala tveganja za vzdržnost dolga. Proračunsko ravnotežje pokojninskega sistema je zelo odvisno od makroekonomskih predpostavk. Glede na zadnje letno poročilo francoskega svetovalnega odbora za pokojnine (Conseil d’orientation des retraites) so odhodki za pokojnine leta 2017 dosegli 13,8 % BDP, leta 2022 naj bi znašali 13,5 %, nato pa naj bi do leta 2070 ostali v razponu med 11,6 % in 14,4 %, odvisno od stopnje, po kateri naj bi rasla BDP in zaposlenost v tem obdobju. V Franciji hkrati obstaja več kot 40 različnih pokojninskih shem. Te sheme se uporabljajo za različne skupine delavcev in delujejo v skladu z različnimi sklopi pravil. Do konca leta se pričakuje predlog zakona za postopno poenotenje pravil teh shem z namenom poenostavitve delovanja pokojninskega sistema, zlasti da bi se izboljšale njegova preglednost, pravičnost in učinkovitost.

               (16)Stopnja zaposlenosti se je leta 2018 še naprej povečevala in dosegla 71,3 %. Stopnja brezposelnosti se je še zmanjšala in leta 2018 dosegla 9,1 %, vendar je še vedno precej nad povprečjem EU (6,8 %) in euroobmočja (8,2 %). Poleg tega je trg dela v Franciji še vedno zelo segmentiran. Skoraj 85 % novih zaposlitev temelji na začasnih pogodbah, stopnja prehajanja na pogodbe za nedoločen čas pa je med najnižjimi v EU. Tudi število neprostovoljnih zaposlitev s krajšim delovnim časom je zelo visoko, saj je bilo leta 2018 takih 42,3 % zaposlitev s krajšim delovnim časom. Cilj načrtovane reforme sistema nadomestil za brezposelnost (Unédic) je odpraviti segmentacijo trga dela z omejevanjem spodbud za zaposlovanje na podlagi zelo kratkoročnih pogodb in odpoklice ter zmanjšati zadolženost sistema. Pogajanja med socialnimi partnerji o sistemu nadomestil za brezposelnost so potekala v začetku leta 2019. Cilj je bil i) zmanjšati zadolženost sistema, ii) spremeniti pravila, da bi se zmanjšala negotovost zaposlitve in da bi bila pravila ugodnejša za brezposelne, in iii) ustvariti mehanizem spodbud za zmanjšanje privlačnosti zaposlovanja z zelo kratkoročnimi pogodbami. Vendar socialni partnerji niso dosegli dogovora o novem sklopu pravil. Reforma je zdaj v rokah vlade, ki se je zavezala, da bo dosegla dogovor do poletja 2019.

               (17)Za ranljive skupine ostajajo razmere na trgu težje v primerjavi z drugimi skupinami. Stopnja zaposlenosti oseb, rojenih zunaj EU, ki je leta 2018 znašala 57,5 % (v primerjavi s 73,1 % pri rojenih v Franciji), je med najnižjimi v EU. Podatki kažejo, da so ljudje z migrantskim ozadjem pri postopkih zaposlovanja pogosto prikrajšani. Njihova geografska skoncentriranost v revnih četrtih je prav tako zaskrbljujoča. Prebivalci najbolj prikrajšanih območij (kot so Quartiers de la politique de la ville), vključno z ljudmi z migrantskim ozadjem, se še vedno soočajo s težavami na trgu dela, stopnja brezposelnosti med njimi pa je leta 2017 znašala 24,7 %. Ne glede na nekatere ukrepe politike ostaja vpliv socialno-ekonomskega in migrantskega ozadja na učni uspeh visok in ovira vključevanje na trg dela.

               (18)Nizko usposobljeni in mladi prav tako ostajajo v slabšem položaju na trgu dela. Stopnja brezposelnosti nizko usposobljenih oseb se je leta 2017 prvič po letu 2008 zmanjšala, vendar s 16,2 % v letu 2018 ostaja veliko višja kot pred krizo. Brezposelnost mladih (15–24 let) se je leta 2018 zmanjšala za 1,6 odstotne točke na 20,7 %, vendar je še vedno precej nad povprečjem EU, ki znaša 15,2 %. Stopnja brezposelnosti nizko usposobljenih mladih je še vedno zelo visoka in je leta 2018 znašala 35,6 %. Učinkovita aktivna podpora pri iskanju zaposlitve, vključno z intenzivnim svetovanjem o delovnih mestih in podporo pri zaposlovanju, dostop do ukrepov za strokovno izpopolnjevanje, inovativni ukrepi za doseganje najbolj ranljivih mladih, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo ali usposabljajo, ter odločnejše ukrepanje glede diskriminatornih praks so ključnega pomena za spodbujanje enakih možnosti na trgu dela. Najbolj oddaljene regije se soočajo z dodatnimi izzivi in zaslužijo posebno pozornost.

               (19)Medtem ko se razmere na trgu dela izboljšujejo, več kazalnikov kaže na neskladja med ponudbo znanj in spretnosti ter povpraševanjem po njih. Čeprav sta brezposelnost in podzaposlenost še vedno visoka, je pomanjkanje usposobljenih delavcev vedno večje, zlasti v določenih sektorjih. Pomanjkanje znanj in spretnosti ter pomanjkanje usposobljenosti sta ključna dejavnika, ki pojasnjujeta nezasedena delovna mesta. Po podatkih francoske agencije Pôle Emploi je bilo leta 2017 zaradi pomanjkanja primernih kandidatov od 3,2 milijona registriranih prostih delovnih mest 150 000 umaknjenih. Podatki kažejo, da je med krizo in poznejšim okrevanjem povečanje neskladij med ponudbo znanj in spretnosti ter povpraševanjem po njih prispevalo k počasnejšemu zmanjševanju brezposelnosti in višji dolgotrajni brezposelnosti. Rezultati začetnega poklicnega izobraževanja in usposabljanja na trgu dela se izboljšujejo. Vlada je leta 2018 uvedla celovit sklop ukrepov za povečanje dostopa do začetnega in stalnega usposabljanja ter za revizijo upravljanja in financiranja sistema poklicnega izobraževanja in usposabljanja. Te reforme dopolnjuje načrt za naložbe v znanja in spretnosti (Plan d’investissement dans les compétences), katerega cilj je v obdobju 2018–2022 usposobiti in zagotoviti intenzivno usmerjanje za milijon mladih, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo ali usposabljajo, ter milijon nizko usposobljenih iskalcev zaposlitve.

               (20)Francoski sistem socialne zaščite je na splošno učinkovit pri zmanjševanju neenakosti in revščine. Delež ljudi, ki jih ogrožata revščina in socialna izključenost, se je še nadalje zmanjšal na rekordno nizko raven, in sicer na 17,1 % leta 2017 v primerjavi s povprečjem 22,4 % za EU. Vendar dohodkovna neenakost ostaja precej nad ravnjo pred krizo. Poleg tega se je prehajanje navzgor po dohodkovnih kvantilih zmanjšalo, zlasti za najnižji kvantil. Nekatere skupine, med njimi enostarševske družine in osebe, rojene zunaj EU, so bolj izpostavljene tveganju revščine in socialne izključenosti. Svetovanje prejemnikom minimalnega dohodka ni vedno zadostno, pri čemer obstajajo velike razlike med različnimi deli države. K reševanju teh izzivov bi lahko prispevale dodatne in bolje usklajene naložbe v socialno vključevanje, ki so predvidene v nacionalni strategiji za boj proti revščini, predstavljeni septembra 2018. Čeprav zdravstveni sistem na splošno dobro deluje, bi se lahko regionalne razlike pri dostopu do storitev zmanjšale z dodatnimi naložbami, zlasti v najbolj oddaljenih regijah.

               (21)Kljub nedavnim pobudam Francija glede na evropski sistem inovacijskih kazalnikov ni uspela zmanjšati svojega zaostanka za vodilnimi državami na področju inovacij v Uniji. Naložbe v raziskave in razvoj so ostale stabilne, nova podjetja pa imajo težave pri rasti. Na splošno ni videti, da bo Francija dosegla cilj skupne intenzivnosti raziskav in razvoja v višini 3 % za leto 2020, raven naložb v raziskave in razvoj v poslovnem sektorju pa je še vedno daleč pod ciljem 2 %. Javni izdatki za raziskave in razvoj so nad povprečjem Unije in vključujejo širok nabor shem neposredne in posredne podpore za raziskave in inovacije v podjetjih, vključno s shemo davčnih dobropisov za raziskave in razvoj (Crédit d’Impôt Recherche), ki je ena najbolj velikodušnih med državami OECD. Vendar splošna uspešnost raziskovalnega in razvojnega ter inovacijskega okolja še ni zadostna glede na velike zneske javne podpore. Čeprav so bila obstoječa orodja, vključno s Crédit d’Impôt Recherche, nedavno ocenjena, bi celovita ocena celotnega svežnja politik prispevala k izvajanju prihodnjih politik. Svet za inovacije (Conseil de l’innovation), ustanovljen julija 2018, je zadolžen za nadzor nad ukrepi za poenostavitev, ki vključujejo boljše usklajevanje med regionalno in nacionalno podporo inovacijam. Tesnejše povezave med znanostjo in podjetji, zlasti s programi za prenos znanja, bi lahko prav tako prispevale k širjenju inovacij, saj je v Franciji raven javnih raziskav in razvoja, ki jih financirajo podjetja, še vedno pod povprečjem Unije. Podpora grozdom konkurenčnosti (pôles de compétitivité) je bila obnovljena za četrto fazo (2019–2022), prednost pa bodo imele organizacije grozdov, ki so dobro povezane z drugimi strukturami na lokalni ravni, osredotočene na nacionalne industrijske prioritete in so bile do sedaj pri projektih EU uspešne. Sklad za inovacije in industrijo (Fonds pour l’innovation et l’industrie), ki se financira prek privatizacij, bo prispeval tudi k financiranju umetne inteligence. Pravočasen razvoj povezanih tehnologij, kot so internet stvari, omrežja 5G, visokozmogljivostno računalništvo in splošneje podatkovno vodeno gospodarstvo, bo eden od ključnih dejavnikov za uspeh teh pobud. Velike razlike med regijami obstajajo tudi pri regionalnih naložbah v raziskave in razvoj ter uspešnosti inovacij. Več podeželskih regij in regij v industrijski tranziciji se uvršča pod povprečje EU. Najbolj oddaljene regije so na spodnjem delu lestvice.

               (22)Francija trenutno dosega dobre rezultate na področju energetske in podnebne politike ter ostaja na dobri poti, da doseže svoj cilj zmanjšanja emisij toplogrednih plinov za leto 2020. Vendar mora okrepiti svoja naložbena prizadevanja, da bo dosegla cilje na področju obnovljivih virov energije in energijske učinkovitosti za leto 2020 ter ambicioznejše podnebne in energetske cilje za leto 2030, zlasti v zvezi z uporabo obnovljivih virov energije in energijsko učinkovito prenovo stavbnega fonda. Ker več kot polovica trenutnega financiranja za te naložbe prihaja iz javnih virov, bi morale gospodarske in regulativne razmere zagotavljati, da je financiranje projektov bolj ekonomsko uspešno za zasebni sektor, da bo ta lahko tako izkoristil znatne naložbene priložnosti. Pospeševanje uveljavljanja obnovljivih virov energije v sektorju ogrevanja in hlajenja predstavlja še posebej velik neizkoriščen potencial. Velike naložbe so potrebne tudi v energijsko učinkovitost stavb. To še zlasti velja za obnovo sektorja stanovanjskih nepremičnin, ki predstavlja velik del skupne vrzeli v podnebnih naložbah, saj je večina obstoječih stanovanj stara, 7 do 8 milijonov pa jih je slabo izoliranih (kar predstavlja približno 20 % skupnega števila stanovanjskih nepremičnin). Odstotek stavb, ki izpolnjujejo visoke standarde energijske učinkovitosti, je bil leta 2017 za podjetja v Franciji nižji (25 %) kot v Uniji kot celoti (39 %). V energetskem sektorju prevladujejo pomembne regionalne razlike. Energijska intenzivnost se v skoraj vseh regijah zmanjšuje, vendar različno hitro, in obstajajo precejšnje razlike pri uveljavljanju energije iz obnovljivih virov. Dodatne naložbe v medsebojne povezave, zlasti z Iberskim polotokom, bi lahko prispevale k večji povezanosti notranjega energetskega trga EU, hkrati pa omogočile večjo konkurenco in olajšale uporabo obnovljivih virov energije.

               (23)Nacionalni načrt za krožno gospodarstvo za leto 2018 (Feuille de Route Economie Circulaire) je ambiciozen politični okvir za učinkovito rabo virov, ki pa se bo izvedel le, če bo prišlo do ustreznih naložb. Čeprav je prispevek recikliranih materialov k celotnemu povpraševanju po materialih (stopnja krožne uporabe materialov) precej nad povprečjem EU (19,5 % v primerjavi z 11,7 % leta 2016), so stopnje recikliranja komunalnih odpadkov še vedno nekoliko pod povprečjem EU (41,8 % v primerjavi z 46,4 % leta 2016). V tem pogledu bo sprejetje zakona o krožnem gospodarstvu korak naprej, vključno za širšo uporabo sekundarnih surovin, zlasti plastike. Še bolj je treba spodbujati nove poslovne modele in proizvodne procese, ki so gospodarni z viri, vključno z industrijsko simbiozo, zlasti med malimi in srednjimi podjetji. To se lahko olajša z razvojem inovativnih finančnih instrumentov in financiranjem ekoloških inovacij.

               (24)Naložbe za izboljšanje povezljivosti, zlasti na bolj prikrajšanih območjih, bi lahko pomagale pri odpravljanju neenakosti v državi članici. Francija pri dostopu do hitrega širokopasovnega omrežja in uvajanju hitrih širokopasovnih povezav dosega raven, ki je pod povprečjem Unije (20 % gospodinjstev v primerjavi s povprečjem 41 % v Uniji leta 2018). Tudi uporaba mobilnih širokopasovnih storitev je še vedno pod povprečjem Unije. Pokritost s širokopasovnimi omrežji se med regijami zelo razlikuje in na nekaj podeželskih območjih in v najbolj oddaljenih regijah ostaja omejena. Načrt Francije za ultrahitra širokopasovna omrežja (Plan France Très Haut Débit) in s tem povezani ukrepi naj bi znatno prispevali k doseganju ciljev države glede povezljivosti. Ključno bo pozorno spremljanje izvajanja teh ukrepov, zlasti na območjih, kjer je pokritost slaba, zaradi pretežno decentraliziranega pristopa in morebitnih ozkih grl, do katerih lahko pride, če za postavitev omrežja ne bo na voljo dovolj usposobljenih delavcev.

               (25)Kljub nenehnim prizadevanjem za povečanje gotovosti za davkoplačevalce (Loi pour un État au service d'une société de confiance, zakon ESSOC) in poenostavitvi sistema je francoski davčni sistem še vedno zelo zapleten, kar negativno vpliva na poslovno okolje. Davčno zakonodajo sestavlja več sistemov stopenj davka in davčnih odhodkov (davčni dobropisi, oprostitve, znižanja davkov). Zakonodaja je pogosto zapletena zato, da bi se dosegli posebni cilji politike, kot sta zmanjšanje davčnega bremena za najbolj ranljiva gospodinjstva in spodbujanje ali popravljanje določenega ravnanja. Vendar pa je v nevarnosti, da bo postala neberljiva, zaradi česar se bodo povečali stroški zagotavljanja skladnosti z njo in pravna negotovost, kar bo zmanjšalo privlačnost Francije, hkrati pa ustvarilo zakonske vrzeli.

               (26)Racionalizacija davčnih odhodkov in zmanjšanje števila manjših davkov bi lahko pripomogla k dodatni poenostavitvi davčnega sistema. Skupni davčni odhodki v letu 2019 so ocenjeni na 4 % BDP. V nasprotju s prejšnjim večletnim okvirom sedanji proračunski okvir (2018–2022) ne določa omejitve porabe pri davčnih odhodkih. Namesto tega določa nezavezujoč cilj v višini 28 % za razmerje med davčnimi odhodki ter vsoto čistih davčnih prihodkov in davčnih odhodkov. Čeprav je bilo v zakonu o proračunu za leto 2018 načrtovano, da bo delež davčnih odhodkov nižji od cilja (28 %), določenega v večletnem proračunskem okviru za obdobje 2018–2022, se bo ta delež v prihodnosti povečal (25,5 % na koncu leta 2018 in 26 % leta 2019).

               (27)Proračun za leto 2019 kaže na zmanjšanje skupnega zneska davčnih odhodkov na manj kot 100 milijard EUR, kar pomeni konec petletnega obdobja njihovega stalnega povečevanja. Med letoma 2018 in 2019 se je sicer število davčnih odhodkov povečalo s 457 na 474. Leta 2018 je računsko sodišče priporočilo racionalizacijo obstoječih davčnih odhodkov in opozorilo na pomanjkanje nadzora nad njimi ter njihovega ovrednotenja. Treba si je prizadevati za ukinitev davkov, ki ustvarjajo omejene prihodke ali so neučinkoviti. V proračunskem zakonu za leto 2019 je bilo odpravljenih 26 davkov, ki ustvarjajo nizke prihodke, od tega jih je bilo 20 v skupnem znesku 132 milijonov EUR odpravljenih leta 2019, v letu 2020 pa bo odpravljenih še preostalih šest v skupnem znesku 208 milijonov EUR. Odprava manjših davkov naj bi se v letu 2020 nadaljevala z enako hitrostjo.

               (28)Drugi davki na proizvodnjo še naprej obremenjujejo podjetja. Davki na proizvodnjo so leta 2016 znašali 3,1 % BDP, kar je več kot v Italiji (1,4 %), Španiji (1,0 %) in Nemčiji (0,4 %). Takšni davki imajo različne davčne osnove (promet, dodana vrednost, plače, zemljišča in zgradbe) in lahko povečajo skupne stroške proizvodnje. To bi lahko negativno vplivalo na konkurenčnost, zlasti v proizvodnem sektorju. V zakonu o proračunu za leto 2019 je znižan samo en davek na proizvodnjo (forfait social), ki se odmerja na nacionalni ravni in ustvari 660 milijonov EUR prihodkov na leto (ko bo se zakon v celoti izvajal leta 2020).

               (29)Kljub napredku in sprejetju ambicioznih reform so še vedno prisotne ovire za vstop, konkurenca na področju poslovnih storitev in reguliranih poklicev pa ostaja šibka. Novi indeks omejitev v trgovini s storitvami znotraj Evropskega gospodarskega prostora (EGP), ki ga pripravlja OECD, kaže, da je raven regulativne restriktivnosti v Franciji višja od povprečja v EGP v sektorjih, kot so računovodstvo, pravne storitve in distribucijske storitve. Glavne ovire se pojavljajo v obliki omejujočih zahtev glede izdajanja dovoljenj, omejitev za opravljanje dejavnosti ter zahtev glede lastništva in glasovalnih pravic. V maloprodajnem sektorju je Francija izvedla številne reforme za zmanjšanje regulativnih bremen. Vendar številne operativne omejitve še vedno vplivajo na učinkovitost maloprodajnih podjetij in jih postavljajo v slabši položaj v primerjavi z elektronskim poslovanjem. Zaradi tega je rast maloprodajnega sektorja v Franciji razmeroma skromna. V nacionalnem reformnem programu za leto 2019 so podrobno opredeljeni novi ukrepi za povečanje konkurence v nekaterih specifičnih storitvenih sektorjih (kot so avtošole, družbe za upravljanje nepremičnin in prodaja avtomobilskih rezervnih delov). Agencija za konkurenco je 4. aprila 2019 predstavila svoje stališče, da bi bilo treba sprostiti omejitve za distribucijo zdravil, hkrati pa ohraniti visoko raven varovanja javnega zdravja.

               (30)Ovire na področju storitev so privedle do šibke konkurence, visokih stopenj dobička in visokih cen, kar škodi konkurenčnosti celotnega gospodarstva. Pri ključnih poslovnih storitvah so v Franciji v primerjavi s preostalo EU stopnje izgube strank nižje. Pomanjkanje konkurence na področju storitev skupaj z visokimi stroški dela prispeva k temu, da ostajajo cene visoke, zlasti na področju nepremičninskih poslov, stanovanjskih nepremičnin ter gostinskih, pravnih in računovodskih storitev. Ker stroške teh storitev nosijo tudi druga podjetja, ki jih uporabljajo kot vložke, ti predstavljajo dodaten dejavnik, ki vpliva na konkurenčnost Francije in obremenjuje tudi industrijo.

               (31)Namen zakona PACTE (loi relative à la croissance et la transformation des entreprises) je podpirati rast in preoblikovanje podjetij. Z zakonom se bo zmanjšalo število pragov, s katerimi se soočajo podjetja, ko rastejo, vendar se je pri preostalih pragovih področje uporabe razširilo in njihovo preseganje je postalo dražje. Zakon uvaja tudi petletno prehodno obdobje, preden se lahko šteje, da je prag dosežen, ter spodbuja mala in srednja podjetja, da uporabljajo spodbude in programe udeležbe za zaposlene, vezane na uspešnost podjetja. In končno, zagotavlja poenostavljene postopke za ustanovitev ali registracijo podjetij in uvaja nova pravila za pomoč podjetnikom, da dobijo novo priložnost. Skrajšuje tudi čas in stroške postopkov zaradi insolventnosti, zlasti za mala in srednja podjetja, tudi tako, da so ti bolj predvidljivi. Po lastnih ocenah francoske vlade je potencialni učinek zakona na BDP povečanje za 0,32 % do leta 2025, dolgoročneje pa za 1 %. Njegovo celovito in pravočasno izvajanje je še naprej ključno, da se bodo lahko izkoristile prednosti te reforme.

               (32)Načrtovanje programov skladov EU za obdobje 2021–2027 bi lahko prispevalo k odpravi nekaterih vrzeli, opredeljenih v priporočilih, zlasti na področjih iz Priloge D k poročilu o državi
                  9
               . To bi Franciji omogočilo, da čim bolje uporabi sredstva iz navedenih skladov za opredeljene sektorje, pri tem pa upošteva regionalne in teritorialne razlike ter poseben položaj najbolj oddaljenih regij.

               (33)V okviru evropskega semestra za leto 2019 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Francije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2019. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2019 in nacionalni reformni program za leto 2019 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Francija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Franciji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

               (34)Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti za leto 2019, njegovo mnenje
                  10
                pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj.

               (35)Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni reformni program za leto 2019 in program stabilnosti za leto 2019. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih 1 do 4 spodaj –

               PRIPOROČA, da Francija v letih 2019 in 2020 ukrepa tako, da:

               1.Zagotovi, da nominalna stopnja rasti neto primarnih odhodkov v letu 2020 ne bo presegla 1,2 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,6 % BDP. Uporabi nepričakovane prihodke za hitrejše zmanjševanje deleža dolga sektorja država.  Zagotovi prihranke pri odhodkih in poveča učinkovitost v vseh podsektorjih države, kar vključuje celovito opredelitev in spremljanje izvajanja konkretnih ukrepov, potrebnih v okviru programa „Javni sektor 2022“. Reformira pokojninski sistem, da se bodo postopoma poenotila pravila različnih pokojninskih sistemov in s tem povečala njihova pravičnost in vzdržnost.

               2.Spodbuja vključevanje vseh iskalcev zaposlitve na trg dela, zagotavlja enake možnosti s posebnim poudarkom na ranljivih skupinah, vključno z osebami z migrantskim ozadjem, ter odpravi pomanjkanje znanj in spretnosti ter njihovo neusklajenost s povpraševanjem.

               3.Ekonomsko politiko v zvezi z naložbami osredotoči na raziskave in inovacije (ob hkratnem povečanju učinkovitosti javnih programov podpore, vključno s programi prenosa znanj), energijo iz obnovljivih virov, energijsko učinkovitost in energetske povezave s preostalo Unijo ter digitalno infrastrukturo, pri tem pa upošteva razlike med različnimi deli države.

               4.Nadaljuje s poenostavijo davčnega sistema, zlasti tako, da omeji uporabo davčnih odhodkov, še naprej odpravlja neučinkovite davke in zmanjša davke na proizvodnjo. Zmanjša regulativne omejitve, zlasti v storitvenem sektorju, in v celoti izvede ukrepe za spodbujanje rasti podjetij.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     Predsednik

                     (1)

                        UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

                     (2)

                        UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1009 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

                     (8)

                        Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za denarna nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje štirih let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

                     (9)

                        SWD(2019) 1009 final.

                     (10)

                        V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 5.6.2019
            COM(2019) 514 final
            Priporočilo za
            PRIPOROČILO SVETA
            v zvezi z nacionalnim reformnim programom Latvije za leto 2019 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Latvije za leto 2019

               Priporočilo za

               PRIPOROČILO SVETA

               v zvezi z nacionalnim reformnim programom Latvije za leto 2019 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Latvije za leto 2019

               SVET EVROPSKE UNIJE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik
                  1
                ter zlasti člena 5(2) Uredbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

               ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,

               ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,

               ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)Komisija je 21. novembra 2018 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2019. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je 21. marca 2019 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 21. novembra 2018 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Latvije ni opredelila kot ene od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi Priporočilo za priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil 21. marca 2019. Svet je Priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja sprejel 9. aprila 2019 (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje).

               (2)Latvija bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, kot je izraženo v priporočilih od 1 do 4 spodaj. Zlasti osredotočenje ekonomske politike v zvezi z naložbami na določena področja in ukrepi za izboljšanje znanj in spretnosti bodo prispevali k obravnavi prvega priporočila za euroobmočje, kar zadeva izboljšanje produktivnosti za ponovno uravnoteženje euroobmočja, davčni ukrepi pa bodo prispevali k obravnavi tretjega priporočila za euroobmočje, kar zadeva delovanje trga dela.

               (3)Poročilo o državi za Latvijo
                  2
                za leto 2019 je bilo objavljeno 27. februarja 2019. V njem so bili ocenjeni napredek Latvije pri izvajanju nanjo naslovljenih priporočil, ki jih je Svet sprejel 13. julija 2018, nadaljnje ukrepanje po priporočilih, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020.

               (4)Latvija je 15. aprila 2019 predložila nacionalni reformni program za leto 2019, 17. aprila 2019 pa program stabilnosti za leto 2019. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (5)Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Kot je določeno v členu 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta
                  3
               , lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem
                  4
               .

               (6)Za Latvijo trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. Vlada v programu stabilnosti za leto 2019 načrtuje izboljšanje nominalnega salda s primanjkljaja v višini 1,0 % BDP v letu 2018 na primanjkljaj v višini 0,5 % BDP v letu 2019 ter v višini 0,4 % BDP v letih 2020 in 2021
                  5
               . Ob upoštevanju odstopanj, povezanih z izvajanjem strukturnih reform, za katere je odobren začasni odklon, naj bi bil na podlagi preračunanega strukturnega salda
                  6
                srednjeročni proračunski cilj, določen kot primanjkljaj v višini 1 % BDP v strukturnem smislu, dosežen leta 2019. V skladu s programom stabilnosti za leto 2019 naj bi se javni dolg kot odstotek BDP do leta 2022 zmanjšal na 33,1 % BDP. Projekcije rasti BDP iz programa stabilnosti za leto 2019 se zdijo verjetne. Tveganja v zvezi s proračunskim stanjem so uravnotežena.

               (7)Svet je 13. julija 2018 Latviji priporočil, naj v letu 2019 doseže svoj srednjeročni proračunski cilj ob upoštevanju odstopanj, povezanih z izvajanjem strukturnih reform, za katere je odobren začasni odklon. To je skladno z najvišjo nominalno stopnjo rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov
                  7
                v višini 4,8 % v letu 2019, kar ustreza izboljšanju strukturnega salda za 0,2 % BDP. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2019 naj bi bila Latvija ob upoštevanju odstopanj, povezanih z izvajanjem strukturnih reform, za katere je odobren začasni odklon, blizu srednjeročnega proračunskega cilja. Zato sedanja ocena kaže na tveganje določenega odklona v letu 2019. Hkrati naj bi napovedana nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov trenutno kazala na tveganje znatnega odklona od zahteve v letu 2019. Če predvideni strukturni saldo ne bo več blizu srednjeročnemu proračunskemu cilju, bi bilo treba ob upoštevanju odstopanj, povezanih z izvajanjem strukturnih reform, za katere je odobren začasni odklon, v prihodnjih ocenah opraviti celovito oceno, ki bi upoštevala možen odklon od zahteve.

               (8)V letu 2020, ko naj bi proizvodna vrzel Latvije predvidoma znašala 1,3 %, nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov ne bi smela preseči 3,5 %, kar je v skladu s strukturno prilagoditvijo v višini 0,5 % BDP, kot izhaja iz skupno dogovorjene prilagoditvene matrike zahtev v okviru Pakta za stabilnost in rast. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2019 naj bi bila Latvija ob predpostavki nespremenjenih politik blizu srednjeročnega proračunskega cilja. Zato sedanja ocena kaže na tveganje določenega odklona v letu 2020. Hkrati naj bi napovedana nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov trenutno kazala na tveganje znatnega odklona od zahteve v letu 2020. Če predvideni strukturni saldo ne bo več blizu srednjeročnemu proračunskemu cilju, bi bilo treba v prihodnjih ocenah opraviti celovito oceno, ki bi upoštevala možen odklon od zahteve. Svet na splošno meni, da mora biti Latvija v pripravljenosti, da od leta 2019 dalje sprejme dodatne ukrepe za uskladitev z določbami Pakta za stabilnost in rast.

               (9)Davčni prihodki kot delež bruto domačega proizvoda Latvije so nizki v primerjavi s povprečjem Unije in do določene mere omejujejo zagotavljanje javnih storitev, zlasti zdravstvenega varstva in socialne vključenosti. Kapital in premoženje sta relativno prenizko obdavčena, zamrznitev vrednosti, ki se uporablja za izračun davkov na zemljišča in nepremičnine, pa bo dodatno zmanjšala njihove prihodke. Čeprav se je davčna obremenitev dela zmanjšala, je glede na povprečje Evropske unije še vedno visoka za zaposlene z nizkimi dohodki. Na podlagi različnih ocen se zdi, da se je delež sive ekonomije v zadnjih letih zmanjšal. Kljub temu je delež gospodarskih aktivnosti, ki niso v celoti prijavljene, v Latviji večji kot v drugih baltskih državah. Zlasti plače, ki niso v celoti prijavljene (t. i. plače v kuverti), zlasti v gradbenem sektorju, predstavljajo velik delež sive ekonomije.

               (10)Latvija je po zaprtju svoje tretje največje banke zaradi domnevnega pranja denarja zaostrila predpise v zvezi z nerezidenčnimi strankami. Zato so se bančne vloge nerezidentov, ki so glavni vir tveganja pranja denarja v Latviji, od maja 2018 znatno zmanjšale, vendar izzivi v zvezi z bojem proti pranju denarja ostajajo. Poleg tega je Latvija predložila podroben akcijski načrt za izboljšanje svoje strategije za preprečevanje pranja denarja in boja proti financiranju terorizma.  Glavne prednostne naloge iz akcijskega načrta vključujejo okrepitev nadzora na podlagi tveganj, zagotavljanje potrebnih človeških virov za nadzorne organe in zagotavljanje učinkovite izmenjave informacij ter sodelovanja med preiskovalnimi organi in zasebnim sektorjem. Po sprejetju teh ukrepov bi bilo treba spremljati, ali se učinkovito izvajajo. Povečati je treba tudi zmogljivost organov za preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje kaznivih dejanj ter pravosodnih organov.

               (11)Latvija se sooča z izzivi pri uresničevanju več načel evropskega stebra socialnih pravic v zvezi s socialno zaščito in vključevanjem. Dohodkovna neenakost v Latviji je visoka, saj je porazdelitev prek sistema davčnih olajšav nizka. Ustreznost socialnih prejemkov ostaja nizka, učinek socialnih transferjev na revščino in na zmanjševanje neenakosti pa je omejen. Tveganje revščine med starejšimi in invalidi je sorazmerno veliko in narašča, ker socialni prejemki ne sledijo rasti plač. Stopnja tveganja revščine ali socialne izključenosti za starejše je v letu 2018 znašala 49,0 % (povprečje EU za leto 2017 je 18,2 %), za invalide v letu 2017 pa 42,5 % (povprečje EU za leto 2017 je 29,3 %). Državni socialni prejemki za invalide in najnižje starostne pokojnine niso bile revidirani od leta 2006. Reforma ravni minimalnega dohodka, napovedana leta 2014, ni bila izvedena, kar negativno vpliva na najrevnejša gospodinjstva. Tudi dostop do dolgotrajne oskrbe je še vedno slab. Zato so potrebne naložbe za odpravo socialne izključenosti, vključno s pomočjo v hrani in materialno pomočjo najbolj ogroženim. Poleg tega so potrebne naložbe, vključno v infrastrukturo, za izboljšanje dostopa do storitev otroškega varstva, dolgotrajne oskrbe, zaposlovanja in drugih socialnih storitev ter za omogočanje združevanja zdravstvenih in socialnih storitev, vključno s prehodom z institucionalne na skupnostno oskrbo. Delež ljudi, ki so izpostavljeni resni stanovanjski prikrajšanosti, je med najvišjimi v Evropi (15,2 % v primerjavi s 4,0 % za leto 2017 v Evropski uniji), socialnih stanovanj pa primanjkuje. Za izboljšanje ponudbe cenovno dostopnih stanovanj so potrebne naložbe.

               (12)Čeprav je na splošno stopnja zaposlenosti visoka in se povečuje, pa na število zaposlenih negativno vplivajo neugodne demografske spremembe in izseljevanje. Poleg tega se zaposlenost razlikuje med regijami in glede na raven znanj in spretnosti. Starejše osebe z zastarelimi znanji in spretnostmi se soočajo z več težavami. Nizka raven digitalnih znanj in spretnosti med delovno silo omejuje uporabo digitalnih tehnologij v podjetjih in potencial za inovacije. Udeležba odraslih v izobraževanju in vključevanje brezposelnih v aktivne ukrepe trga dela sta nižja od povprečja Evropske unije.

               (13)Izobraževalni sistem se sooča z izzivom, kako konsolidirati vire in hkrati izboljšati kakovost ter učinkovitost. Čeprav je izobraževalni sistem v Latviji uspešen v smislu učnih dosežkov, pa je dostop do kakovostnega izobraževanja še vedno odvisen od kraja prebivališča in vrste šole. Reforma učnih načrtov v poklicnem izobraževanju in usposabljanju je dosegla napredek pri usklajevanju izobraževalnega sistema z novimi zahtevami glede znanj in spretnosti, znatno pa se je izboljšalo tudi okolje v poklicnih šolah. Vendar je privlačnost še vedno nizka, stopnja vpisa in stopnja zaposlenosti novih diplomantov pa sta pod povprečjem Evropske unije.

               (14)Zagotavljanje znanj in spretnosti je eno od glavnih področij, na katerih je potreba po naložbah še vedno velika. Potrebne so ustrezne naložbe, tudi v infrastrukturo, za izboljšanje kakovosti, učinkovitosti in ustreznosti izobraževanja in usposabljanja za trg dela ter spodbujanje vseživljenjskega učenja, zlasti prožnih možnosti za izpopolnjevanje in preusposabljanje. Naložbe so potrebne tudi za izboljšanje dostopa do zaposlitve, med drugim za povečanje ozaveščenosti o aktivnih politikah trga dela in njihovega dosega, za večjo učinkovitost delovne sile, pa tudi za sektorsko in regionalno mobilnost delovne sile. V širšem okviru je krepitev zmogljivosti socialnih partnerjev pomembna za spodbujanje poštenih delovnih pogojev in uresničevanje evropskega stebra socialnih pravic.

               (15)Glavni razlogi za slabe rezultate na področju zdravja prebivalstva so nizka javna poraba za zdravstveno varstvo in izbira nezdravega življenjskega sloga. Nedavno povečano financiranje zdravstva odpravlja nekatere omejitve dostopa, povezane z letnimi omejitvami storitev in dolgimi čakalnimi vrstami. Kljub temu javno financiranje zdravstvenega varstva ostaja precej pod povprečjem Evropske unije. Pravočasen in enakopraven dostop do zdravstvenega varstva je omejen. To povzroča velike neizpolnjene potrebe po negi (po lastnem poročanju) zaradi visokih samoplačniških izdatkov, zlasti za ranljive skupine, ter neenake možnosti. Reforme za povečanje učinkovitosti in kakovosti zdravstvenega varstva napredujejo, vendar so v začetni fazi in bi jih bilo treba pospešiti, vključno z učinkovitimi preventivnimi ukrepi, racionalizacijo sektorja bolnišnic, krepitvijo osnovnega zdravstvenega varstva in prizadevanji za upravljanje kakovosti. Poleg tega se Latvija sooča s pomanjkanjem delovne sile v zdravstvu, zlasti medicinskih sester, kar ovira zagotavljanje javnega zdravstvenega varstva in pomeni tveganje za uspeh zdravstvenih reform. Če bo razdelitev zdravstvenih storitev v dve skupini („celovite“ in „minimalne“ storitve) začela veljati, lahko dodatno omeji pravičen dostop do zdravstvenega varstva in privede do neželenih rezultatov na področju zdravja. Potrebne so ustrezne naložbe v zdravstveno varstvo, vključno v infrastrukturo, za povečanje dostopnosti, cenovne dostopnosti in kakovosti zdravstvenega varstva, da se izboljša zdravstveno stanje prebivalstva ter zagotovi bolj zdravo in daljše delovno življenje prebivalstva.

               (16)Latvija malo vlaga v raziskave in razvoj, zato je njena naložbena vrzel na področju inovacij velika. Leta 2017 je bil delež Latvije pri izdatkih za raziskave in razvoj med najnižjimi v Evropski uniji in je bil v zadnjem desetletju precej stabilen. Poleg tega so sredstva za raziskave skoraj v celoti odvisna od skladov Evropske unije. Zato je Latvija zmerna inovatorka z nekaterimi velikimi prednostmi, kot so njena informacijska, komunikacijska in tehnološka infrastruktura, vendar njena uspešnost zaostaja pri človeških virih, sodelovanju med javnim in zasebnim sektorjem ter pri naložbah v intelektualno lastnino.

               (17)Velike naložbene vrzeli so še vedno prisotne na področju odpravljanja regionalnih razlik. Še vedno obstajajo velike gospodarske razlike med riško regijo in drugimi regijami v Latviji. Čeprav se Latvija kot celota povezuje z Evropsko unijo, se vrzel v gospodarski uspešnosti med regijo glavnega mesta in drugimi regijami ni zmanjšala, odkar je Latvija pristopila k Evropski uniji. Konkurenčnost in kakovost javnih storitev med posameznimi latvijskimi regijami se zelo razlikujejo, kar vpliva na njihovo ozemeljsko privlačnost. Načrtovane naložbe bi zato morale odpravljati velike regionalne razlike v mobilnosti in digitalni infrastrukturi, zlasti pri dostopovnih povezavah. Vrzeli v povezljivosti v vseevropsko prometno omrežje ter z obrobnimi in obmejnimi regijami so še vedno zelo izrazite, kar negativno vpliva na gospodarsko aktivnost in izvoz Latvije. Obstajajo tudi naložbene vrzeli za dokončanje projekta Rail Baltica in ključnih projektov infrastrukture za električno energijo, ki so del načrta povezovanja baltskega energetskega trga. Poleg tega so potrebne tudi naložbe v učinkovito rabo virov, da se pospeši energetski prehod Latvije. Potrebna so večja prizadevanja za izboljšanje splošne energijske učinkovitosti, zlasti v stanovanjskem in prometnem sektorju.

               (18)Pozitiven korak je tudi nedavno sprejetje zakona o prijavljanju nepravilnosti, s katerim je protikorupcijski organ države nedavno dobil zagon in na podlagi katerega je odkril številne odmevne primere korupcije. Kljub temu naj bi na sprejemanje odločitev vlade še vedno vplivalo favoriziranje, postopki javnega naročanja pa naj bi bili zaradi pomanjkanja preglednosti dovzetni za korupcijo, zlasti v občinah in podjetjih v državni in občinski lasti. Zakonodajne spremembe ureditve o navzkrižju interesov lahko privedejo do zlorab. Nedavno sprejeti etični kodeks ne zajema politično imenovanih oseb.

               (19)Javne storitve niso bile prilagojene upadajočemu in starajočemu se prebivalstvu. Zaradi upadanja števila prebivalcev in urbanizacije so infrastruktura in javne službe na podeželskih območjih premalo izkoriščene. V javni upravi, izobraževanju in zdravstvenih storitvah so potrebne strategije za ohranitev dostopa do kakovostnih storitev na redko poseljenih in propadajočih območjih, hkrati pa je treba zagotoviti večjo učinkovitost. Nedavno je bila napovedana splošna upravna ozemeljska reforma, ki naj bi se izvedla do decembra 2021. Pravočasno izvajanje te reforme bi lahko prispevalo k povečanju odgovornosti in učinkovitosti javnega sektorja, še zlasti glede na operativni program za sredstva Evropske unije, ki ga je treba odobriti do leta 2020.

               (20)Načrtovanje programov skladov EU za obdobje 2021–2027 bi lahko prispevalo k odpravi nekaterih vrzeli, opredeljenih v priporočilih, zlasti na področjih iz Priloge D k poročilu o državi
                  8
               . To bi Latviji omogočilo, da ob upoštevanju regionalnih razlik ta sredstva kar najbolje uporabi za opredeljene sektorje. Krepitev upravnih zmogljivosti države za upravljanje teh skladov je pomemben dejavnik za uspeh teh naložb.

               (21)V okviru evropskega semestra 2019 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Latvije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2019. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2019, nacionalni reformni program za leto 2019 in ukrepanje po priporočilih, ki jih je Latvija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Latviji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

               (22)Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti za leto 2019, njegovo mnenje
                  9
                pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj –

               PRIPOROČA, da Latvija v letih 2019 in 2020 ukrepa tako, da:

               1.Zagotovi, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2020 ne bo presegla 3,5 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,5 % BDP. Zniža obdavčitev oseb z nizkimi dohodki s preusmeritvijo obdavčitve na druge vire, zlasti kapital in premoženje, ter z izboljšanjem izpolnjevanja davčnih obveznosti. Zagotovi učinkovit nadzor in izvrševanje okvira za preprečevanje pranja denarja.

               2.Obravnava socialno izključenost, zlasti z izboljšanjem ustreznosti socialne pomoči za osebe pod pragom minimalnega dohodka, minimalnih starostnih pokojnin in dohodkovne podpore za invalide. Poveča kakovost in učinkovitost izobraževanja in usposabljanja, zlasti za nizko usposobljene delavce in iskalce zaposlitve, vključno z okrepitvijo udeležbe v poklicnem izobraževanju in usposabljanju ter izobraževanju odraslih. Poveča dostopnost, kakovost in stroškovno učinkovitost zdravstvenega sistema.

               3.Ekonomsko politiko na področju naložb osredotoči na inovacije, zagotavljanje cenovno dostopnih stanovanj, promet, zlasti na njegovo trajnost, učinkovito rabo virov in energijsko učinkovitost, energetske povezave in digitalno infrastrukturo, pri tem pa upošteva regionalne razlike.

               4.Okrepi odgovornost in učinkovitost javnega sektorja, zlasti v zvezi z lokalnimi organi, podjetji v državni lasti in občinskimi podjetji ter ureditvijo glede navzkrižja interesov.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     Predsednik

                     (1)

                        UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1013 final.

                     (3)

                        Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

                     (6)

                        Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za denarna nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje štirih let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

                     (7)

                        SWD(2019) 1013 final.

                     (8)

                        V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 5.6.2019
            COM(2019) 523 final
            Priporočilo za
            PRIPOROČILO SVETA
            v zvezi z nacionalnim reformnim programom Romunije za leto 2019 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Romunije za leto 2019

               Priporočilo za

               PRIPOROČILO SVETA

               v zvezi z nacionalnim reformnim programom Romunije za leto 2019 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Romunije za leto 2019

               SVET EVROPSKE UNIJE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik
                  1
                in zlasti člena 9(2) Uredbe,

               ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij
                  2
                in zlasti člena 6(1) Uredbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

               ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,

               ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,

               ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,

               ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)Komisija je 21. novembra 2018 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2019. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je na zasedanju 21. marca 2019 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 21. novembra 2018 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Romunijo opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled.

               (2)Poročilo o državi za Romunijo
                  3
                za leto 2019 je bilo objavljeno 27. februarja 2019. V njem so bili ocenjeni napredek Romunije pri izvajanju nanjo naslovljenih priporočil, ki jih je Svet sprejel 13. julija 2018, nadaljnje ukrepanje po priporočilih, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, ki so bili prav tako objavljeni 27. februarja 2019
                  4
               . Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Romuniji obstajajo makroekonomska neravnotežja. Slabosti so zlasti povezane z upadanjem cenovne konkurenčnosti in naraščanjem primanjkljaja na tekočem računu v razmerah ekspanzivne fiskalne politike in nepredvidljivega poslovnega okolja. Nedavne zakonodajne pobude ustvarjajo tveganja za delovanje finančnega sektorja in lahko škodijo zasebnim naložbam.

               (3)Romunija je 9. maja 2019 predložila nacionalni reformni program za leto 2019, 8. maja 2019 pa konvergenčni program za leto 2019. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (4)Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Kot je določeno v členu 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta
                  5
               , lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila navedeno določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem
                  6
               .

               (5)Za Romunijo trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. Vlada v konvergenčnem programu za leto 2019 načrtuje za leto 2019 nominalni primanjkljaj v višini 2,8 % BDP, ki naj bi se nato postopoma znižal na 2,0 % BDP v letu 2022. Na podlagi preračunanega strukturnega salda
                  7
                se ne načrtuje, da bo srednjeročni proračunski cilj, tj. strukturni primanjkljaj v višini 1 % BDP, dosežen v programskem obdobju. V skladu s konvergenčnim programom naj bi dolg sektorja država kot odstotek BDP do leta 2022 ostal pod 40 % BDP. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je optimističen. Poleg tega ukrepi, potrebni za doseganje načrtovanih ciljev glede primanjkljaja, niso dovolj podrobno opredeljeni.

               (6)Svet je 22. junija 2018 v skladu s členom 121(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU) ugotovil, da je v Romuniji leta 2017 prišlo do znatnega ugotovljenega odklona od srednjeročnega proračunskega cilja. Zaradi ugotovljenega znatnega odklona je Svet 22. junija 2018 Romuniji priporočil, naj sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov
                  8
                ne bo presegla 3,3 % v letu 2018 in 5,1 % v letu 2019, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,8 % BDP v vsakem letu. Svet je 4. decembra 2018 sklenil, da Romunija ni sprejela učinkovitih ukrepov v odgovor na priporočilo Sveta z dne 22. junija 2018, in izdal revidirano priporočilo. V novem priporočilu je Svet Romunijo pozval, naj sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2019 ne bo presegla 4,5 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 1,0 % BDP. Svet je XX. junija 2019 ugotovil, da Romunija ni sprejela učinkovitih ukrepov v odgovor na priporočilo Sveta z dne 4. decembra 2018. Poleg tega je bil na podlagi podatkov o realizaciji za leto 2018 za Romunijo ugotovljen znaten odklon od priporočene prilagoditve v letu 2018. Komisija je 5. junija 2019 v skladu s členom 121(4) PDEU in členom 10(2) Uredbe (ES) št. 1466/97 Romuniji izdala opozorilo, da je bil v letu 2018 ugotovljen znaten odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja. Svet je nato XX. junija 2019 sprejel priporočilo, v katerem je potrdil, da mora Romunija sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2019 ne bo presegla 4,5 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 1,0 % BDP. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2019 obstaja v letu 2019 tveganje odklona od tega priporočila.

               (7)Svet je XX. junija 2019 Romuniji za leto 2020 priporočil, naj sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov ne bo presegla 5,1 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,75 % BDP. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2019 ob predpostavki nespremenjenih politik v letu 2020 obstaja tveganje odklona od te zahteve. Poleg tega je v pomladanski napovedi Komisije iz leta 2019 predvideno, da bo leta 2019 in 2020 javnofinančni primanjkljaj presegel referenčno vrednost 3 % BDP iz Pogodbe. Na splošno Svet meni, da bodo v skladu s priporočilom za odpravo znatnega ugotovljenega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja, naslovljenim na Romunijo [XX] junija 2019, glede na močno poslabšanje fiskalnih obetov od leta 2019 potrebni znatni dodatni ukrepi, da bi Romunija izpolnila določbe Pakta za stabilnost in rast.

               (8)Romunija pri proračunskem načrtovanju redno ne upošteva določb nacionalnega fiskalnega okvira. Nacionalno pravilo o strukturnem primanjkljaju zahteva skladnost s srednjeročnim proračunskim ciljem, tj. strukturnim primanjkljajem, nižjim od 1 % BDP, ali približevanje k temu cilju. Leta 2016 se je Romunija oddaljila od srednjeročnega proračunskega cilja in od takrat odstopa od njega, kar je v nasprotju z nacionalnim pravilom o primanjkljaju. Spremembi proračuna za leto 2018, sprejeti jeseni 2018, sta prav tako odstopali od več dodatnih pravil, ki prepovedujejo povišanje zgornjih mej primanjkljaja in odhodkov v tekočem proračunskem letu. Proračun za leto 2019, ki ga je vlada sprejela februarja 2019, parlament pa odobril marca, ponovno odstopa od več fiskalnih pravil, vključno s pravilom o strukturnem primanjkljaju. Poleg tega nacionalni organi tako kot v prejšnjih letih parlamentu niso poslali posodobljene srednjeročne fiskalne strategije do zakonskega roka avgusta, s čimer so spodkopali njegovo usmerjevalno vlogo. Prav tako kot v prejšnjih letih nacionalni organi niso izpolnili zahteve o podpisu izjave, da sta proračun za leto 2019 in fiskalna strategija v skladu s fiskalnimi pravili in načeli fiskalne odgovornosti.

               (9)Izpolnjevanje davčnih obveznosti ostaja nezadostno. V zvezi z davkom na dodano vrednost ostaja razlika med teoretično pričakovanim in dejansko pobranim davkom zelo velika. Obsežna neformalna ekonomija predstavlja dodaten izziv za izpolnjevanje davčnih obveznosti, zaradi visokih stopenj neprijavljenega dela pa je državni proračun prikrajšan za znatna sredstva. Poleg tega razširjenost gotovinskega plačevanja olajšuje davčne utaje. V preteklem letu je Romunija dosegla omejen napredek pri obravnavi ponovnega priporočila, naj izboljša izpolnjevanje davčnih obveznosti in pobiranje davkov. Uvedba elektronskih blagajn, povezanih z informacijskim sistemom davčne uprave, napreduje dokaj počasi. Davčna uprava sprejema ukrepe za vzpostavitev sistema ocenjevanja tveganj za revizijo davkoplačevalcev.

               (10)Po večletnih vztrajnih prizadevanjih za utrditev finančnega sektorja je bila finančna stabilnost ponovno ogrožena leta 2018 zaradi sklopa vladnih in parlamentarnih zakonodajnih pobud. Davek na premoženje bank, ki ga je vlada uvedla z izrednim odlokom konec decembra 2018 brez ocene učinka ali posvetovanja z deležniki, je sprožil številne resne pomisleke glede njegovega negativnega vpliva na bonitetni položaj bank, vodenje denarne politike ter s tem na naložbe in gospodarsko rast. Način njegovega sprejetja in njegove določbe so imeli velike negativne učinke na devizni tečaj, zmožnost vlade, da si izposoja na trgu, in navsezadnje na to, kako deležniki dojemajo operativna tveganja. Čeprav so bili marca 2019 spremenjeni nekateri sporni vidiki davka, so bile spremembe ponovno sprejete z izrednim odlokom vlade in brez ocene učinka. Najspornejši elementi bančnega davka na skupna sredstva so bili odpravljeni. Vendar bi lahko v skladu z novo ubeseditvijo davek izkrivljal spodbude za posojanje, kar bi lahko privedlo do neustreznega dajanja posojil gospodarstvu. V zvezi s temi spremembami bi bilo treba oceniti morebitne posledice za prenos monetarne politike. Več zakonodajnih pobud, ki jih je parlament sprejel konec leta 2018, čeprav jih je ustavno sodišče marca 2019 razglasilo za neustavne, je dodatno obremenilo bančni sektor in utrdilo splošno mnenje o tem, da je pravni okvir nepredvidljiv. Pretekle izkušnje kažejo, da bi lahko zakonodajalec ponovno predložil takšne pobude.

               (11)Novi zakon o pokojninah, ki ga je parlament sprejel decembra 2018, bo verjetno ogrozil vzdržnost javnih financ. Pokojninska točka, tj. glavni parameter, ki se uporablja za indeksacijo pokojnin, naj bi se septembra 2019 povečala za 15 %, septembra 2020 pa za 40 %. Zakon bi lahko spremenil več parametrov, ki se uporabljajo za izračun pokojninskih prejemkov. Vrednost pokojninske točke se bo povečala, saj se faktor indeksacije za obstoječe pokojnine naj ne bi več približeval cenam, temveč naj bi ostal trajno sestavljen iz plač in cen. Poleg tega se bo obdobje plačevanja prispevkov, ki se uporablja za izračun pokojnine posameznika, skrajšalo, kar bo privedlo do višjih odhodkov za pokojnine pri novih pokojninah. Na drugi strani bo odprava korekcijskega indeksa za nove pokojnine (ki je delno navezoval prvo pokojnino na plače) ublažila skupno povečanje odhodkov za pokojnine, ki je posledica drugih parametrov. Nekateri strukturni izzivi, ki vplivajo na ustreznost pokojnin, se še vedno niso obravnavali. Dejanska povprečna upokojitvena starost je blizu povprečja EU, vendar se razlikuje med moškimi in ženskami. To skupaj s krajšimi obdobji plačevanja prispevkov za ženske povzroča znatne razlike v pokojninah med spoloma.

               (12)Reforma pokojninskega sistema, ki je bila uvedena leta 2008, se postopoma opušča. Po večkratnih odložitvah načrtovanega povečanja prispevkov v sklade drugega pokojninskega stebra, ki bi morali do leta 2016 doseči 6 % bruto plač, so se prispevki z letom 2018 zmanjšali na 3,75 % bruto plač. Sklade drugega pokojninskega stebra je dodatno oslabil sveženj ukrepov, ki jih je vlada sprejela na podlagi izrednega odloka konec leta 2018. Prispevki v te sklade so po minimalnem petletnem obdobju plačevanja postali neobvezni. Minimalne kapitalske zahteve za družbe za upravljanje skladov drugega pokojninskega stebra so se znatno povečale, kar je povzročilo tveganje, da bodo družbe za upravljanje skladov izstopile z romunskega trga. Prav tako so se znatno zmanjšale upravljavske provizije, ki se obračunavajo za bruto prispevke, kar bi lahko vplivalo na finančne rezultate družb za upravljanje skladov in povečalo verjetnost izstopa s trga. To bi lahko negativno vplivalo na razvoj lokalnega kapitalskega trga in sektorja institucionalnih vlagateljev ter gospodarstvo prikrajšalo za nujno potreben vir dolgoročnih naložb. Poleg tega bosta oslabitev ali propad drugega stebra privedla do manjše raznolikosti pokojninskih prihodkov, pokojnine pa bodo izpostavljene večjim političnim in demografskim tveganjem. Vlada je marca 2019 z izrednim odlokom ohranila nove minimalne kapitalske zahteve za družbe za upravljanje skladov, vendar je rok za vplačilo celotnega dodatnega kapitala preložila na december 2019. Druge določbe izrednega odloka iz decembra 2018, ki ogrožajo sposobnost uspešnega delovanja skladov drugega pokojninskega stebra, ostajajo nespremenjene.

               (13)Izzivi, povezani s kakovostjo in vključenostjo v sistem izobraževanja in usposabljanja, negativno vplivajo na potencial Romunije za vključujočo rast. Poraba za izobraževanje ostaja med najnižjimi v EU, zlasti na ravneh izobraževanja, ki so ključne za preprečevanje zgodnjega opuščanja šolanja (ki ostaja na visoki ravni), zagotavljanje enakih možnosti in odpravo neenakosti pozneje v življenju. Udeležba v kakovostni predšolski vzgoji in varstvu je še vedno pod povprečjem EU, tudi zaradi pomanjkanja prostorov. To vpliva na udeležbo žensk na trgu dela in na zgodnje pridobivanje znanj ter spretnosti. Posodobitev in optimizacija šolskega omrežja za prilagoditev demografskim trendom zaostaja, pri čemer je 10 % šol prepolnih, 58 % pa jih ima presežne zmogljivosti. Pomembni izzivi so prisotni tudi pri pridobivanju osnovnih in digitalnih znanj in spretnosti. Zmožnost učiteljev, da uporabijo pristop, osredotočen na posameznega učenca, ni dovolj razvita. Razlike med podeželjem in mesti še vedno obstajajo, ranljive skupine, vključno z Romi, pa imajo še vedno omejen dostop do visokokakovostnega vključujočega izobraževanja.

               (14)Trg dela je pod vse večjim pritiskom zaradi zelo nizke stopnje brezposelnosti (4,2 % leta 2018) in hkrati vedno manjše razpoložljivosti delovne sile in vztrajnega pomanjkanja znanj in spretnosti. Stopnja delovne aktivnosti žensk je nizka, zlasti pri mladih in ženskah srednjih let. To je predvsem posledica osebnih in družinskih obveznosti ter nizke udeležbe otrok, starih do 3 leta, v formalnem otroškem varstvu. Aktivne politike zaposlovanja zagotavljajo omejen odziv na potrebe na trgu dela, pri čemer so ukrepi osredotočeni predvsem na finančne spodbude in ne na prilagojene in celovite pristope. Zamude pri načrtovani reformi javnega zavoda za zaposlovanje še vedno pomembno ovirajo modernizacijo storitev za delodajalce in brezposelne. Tudi izpopolnjevanje in zagotavljanje integriranih storitev je šibko. Znanja in spretnosti se ne razvijajo v skladu s potrebami rastočih gospodarskih sektorjev, saj ima 81 % delodajalcev težave pri zapolnjevanju prostih delovnih mest. Sektor informacijske in komunikacijske tehnologije raste, medtem ko se je število Romunk in Romunov v starosti 20–29 let, ki imajo diplomo s področja naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike, med letoma 2014 in 2016 zmanjšalo. Trenutno ni nobene celovite ali sektorske ocene potreb po znanju in spretnostih, napovedovanje znanj in spretnosti pa se ne uporablja, kar ovira prilagajanje sistema izobraževanja in usposabljanja potrebam na trgu dela. Začelo se je uvajanje dualnega sistema poklicnega izobraževanja in usposabljanja, s čimer se želi obravnavati pomanjkanje znanj in spretnosti. Vendar študenti in starši poklicno izobraževanje in usposabljanje še vedno obravnavajo kot drugo izbiro, razmeroma nizka stopnja zaposlenosti novih diplomantov poklicnega izobraževanja in usposabljanja pa kaže na to, da je ustreznost za trg dela izziv. Visokošolsko izobraževanje ni dovolj usklajeno s trgom dela. Čeprav se je delež prebivalstva s terciarno izobrazbo v tem desetletju podvojil, je še vedno nizek.

               (15)Kljub nedavnim izboljšavam sta revščina in dohodkovna neenakost še vedno visoki, regionalne razlike pa se poglabljajo. Revščina in socialna izključenost še vedno ogrožata enega od treh Romunov, pri čemer so določene skupine, kot so otroci, Romi, invalidi in starejši, bolj prizadete. Socialne storitve niso dovolj kakovostne, nimajo zadostne pokritosti, so neenakomerno geografsko porazdeljene in niso povezane s posebnimi potrebami skupnosti. Samo okrog 20 % upravnih teritorialnih enot je izdalo licence za izvajanje socialnih storitev. Storitve so običajno skoncentrirane v bogatejših ali mestnih predelih, potrebe pa so nujnejše v revnejših, podeželskih območjih in regijah. Omejeno povezovanje med zaposlovanjem, izobraževanjem, zdravstvom in socialnimi storitvami ne omogoča trajnostne vključitve različnih prikrajšanih skupin. Invalidom je zagotovljena zgolj omejena podpora za neodvisno življenje in dostop do zaposlitve. Razmere v romski skupnosti kažejo zelo skromen napredek. Stanovanjska prikrajšanost je najvišja v EU in škoduje socialnemu vključevanju. Stanovanjske politike so decentralizirane, brez strateškega okvira, revne skupnosti pa se pogosto soočajo s pomanjkanjem finančnih sredstev. Socialni referenčni indeks, ki se uporablja kot podlaga za izračun večine socialnih prejemkov in nadomestil, ni bil posodobljen od leta 2008 in se je tudi precej znižal glede na minimalno plačo. Zato se je stopnja revščine za ljudi z nizko in zelo nizko intenzivnostjo dela od leta 2010 povečala za polovico. Poleg tega je socialna varnost za osebe z netipičnimi oblikami zaposlitve nezadostna. Eni od treh oseb z netipično obliko zaposlitve grozi resna materialna prikrajšanost. Dnevni in sezonski delavci nimajo formalnega dostopa do pravic socialne varnosti, ki zajemajo brezposelnost, porodniški dopust, nesreče in poškodbe pri delu. Izvajanje reforme minimalnega dohodka za vključenost, začete leta 2016, s katero bi se povečala pokritost in ustreznost socialne pomoči, je bilo dodatno odloženo na leto 2021.

               (16)Za socialni dialog je značilno majhno število kolektivnih pogodb, zlasti na sektorski ravni, tudi zaradi trenutne opredelitve sektorjev. Nacionalni organi so začeli pripravljati načrte za revizijo opredelitev gospodarskih sektorjev, vendar še ni bil dosežen noben dogovor. Zunaj okvira za kolektivna pogajanja se socialnih partnerjev ne vključuje pravočasno v vprašanja glede politik in reforme na način, ki bi omogočal plodno sodelovanje. Večina socialnega dialoga poteka formalno, v okviru ekonomsko-socialnega sveta in odborov za socialni dialog. Toda kljub vzpostavljenemu okviru za dialog in posvetovanja sta se stabilnost in vloga teh institucij v zadnjem letu zmanjšali.

               (17)Po letih skromne rasti plač Romunija beleži eno od najhitrejših stopenj rasti plač v EU. To je posledica vladnih politik, s katerimi so se povišale plače v javnem sektorju in minimalna plača, rekordno nizke stopnje brezposelnosti in strukturnega pomanjkanja delovne sile. Minimalna plača se še naprej določa nesistematično, brez objektivnega mehanizma. Zaradi zaporednih povišanj v zadnjih letih je leta 2017 minimalno plačo prejemal že vsak tretji zaposleni, kar je skoraj štirikrat več kot leta 2011.

               (18)Zdravstveni sistem se sooča s številnimi izzivi. Slabo financiranje, neučinkovita uporaba javnih sredstev in pomanjkanje reform omejujeta učinkovitost zdravstvenega sistema. Neprekinjeno izseljevanje je povzročilo znatno pomanjkanje zdravnikov in medicinskih sester. Zdravstvena infrastruktura in razširjenost neformalnih plačil ostajata zaskrbljujoči. Dostop do zdravstvenih storitev za ljudi, ki živijo na podeželju, in za ranljive skupine je omejen. Ti dejavniki negativno vplivajo na zdravstveno stanje prebivalstva, ki kljub nedavnim izboljšavam ostaja pod povprečjem EU. Izboljšanje skupnostne oskrbe je nujno potrebno, vendar se z njim zamuja. Pilotni projekt za vzpostavitev centrov za skupnostno oskrbo se je začel z zamudo, kar vpliva na uvajanje storitev celovite oskrbe. Sektor dolgotrajne oskrbe ni pripravljen na hitro starajoče se prebivalstvo. Storitev oskrbe na domu in dnevne oskrbe je malo, skoncentrirane pa so predvsem na območjih z višjimi dohodki. Pokritost z dolgotrajno oskrbo in javna poraba zanjo sta med najnižjimi v EU, dostop do dolgotrajne oskrbe, rehabilitacije in paliativne oskrbe pa je slab.

               (19)Kakovost infrastrukture, vključno v prometnem in energetskem sektorju ter sektorjih odpadkov in odpadnih voda, ostaja slaba in omejuje možnosti Romunije za rast. Kljub znatnim javnim naložbam po pristopu Romunije k EU njena fizična infrastruktura še vedno ni dovolj razvita. Splošno stanje in zanesljivost cestnih in železniških omrežij sta zelo slaba. Infrastruktura ne dohaja povečanja prometa zaradi rastočega gospodarstva. Cestno omrežje je med najmanj razvitimi v EU, reforma železniškega sektorja pa zaostaja. Emisije toplogrednih plinov iz cestnega prometa so se v zadnjih petih letih močno povečale. Poleg tega je veliko pomanjkanje naložb v vzdrževanje zmanjšalo hitrost vlakov in vplivalo na dobavne roke pri železniškem prevozu blaga. Mestni prevoz trpi zaradi kroničnega pomanjkanja sredstev, slabe sektorske organizacije in šibkih upravnih zmogljivosti lokalnih ponudnikov. Poleg tega so še vedno prisotne pomanjkljivosti v energetski in vodni infrastrukturi ter infrastrukturi za odpadke in odpadno vodo, kot tudi pri energetskih povezavah. Za sistem ravnanja z odpadki sta še vedno značilni zelo nizka stopnja recikliranja komunalnih odpadkov in zelo visoka stopnja odlaganja odpadkov na odlagališča. Izpolnitev cilja povečanja energijske učinkovitosti ostaja izziv, zlasti je še vedno na voljo veliko manevrskega prostora za izboljšanje energijske učinkovitosti zgradb.

               (20)Splošna inovacijska zmogljivost Romunije ostaja nizka, njeno prihodnjo konkurenčnost pa ogrožajo velike razlike v produktivnosti in inovacijah med podjetji v tuji lasti in domačimi podjetji. Naložbe Romunije v raziskave in razvoj so najnižje v EU (0,5 % BDP), javni odhodki za raziskave in razvoj pa so se zmanjšali z 0,32 % BDP v letu 2011 na 0,21 % BDP v letu 2017, kar ovira povečanje zmogljivosti. Zaradi tega je kakovost javne znanstvene baze še vedno zelo nizka, sodelovanje med znanostjo in gospodarstvom pa slabo razvito. Glede na to, da se je tudi število diplomantov s terciarno izobrazbo na področju znanosti, tehnologije, inženirstva in matematike še dodatno zmanjšalo, pomanjkanje znanj in spretnosti pomeni velik izziv za inovacijski potencial romunskega gospodarstva. Digitalizacija je ključen izziv za rast inovacij in povečanje konkurenčnosti v Romuniji. Romunija dosega slabe rezultate pri številnih elementih indeksa digitalnega gospodarstva in družbe, vključno z digitalnimi javnimi storitvami, digitalnimi spretnostmi splošnega prebivalstva in digitalizacijo podjetij.

               (21)Dosegla je le omejen napredek pri izvajanju priporočila, naj pri javnih naložbah okrepi prednostno razvrščanje projektov in izboljša njihovo pripravo. Ministrstvo za finance je odgovorno za pripravo prednostnega seznama javnih investicijskih projektov vrednosti nad 100 milijonov RON (21 milijonov EUR) in spremljanje njihovega izvajanja, vendar projekte upravljajo resorna ministrstva. Seznam prednostnih projektov trenutno vključuje približno 130 projektov, večinoma na področju prometa. Večina teh prednostnih projektov bi se lahko sofinancirala s sredstvi EU. Črpanje sredstev EU je omejeno zaradi dejavnikov, kot so omejene upravne zmogljivosti za pripravo, prednostno razvrščanje in izvajanje velikih naložbenih projektov. Čeprav se od nedavnega pripravljajo in Evropski komisiji v odobritev pošiljajo veliki infrastrukturni projekti, še vedno manjkajo nekateri pomembni projekti, kot je avtocesta Sibiu-Piteşti (zagotavljanje povezljivosti s koridorjema Ren–Donava in Orient–Vzhodno Sredozemlje v omrežju TEN-T), izvajanje projektov pa je na splošno še vedno v zaostanku. Poleg tega so se sredstva EU do zdaj črpala za projekte, pripravljene za prejšnje programsko obdobje, seznam novih projektov za tekoče obdobje pa še ni v celoti pripravljen.

               (22)Učinkovito javno naročanje je ključnega pomena za doseganje pomembnih ciljev politike v Romuniji, ki vključujejo učinkovito javno porabo, posodobitev javne uprave ter spodbujanje inovacij ter trajnostne in vključujoče rasti. Romunija je dosegla omejen napredek pri izvajanju priporočila, naj izboljša preglednost javnih naročil. Učinkovitost javnega naročanja je še vedno problem, nepovratnost določenih ukrepov, zlasti racionalizacije predhodnega nadzora, pa je ogrožena. V nacionalni strategiji za javno naročanje je poudarjen pomen enotnega predhodnega nadzora, ki ga izvaja nacionalna agencija za javno naročanje. Pogoste zakonodajne pobude lahko ogrozijo doseganje ciljev iz strategije. Predvidljivost in stabilnost zakonodaje o javnem naročanju ostajata pomemben izziv, nacionalna strategija javnega naročanja pa se ne izvaja v celoti.

               (23)Izvajanje javne politike je postalo vse bolj nepredvidljivo, kar vpliva na poslovno okolje. Nedavno je na primer vlada z izrednim odlokom sprejela niz daljnosežnih ukrepov, ki vplivajo na delovanje bančnega sektorja, upraviteljev skladov drugega pokojninskega stebra ter energetskih in telekomunikacijskih podjetij, ne da bi se pred tem posvetovala z deležniki ali izvedla oceno učinka. Regulativne ocene učinka ostajajo formalnost, njihova kakovost in dejanska uporaba pa se med sektorji močno razlikujeta. Nadzor kakovosti regulativnih ocen učinka in oblikovanja politik je omejen. Trajnosten mehanizem za spremljanje politike s preglednim sistemom poročanja in naknadnimi ocenami ne obstaja. Pomembne zakonodajne pobude se pogosto napovejo tik pred sprejetjem. Sodelovanje deležnikov pri načrtovanju in izvajanju reform je šibko, do pristnega dialoga pa prihaja le redko, čeprav so zanj na voljo institucionalne strukture. Zamudni upravni postopki zlasti vplivajo na mala in srednja podjetja. Obremenjujoči upravni postopki za ustanovitev podjetja in regulativne zahteve za ponudnike storitev, vključno z reguliranimi poklici, na primer ovirajo nadaljnji razvoj trga. Sprejetje ustrezne zakonodaje o upravljanju človeških virov v javni upravi še vedno zamuja. Velika razdrobljenost pristojnosti in virov vpliva na usklajenost in razpoložljivost javnih storitev, zlasti na lokalni ravni. Nacionalne in regionalne strategije za različne javne storitve niso dobro prenesene v celostne ukrepe na regionalni in lokalni ravni. Financiranje javnih storitev je neenakomerno porazdeljeno po državi in pogosto ne ustreza lokalnim potrebam. Ne upoštevajo se dejavniki, kot so enoten strateški pristop po posameznih vrstah storitve, obstoječe vrzeli in potrebe po razvoju novih storitev. Prihodki lokalnih organov niso dovolj stabilni in predvidljivi. Sprejeti so bili omejeni ukrepi za izboljšanje ravnotežja med pristojnostmi, ki se decentralizirajo, in dodelitvijo finančnih sredstev lokalnim organom, da bodo lahko zagotovili kakovostne storitve. Potrebni so dodatni ukrepi za povečanje upravnih zmogljivosti na lokalni ravni.

               (24)Državna podjetja imajo ključno vlogo v pomembnih infrastrukturnih sektorjih, kot sta energija in železniški promet. Njihovi gospodarski in finančni rezultati so zadnje čase boljši zaradi ugodnega makroekonomskega okolja. Vendar se preglednost in razkrivanje finančnih ter poslovnih rezultatov nista izboljšala, pravila o korporativnem upravljanju pa se še naprej le redko uporabljajo. Konkretni primeri vključujejo ponovno imenovanje začasnih upravnih odborov, delovanje v nasprotju z duhom zakona in odsotnost uporabe izvršilnih orodij, ki jih omogoča zakonodaja za podjetja, ki ne izpolnjujejo zakonskih obveznosti. Tveganja, da bi se lahko zakonodaja o podjetjih v državni lasti bistveno okrnila, se niso zmanjšala. To pomeni preobrat glede na napredek pri izvajanju priporočil za državo iz let 2015 in 2016. Posledično so se poslabšali ključni pogoji za spodbujanje učinkovite porabe javnih sredstev, prav tako država dopušča izkrivljene naložbene odločitve. Za prenos lastništva več večjih podjetij v državni lasti na nov državni sklad za razvoj in naložbe bo potrebno temeljito izvajanje strogih pravil korporativnega upravljanja, tako v skladu kot v podjetjih v njegovem portfelju.

               (25)Razvoj dogodkov v preteklem letu je privedel do pomislekov o spoštovanju načela pravne države in še okrepil obstoječe resne pomisleke o nepovratnosti in trajnosti dosedanjega napredka Romunije pri reformiranju pravosodnega sistema in boju proti korupciji na visoki ravni. Ta vprašanja se spremljajo v okviru mehanizma za sodelovanje in preverjanje. Spremembe treh pravosodnih zakonov so zdaj v veljavi in vsebujejo številne ukrepe, ki slabijo pravna jamstva za neodvisnost sodstva. To bo verjetno ogrozilo učinkovitost vsakodnevnega dela sodnikov in tožilcev ter zaupanje javnosti v sodstvo. Na pravosodne institucije in posamezne sodnike se izvaja pritisk, tudi z vzpostavitvijo specializiranega oddelka za pregon kaznivih dejanj, ki naj bi jih zagrešili sodniki. Potekajoči ukrepi za spremembo kazenskega zakonika in zakonika o kazenskem postopku bi negativno vplivali na učinkovitost kazenskih preiskav in sodnih postopkov ter tudi zožili pojem korupcije kot kaznivega dejanja. Nadaljnji pomisleki so povezani s postopki razrešitve in imenovanja višjih sodnikov. Glede na nedavne napovedi organov se bodo ukrepi v zvezi z reformo pravosodnega sistema morda ponovno preučili.

               (26)Komisija v okviru mehanizma za sodelovanje in preverjanje še naprej spremlja reformo pravosodja in boj proti korupciji v Romuniji. Ti področji zato nista zajeti v priporočilih za Romunijo, vendar sta pomembni za razvoj pozitivnega socialno-ekonomskega okolja v državi.

               (27)Načrtovanje programov skladov EU za obdobje 2021–2027 bi lahko prispevalo k odpravi nekaterih vrzeli, opredeljenih v priporočilih, zlasti na področjih iz Priloge D k poročilu o državi
                  9
               . To bi Romuniji omogočilo, da ob upoštevanju regionalnih razlik sredstva iz teh skladov kar najbolje uporabi za opredeljene sektorje. Krepitev upravnih zmogljivosti države za upravljanje teh sredstev je pomemben dejavnik za uspeh teh naložb.

               (28)V okviru evropskega semestra 2019 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Romunije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2019. Prav tako je ocenila konvergenčni program za leto 2019 in nacionalni reformni program za leto 2019 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Romunija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Romuniji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

               (29)Svet je ob upoštevanju te ocene preučil konvergenčni program za leto 2019, njegovo mnenje
                  10
                pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj.

               (30)Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni reformni program za leto 2019 in konvergenčni program za leto 2019. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih 1, 2, 4 in 5 spodaj. Fiskalne politike iz priporočila 1 med drugim prispevajo k odpravljanju neravnotežij, povezanih s konkurenčnostjo in zunanjim položajem –

               PRIPOROČA, da Romunija v letih 2019 in 2020 ukrepa tako, da:

               1.Zagotovi skladnost s Priporočilom Sveta z dne XX. junija 2019 za odpravo znatnega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja. Zagotovi polno izvajanje fiskalnega okvira. Okrepi izpolnjevanje davčnih obveznosti in pobiranje davkov.

               2.Varuje finančno stabilnost in trdnost bančnega sektorja. Zagotovi vzdržnost javnega pokojninskega sistema in dolgoročno sposobnost uspešnega delovanja pokojninskih skladov drugega stebra.

               3.Izboljša kakovost izobraževanja in vključenost vanj, zlasti za Rome in druge prikrajšane skupine. Izboljša znanja in spretnosti, vključno z digitalnimi, zlasti s povečanjem ustreznosti poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter visokošolskega izobraževanja glede na potrebe na trgu dela. Poveča pokritost s socialnimi storitvami in njihovo kakovost ter dokonča reformo minimalnega dohodka za vključenost. Izboljša delovanje socialnega dialoga. Zagotovi, da se minimalna plača določa na podlagi objektivnih meril v skladu z ustvarjanjem delovnih mest in konkurenčnostjo. Izboljša dostop do zdravstvene oskrbe in njeno stroškovno učinkovitost, med drugim s prehodom na ambulantno oskrbo.

               4.Ekonomsko politiko v zvezi z naložbami osredotoči na promet, zlasti na njegovo trajnostnost, nizkoogljično energijo in energijko učinkovitost, okoljsko infrastrukturo ter inovacije, pri tem pa upošteva regionalne razlike. Izboljša pripravo in prednostno razvrščanje velikih projektov ter pospeši njihovo izvajanje. Poveča učinkovitost javnega naročanja ter zagotovi popolno in trajnostno izvajanje nacionalne strategije za javno naročanje.

               5.Zagotovi, da zakonodajne pobude ne ogrožajo pravne varnosti, z izboljšanjem kakovosti in predvidljivosti odločanja, vključno z ustreznimi posvetovanji z deležniki, učinkovitimi ocenami učinka in racionaliziranimi upravnimi postopki. Izboljša korporativno upravljanje podjetij v državni lasti.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     Predsednik

                     (1)

                        UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

                     (2)

                        UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

                     (8)

                        Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za denarna nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje 4 let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

                     (9)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (10)

                        V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.