title: Priporočilo Sveta z dne 21. marca 2013 o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (deveti ERS) za proračunsko leto 2011

text:
               26.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 88/2

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 21. marca 2013
   o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (deveti ERS) za proračunsko leto 2011
   2013/C 88/02
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Sporazuma o partnerstvu med članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških držav na eni strani ter Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na drugi, podpisanega 23. junija 2000 v Cotonouju (1), kot je bil spremenjen s Sporazumom, podpisanim v Luxembourgu 25. junija 2005 (2),
   ob upoštevanju Notranjega sporazuma med predstavniki vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o financiranju in upravljanju pomoči Skupnosti v okviru finančnega protokola k Sporazumu o partnerstvu med članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških držav ter Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami, podpisan v Cotonouju (Benin), dne 23. junija 2000 in o dodelitvi finančne pomoči čezmorskim državam in ozemljem, za katere se uporablja četrti del Pogodbe ES (3) (v nadaljnjem besedilu: Notranji sporazum), s katerim je bil med drugim ustanovljen deveti Evropski razvojni sklad (deveti ERS), in zlasti člena 32(3) Notranjega sporazuma,
   ob upoštevanju Finančne uredbe z dne 27. marca 2003, ki se uporablja za deveti Evropski razvojni sklad (4), in zlasti členov 96 do 103 Finančne uredbe,
   po preučitvi izkaza prihodkov in odhodkov in bilance stanja v zvezi z dejavnostmi devetega ERS na dan 31. decembra 2011 ter Letnega poročila Računskega sodišča o dejavnostih, financiranih iz osmega, devetega in desetega Evropskega razvojnega sklada (ERS) (5), za proračunsko leto 2011 skupaj z odgovori Komisije, vsebovanimi v navedenem poročilu,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s členom 32(3) Notranjega sporazuma, Evropski parlament na priporočilo Sveta podeli Komisiji razrešnico za finančno upravljanje devetega ERS.

               (2)

               Komisija je dejavnosti devetega ERS v proračunskem letu 2011 na splošno zadovoljivo izvajala –

         PRIPOROČA, da Evropski parlament podeli Komisiji razrešnico za izvajanje dejavnosti devetega ERS za proračunsko leto 2011.

      V Bruslju, 21. marca 2013

            Za Svet

            Predsednik

         P. HOGAN

      (1)  UL L 317, 15.12.2000, str. 3.

      (2)  UL L 287, 28.10.2005, str. 4.

      (3)  UL L 317, 15.12.2000, str. 355.

      (4)  UL L 83, 1.4.2003, str. 1.

      (5)  UL C 344, 12.11.2012, str. 243.


title: Priporočilo Komisije z dne 26. marca 2009 o smernicah v zvezi z varstvom podatkov za informacijski sistem za notranji trg (IMI) (notificirano pod dokumentarno številko C(2009) 2041) (Besedilo velja za EGP)

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 100/12

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 26. marca 2009
   o smernicah v zvezi z varstvom podatkov za informacijski sistem za notranji trg (IMI)
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2009) 2041)
   (Besedilo velja za EGP)
   (2009/329/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti druge alinee člena 211 Pogodbe,
   po posvetovanju z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Sklep 2004/387/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o interoperabilnem zagotavljanju vseevropskih e-vladnih storitev javnim upravam, podjetjem in državljanom (IDABC) (1) ter zlasti člen 4 Sklepa določa izvajanje projektov skupnega interesa, da se omogoči smotrna, učinkovita in varna izmenjava informacij med javnimi upravami na vseh ustreznih ravneh ter med takšnimi upravami in institucijami Skupnosti ali drugimi subjekti, če je to primerno.

               (2)

               Predstavniki držav članic v Svetovalnem odboru za usklajevanje na področju notranjega trga (2) so 17. marca 2006 odobrili globalni načrt izvajanja za informacijski sistem za notranji trg (v nadaljnjem besedilu „sistem IMI“) in njegov razvoj, ki je namenjen izboljšanju komunikacije med upravami držav članic.

               (3)

               Poleg te odobritve se je Komisija v svojih sklepih C(2006) 3606 z dne 14. avgusta 2006, C(2007) 3514 z dne 25. julija 2007 in C(2008) 1881 z dne 14. maja 2008 odločila za financiranje in vzpostavitev informacijskega sistema za notranji trg kot projekta skupnega interesa.

               (4)

               Cilj sistema IMI je podpreti ustrezne akte Skupnosti, ki določajo izmenjavo informacij med upravami držav članic, vključno z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (3) ter Direktivo 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (4).

               (5)

               Izmenjava informacij z elektronskimi sredstvi med državami članicami ter med državami članicami in Komisijo mora biti skladna s pravili o varstvu osebnih podatkov iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (5) ter Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (6).

               (6)

               Pravica do varstva podatkov je priznana v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah in zlasti v členu 8 Listine; informacijski sistemi, kot je sistem IMI, morajo zagotoviti, da so različne odgovornosti in obveznosti, ki si jih Komisija in države članice delijo v zvezi s pravili o varstvu podatkov, jasne ter da imajo posamezniki, na katere se podatki nanašajo, na voljo preproste in lahko dostopne mehanizme za uveljavljanje svojih pravic.

               (7)

               Odločba Komisije 2008/49/ES z dne 12. decembra 2007 o izvajanju informacijskega sistema za notranji trg (IMI) v zvezi z varstvom osebnih podatkov (7) določa funkcije, pravice in obveznosti udeležencev in uporabnikov IMI. V tej odločbi Komisije je bilo upoštevano mnenje Delovne skupine iz člena 29 (8).

               (8)

               Poleg sprejetja te odločbe je Evropski nadzornik za varstvo podatkov (ENVP) sprejel mnenje (9), v katerem je pozval k sprejetju pravnega instrumenta, po možnosti v obliki uredbe Sveta in Parlamenta, glede na to, da se pričakuje, da se bo obseg sistema IMI postopno razširil na dodatna področja zakonodaje notranjega trga, zato se bosta povečala zapletenost ter število sodelujočih organov in izmenjav podatkov. Na številnih srečanjih ter prek izmenjave pisem med ENVP in službami Komisije (10) je bil dogovorjen postopni pristop, ki naj bi se začel s sprejetjem smernic v zvezi z varstvom podatkov, ki naj bi se oblikovale v tesnem posvetovanju z ENVP.

               (9)

               Te smernice dopolnjujejo Odločbo 2008/49/ES ter upoštevajo priporočila Delovne skupine iz člena 29 in ENVP –

         PRIPOROČA, DA DRŽAVE ČLANICE:

               1.

               sprejmejo ukrepe, da zagotovijo izvajanje smernic iz Priloge med udeleženci in uporabniki IMI;

               2.

               spodbujajo nacionalne koordinatorje IMI k vzpostavitvi stikov z njihovimi nacionalnimi organi za varstvo podatkov v zvezi z usmerjanjem in pomočjo glede najboljšega načina izvajanja teh smernic v skladu z nacionalno zakonodajo;

               3.

               zagotovijo Evropski komisiji povratne informacije v zvezi z izvajanjem smernic iz Priloge najpozneje devet mesecev po sprejetju tega priporočila in s pomočjo nacionalnih koordinatorjev IMI. Evropska komisija bo te povratne informacije upoštevala v poročilu, ki ga bo pripravila najpozneje eno leto po sprejetju tega priporočila in v katerem bo ocenila razmere glede varstva podatkov v sistemu IMI ter vsebino in pravočasnost kakršnih koli prihodnjih ukrepov, vključno z morebitnim sprejetjem pravnega instrumenta.

      V Bruslju, 26. marca 2009

            Za Komisijo

         Charlie McCREEVY

            Član Komisije

      (1)  UL L 144, 30.4.2004, str. 62.

      (2)  Ustanovljen s Sklepom Komisije 93/72/EGS (UL L 26, 3.2.1993, str. 18).

      (3)  UL L 255, 30.9.2005, str. 22.

      (4)  UL L 376, 27.12.2006, str. 36.

      (5)  UL L 281, 23.11.1995, str. 31.

      (6)  UL L 8, 12.1.2001, str. 1.

      (7)  UL L 13, 16.1.2008, str. 18.

      (8)  Mnenje 01911/07/EN, WP 140.

      (9)  Mnenje Evropskega nadzornika za varstvo podatkov o Odločbi Komisije 2008/49ES z dne 12. decembra 2007 o izvajanju informacijskega sistema za notranji trg (IMI) v zvezi z varstvom osebnih podatkov (UL C 270, 25.10.2008, str. 1).

      (10)  http://www.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/site/mySite/pid/87

      PRILOGA

         SMERNICE V ZVEZI Z IZVAJANJEM PRAVIL O VARSTVU PODATKOV V SISTEMU IMI

      1.   SISTEM IMI – ORODJE ZA UPRAVNO SODELOVANJE
      Sistem IMI je programska oprema, ki je dostopna prek spleta in ki jo je razvila Evropska komisija v sodelovanju z državami članicami. Glavni cilj sistema IMI je pomagati državam članicam pri praktičnem izvajanju zakonodaje EU, ki določa medsebojno pomoč in upravno sodelovanje. Sistem IMI ni zbirka podatkov, v kateri bi se dolgoročno shranjevale informacije, ampak centraliziran mehanizem, ki nacionalnim upravam držav članic EGP omogoča izmenjavo informacij z omejenimi obdobji hrambe.

         Prijavna stran sistema IMI

      Sistem IMI trenutno podpira izmenjave informacij v skladu z Direktivo o poklicnih kvalifikacijah, od konca leta 2009 pa bo podpiral tudi izmenjave informacij v skladu z Direktivo o storitvah. V prihodnosti bo morda podpiral izmenjave informacij na dodatnih zakonodajnih področjih notranjega trga. Posodobljen seznam teh zakonodajnih področij bo vedno na voljo v prilogi k Odločbi 2008/49/ES. Ta priloga se bo občasno spreminjala. Sistema IMI ni mogoče uporabljati za izmenjavo informacij na zakonodajnih področjih, ki niso izrecno navedena v tej prilogi.

         Primer pogleda programske opreme v zvezi s pristojnimi organi, ki obravnavajo poklicne kvalifikacije

      Sodelovanje med nacionalnimi upravami je bistveno za dobro delovanje notranjega trga. Evropski državljani ne morejo uveljavljati osnovnih pravic na področju notranjega trga, kot je svoboda ustanavljanja v drugi državi članici ali svoboda čezmejnega opravljanja storitev, če ni zagotovljena praktična ureditev za upravno sodelovanje.

         Nekaj primerov

      Nemška zdravnica, ki živi v Berlinu, se poroči s francoskim državljanom in se odloči začeti novo življenje v Parizu. Svoj poklic želi opravljati v Franciji, zato predloži nazive in diplome francoskemu združenju zdravnikov. Oseba, ki obravnava spis, dvomi o pristnosti ene od diplom, zato prek sistema IMI pri pristojnem organu v Berlinu preveri njeno pristnost.
      Francoska družba za čiščenje objektov in opreme, ki deluje v Franciji, svoje storitve opravlja tudi čez mejo v Kataloniji (Španija). Ena od španskih nevladnih organizacij pri katalonskem oddelku za varstvo okolja vloži pritožbo, v kateri trdi, da francoska družba nima specializirane delovne sile, ki je potrebna za ravnanje z nekaterimi čistilnimi sredstvi. Katalonski pristojni organ prek sistema IMI ugotovi, ali družba za čiščenje v Franciji deluje zakonito.
      Upravno sodelovanje v EU ni preprosta naloga. Soočiti se je treba z jezikovnimi ovirami (EU ima 23 uradnih jezikov), pomanjkanjem upravnih postopkov v zvezi s čezmejnim sodelovanjem, različnimi upravnimi strukturami in kulturami ter dejstvom, da partnerji v drugih državah članicah niso jasno opredeljeni.
      Čeprav morajo učinkovito delovanje zakonodaje v zvezi z notranjim trgom na svojem ozemlju zagotoviti države članice, Komisija meni, da države članice potrebujejo orodja za sodelovanje. V skladu s tem je bil razvit sistem IMI, tj. za določanje ustreznega pristojnega organa v drugi državi članici (funkcija iskanja), upravljanje izmenjav informacij na podlagi preprostih in enotnih postopkov ter odpravljanje jezikovnih ovir na podlagi vnaprej določenih in prevedenih sklopov vprašanj.

         Posnetka zaslona prikazujeta vprašanja v jezikih dveh pristojnih organov, ki sta vključena v izmenjavo informacij

      2.   PODROČJE UPORABE IN CILJ TEH SMERNIC
      Uporabniki IMI so strokovnjaki na področjih iz svoje pristojnosti, ne glede na to, ali gre za pravila v zvezi s poklici ali predpise v zvezi z opravljanjem storitev. Vendar niso strokovnjaki na področju varstva podatkov in včasih morda zahtev o varstvu podatkov, ki jih določa njihova nacionalna zakonodaja o varstvu podatkov, ne poznajo dovolj dobro.
      Zato je priporočljivo, da se uporabnikom IMI zagotovijo smernice, v katerih je delovanje sistema IMI pojasnjeno z vidika varstva podatkov, zaščitnih ukrepov v okviru sistema in morebitnih tveganj, povezanih z njegovo uporabo (1).
      Namen teh smernic ni izčrpno obravnavati vsa vprašanja varstva podatkov v zvezi s sistemom IMI, ampak uporabniku prijazno pojasniti ta sistem in zagotoviti okvir za skladnost z zakonodajo, ki ga lahko razumejo vsi uporabniki IMI. Uporabniki IMI lahko dodatna navodila in pomoč po potrebi poiščejo pri organih za varstvo podatkov v državah članicah. Seznam teh organov, vključno s kontaktnimi podatki in spletnimi stranmi, je na voljo na naslednji spletni povezavi:
      http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/nationalcomm/index_en.htm
      3.   OKOLJE, KI JE PRIJAZNO VARSTVU PODATKOV
      Sistem IMI se je razvil ob upoštevanju zahtev zakonodaje o varstvu podatkov in je že od samega začetka prijazen varstvu podatkov.
      Uporabniki IMI so lahko prepričani, da je sistem IMI zanesljiva programska oprema z vidika varstva podatkov, kar dokazujejo naslednji preprosti primeri:

                  (a)

                  Sistem IMI uporabljajo le pristojni organi znotraj Evropskega gospodarskega prostora (države članice EU ter Norveška, Islandija in Lihtenštajn), pri čemer prenos osebnih podatkov zunaj EGP ni dovoljen.

                  (b)

                  Evropska komisija in koordinatorji IMI (2) nimajo dostopa do osebnih podatkov strokovnjakov ali ponudnikov storitev, ki se izmenjujejo v sistemu.

                  (c)

                  Osebne podatke ponudnika storitev si lahko ogledajo le pristojni organi, ki se ukvarjajo z zahtevkom za informacije (3). Varstvo podatkov je celo tako strogo, da si naslovnik zahtevka ne more ogledati osebnih podatkov ponudnika storitev, dokler prejema zahtevka uradno ne potrdi.

                     Primer zahtevka, preden prejemnik potrdi njegov prejem

                  (d)

                  Vsi osebni podatki v zvezi z zahtevki se samodejno izbrišejo iz sistema šest mesecev po zaključku zahtevka ali celo prej, če to zahtevajo pristojni organi, ki so vključeni v izmenjavo (za več informacij glej poglavje 12 o obdobju hrambe).

            4.   KDO JE KDO V SISTEMU IMI? VPRAŠANJE SKUPNEGA UPRAVLJANJA
      Sistem IMI je jasen primer postopkov skupne obdelave in skupnega upravljanja. Medtem ko si na primer osebne podatke izmenjujejo le pristojni organi v državah članicah, je za hrambo teh podatkov na svojih strežnikih odgovorna Evropska komisija. Medtem ko Evropska komisija nima dostopa do teh osebnih podatkov, je upravljavka sistema, ki fizično izbriše in popravi podatke.
      To pomeni, da zaradi razdelitve različnih odgovornosti med Komisijo in državami članicami velja naslednje:

                  (a)

                  Vsak pristojni organ in koordinator IMI je odgovoren za svoje dejavnosti obdelave podatkov.

                  (b)

                  Komisija ni uporabnica, temveč upravljavka sistema, ter je odgovorna predvsem za vzdrževanje in varnost sistema (4).

                  (c)

                  Udeleženci IMI si delijo odgovornosti glede obveščanja ter zagotavljanja pravic do dostopa, ugovora in popravka.

            V zapletenih primerih skupnega upravljanja sistemov, kot je sistem IMI, se z vidika skladnosti zdi najučinkovitejše, da se varstvo podatkov vključi v sistem že na samem začetku (glej oddelek „Delo v teku“ v poglavju 13 „Sodelovanje z organi za varstvo podatkov in ENVP“) in da se opredeli okvir za skladnost z zakonodajo, kot je določeno v teh smernicah. Za skladnost z zakonodajo so odgovorni vsi udeleženci in uporabniki IMI.
      5.   UDELEŽENCI IN UPORABNIKI V SISTEMU IMI
      Vse udeležence, ki uporabljajo sistem IMI, potrdijo koordinatorji IMI. Udeleženci in uporabniki, vključno z njihovimi funkcijami, pravicami in obveznostmi, so podrobno opisani v členih 6–12 Odločbe 2008/49/ES. Zato jih v teh smernicah ni treba ponoviti.
      Poudariti je treba, da je sistem IMI zelo prilagodljiv, pri čemer lahko države članice dodelijo odgovornosti in funkcije pristojnim organom in koordinatorjem na več različnih načinov, tako da ustrezajo njihovi posebni upravni strukturi in zakonodajnim področjem, zajetim v upravno sodelovanje.
      Poleg tega je treba upoštevati, da so uporabniki IMI v državah članicah odgovorni za številne druge postopke obdelave. Skladnost z zahtevami varstva podatkov v sistemu IMI ne sme biti neupravičeno zapletena ali povzročati čezmerne upravne obremenitve. Poleg tega ni treba, da temelji na enotnem pristopu.
      V večini primerov morajo pristojni organi izvesti postopke obdelave v sistemu IMI v skladu z istimi pravili in dobrimi praksami, ki jih morajo običajno izvajati kot upravljavci podatkov, pri čemer upoštevajo svoje posebne potrebe in zakonodajo o varstvu podatkov v svojih državah članicah.
      Poleg tega morajo izkoristiti okolje, ki je prijazno varstvu podatkov in ki ga omogoča sistem IMI. Pristojne organe se na primer spodbuja, da zahtevajo izbris osebnih podatkov, ki so se izmenjevali, iz sistema IMI še pred iztekom šestmesečnega obdobja hrambe, če izmenjave informacij več ni treba hraniti v sistemu IMI.
      6.   PRAVNA PODLAGA ZA IZMENJAVE OSEBNIH PODATKOV V SISTEMU IMI
      Komisija je sprejela Odločbo 2008/49/ES, ki določa funkcije, pravice in obveznosti udeležencev in uporabnikov IMI glede izvajanja informacijskega sistema za notranji trg (IMI) v zvezi z varstvom osebnih podatkov.
      Vse informacije, ki se izmenjujejo v sistemu IMI, niso osebni podatki. Informacije, ki se izmenjujejo, lahko na primer zadevajo pravne osebe (5) ali pa vprašanje in odgovor nista povezana z nobenim določenim posameznikom (npr. splošno vprašanje v zvezi s tem, ali je poklic v zadevni državi članici reguliran).
      Vendar v številnih primerih izmenjave informacij dejansko zadevajo posameznike, zato je za obdelavo osebnih podatkov potrebna pravna podlaga. Uporaba sistema IMI je pogosto v interesu posameznika, na katerega se podatki nanašajo. Čeprav ni nujno, da je izmenjava informacij v interesu posameznika, na katerega se podatki nanašajo, lahko pristojni organi kljub temu izmenjujejo informacije v sistemu IMI, če takšno izmenjavo določa posebna pravna podlaga.
      Člen 7 Direktive 95/46/ES določa pravno podlago za obdelavo osebnih podatkov. Za izmenjave podatkov v okviru sistema IMI sta najpomembnejša odstavka (c) in (e) tega člena.
      I   Skladnost z zakonsko obveznostjo (člen 7(c))
      Na splošno velja, da morajo države članice EU obvezno sodelovati med seboj in z institucijami Skupnosti. Obveznost upravnega sodelovanja je izrecno in podrobno določena v Direktivi 2005/36/ES (o priznavanju poklicnih kvalifikacij) in Direktivi 2006/123/ES (Direktiva o storitvah).
      Člen 56(1) in (2) Direktive o poklicnih kvalifikacijah določa naslednje:

         „1.   Pristojni organi države članice gostiteljice in države članice izvora tesno sodelujejo in si med seboj pomagajo, da bi olajšali uporabo te direktive. Zagotovijo zaupnost izmenjanih podatkov.
         2.   Pristojni organi države članice gostiteljice in države članice izvora si izmenjujejo podatke o sprejetih disciplinskih ukrepih ali kazenskih sankcijah ali o kakršnih koli drugih resnih in posebnih okoliščinah, ki bi lahko vplivale na opravljanje dejavnosti po tej direktivi, ob spoštovanju zakonodaje o varovanju osebnih podatkov, predvidene v direktivah Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov […] in 2002/58/ES z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah (UL L 201, 31.7.2002, str. 37)).“

      Člen 28(1) in (6) Direktive o storitvah določa naslednje:

         „1.   Države članice si medsebojno pomagajo in sprejmejo ukrepe, ki so potrebni za učinkovito medsebojno sodelovanje pri nadzoru ponudnikov in njihovih storitev […]
         6.   Države članice informacije, ki jih zahteva druga država članica ali Komisija, predložijo v najkrajšem možnem času po elektronski poti.“

      Člen 34(1) Direktive o storitvah določa naslednje:

         „1.   Komisija v sodelovanju z državami članicami vzpostavi elektronski sistem za izmenjavo informacij med državami članicami, pri čemer upošteva obstoječe informacijske sisteme.“

      II   Izvajanje naloge, ki se opravlja v javnem interesu ali pri izvrševanju javne oblasti, dodeljene upravljavcu (člen 7(e))
      Udeleženci in uporabniki IMI izvajajo naloge v javnem interesu ali izvršujejo javno oblast, ki jim je dodeljena. Vse registracije v sistemu IMI potrdi koordinator IMI, potem ko se prepriča, da zadevni pristojni organ dejansko izvaja naloge v javnem interesu (npr. ali zdravniki ali veterinarski organi zagotavljajo, da njihovi člani delujejo v skladu z etičnimi ali sanitarnimi pravili) ali izvršuje javno oblast, ki mu je dodeljena (npr. ali ministrstva za šolstvo zagotavljajo, da imajo srednješolski učitelji ustrezne kvalifikacije).
      Na podlagi navedenega se lahko sistem IMI uporablja za izmenjavo osebnih podatkov v skladu z Direktivo o poklicnih kvalifikacijah in Direktivo o storitvah ter za namene, ki so opredeljeni v njunih določbah. V sistemu IMI ni mogoče izmenjavati informacij, povezanih z drugo zakonodajo glede notranjega trga. Če bo področje uporabe sistema IMI kadar koli razširjeno in bo vključevalo dodatno zakonodajo, bo ustrezno sklicevanje na zadevne akte Skupnosti dodano v prilogo k Odločbi 2008/49/ES.
      7.   VPRAŠANJE ZAKONODAJE, KI SE UPORABLJA, IN USTREZNEGA NADZORA
      Zakonodaja o varstvu podatkov, ki se uporablja, je odvisna od tega, kdo je udeleženec ali uporabnik IMI. Za Evropsko komisijo se na primer uporablja Uredba (ES) št. 45/2001 o varstvu podatkov. Za nacionalnega uporabnika (npr. pristojni organ) se uporablja njegova nacionalna zakonodaja o varstvu podatkov, ki mora biti v skladu z Direktivo 95/46/ES (Direktiva o varstvu podatkov).
      Evropska unija ima trden pravni okvir za varstvo podatkov, ki ga zagotavljata ta direktiva in Uredba (ES) št. 45/2001 (6). Direktiva o varstvu podatkov omogoča državam članicam določeno stopnjo prilagodljivosti. Zato je priporočljivo, da nacionalni koordinatorji IMI o teh smernicah razpravljajo s svojimi organi za varstvo podatkov, na primer v zvezi s posameznimi informacijami, ki se zagotovijo posameznikom (glej poglavje 9 na to temo), ali obveznim obveščanjem organov za varstvo podatkov o nekaterih postopkih obdelave podatkov.
      Direktiva 95/46/ES zadeva notranji trg in ima dvojni namen. Namen usklajevanja nacionalne zakonodaje o varstvu podatkov je zagotoviti visoko stopnjo varstva podatkov in varovati temeljne pravice posameznikov ter s tem omogočiti prosti pretok osebnih podatkov med državami članicami. Zato nacionalne posebnosti ne smejo imeti nobenega praktičnega ali znatnega vpliva na uporabo sistema IMI in izmenjavo informacij, ki jih zahtevajo drugi akti Skupnosti.
      Ena od najpomembnejših značilnosti pravnega okvira EU za varstvo podatkov je nadzor, ki ga izvajajo javni neodvisni organi za varstvo podatkov. Zato lahko državljani pri teh organih vložijo pritožbe, da bi se njihove težave v zvezi z varstvom podatkov razrešile čim prej in brez posredovanja sodišč. Obdelavo osebnih podatkov na nacionalni ravni nadzorujejo nacionalni organi za varstvo podatkov, medtem ko obdelavo osebnih podatkov, ki jo izvajajo evropske institucije, nadzoruje Evropski nadzornik za varstvo podatkov (ENVP). Zato je Evropska komisija pod nadzorom ENVP, medtem ko so drugi uporabniki IMI pod nadzorom zadevnih nacionalnih organov za varstvo podatkov. Za več informacij v zvezi z obravnavo pritožb ali zahtevkov posameznikov, na katere se podatki nanašajo, glej poglavje 10 o pravicah do dostopa in popravka ter poglavje 13 o vprašanju sodelovanja z organi za varstvo podatkov in ENVP.
      8.   NAČELA VARSTVA PODATKOV, KI VELJAJO ZA IZMENJAVE INFORMACIJ
      Obdelava osebnih podatkov v skladu z zakonodajo ES lahko poteka le v določenih pogojih (glej poglavje 6 „Pravna podlaga za izmenjave osebnih podatkov v sistemu IMI“) in v skladu z nekaterimi načeli, ki se v Direktivi o varstvu podatkov imenujejo „načela v zvezi s kakovostjo podatkov“ (glej člen 6 te direktive).
      Upravljavci podatkov lahko zbirajo osebne podatke le za zakonite in posebne namene ter jih ne smejo obdelovati za druge namene, ki niso združljivi z nameni, določenimi ob zbiranju podatkov. Klasičen primer nezdružljivih namenov bi bil, če bi pristojni organ podatke o naslovih, ki jih je zbiral za obravnavo primera strokovnjakov migrantov v skladu z Direktivo o storitvah, prodajal zasebnim družbam za namene trženja.
      Poleg tega mora biti obdelava osebnih podatkov sorazmerna (primerna, ustrezna in ne pretirana) z nameni zbiranja podatkov, pri čemer mora upravljavec sprejeti tudi primerne ukrepe, da zagotovi, da se podatki posodobijo in uničijo ali spremenijo v anonimne, potem ko identifikacija posameznika, na katerega se podatki nanašajo, ni več potrebna. Načela v zvezi s kakovostjo podatkov so načela dobrega upravljanja informacij, ker dober informacijski sistem ni tisti sistem, ki brez posebnega razloga hrani veliko količino podatkov ter kmalu postane zastarel in nezanesljiv. Dober elektronski informacijski sistem mora zbirati le podatke, ki so potrebni za vnaprej določene namene, pri čemer je treba te podatke posodabljati, tako da so popolnoma zanesljivi.
      Na podlagi uporabe teh načel v zvezi s kakovostjo podatkov pri delovanju sistema IMI se priporoči naslednje.

                  1.

                  Uporaba sistema IMI mora biti strogo omejena na namene, ki so določeni v veljavni zakonodaji (npr. v primeru upravičenega dvoma ali iz kakršnega koli drugega razloga, določenega v veljavni zakonodaji). Ker se pričakuje, da bo sistem IMI postal standarden način izmenjave informacij med pristojnimi organi, mora biti popolnoma jasno, da se sistem IMI ne sme sistematično uporabljati za preverjanje preteklosti strokovnjakov migrantov ali migrantov ponudnikov storitev.

                  2.

                  Pristojni organ prosilec mora zagotoviti le tiste osebne podatke, ki jih pristojni organ prejemnik potrebuje, da nedvoumno identificira zadevno osebo ali odgovori na vprašanja. Če je na primer strokovnjaka migranta mogoče identificirati po njegovem imenu in registracijski številki v strokovnem registru, ni treba zagotoviti tudi njegove osebne identifikacijske številke.

                  3.

                  Uporabniki IMI morajo previdno izbrati vprašanja in ne smejo postavljati vprašanj, ki niso popolnoma nujna. To ni le vprašanje spoštovanja načel v zvezi s kakovostjo podatkov, ampak tudi zmanjšanja upravne obremenitve. Zaradi preglednosti so vnaprej določeni sklopi vprašanj objavljeni na spletni strani sistema IMI (7).

                     Kaj so občutljivi podatki
                      (8)
                     ?

                  To so podatki, ki razkrivajo rasno ali etnično pripadnost, politično prepričanje, verska ali filozofska prepričanja, pripadnost sindikatu, zdravstveno stanje, spolno življenje, prekrške, kazenske obsodbe ali varnostne ukrepe. Nekatere države članice kot občutljive podatke obravnavajo tudi informacije v zvezi z upravnimi sankcijami ali sodbami.

                  4.

                  Pristojni organi morajo biti zlasti pazljivi, kadar izmenjave informacij zadevajo občutljive podatke. Izmenjava občutljivih podatkov je mogoča le v zelo omejenih okoliščinah. Najpomembnejše zahteve za obdelavo občutljivih podatkov v sistemu IMI so naslednje:

                              (a)

                              Obdelava občutljivih podatkov je potrebna za uveljavljanje, izvajanje ali obrambo pravnih zahtevkov (glej člen 8(2)(e) Direktive o varstvu podatkov in ustrezne določbe v nacionalni zakonodaji).
                              To lahko velja za tiste izmenjave podatkov v sistemu IMI, pri katerih strokovnjak migrant ali migrant ponudnik storitev uveljavlja svojo pravico do opravljanja svojega poklica ali ustanovitve v drugi državi članici. Pristojni organi morajo v vsakem primeru natančno oceniti, ali je uporaba občutljivih podatkov dejansko nujno potrebna za uveljavljanje pravice.
                              V zvezi z nekaterimi posebnimi občutljivimi podatki, ki se izmenjujejo v sistemu IMI, so države članice sprejele posebne določbe iz Direktive o poklicnih kvalifikacijah in Direktive o storitvah.

                                          1.

                                          Člen 56(2) Direktive o poklicnih kvalifikacijah določa: „Pristojni organi države članice gostiteljice in države članice izvora si izmenjujejo podatke o sprejetih disciplinskih ukrepih ali kazenskih sankcijah ali o kakršnih koli drugih resnih in posebnih okoliščinah, ki bi lahko vplivale na opravljanje dejavnosti po tej direktivi, ob spoštovanju zakonodaje o varovanju osebnih podatkov […]“.

                                          2.

                                          Člen 33 Direktive o storitvah določa posebna pravila za izmenjavo informacij v zvezi z dobrim imenom migranta ponudnika storitev: „Države članice na zahtevo pristojnega organa druge države članice v skladu s svojo nacionalno zakonodajo zagotovijo informacije o disciplinskih in upravnih ukrepih ali kazenskih sankcijah in odločitvah v zvezi s plačilno nesposobnostjo ali stečajem […].“

                              (b)

                              Posameznik, na katerega se podatki nanašajo, da izrecno privolitev. Če je upravno sodelovanje v interesu posameznika, na katerega se podatki nanašajo, ne bi smelo biti težko pridobiti njegove izrecne privolitve za obdelavo osebnih podatkov.

                  5.

                  Varnostni ukrepi glede informacij o kazenskih evidencah, pri katerih sta najpomembnejša točnost in posodobljenost, morajo biti zelo strogi. Zato se sme poleg skladnosti z drugimi načeli Direktive o varstvu podatkov in Uredbe iz tega priporočila (9) to kategorijo informacij zahtevati le, kadar je to dovoljeno v skladu z ustreznimi akti Skupnosti ter je nujno potrebno za sprejetje odločitve v zadevnem primeru, ki je neposredno povezan z zahtevkom. To pomeni, da mora biti obdelava neposredno povezana z izvajanjem poklicne dejavnosti ali zagotavljanjem storitve in nujna za preverjanje skladnosti z določbami zadevne direktive. Uporabniki IMI morajo vedno upoštevati, da se informacije, potrebne za sprejetje odločitve, pogosto ne nanašajo nujno na kazensko evidenco strokovnjaka migranta ali migranta ponudnika storitev.
                  V sklopu vprašanj sistema IMI je dejansko navedenih le nekaj vprašanj, ki zadevajo kazenske evidence ali druge občutljive podatke (10). Poleg teh omejenih primerov se lahko občutljivi podatki izmenjujejo le v izjemnih primerih, v katerih so dejanske okoliščine primera take, da so občutljivi podatki neposredno povezani z izvajanjem zadevne dejavnosti in so nujno potrebni za uveljavljanje pravnih zahtevkov.
                  Pristojni organi sistema IMI ne smejo uporabljati za rutinske preglede kriminalne preteklosti strokovnjakov migrantov, saj to ne bi bilo v skladu z namenom, s katerim je bil sistem IMI vzpostavljen. Vsaka poizvedba o prekrških ali disciplinskih ukrepih mora biti povezana z zadevnim poklicem ali storitvijo in ne z drugimi prekrški, ki jih je strokovnjak migrant morda storil v državi izvora, ali disciplinskimi ukrepi, ki so se mu morda izrekli. Za ugotovitev, ali je zdravnik zakonito registriran in uživa dober ugled pri drugih zdravnikih, pristojnemu organu prosilcu na primer ni treba vedeti, ali je v kazenski evidenci zdravnika zabeležen prometni prekršek, ker mu tak prekršek v matični državi ne bi preprečil opravljanja zdravniškega dela.

         Vprašanje nadaljnje obdelave in shranjevanja zunaj IMI

      Uporaba sistema IMI bo pogosto povezana z zagotavljanjem informacij za druge postopke obdelave, ki se izvajajo v državi članici (na primer pri obravnavi vloge za opravljanje storitve ali pri izdaji dovoljenja za zadevno dejavnost). Zato je običajno, da pristojni organi dodatno obdelajo podatke, pridobljene za te namene. Po pridobitvi podatkov prek sistema IMI in njihovi nadaljnji obdelavi zunaj sistema še vedno velja nacionalna zakonodaja o varstvu podatkov. Zato je treba zagotoviti, da:

                  —

                  je nadaljnja obdelava združljiva z nameni zbiranja in izmenjave podatkov znotraj sistema IMI,

                  —

                  je nadaljnja obdelava nujna in sorazmerna (primerna, ustrezna in ne pretirana) s prvotnimi nameni zbiranja v sistemu IMI,

                  —

                  se sprejmejo primerni ukrepi za ohranjanje posodobljenih podatkov in njihov izbris, ko niso več potrebni,

                  —

                  je posameznik, na katerega se podatki nanašajo, obveščen o izpisu podatkov iz sistema IMI za posredovanje tretji osebi, da se zagotovi poštena obdelava, razen če to ne bi bilo mogoče ali če bi vključevalo nesorazmeren napor ali če je posredovanje izrecno določeno z zakonom (glej člen 11(2) Direktive 95/46/ES o varstvu podatkov). Ob upoštevanju, da je posredovanje lahko določeno z zakoni le ene od vključenih držav članic in zato morda ni splošno znano drugod, Komisija meni, da si je treba prizadevati za zagotovitev informacij, tudi če je posredovanje izrecno določeno z zakonom.

            9.   ZAGOTAVLJANJE INFORMACIJ POSAMEZNIKOM, NA KATERE SE PODATKI NANAŠAJO
      Eden od stebrov vsake sheme varstva podatkov je, da upravljavci podatkov posameznikom, na katere se podatki nanašajo, zagotovijo informacije o postopkih obdelave, ki jih nameravajo opraviti v zvezi z njihovimi osebnimi podatki.
      Člen 10 Direktive o varstvu podatkov določa, da je treba ob zbiranju posameznikom, na katere se podatki nanašajo, zagotoviti vsaj informacije o istovetnosti upravljavca, namenu obdelave podatkov, prejemnikih ali vrstah prejemnikov podatkov, ali so odgovori na vprašanja obvezni, in tudi možnih posledicah, če ne odgovori, ter pravici do dostopa in pravici do popravka.
      Zato mora pristojni organ pri zbiranju osebnih podatkov posameznika osebo, na katero se podatki nanašajo, obvestiti, da bodo podatki morda vključeni v sistem IMI zaradi korespondence z drugimi javnimi upravami v drugih državah članicah za namene zahtevka te osebe ter da lahko po potrebi ta oseba zahteva dostop do podatkov ali popravek podatkov, ki so bili predmet izmenjave, pri katerem koli pristojnem organu, ki se je ukvarjal z zahtevkom (za podrobnejše informacije v zvezi s tem glej poglavje 10 o pravici do dostopa in pravici do popravka).
      Vsak pristojni organ se odloči, kako bo te informacije prenesel posameznikom, na katere se podatki nanašajo. Ker bo večina pristojnih organov (če ne vsi) opravljala postopke obdelave razen izmenjav informacij v sistemu IMI, lahko posameznike obveščajo, če je ustrezno, na enak način, kot ga uporabljajo za zagotavljanje podobnih informacij za druge postopke obdelave v skladu z nacionalno zakonodajo (npr. z napisi, v dopisih za posameznike, na katere se podatki nanašajo, in/ali na spletnih straneh).

         Zagotavljanje podatkov v Direktivi o varstvu podatkov

      Člen 10 Direktive o varstvu podatkov vsebuje seznam minimalnih informacij, ki jih je treba zagotoviti posameznikom, razen če te informacije že imajo:

                  (a)

                  identiteta upravljavca ali upravljavcev (pristojni organ, ki zbira podatke, in podobni organi v drugih državah članicah);

                  (b)

                  namen obdelave (korespondenca z drugimi organi v zvezi z zahtevkom strokovnjaka migranta ali migranta ponudnika storitev);

                  (c)

                  vse nadaljnje informacije, če so take informacije potrebne za zagotavljanje poštene obdelave ali če nacionalna zakonodaja določa zagotavljanje nadaljnjih informacij, kot so:

                              1.

                              prejemniki ali vrste prejemnikov;

                              2.

                              obstoj pravice do dostopa in pravice do popravka podatkov, ki jih zadevajo, način izvajanja teh pravic v praksi in vse izjeme do teh pravic v skladu z nacionalno zakonodajo;

                              3.

                              pravica do pravnih sredstev (npr. dostop do sodnega varstva in pravica do odškodninskega zahtevka);

                              4.

                              shranjevanje in obdobje hrambe;

                              5.

                              varnostni ukrepi;

                              6.

                              povezave na ustrezne dokumente in spletne strani, vključno s spletno stranjo Komisije o sistemu IMI.

            Direktiva o varstvu podatkov predvideva dve vrsti primerov, v katerih je treba posameznikom, na katere se podatki nanašajo, zagotoviti informacije: kadar se podatki zberejo neposredno od teh posameznikov in kadar so pridobljeni od tretje osebe. Kljub temu za ta zadnji primer člen 11 Direktive vsebuje pravilo razumne presoje („rule of reason“), v skladu s katerim zagotavljanje takšnih informacij ne bi bilo nujno, če bi vključevalo nesorazmeren napor ali če je evidentiranje ali posredovanje izrecno določeno z zakonom (kot v primeru izmenjav informacij v sistemu IMI), čeprav Direktiva v nadaljevanju določa, da v teh primerih „države članice predvidijo ustrezne zaščitne ukrepe“.
      Zato bodo morali pristojni organi zagotavljanje informacij posameznikom, na katere se podatki nanašajo, morda podrobneje določiti na podlagi svojih nacionalnih zakonov o varstvu podatkov, po možnosti po posvetovanju z nacionalnimi koordinatorji IMI in nacionalnimi organi za varstvo podatkov. Priporočljivo je upoštevanje večplastnega pristopa, pri katerem se osnovne informacije zagotovijo ob zbiranju (npr. v vlogah pristojnim organom) in se ob tem navede, kje lahko posamezniki, na katere se podatki nanašajo, dobijo bolj izčrpne informacije, če jih zanimajo.
      Za drugo, podrobnejšo plast informacij je eden od učinkovitih načinov zagotavljanja informacij posameznikom, na katere se podatki nanašajo, politika zasebnosti ali izjava o varstvu podatkov na spletnih straneh.
      Če pristojni organi že imajo te izjave o varstvu podatkov, jih morajo posodobiti ali dopolniti tako, da se izrecno sklicujejo na izmenjavo osebnih podatkov v sistemu IMI. Če to ne velja, se morajo pristojni organi odločiti, ali uporaba sistema IMI in obseg zbiranja osebnih podatkov upravičujeta pripravo spletne izjave o varstvu podatkov.
      V primerih, v katerih se sistem IMI uporablja zelo redko, lahko zadostuje, da se posameznike o sistemu IMI obvesti le na kratko ob zbiranju in po potrebi tudi pozneje. V teh primerih, v katerih posameznikom, na katere se podatki nanašajo, pristojni organ ne zagotovi posebne izjave o sistemu IMI glede varstva podatkov, mora pristojni organ jasno navesti, kje lahko posamezniki, na katere se podatki nanašajo, dobijo bolj izčrpne informacije, na primer, na spletni strani nacionalnega koordinatorja IMI in na spletni strani Komisije o sistemu IMI.
      Oddelek o varstvu podatkov na spletni strani Komisije o sistemu IMI (11) vsebuje izjavo Komisije o varstvu podatkov v sistemu IMI. Vsebuje tudi dodatne informacije o tem, kako lahko posamezniki, na katere se podatki nanašajo, uveljavljajo svoje pravice in zaprosijo za pomoč nacionalne pristojne organe ali organe za varstvo podatkov, če je to potrebno.
      Zelo je priporočljivo, da pomembni udeleženci v sistemu IMI, ki se ukvarjajo z velikim številom zahtevkov, objavijo svojo politiko zasebnosti na spletnih straneh. Politika zasebnosti mora vključevati povezavo na oddelek o varstvu podatkov na spletni strani Komisije o sistemu IMI. Drugi pristojni organi, ki obravnavajo majhno število zahtevkov, lahko uporabijo zlasti povezavo na spletno stran Komisije o sistemu IMI.
      Nacionalni koordinatorji IMI morajo pristojnim organom zagotoviti pomoč. To lahko vključuje pomoč pri pripravi vzorčnega obvestila o varstvu zasebnosti, ki ga nacionalni pristojni organi lahko uporabijo kot predlogo. Namesto tega lahko nacionalni koordinator pripravi skupno nacionalno obvestilo o varovanju zasebnosti in ga objavi v spletu, vsak pristojni organ pa lahko zagotovi le povezavo na to obvestilo, kadar obravnava posameznike, na katere se podatki nanašajo (npr. v vlogah ali katerem koli drugem dokumentu, zagotovljenem posameznikom, na katere se podatki nanašajo).

         Izjava Evropske komisije o varstvu podatkov

         Informacijski sistem za notranji trg – IMI

      1.   Sistem IMI in njegovi uporabniki

      Sistem IMI želi olajšati upravno sodelovanje in medsebojno pomoč med državami članicami ter tako zagotoviti pravilno delovanje notranjega trga in prost pretok ljudi in storitev. Sistem je orodje za izmenjavo informacij (tudi nekaterih osebnih podatkov) med nacionalnimi javnimi upravami držav članic Evropskega gospodarskega prostora.
      Izjava o varstvu podatkov zadeva tisti del sistema IMI, ki je v pristojnosti Evropske komisije, tj. zbiranje, registracijo, hrambo in izbris osebnih podatkov prvih uporabnikov pri nacionalnih koordinatorjih IMI ter hrambo in izbris, ne pa tudi zbiranje in prikaz osebnih podatkov drugih uporabnikov sistema IMI in posameznikov, ki so predmet izmenjanih informacij. Izjava torej ne zadeva obdelave podatkov, ki sodi v pristojnost držav članic.
      2.   Kateri predpisi se uporabljajo?

      Obdelavo podatkov, ki je v pristojnosti Evropske komisije, ureja Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov.
      Uporablja se tudi Odločba Komisije 2008/49/ES z dne 12. decembra 2007 o izvajanju informacijskega sistema za notranji trg (IMI) v zvezi z varstvom osebnih podatkov.
      3.   Katere podatke v sistemu IMI obdeluje Komisija?

      Komisija zbira potrebne kontaktne podatke prvih uporabnikov pri nacionalnih koordinatorjih IMI, denimo ime, številko službenega telefona in telefaksa in elektronski naslov. Ti osebni podatki in podatki uporabnikov pri delegiranih koordinatorjih IMI in pri pristojnih organih so shranjeni na strežniku Komisije.
      Osebni podatki posameznikov, ki so predmet izmenjanih informacij, bodo iz tehničnih razlogov shranjeni na strežniku Komisije.
      4.   Čemu obdelava podatkov v sistemu IMI?

      Kontaktni podatki nacionalnih koordinatorjev IMI so nujni za vzpostavitev in vodenje sistema IMI. Komisija mora imeti dostop do teh podatkov, da z državami članicami lahko učinkovito sodeluje pri upravljanju sistema IMI.
      Kar zadeva začasno shranjevanje osebnih podatkov posameznikov, ki so predmet izmenjanih informacij med nacionalnimi organi, je njihova obdelava v sistemu IMI potrebna za boljše in lažje sodelovanje med pristojnimi organi držav članic, ki ga vzpostavlja zakonodaja Skupnosti v tistih primerih, ko so za delovanje notranjega trga potrebne dodatne informacije iz druge države članice o začasnem opravljanju čezmejnih storitev ali sedežu ponudnika storitev v drugi državi članici.
      5.   Kdo dostopa do podatkov?

      Po členu 12(7) Odločbe 2008/49/ES imajo lokalni skrbniki Komisije dostop do osebnih podatkov lokalnih skrbnikov nacionalnih koordinatorjev IMI. Osebje Komisije pa nikakor nima dostopa do osebnih podatkov posameznikov, ki so predmet izmenjanih informacij.
      6.   Kako dolgo hranimo podatke?

      Osebne podatke uporabnikov pri pristojnih organih in koordinatorjih bomo hranili, dokler bodo uporabniki sistema IMI.
      Vse osebne podatke, ki si jih bodo izmenjali pristojni organi in bodo obdelani v sistemu IMI, bo Komisija samodejno izbrisala šest mesecev po uradno končani izmenjavi informacij. Zaradi statističnih potreb bodo izmenjane informacije še naprej ostale v sistemu IMI, vendar bodo vsi osebni podatki poslej anonimni. Pristojni organ, ki je poslal neko določeno informacijo, lahko kadar koli po koncu izmenjave naroči Komisiji, naj določene osebne podatke izbriše. Komisija bo vsako tako navodilo izpolnila v desetih delovnih dneh, če se bodo s tem strinjali vsi zadevni pristojni organi.
      7.   Kateri varnostni ukrepi preprečujejo nedovoljen dostop?

      Sistem IMI varujejo številni tehnični ukrepi. Posamezne ravni dostopa do podatkovne zbirke so zavarovane z običajnim geslom in dodatno številčno kodo, podobno tisti, ki se uporablja pri bančnem poslovanju na osebnem računalniku. Dovoljenje za dostop do osebnih podatkov v sistemu IMI ima samo omejena skupina ljudi, navedena v točki 5 zgoraj („Kdo dostopa do podatkov?“). Sistem varuje tudi posebni protokol, ki omogoča varno internetno povezavo (https).
      8.   Dostop do svojih osebnih podatkov

      Nacionalni koordinatorji IMI lahko do svojih osebnih podatkov dostopajo na kontaktnem naslovu v točki 10 spodaj.
      9.   Dodatne informacije

      Poleg te izjave o varstvu podatkov se uporablja še „pomembno pravno obvestilo“ (http://europa.eu/geninfo/legal_notices_sl.htm)
      „Če menite, da so vaši osebni podatki v sistemu IMI, in želite imeti dostop do njih ali jih izbrisati oziroma popraviti, se obrnite na upravni ali poklicni organ, s katerim ste sodelovali, ali na uporabnika IMI, ki se je ukvarjal z zahtevkom. Če z odgovorom niste zadovoljni, se obrnite na drugega uporabnika IMI, ki se je ukvarjal z zahtevkom, ali se pritožite organu za varstvo podatkov pri katerem od pristojnih organov za vaš zahtevek, ki vam bo brezplačno pomagal. Seznam organov za varstvo podatkov boste našli na:
      http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/nationalcomm/index_en.htm
      Opozarjamo vas, da po nacionalnem pravu v določenih primerih izjemoma nimate pravice dostopa do svojih osebnih podatkov.“
      10.   Kontakt

      Sistem IMI upravlja Generalni direktorat za notranji trg in storitve pri Evropski komisiji (enota E.3). Odgovorna oseba (upravljavec) je vodja enote Nicholas Leapman. Kontaktni naslov sistema IMI je:

                  European Commission

                  Internal Market and Services Directorate General

                  Unit E.3

                  B-1049 Brussels

                  markt-imi-dataprotection@ec.europa.eu

            Z vsemi pritožbami glede obdelave podatkov v pristojnosti Evropske komisije se obrnite na Evropskega nadzornika za varstvo podatkov:

                  European Data Protection Supervisor (EDPS)

                  Rue Wiertz 60 (MO 63)

                  B-1047 Brussels

                  Tel. (32 2) 283 19 00

                  Faks (32 2) 283 19 50

                  edps@edps.europa.eu

            10.   PRAVICA DO DOSTOPA IN PRAVICA DO POPRAVKA
      Preglednost v zvezi s posameznikom, na katerega se podatki nanašajo, je najpomembnejša. Preglednost se zagotovi tako, da se posamezniku, na katerega se podatki nanašajo, najprej zagotovijo informacije, navedene v prejšnjem poglavju, in nato dodeli pravica do dostopa do njegovih osebnih podatkov ter, kjer je primerno, pravica do izbrisa ali popravka ali blokiranja podatkov, če so ti netočni ali so bili nezakonito obdelani.
      Zaradi zapletenosti sistema IMI s številnimi udeleženci in uporabniki, vključenimi v postopke skupne obdelave in skupnega upravljanja, je potreben jasen pristop do posameznika, na katerega se podatki nanašajo. Ti posamezniki niso seznanjeni s tehničnimi podrobnostmi postopkov skupne obdelave ali z delovanjem sistema IMI, pri čemer jih s tem niti ni treba seznaniti.
      Zato je treba vzpostaviti jasen in enostaven pristop: na splošno bodo posamezniki, na katere se podatki nanašajo, lahko uveljavljali pravico do dostopa, popravka in izbrisa podatkov tako, da se bodo obrnili na kateri koli pristojni organ, ki se je ukvarjal z zahtevkom, pri čemer bodo možne le upravičene izjeme, o katerih so se dogovorili posamezniki, na katere se podatki nanašajo, in vse druge zadevne stranke. Noben pristojni organ ne sme zavrniti dostopa, popravka ali izbrisa podatkov z utemeljitvijo, da podatkov ni vnesel v sistem ali da mora posameznik, na katerega se podatki nanašajo, stopiti v stik z drugim pristojnim organom. Pristojni organ prouči prejeti zahtevek in ga odobri ali zavrne glede na to, ali je zahtevek utemeljen, in v skladu z določbami lastne nacionalne zakonodaje o varstvu podatkov. Pristojni organ lahko pred sprejetjem odločitve stopi v stik z drugimi pristojnimi organi, če je to potrebno in primerno. Če se pristojni organi ne strinjajo, lahko vključijo svoje organe za varstvo podatkov, da se dogovor doseže pravočasno in učinkovito.
      Če se posameznik, na katerega se podatki nanašajo, ne strinja s sprejeto odločitvijo, se lahko obrne na drug pristojni organ, vključen v izmenjavo informacij, ali na nacionalni organ za varstvo podatkov enega od teh pristojnih organov, ki mu najbolj ustreza: na primer organ države, v kateri ima sedež, ali svoj nacionalni organ za varstvo podatkov ali organ države, v kateri posameznik dela. Organi za varstvo podatkov morajo pri obravnavi pritožbe medsebojno sodelovati, če je to potrebno in primerno (glej člen 28 Direktive o varstvu podatkov).
      Poudariti je treba, da imajo posamezniki, na katere se podatki nanašajo, vedno pravico, da kadar koli začnejo sodni postopek, in pravico do odškodnine, če je to primerno (glej člen 22 in 23 Direktive o varstvu podatkov ter ustrezne določbe v nacionalnih zakonih).
      Člen 12(c) Direktive o varstvu podatkov določa, da upravljavec uradno obvesti tretje osebe, katerim so bili podatki posredovani, o vseh popravkih, izbrisu ali blokiranju, razen če se to izkaže za nemogoče ali če vključuje nesorazmeren napor. To velja tudi za informacije, ki se dodatno obdelajo zunaj sistema IMI.
      Na podlagi priporočil Delovne skupine iz člena 29 in ENVP Komisija zdaj obravnava možnost v sistemu IMI (po vzoru že vzpostavljenega postopka za predčasni izbris podatkov na zahtevo pristojnih organov, glej poglavje 12), ki bi omogočila spletno popravljanje podatkov in s samodejnim uradnim obveščanjem zadevnih pristojnih organov. Ta možnost je tehnično zapletena, zato se predlaga, da v primeru popravka osebnih podatkov pristojni organi tak zahtevek za popravek naslovijo neposredno na upravljavca podatkov IMI pri Evropski komisiji (glej prejšnji oddelek „Izjava Evropske komisije o varstvu podatkov“), dokler funkcije ne bo mogoče izvajati.
      Direktiva o varstvu podatkov in nacionalni zakoni, ki jo izvajajo, dajejo posameznikom, na katere se podatki nanašajo, tudi pravico do ugovora zoper obdelavo podatkov, ki se nanje nanašajo, ter do prekinitve obdelave, če je ugovor utemeljen. Če obravnavate posameznika, na katerega se podatki nanašajo in ki ugovarja obdelavi podatkov v zvezi z njim, stopite v stik z nacionalnim organom za varstvo podatkov, da dobite več informacij o pravici do ugovora v vaši državi članici.
      11.   VARNOST PODATKOV
      Za zagotavljanje varnosti sistema IMI se uporablja več organizacijskih in tehničnih ukrepov, ki so podobni ukrepom, uporabljenim v nekaterih sistemih poslovanja z banko prek osebnega računalnika. Internetna komunikacija s sistemom IMI je zaščitena s posebnim protokolom, ki omogoča varno internetno povezavo (https). Tehnični ukrepi za varstvo sistema IMI morajo biti interoperabilni v celotni Evropski uniji. Tehnično varovanje sistema se bo dodatno razvilo ob upoštevanju stanja tehnologije in stroškov za njihovo izvajanje (glej člen 17 Direktive 95/46/ES in člen 22 Uredbe (ES) št. 45/2001).
      Za več informacij o pravilih v zvezi z varovanjem informacijskih sistemov, ki jih uporablja Evropska komisija, glej Odločbo Komisije C(2006) 3602, ki je na voljo v oddelku o varstvu podatkov na spletni strani sistema IMI:
      http://ec.europa.eu/internal_market/imi-net/data_protection_sl.html
      12.   OBDOBJE HRAMBE
      Pravila v zvezi z obdobjem hrambe so določena v členih 4 in 5 Odločbe 2008/49/ES.
      Na splošno bodo vsi osebni podatki, ki jih vsebujejo izmenjave informacij, samodejno izbrisani šest mesecev po uradnem zaključku izmenjave informacij. Komisija zdaj izvaja nekatere spremembe v sistemu (opomniki in seznami nujnih primerov), katerih cilj je čim hitrejši uradni zaključek zahtevkov.
      Obstaja tudi možnost, da pristojni organ zahteva izbris osebnih podatkov še pred iztekom šestih mesecev. Če se drugi pristojni organ strinja, se Komisija na tako zahtevo odzove v roku desetih delovnih dni.
      Pristojni organi morajo upoštevati, da se lahko zahtevki za izbris osebnih podatkov predložijo v spletu tako, da se pri ustreznem zaključenem zahtevku klikne gumb „Zahteva za izbris osebnih podatkov“.

         Posnetek zaslona za zahtevek pristojnega organa za predčasni izbris osebnih podatkov

         Posnetek zaslona za poizvedbo pri pristojnem organu glede predčasnega izbrisa osebnih podatkov

      Komisija bo izvedla tudi nekatere izboljšave sistema, kot so samodejni opomniki za sprejetje odgovorov ali uradni zaključek zahtevkov, kadar je bil prejet zadovoljiv odgovor.
      Poleg tega je treba opozoriti, da za vse osebne podatke zunaj sistema IMI, ki jih hranijo pristojni organi, veljajo nacionalna pravila o varstvu podatkov.
      13.   SODELOVANJE Z NACIONALNIMI ORGANI ZA VARSTVO PODATKOV IN ENVP
      Mreža nacionalnih organov za varstvo podatkov in ENVP je eno od najboljših zagotovil za dobro delovanje našega sistema varstva podatkov. Pristojni organi se lahko nanjo zanesejo in poiščejo nasvete, kadar koli se srečajo s težkim vprašanjem, ki ni zajeto v teh smernicah. Nacionalni koordinatorji IMI so pozvani, da pri tem prevzamejo pomembno vlogo. Seznam stikov pri organih za varstvo podatkov je na voljo v oddelku o varstvu podatkov na spletni strani sistema IMI.
      Pristojni organi morajo upoštevati tudi, da bodo morda morali pred vključitvijo v sistem IMI o tem obvestiti svoje nacionalne organe za varstvo podatkov. V nekaterih državah članicah je morda potrebna predhodna odobritev. Koordinatorji IMI morajo imeti dejavno usklajevalno vlogo pri navezovanju stikov z organi za varstvo podatkov, če je to potrebno.

         Delo v teku

      Naslednje izboljšave, ki so prijazne varstvu podatkov, bodo vključene v prihodnjo različico sistema IMI v letu 2009:

                  (a)

                  če izmenjave informacij zadevajo občutljive podatke (npr. zdravstveni podatki ali kazenske evidence ali disciplinski ukrepi), bo obstajal opomnik, da so izmenjane informacije občutljive in da lahko odpravnik zadeve te informacije zahteva le, če so nujno potrebne in neposredno povezane z izvajanjem poklicne dejavnosti ali opravljanjem zadevne storitve;

                  (b)

                  vzpostavljen bo spletni postopek (po vzoru že vzpostavljenega postopka za izbris podatkov na zahtevo pristojnih organov) za popravek, izbris ali blokiranje podatkov, ki so bili nezakonito obdelani ali so netočni;

                  (c)

                  obstajali bodo samodejni opomniki in seznami za nujne primere za sprejetje odgovora, da zahtevki ne ostanejo nerešeni dlje, kot je potrebno;

                  (d)

                  ustrezni ukrepi za obravnavo novega pretoka informacij v okviru Direktive o storitvah, tj. mehanizem opozarjanja in odstopanja za vsak primer posebej. Na splošno bo pri teh ukrepih upoštevan enak pristop, kot je zasnovan za splošne izmenjave informacij, na primer: opomniki za občutljivo naravo pretoka informacij, opomniki za izklop alarma takoj, ko je to izvedljivo, mogoči načini obveščanja posameznikov o izmenjavi informacij in njihovih pravicah do dostopa podatkov, ter, če je ustrezno, blokiranja, izbrisa ali popravka podatkov. Morda bodo za varstvo podatkov potrebni dodatni zaščitni ukrepi. Pripravljeni bodo v posvetovanju z ENVP.

            14.   KLAVZULA O PREGLEDU
      Sistem IMI je pionirski informacijski sistem, ki se še vedno razvija. Komisija redno zbira prispevke koordinatorjev in pristojnih organov, da bi izboljšala sistem, zato je verjetno, da bodo spremembe izvedene v prihodnjih mesecih. Nekatere ne bodo imele posledic za varstvo podatkov, medtem ko jih bodo nekatere morda imele.
      Te smernice se zato lahko še vedno spremenijo in jih bo treba posodobiti na podlagi izkušenj pri vsakodnevnem delu s sistemom IMI. Komisija bo najpozneje eno leto po sprejetju tega priporočila pripravila poročilo, v katerem bo ocenila stanje, vključno z možnostjo sprejetja dodatnega pravnega ukrepa.

         (1)  Države članice bi morale proučiti možnost vključitve informacij o varstvu podatkov v svoje ukrepe usposabljanja v zvezi s sistemom IMI.

         (2)  Glej člen 12 Odločbe 2008/49/ES.

         (3)  Pristojni organi se lahko pri izvajanju nadzora „povežejo“ z drugimi organi (npr. regionalni organ se poveže z zveznim organom). Na ta način so ti „povezani“ organi lahko obveščeni glede števila in narave zahtevkov, vendar nimajo dostopa do osebnih podatkov ponudnikov storitev ali strokovnjakov migrantov.

         (4)  Kot je določeno v členu 10(3) Odločbe 2008/49/ES, Komisija lahko sodeluje v izmenjavi informacij le v posebnih primerih, kadar ustrezni akt Skupnosti predvideva, da se informacije izmenjujejo med državami članicami in Komisijo. V teh primerih ima Komisija podobne obveznosti kot pristojni organ. Komisija mora na primer ustrezno obvestiti posameznike, na katere se podatki nanašajo, in jim na njihovo zahtevo omogočiti dostop do njihovih podatkov.

         (5)  Čeprav v nekaterih državah članicah, kot so Italija, Luksemburg, Avstrija in Danska, zakonodaja o varstvu podatkov delno zajema tudi pravne osebe.

         (6)  Direktiva 95/46/ES se uporablja za države članice, medtem ko se Uredba (ES) št. 45/2001 uporablja za evropske institucije.

         (7)  http://ec.europa.eu/internal_market/imi-net/docs/questions_and_data_fields_sl.pdf

         (8)  Za pravno opredelitev glej člen 8 Direktive 95/46/ES in člen 10 Uredbe (ES) št. 45/2001.

         (9)  Tj. ustrezne informacije je treba zagotoviti osebam, na katere se podatki nanašajo, obdelava mora biti sorazmerna, podatki pa se ne smejo nadalje obdelati za namene, ki niso združljivi z zbiranjem teh podatkov.

         (10)  Poseben seznam teh vprašanj je na voljo na spletni strani sistema IMI:
      http://ec.europa.eu/internal_market/imi-net/docs/questions_and_data_fields_sl.pdf

         (11)  Oddelek o varstvu podatkov na spletni strani IMI vključuje vse dokumente o varstvu podatkov, povezane z IMI, ter povezavo na seznam vseh zakonodajnih dokumentov o varstvu podatkov na ravni EU:
      http://ec.europa.eu/internal_market/imi-net/data_protection_sl.html


title: 2014/53/EU: Priporočilo Komisije z dne 29. januarja 2014 obravnavanje posledic izgube volilne pravice državljanov Unije, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja

text:
               1.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 32/34

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 29. januarja 2014

      Obravnavanje posledic izgube volilne pravice državljanov Unije, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja
   (2014/53/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Lizbonska pogodba krepi vlogo državljanov Evropske unije kot političnih akterjev, s čimer vzpostavlja trdno povezavo med državljani, uresničevanjem njihovih političnih pravic in demokratičnim življenjem Unije. Člen 10(1) in (3) Pogodbe o Evropski uniji (PEU) določa, da delovanje Unije temelji na predstavniški demokraciji in da ima vsak državljan Unije pravico sodelovati v demokratičnem življenju Unije. Člen 10(2) PEU, ki pomeni izraz takšnih načel, določa, da so državljani na ravni Unije neposredno zastopani v Evropskem parlamentu, in da so voditelji držav ali vlad in njihove vlade, ki predstavljajo države članice v Evropskem svetu in Svetu, demokratično odgovorni bodisi svojemu nacionalnemu parlamentu bodisi svojim državljanom.

               (2)

               V skladu s členom 20 PDEU se državljanstvo Unije doda nacionalnemu državljanstvu.

               (3)

               Člen 21 PDEU in člen 45 Listine EU o temeljnih pravicah državljanom EU podeljujeta temeljno pravico do prostega gibanja in prebivanja v Evropski uniji.

               (4)

               Cilj tega priporočila je okrepiti pravico do sodelovanja v demokratičnem življenju Unije in držav članic za državljane EU, ki uresničujejo pravico do prostega gibanja v Uniji.

               (5)

               Kot je poudarjeno v Poročilu o državljanstvu EU iz leta 2010 (1), se državljani Unije iz nekaterih držav članic kot politični akterji v Uniji soočajo tudi s težavo, da v svoji matični državi članici ostanejo brez aktivne volilne pravice (to pravico „izgubijo“), potem ko določeno obdobje prebivajo v drugi državi članici.

               (6)

               Trenutno nima nobena država članica splošne politike, na podlagi katere bi državljanom Unije iz drugih držav članic, ki prebivajo na njenem ozemlju, podelila pravico voliti na nacionalnih volitvah. Zato državljani Unije, ki so volilno pravico izgubili, običajno nimajo pravice voliti na nacionalnih volitvah v nobeni državi članici.

               (7)

               Trenutne razmere je mogoče razumeti, kot da so v nasprotju z ustanovnim vodilom državljanstva Unije (namreč, da ga oseba uživa poleg nacionalnega državljanstva in da ima zavoljo njega – kot državljan Unije – dodatne pravice), saj lahko uresničevanje pravice do prostega gibanja privede do izgube pravice do političnega udejstvovanja.

               (8)

               Poleg tega državljani Unije, ki na tak način izgubijo volilno pravico, sicer obdržijo pravico voliti poslance Evropskega parlamenta, nimajo pa pravice sodelovati v nacionalnih postopkih za oblikovanje nacionalnih vlad, katerih člani sestavljajo Svet, ki je eden od sozakonodajalcev Unije.

               (9)

               Ta izguba pravice voliti na nacionalnih volitvah v državi državljanstva zaradi uresničevanja pravice do prostega gibanja v drugi državi EU je po mnenju državljanov Unije pomanjkljivost njihovih političnih pravic.

               (10)

               V Poročilu o državljanstvu EU iz leta 2013 „Državljani EU: vaše pravice, vaša prihodnost“ (2) je Komisija poudarila, da je polno sodelovanje državljanov Unije na vseh ravneh demokratičnega življenja Unije sâmo bistvo državljanstva Unije. Napovedala je, da bo predlagala konstruktivne načine, kako državljanom EU, ki živijo v drugih državah članicah, omogočiti polno sodelovanje v demokratičnem življenju EU s tem, da bodo ohranili pravico voliti na nacionalnih volitvah v njihovi izvorni državi.

               (11)

               Aktivna volilna pravica je temeljna državljanska pravica. Kakor je poudarilo Evropsko sodišče za človekove pravice, aktivna volilna pravica ni privilegij. Vsako splošno, samodejno in nekritično odstopanje od načela splošne volilne pravice pomeni tveganje, ki slabi demokratično legitimnost tako izvoljenega zakonodajalca in zakonov, ki jih sprejme (3). V demokratični državi bi zato morala obstajati pravna domneva v korist vključenosti. Sodišče je poleg tega opozorilo na obstoj jasne težnje, da se omogoči glasovanje na volitvah državljanom nerezidentom, čeprav v Evropi na tem področju zaenkrat še ni skupnega pristopa.

               (12)

               Na podlagi predpisov, ki trenutno veljajo v nekaterih državah članicah, se lahko zgodi, da državljani Unije, ki prebivajo v drugih državah članicah, izgubijo aktivno volilno pravico izključno zato, ker določen čas prebivajo v tujini. To temelji na domnevi, v skladu s katero določeno obdobje prebivanja v tujini pomeni, da je bila povezava s političnim procesom v matični državi prekinjena. Vendar ta domneva v vseh primerih ne drži. Zato bi utegnilo biti primerno dati državljanom, ki tvegajo izgubo volilne pravice, možnost, da izkažejo trajno zanimanje za politično življenje v državi članici, katere državljani so.

               (13)

               Državljani Unije, ki prebivajo v drugi državi članici, lahko ohranijo tesne in vseživljenjske vezi z izvorno državo, v kateri jih utegnejo ukrepi zakonodajnega organa, izvoljenega v tej državi, še naprej neposredno zadevati. Splošni dostop do televizijskih programov prek meja matične države ter razpoložljivost interneta in drugih spletnih in mobilnih komunikacijskih tehnologij omogočajo, da je lažje kot kdaj koli prej pozorno spremljati družbeni in politični razvoj dogodkov v matični državi članici ter pri njem sodelovati.

               (14)

               Utemeljitev politik, na podlagi katerih državljani izgubijo volilno pravico, bi bilo treba ponovno oceniti v luči trenutnih socialno-ekonomskih in tehnoloških razmer, trenutnih teženj k vključujočemu političnemu udejstvovanju in trenutnega stanja na področju evropskega povezovanja, in sicer skupaj z bistvenim pomenom pravice do sodelovanja v demokratičnem življenju Unije in pravice do prostega gibanja.

               (15)

               Bolj vključujoč in sorazmeren pristop bi pomenil, da se državljanom, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja in prebivanja v Uniji, zagotovi možnost, da obdržijo pravico voliti na nacionalnih volitvah, kadar izkažejo trajno zanimanje za politično življenje v državi članici, katere državljani so.

               (16)

               Aktivno ravnanje posameznikov, na primer vložitev vloge za ohranitev vpisanosti v volilni imenik njihove izvorne države, bi bilo treba šteti kot ustrezno merilo – in najpreprostejšo rešitev – za namene izkazovanja neprekinjenega zanimanja za politično življenje v domači državi članici. Ne bi pa smelo posegati v možnost navedene države članice, da od svojih državljanov zahteva, naj te vloge v ustreznih časovnih presledkih ponovno vložijo in tako potrdijo trajnost zanimanja.

               (17)

               Da bi bilo breme državljanov v tujini čim manjše, bi jim bilo treba omogočiti, da vloge za ohranitev vpisanosti v volilni imenik oddajajo v elektronski obliki.

               (18)

               Državljanom, ki se preselijo v drugo državo članico oziroma v njej prebivajo, bi bilo treba zagotoviti pravočasne in ustrezne informacije o pogojih, pod katerimi lahko ohranijo volilno pravico, in ustreznih praktičnih rešitvah –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Če države članice s politikami omejujejo pravico svojih državljanov, da volijo na nacionalnih volitvah, izključno na podlagi pogoja prebivališča, bi svojim državljanom, ki uresničujejo pravico do prostega gibanja in prebivanja v Uniji, morale omogočiti, da ohranijo aktivno volilno pravico, če izkazujejo trajno zanimanje za politično življenje v državi članici, katere državljani so, tudi z vlogo za ohranitev vpisanosti v volilni imenik.

               2.

               Če države članice svojim državljanom s prebivališčem v drugi državi članici dovoljujejo, da obdržijo pravico voliti na nacionalnih volitvah na podlagi vloge za ohranitev vpisanosti v volilni imenik, to ne bi smelo vplivati na možnost navedenih držav članic, da sprejmejo sorazmerne spremljevalne ukrepe, na primer določijo obveznost ponovne vložitve vloge za ohranitev vpisanosti v ustreznih časovnih presledkih.

               3.

               Države članice, ki svojim državljanom s prebivališčem v drugi državi članici dovoljujejo, da obdržijo pravico voliti na nacionalnih volitvah na podlagi (ponovne) vloge za ohranitev vpisanosti v volilni imenik, bi morale zagotoviti, da se lahko vse ustrezne vloge oddajo v elektronski obliki.

               4.

               Države članice, ki svojim državljanom s prebivališčem v drugi državi članici odvzamejo pravico voliti na nacionalnih volitvah, bi jih morale pravočasno in na ustrezen način obvestiti o pogojih in praktičnih rešitvah za ohranitev pravice voliti na nacionalnih volitvah.
               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 29. januarja 2014

            Za Komisijo

         Viviane REDING

            Podpredsednica

      (1)  COM(2010) 603.

      (2)  COM(2013) 269.

      (3)  Sodba Evropskega sodišča za človekove pravice z dne 7. maja 2013 v zadevi Shindler.


title: Priporočilo št. H1 z dne 19. junija 2013 v zvezi s sodbo Gottardo, v skladu s katero je treba ugodnosti, ki jih imajo državljani države na podlagi dvostranske konvencije o socialni varnosti s tretjo državo, dodeliti tudi delavcem, ki so državljani drugih držav članic  Besedilo velja za EGP in za sporazum ES/Švica

text:
               27.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/13

         PRIPOROČILO št. H1
   z dne 19. junija 2013
   v zvezi s sodbo Gottardo, v skladu s katero je treba ugodnosti, ki jih imajo državljani države na podlagi dvostranske konvencije o socialni varnosti s tretjo državo, dodeliti tudi delavcem, ki so državljani drugih držav članic
   (Besedilo velja za EGP in za sporazum ES/Švica)
   2013/C 279/07
   UPRAVNA KOMISIJA ZA KOORDINACIJO SISTEMOV SOCIALNE VARNOSTI –
   ob upoštevanju člena 72(a) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (1), v skladu s katerim je Upravna komisija pristojna za obravnavo vseh upravnih vprašanj in vprašanj v zvezi z razlago, ki izhajajo iz določb Uredbe (ES) št. 883/2004 in Uredbe (ES) št. 987/2009 (2),
   ob upoštevanju člena 72(c) Uredbe (ES) št. 883/2004, v skladu s katerim spodbuja in razvija sodelovanje med državami članicami in njihovimi nosilci v zadevah, povezanih s socialno varnostjo,
   V skladu s pogoji iz člena 71(2) Uredbe (ES) št. 883/2004 –
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Načelo nediskriminacije na podlagi državljanstva je bistven zaščitni ukrep za prosto gibanje oseb, določeno v členih 21(1) in 45(1) PDEU. To pomeni odpravo vsake diskriminacije med državljani držav članic.

               (2)

               V sodbi Gottardo (3) je Sodišče na podlagi načela iz člena 45 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) odločalo v zvezi z osebo s stalnim prebivališčem v Evropski uniji, ki je delala v Franciji, Italiji in Švici. Ta oseba ni izpolnjevala vseh pogojev za pridobitev pokojnine v Italiji in je zahtevala, da se zavarovalne dobe, dopolnjene v Švici in Italiji, seštejejo, kot določa dvostranska konvencija med Italijo in Švico v korist njunih državljanov.

               (3)

               Sodišče je v tem primeru odločilo, da če država članica sklene mednarodno dvostransko konvencijo o socialni varnosti s tretjo državo, ki določa upoštevanje zavarovalnih dob, dopolnjenih v navedeni tretji državi za pridobitev pravice do dajatev za starost, mora navedena država članica v skladu s temeljnim načelom enakega obravnavanja državljanom drugih držav članic dodeliti enake ugodnosti, kot jih imajo njeni državljani na podlagi navedene konvencije, razen če lahko zavrnitev objektivno obrazloži (4).

               (4)

               V zvezi s tem iz sodbe Sodišča izhaja, da njegova razlaga izraza „zakonodaja“ iz člena 1(l) Uredbe (ES) št. 883/2004 ne more vplivati na obveznost posamezne države članice, da ravna v skladu z načelom enakega obravnavanja iz člena 45(2) PDEU.

               (5)

               Sodišče je menilo, da ogrozitev ravnovesja in reciprocitete dvostranske mednarodne konvencije, sklenjene med državo članico in tretjo državo, ne pomeni objektivne obrazložitve za zavrnitev države članice, pogodbenice navedene konvencije, da ugodnosti, ki jih imajo njeni državljani na podlagi navedene konvencije, razširi na državljane drugih držav članic.

               (6)

               Poleg tega Sodišče ni sprejelo ugovorov, da bi lahko morebitno povečanje finančne obremenitve in administrativnih težav pri sodelovanju s pristojnimi organi zadevne tretje države utemeljevale, da država članica, pogodbenica dvostranske konvencije, ni izpolnila obveznosti iz Pogodbe.

               (7)

               Pomembno je, da vse ustrezne ugotovitve temeljijo na tej sodbi, ki je bistvena za državljane EU, ki so uveljavljali svojo pravico do prostega gibanja v drugo državo članico.

               (8)

               Zato bi bilo treba pojasniti, da je treba dvostranske konvencije o socialni varnosti med državo članico in tretjo državo razlagati tako, da je treba ugodnosti, ki jih imajo državljani države članice, pogodbenice konvencije, načeloma dodeliti tudi državljanom druge države članice, ki so objektivno v enakem položaju.

               (9)

               Ne glede na enotno uporabo odločitve v zadevi Gottardo v posameznih primerih bi bilo treba pregledati obstoječe dvostranske konvencije. V zvezi s predhodno sklenjenimi sporazumi člen 351 PDEU določa: „država članica ali države članice, ki jih to zadeva, ustrezno ukrepajo, da bi odpravile ugotovljeno nezdružljivost“ in člen 4(3) Pogodbe o Evropski uniji določa, da: „države članice sprejemajo vse splošne ali posebne ukrepe, potrebne za zagotovitev izpolnjevanja obveznosti, ki izhajajo iz Pogodb ali aktov institucij Unije.“

               (10)

               V zvezi z novimi dvostranskimi konvencijami o socialni varnosti, sklenjenimi med državo članico in tretjo državo, je treba upoštevati, da morajo vključevati posebno sklicevanje na načelo nediskriminacije na podlagi državljanstva v razmerju do državljanov drugih držav članic, ki so uresničevali pravico do prostega gibanja v državi članici, ki je pogodbenica zadevne konvencije.

               (11)

               Uporaba sodbe Gottardo v posameznih primerih je odvisna predvsem od sodelovanja tretjih držav, zlasti ker morajo potrditi zavarovalne dobe, ki jih je tam dopolnila zadevna oseba.

               (12)

               Upravna komisija bi morala to vprašanje obravnavati, ker je odločitev v zadevi Gottardo povezana z uporabo načela enakega obravnavanja na področju socialne varnosti.

         PRIPOROČA pristojnim službam in nosilcem:

               1.

               V skladu z načelom nediskriminacije med lastnimi državljani in državljani drugih držav članic, ki so uresničili pravico do prostega gibanja v skladu s členom 21(1) in členom 45(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije se določbe konvencije o socialni varnosti s tretjo državo načeloma uporabljajo tudi za državljane drugih držav članic, ki se znajdejo v enakem položaju kot lastni državljani države.

               2.

               Nove dvostranske konvencije o socialni varnosti, sklenjene med državo članico in tretjo državo, bi morale načeloma vključevati posebno sklicevanje na načelo nediskriminacije na podlagi državljanstva v razmerju do državljanov druge države članice, ki so uresničevali svojo pravico do prostega gibanja v državo članico, ki je pogodbenica zadevne konvencije, ali iz nje.

               3.

               Države članice bi morale o posledicah tega priporočila obvestiti nosilce v državah, s katerimi so podpisale konvencije o socialni varnosti, katerih določbe se uporabljajo le za njihove državljane. Države članice, ki so sklenile dvostranske konvencije z istimi tretjimi državami, lahko pri pozivu k takšnemu sodelovanju nastopajo skupaj. To sodelovanje je bistveno za spoštovanje prava EU.

               4.

               Priporočilo P1 se razveljavi z dnem začetka uporabe tega priporočila.

               5.

               To priporočilo se objavi v Uradnem listu Evropske unije. Uporablja se od prvega dne drugega meseca po objavi.

            Predsednica Upravne komisije

         Anne McMANUS

      (1)  UL L 166, 30.4.2004, str. 1.

      (2)  UL L 284, 30.10.2009, str. 1.

      (3)  Sodba z dne 15. januarja 2002 v zadevi C-55/00, Elide Gottardo v Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), [2002] Recueil I-00413 in nasl.

      (4)  Sodba z dne 15. januarja 2002 v zadevi C-55/00, Elide Gottardo v Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), [2002] Recueil I-00413, odstavek 34.


title: Priporočilo Sveta z dne 14. julija 2015 v zvezi z nacionalnim programom reform Češke za leto 2015 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Češke za leto 2015

text:
               18.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/32

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 14. julija 2015
   v zvezi z nacionalnim programom reform Češke za leto 2015 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Češke za leto 2015
   (2015/C 272/09)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik. Strategija se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je na predlog Komisije 14. julija 2015 sprejel Priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2). Skupaj tvorita „integrirane smernice“ in države članice so bile pozvane, naj jih upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 8. julija 2014 sprejel priporočilo (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Češke za leto 2014 in dal mnenje o posodobljenem konvergenčnem programu Češke za leto 2014.

               (4)

               Komisija je 28. novembra 2014 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2015. Komisija je isti dan na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (4) sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Češka ni opredeljena kot ena od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljeni pregled.

               (5)

               Evropski svet je 18. decembra 2014 potrdil prednostne naloge za spodbujanje naložb, okrepitev strukturnih reform ter prizadevanje za odgovorno in rasti prijazno konsolidacijo javnih financ.

               (6)

               Komisija je 26. februarja 2015 objavila poročilo o državi za Češko za leto 2015. V njem je bil ocenjen napredek Češke pri izvajanju priporočil za posamezne države, sprejetih 8. julija 2014.

               (7)

               Češka je 30. aprila 2015 predložila nacionalni program reform za leto 2015 in konvergenčni program za leto 2015. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (8)

               Za Češko trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. V konvergenčnem programu za leto 2015 vlada načrtuje, da se bo nominalni primanjkljaj postopno izboljševal, in sicer na 1,9 % BDP v letu 2015 in nato na 0,6 % BDP v letu 2018. Vlada namerava izpolniti svoj srednjeročni cilj, tj. strukturni primanjkljaj v višini 1 % BDP, v letu 2018, po preračunanem strukturnem saldu (5) pa naj bi bil ta primanjkljaj dosežen do leta 2016. V skladu s konvergenčnim programom se pričakuje, da bo delež javnega dolga v BDP v letu 2015 dosegel skoraj 41 % in se nato postopoma zmanjšal na 40,2 % v letu 2018. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten in ukrepi za podporo načrtovanim ciljem glede primanjkljaja od leta 2016 naprej so dovolj natančno opredeljeni. Vendar obstaja tveganje, da bo vpliv načrtovanih ukrepov na strani prihodkov manjši, kot je bilo ocenjeno. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2015 se predvideva, da bo leta 2015 referenčna vrednost za odhodke upoštevana. V letu 2016 se pričakuje nekaj odstopanja, saj bo rast neto odhodkov presegla referenčno vrednost za 0,3 % BDP. Zato bodo v letu 2016 potrebni nadaljnji ukrepi.
               Svet na podlagi ocene konvergenčnega programa in ob upoštevanju pomladanske napovedi Komisije iz leta 2015 meni, da bo Češka na splošno usklajena z določbami Pakta za stabilnost in rast. Glavni elementi trenutnega fiskalnega okvira so vzpostavljeni. Vendar je obseg srednjeročnega proračunskega načrtovanja in numeričnega fiskalnega pravila omejen, njuno izvrševanje pa šibko. Osnutek reformnega svežnja je bil večkrat spremenjen in njegovo sprejetje večkrat odloženo, trenutno pa se načrtuje, da bo sprejet v letu 2015. Češka se še vedno sooča z izzivi v zvezi z dolgoročno fiskalno vzdržnostjo, ki so večinoma posledica predvidenih povečanj odhodkov za pokojnine in zdravstvo. Obeti za pokojninski sistem so se nekoliko izboljšali zaradi ugodnejših projekcij demografskih gibanj. Zakonsko določena upokojitvena starost naj bi se postopoma povišala, vendar so načrtovane srednjeročne spremembe prepočasne. Trenutno potekajo razprave o spremembah veljavnega sistema usklajevanja pokojnin, vendar niso bili sprejeti še nobeni ukrepi. Čeprav so bili sprejeti nekateri ukrepi za izboljšanje stroškovne učinkovitosti in upravljanja zdravstvenega sektorja, je bil na tem področju dosežen le omejen napredek. Kazalniki, ki se uporabljajo za merjenje uspešnosti bolnišničnega sektorja, kažejo, da se zdravljenje ne izvaja vedno stroškovno učinkovito, dodeljevanje sredstev pa ovirajo tekoče težave z uvedbo sistema povračil stroškov, ki jih imajo bolnišnice. Videti pa je tudi, da splošni zdravniki ne izpolnjujejo ustrezno svoje ključne vloge v primarnem zdravstvu. Pri javnem naročanju v zdravstvenem sektorju se zelo pogosto pojavljajo nepravilnosti, kar kaže na pomanjkljivo usmerjanje in nadzor.

               (9)

               Na področju obdavčenja sta glavna izziva zmanjšanje davčnih utaj ter cenejše in hitrejše pobiranje davkov, in sicer tako za davkoplačevalce kot tudi za državne organe. Češka je izpolnjevanje davčnih obveznosti in boj proti davčnim utajam opredelila kot prednostni nalogi in na teh področjih sprejema več ukrepov. Leta 2015 je bilo uvedenih več ukrepov, ki se nanašajo na neposredne in posredne davke, za leto 2016 pa so načrtovani še dodatni ukrepi. Vendar so stroški izpolnjevanja davčnih obveznosti še vedno previsoki. Standardizacija davčnih osnov za dohodnino ter prispevkov za socialno in zdravstveno varstvo bi pripomogla k poenostavitvi davčnega sistema, vendar ta sprememba ni bila uvedena, prav tako pa trenutno ni nobenih načrtov za obravnavanje te zadeve. Prizadevanja za poenostavitev davčnih napovedi in večjo uporabo vnaprej izpolnjenih obrazcev niso sistematična. Namesto poenostavitve sistema DDV je Češka leta 2014 uvedla tretjo stopnjo DDV. Omejen napredek je bil dosežen pri zmanjševanju razlik med davčno obravnavo zaposlenih in samozaposlenih. Davčni prihodki na Češkem so še vedno močno odvisni od obdavčitve dela, pri čemer je davčna obremenitev dela za delavce z nizkimi dohodki, zlasti za tiste brez otrok, razmeroma visoka. Ukrepi, ki začnejo veljati leta 2015, nekoliko zmanjšujejo obdavčitev dela za posebne skupine, ampak bodo imeli na splošno omejen učinek. Davki na nepremičnine in okoljski davki (razen davkov na gorivo) ostajajo nizki, kar odpira možnosti za preusmeritev davkov z obdavčitve dela.

               (10)

               Leta 2014 je bil dosežen omejen napredek pri pospeševanju reforme reguliranih poklicev, vendar vmesni nacionalni akcijski načrt, sprejet aprila 2015, vsebuje številne konkretne ukrepe in dejavnosti, ki naj bi izboljšali regulativni okvir ter odpravili neupravičene in nesorazmerne zahteve.

               (11)

               Pri prizadevanjih v zadnjih letih v zvezi z odpravo korupcije je prišlo do velikih zamud. Najnovejši protikorupcijski akcijski načrt je obsegal več prednostnih področij. Zajemal je zakone o finančnem nadzoru, državnem tožilstvu, financiranju političnih strank, zaščiti prijaviteljev nepravilnosti, novo politiko o upravljanju podjetij v državni lasti ter spremembo zakona o prostem dostopu do informacij. Kljub temu za sprejetje teh zakonov ni bilo storjeno veliko. S sprejetjem in izvajanjem zakona o javni upravi ter s tem povezanimi ukrepi je Češka začela reševati težave, ki se nanašajo na učinkovitost in stabilnost javne uprave. Javne naložbe zavirajo tako upravne in regulativne ovire v zvezi z načrtovanjem naložb kot tudi pomanjkanje preglednosti in dolgotrajnost postopkov za pridobitev gradbenih dovoljenj in dovoljenj za uporabo zemljišč. Na javno naročanje se je osredotočilo veliko pobud v zadnjih letih, vendar se pomisleki v zvezi s preglednostjo še niso razpršili. Pri tem je treba zlasti omeniti, da javna naročila še vedno niso objavljena v centraliziranem registru. Učinkovitost postopkov javnega naročanja ovira nezadostno usmerjanje in usposabljanje, zagotovljeno institucijam, ki pripravljajo javne razpise. Nadzor nad sistemom je še vedno ohlapen.

               (12)

               Splošna stopnja zaposlenosti je trenutno visoka, a nekatere prikrajšane skupine so na trgu dela še vedno premalo zastopane. Med temi skupinami so starši z majhnimi otroki, nizkokvalificirani delavci, invalidi in Romi. Nekaj korakov je bilo narejenih v smeri okrepitve učinkovitosti in uspešnosti javnih zavodov za zaposlovanje. Stopnja zaposlenosti med mladimi se povečuje, javni zavodi za zaposlovanje pa se trudijo, da bi bile njihove storitve namenjene zlasti mladim. Pomanjkanje cenovno dostopnih in kakovostnih storitev otroškega varstva ter omejena uporaba prožne ureditve delovnega časa ženskam z otroki otežujejo sodelovanje na trgu dela. Storjeni so bili koraki v smeri povečanja razpoložljivosti otroškega varstva, vendar so politike za podporo javnega otroškega varstva za najmlajše še vedno nezadostne.

               (13)

               Izobraževalni rezultati Češke so se v zadnjih letih izboljšali, a strukturni izzivi ostajajo. Število študentov v terciarnem izobraževanju je naglo naraslo, pojavili pa so se pomisleki v zvezi z upadom spretnosti mlajših diplomantov terciarnega izobraževanja. Pričakuje se, da bo zapoznela reforma visokošolskega izobraževanja, ki naj bi bila sprejeta leta 2015, uvedla institucionalno akreditacijo, strožje notranje zagotavljanje kakovosti in večjo uporabo profiliranja študentov ter izboljšala sisteme financiranja. V sektorju obveznega izobraževanja je treba zaposliti več učiteljev, vendar je zaradi nizkih plač in negativnega mnenja o poklicu težko privabiti nadarjene kandidate. Nov karierni sistem, zasnovan za izboljšanje tako zaposlovanja učiteljev kot tudi njihovega poklicnega razvoja, bi moral biti pripravljen v prvi polovici leta 2015, uvesti pa bi se moral septembra 2016. Vendar bo njegov splošni učinek v veliki meri odvisen od razpoložljivega financiranja. Še vedno pa ni izdelan celovit pristop k ocenjevanju in podpori šol in učencev z nizko uspešnostjo. Uvedba takšnega pristopa bi lahko pripomogla k učinkovitosti in enakosti v izobraževalnem sektorju. Čeprav je vlada sprejela celovito strategijo za izobraževanje, je bil pri prizadevanjih za bolj vključujoče izobraževanje dosežen omejen napredek. Pokazalo se je, da so mladi z nizkim socialno-ekonomskim ozadjem, vključno z Romi, manj uspešni v izobraževanju in na trgu dela.

               (14)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Češke in jo objavila v poročilu o državi za leto 2015. Prav tako je ocenila konvergenčni program in nacionalni program reform ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Češka prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Češkem, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU. Priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih od 1 do 4 spodaj.

               (15)

               Svet je ob upoštevanju te ocene proučil konvergenčni program, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj –

         PRIPOROČA, da Češka v obdobju 2015–2016 ukrepa tako, da:

               1.

               Doseže fiskalno prilagoditev v višini 0,5 % BDP v letu 2016. Dodatno izboljša stroškovno učinkovitost in upravljanje zdravstvenega sektorja.

               2.

               Si prizadeva za boj proti davčnim utajam, poenostavi davčni sistem ter izvede protikorupcijski načrt. Sprejme ukrepe za povečanje preglednosti in učinkovitosti javnega naročanja, zlasti z vzpostavitvijo centralnega registra javnih naročil in boljšim usmerjanjem in nadzorom.

               3.

               Zmanjša visoko stopnjo obdavčitve, ki se odmeri osebam z nizkimi dohodki, s preusmeritvijo obdavčenja na druga področja. Še izboljša razpoložljivost cenovno dostopnega otroškega varstva.

               4.

               Sprejme reformo visokošolskega izobraževanja. Zagotovi ustrezno usposabljanje za učitelje, podpre manj uspešne šole ter sprejme ukrepe za povečanje udeležbe prikrajšanih otrok, vključno z Romi.

      V Bruslju, 14. julija 2015

            Za Svet

            Predsednik

         P. GRAMEGNA

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Ohranjen s Sklepom Sveta 2014/322/EU z dne 6. maja 2014 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic za 2014 (UL L 165, 4.6.2014, str. 49).

      (3)  Priporočilo Sveta z dne 8. julija 2014 v zvezi z nacionalnim programom reform Češke za leto 2014 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Češke za leto 2014 (UL C 247, 29.7.2014, str. 12).

      (4)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

      (5)  Strukturni saldo, kot ga je preračunala Komisija na podlagi informacij iz konvergenčnega programa z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (6)  V skladu s členom 9(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.