title: Priporočilo odbora za sistemska tveganja z dne 2. decembra 2021 o vseevropskem okviru za usklajevanje v primeru sistemskih kibernetskih incidentov za ustrezne organe (ESRB/2021/17) 2022/C 134/01

text:
               25.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/1

      PRIPOROČILO ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
      z dne 2. decembra 2021
      o vseevropskem okviru za usklajevanje v primeru sistemskih kibernetskih incidentov za ustrezne organe
      (ESRB/2021/17)
      (2022/C 134/01)
      SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (1), zlasti Priloge IX k Sporazumu,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja (2) ter zlasti člena 3(2)(b) in (d) in členov 16 in 18 Uredbe,
      ob upoštevanju Sklepa ESRB/2011/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 20. januarja 2011 o sprejetju Poslovnika Evropskega odbora za sistemska tveganja (3) in zlasti členov 18 do 20 Sklepa,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Kakor je navedeno v uvodni izjavi 4 Priporočila ESRB/2013/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja (4), je končni cilj makrobonitetne politike prispevati k zaščiti stabilnosti celotnega finančnega sistema, vključno s tem, da se okrepi odpornost finančnega sistema in zmanjša kopičenje sistemskih tveganj ter tako zagotovi vzdržen prispevek finančnega sektorja h gospodarski rasti. Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) je odgovoren za makrobonitetni nadzor finančnega sistema v Uniji. ESRB bi moral pri uresničevanju svojega mandata prispevati k preprečevanju in zmanjševanju sistemskih tveganj za finančno stabilnost, vključno s tistimi, ki so povezana s kibernetskimi incidenti, in predlagati, kako bi ta tveganja lahko zmanjšali.

                  (2)

                  Večji kibernetski incidenti lahko pomenijo sistemsko tveganje za finančni sistem, saj lahko povzročijo motnje kritičnih finančnih storitev in operacij. Začetni pretres se lahko okrepi s širjenjem operativnih ali finančnih škodljivih vplivov ali z upadanjem zaupanja v finančni sistem. Če finančni sistem ni zmožen absorbirati teh pretresov, to pomeni tveganje za finančno stabilnost in take razmere lahko vodijo do sistemske kibernetske krize (5).

                  (3)

                  Nenehno razvijajoče se področje kibernetskih groženj in nedavno povečanje večjih kibernetskih incidentov sta pokazatelja večjega tveganja za finančno stabilnost v Uniji. Pandemija COVID-19 je izpostavila pomembnost tehnologije pri omogočanju delovanja finančnega sistema. Ustrezni organi in institucije so morali svojo tehnično infrastrukturo in okvire za upravljanje tveganj prilagoditi nenadnemu porastu dela na daljavo, kar je povečalo splošno izpostavljenost finančnega sistema kibernetskim grožnjam in omogočilo storilcem kaznivih dejanj, da odkrijejo nove načine delovanja in prilagodijo obstoječe ter tako izkoristijo razmere (6). Ob tem se je število kibernetskih incidentov, sporočenih bančnemu nadzoru ECB, v letu 2020 povečalo za 54 % v primerjavi z letom 2019 (7).

                  (4)

                  Potencialno velik obseg, hitrost in stopnja širjenja večjega kibernetskega incidenta zahtevajo učinkovit odziv ustreznih organov, da se zmanjšajo morebitni negativni učinki na finančno stabilnost. Hitro usklajevanje in komuniciranje med ustreznimi organi na ravni Unije lahko pripomoreta k zgodnji oceni učinka večjega kibernetskega incidenta na finančno stabilnost, s čimer se ohrani zaupanje v finančni sistem in omeji širjenje škodljivih vplivov na druge finančne institucije ter tako prispeva k preprečevanju, da bi večji kibernetski incident pomenil tveganje za finančno stabilnost.

                  (5)

                  Osnovni pretres se pojavi na način, ki je v primerjavi s tradicionalnimi finančnimi in likvidnostnimi krizami, s katerimi se običajno soočajo ustrezni organi, povsem nov. Poleg finančnih vidikov mora celotna ocena tveganja vključevati obseg in učinek operativnih motenj, saj bi lahko te vplivale na izbiro makrobonitetnih orodij. Finančna stabilnost bi lahko prav tako vplivala na to, katere ukrepe za zmanjševanje operativnega tveganja bodo izbrali strokovnjaki za kibernetsko varnost. To zahteva tesno in takojšnje usklajevanje ter odprto komuniciranje, da se med drugim izoblikuje situacijsko zavedanje.

                  (6)

                  Tveganje neusklajevanja med organi obstaja in ga je treba obravnavati. Ustrezni organi v Uniji se bodo morali usklajevati med seboj in z drugimi organi, na primer z Agencijo Evropske unije za kibernetsko varnost (ENISA), s katerimi morda običajno ne sodelujejo. Ker znatno število finančnih institucij Unije posluje globalno, večji kibernetski incident verjetno ne bo omejen na Unijo ali bo lahko sprožen zunaj Unije in bo morda zahteval usklajevanje odzivov na globalni ravni.

                  (7)

                  Ustrezni organi morajo biti pripravljeni na tako sodelovanje. V nasprotnem primeru bi se lahko pojavilo tveganje neskladnega ukrepanja, ki bi nasprotovalo odzivom drugih organov ali jih ogrozilo. Tako neusklajevanje bi lahko okrepilo pretres za finančni sistem in vodilo k upadu zaupanja v delovanje finančnega sistema, kar bi v najslabšem primeru pomenilo tveganje za finančno stabilnost (8). Zato bi bilo treba sprejeti ukrepe za obravnavanje tveganja za finančno stabilnost, ki izhaja iz neusklajevanja v primeru večjega kibernetskega incidenta.

                  (8)

                  Poročilo ESRB „Mitigating systemic cyber risk (2021)“ (9) prepoznava potrebo po vzpostavitvi vseevropskega okvira za usklajevanje v primeru sistemskih kibernetskih incidentov (EU-SCICF) za ustrezne organe v Uniji. Cilj EU-SCICF bi bil zvišati stopnjo pripravljenosti ustreznih organov, da se omogoči usklajen odziv na morebitni večji kibernetski incident. Navedeno poročilo vsebuje oceno ESRB o značilnostih okvira, ki bi bile verjetno potrebne za obravnavo tveganja neusklajevanja.

                  (9)

                  Ključni cilj tega priporočila je nadgraditi eno od predvidenih vlog evropskih nadzornih organov na podlagi predloga uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o digitalni operativni odpornosti za finančni sektor (10) (v nadaljnjem besedilu: uredba DORA), da postopoma omogočijo učinkovit usklajen odziv na ravni Unije v primeru večjega čezmejnega incidenta, povezanega z informacijsko in komunikacijsko tehnologijo (IKT), ali s tem povezane grožnje, ki bi imela sistemski učinek na celotni finančni sektor Unije. Ta proces bo privedel do vzpostavitve okvira EU-SCICF za ustrezne organe.

                  (10)

                  EU-SCICF ne bi smel nadomestiti obstoječih okvirov, temveč premostiti vrzeli v usklajevanju in komuniciranju, ki obstajajo med ustreznimi organi samimi ter med ustreznimi organi in drugimi organi v Uniji in drugimi ključnimi akterji na mednarodni ravni. V tej zvezi je treba proučiti umestitev EU-SCICF v obstoječo ureditev okvira za ravnanje v finančni krizi in okvira Unije za kibernetske incidente. V zvezi z usklajevanjem med ustreznimi organi je treba med drugim proučiti vloge in dejavnosti skupine za sodelovanje na področju varnosti omrežij in informacijskih sistemov za finančne subjekte na podlagi Direktive (EU) 2016/1148 Evropskega parlamenta in Sveta (11) ter mehanizme usklajevanje, predvidene z vzpostavitvijo skupne kibernetske enote, skupaj z udeležbo ENISA.

                  (11)

                  Predlog za začetek priprave EU-SCICF je zlasti namenjen potrditvi morebitnih vlog evropskih nadzornih organov, kot jih predvideva predlog uredbe DORA. V uredbi DORA se predlaga, da lahko „evropski nadzorni organi […] prek Skupnega odbora in v sodelovanju s pristojnimi organi, ECB in ESRB vzpostavijo mehanizme, ki omogočajo izmenjavo učinkovitih praks med finančnimi sektorji za povečanje situacijskega zavedanja in prepoznavanje skupnih kibernetskih ranljivosti in tveganj med sektorji“, in „oblikujejo […] vaje za krizno upravljanje in izredne razmere, ki vključujejo scenarije kibernetskih napadov, da bi razvili komunikacijske kanale in postopoma omogočili učinkovit usklajen odziv na ravni EU v primeru večjega čezmejnega incidenta, povezanega z IKT, ali s tem povezane grožnje, ki bi imela sistemski učinek na celotni finančni sektor Unije“ (12). Vseevropski okvir, kakršen bi bil EU-SCICF, še ne obstaja in bi ga bilo treba vzpostaviti in razviti v kontekstu uredbe DORA.

                  (12)

                  Glede na tveganje za finančno stabilnost v Uniji, ki izvira iz kibernetskega tveganja, bi se moralo pripravljalno delo za postopno vzpostavitev EU-SCICF začeti, kolikor je to izvedljivo, še preden se začne v celoti uporabljati pravni okvir in okvir politike, ki sta potrebna za njegovo vzpostavitev. Ta pravni okvir in okvir politike bi bila v celoti izdelana in dokončana do začetka uporabe ustreznih določb uredbe DORA in delegiranih aktov, sprejetih na njeni podlagi.

                  (13)

                  Učinkovita komunikacija prispeva k situacijskemu zavedanju med ustreznimi organi in je zato nepogrešljiv pogoj za usklajevanje po vsej Uniji v času večjih kibernetskih incidentov. V tej zvezi bi bilo treba opredeliti komunikacijsko infrastrukturo, ki je potrebna za usklajevanje odziva na večji kibernetski incident. To bi zajemalo določitev vrste informacij, ki jih je treba izmenjati, ustaljenih kanalov, ki je treba uporabiti za izmenjavo teh informacij, in kontaktnih točk, s katerimi je treba informacije izmenjati. Pri izmenjavi informacij je treba upoštevati obstoječe pravne zahteve. Poleg tega bodo ustrezni organi morda morali opredeliti jasen akcijski načrt in protokole, po katerih bo treba ravnati, da se zagotovi ustrezno usklajevanje med organi, udeleženimi pri načrtovanju usklajenega odziva na večji kibernetski incident.

                  (14)

                  Sistemska kibernetska kriza bo terjala zagon popolnega sodelovanja na nacionalni ravni in ravni Unije. Zato bo morda treba predvideti določitev kontaktnih točk pri evropskih nadzornih organih, ECB in vsaki državi članici med njihovimi ustreznimi nacionalnimi organi, ki bi jih bilo treba sporočiti evropskim nadzornim organom, da se določijo glavni sogovorniki v shemi usklajevanja EU-SCICF, ki se jih obvesti v primeru večjega kibernetskega incidenta. Potrebo po določitvi kontaktnih točk bi bilo treba oceniti med oblikovanjem EU-SCICF, ob upoštevanju imenovanih enotnih točk na podlagi Direktive (EU) 2016/1148, ki so jih države članice določile v zvezi z varnostjo omrežij in informacijskih sistemov, da se zagotovi čezmejno sodelovanje z drugimi državami članicami in skupino za sodelovanje na področju varnosti omrežij in informacijskih sistemov (13).

                  (15)

                  Izvedba vaj za krizno upravljanje in izredne razmere bi lahko olajšala izvajanje EU-SCICF in omogočila organom, da ovrednotijo svojo pripravljenost na sistemsko kibernetsko krizo na ravni Unije. Take vaje bi organom zagotovile nova spoznanja in omogočile, da se EU-SCICF stalno izboljšuje in razvija.

                  (16)

                  Za razvoj EU-SCICF je bistveno, da evropski nadzorni organi skupaj opravijo ustrezno pripravljalno delo, da se proučijo potencialni ključni elementi okvira ter zahtevani viri in potrebe za nadaljevanje njegovega razvoja. Po tem bi lahko evropski nadzorni organi začeli izvajati predhodno analizo o ovirah, ki bi lahko okrnile zmožnosti evropskih nadzornih organov in ustreznih organov, da vzpostavijo EU-SCICF in si izmenjujejo ustrezne informacije po komunikacijskih kanalih v primeru večjega kibernetskega incidenta. Taka analiza bi bila pomemben korak k nadaljnjim ukrepom zakonodajne narave ali v obliki drugih podpornih pobud, ki jih lahko Evropska komisija sprejme po uveljavitvi uredbe DORA –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      ODDELEK 1

         PRIPOROČILA

         Priporočilo A – vzpostavitev vseevropskega okvira za usklajevanje v primeru sistemskih kibernetskih incidentov (EU-SCICF)

                  1.

                  Priporoča se, da se evropski nadzorni organi, kot je predvideno v predlogu Komisije za uredbo Evropskega parlamenta in Sveta o digitalni operativni odpornosti za finančni sektor (v nadaljnjem besedilu: uredba DORA), prek skupnega odbora in skupaj z Evropsko centralno banko (ECB), Evropskim odborom za sistemska tveganja (ESRB) in ustreznimi nacionalnimi organi začnejo pripravljati na postopno oblikovanje učinkovitega usklajenega odziva na ravni Unije v primeru večjega čezmejnega kibernetskega incidenta ali s tem povezane grožnje, ki bi lahko imela sistemski učinek na finančni sektor Unije. Pripravljalno delo za usklajen odziv na ravni Unije bi moralo obsegati postopno oblikovanje EU-SCICF za evropske nadzorne organe, ECB, ESRB in ustrezne nacionalne organe. Vključevati bi moralo tudi oceno potrebnih virov za učinkovito oblikovanje EU-SCICF.

                  2.

                  Priporoča se, da evropski nadzorni organi z vidika podpriporočila A(1) po posvetovanju z ECB in ESRB ugotovijo in nato analizirajo sedanje ovire ter pravne in druge operativne prepreke za učinkovito oblikovanje EU-SCICF.

         Priporočilo B – vzpostavitev kontaktnih točk EU-SCICF

      Priporoča se, da evropski nadzorni organi, ECB in vsaka država članica med svojimi ustreznimi nacionalnimi organi določijo glavno kontaktno točko, ki jo je treba sporočiti evropskim nadzornim organom. Seznam kontaktnih točk bo olajšal oblikovanje okvira, po vzpostavitvi EU-SCICF pa bo treba kontaktne točke in ESRB obvestiti v primeru večjega kibernetskega incidenta. Predvideti bi bilo treba tudi sodelovanje med EU-SCICF in imenovanimi enotnimi kontaktnimi točkami na podlagi Direktive (EU) 2016/1148, ki so jih države članice določile v zvezi z varnostjo omrežij in informacijskih sistemov, da se zagotovi čezmejno sodelovanje z drugimi državami članicami in skupino za sodelovanje na področju varnosti omrežij in informacijskih sistemov.

         Priporočilo C – ustrezni ukrepi na ravni Unije

      Priporoča se, da Komisija na podlagi rezultatov analiz, izvedenih v skladu s priporočilom A, prouči ustrezne ukrepe, ki so potrebni za učinkovito usklajevanje odzivov na sistemske kibernetske incidente.
      ODDELEK 2

         IZVAJANJE

      1.   Opredelitev pojmov

      V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                  (a)

                  „kibernetski“ pomeni v zvezi z, znotraj ali prek medija medsebojno povezane informacijske infrastrukture, ki vključuje povezave med osebami, procesi, podatki in informacijskimi sistemi (14);

                  (b)

                  „večji kibernetski incident“ pomeni incident, povezan z IKT, s potencialno velikim škodljivim učinkom na omrežje in informacijske sisteme, ki podpirajo kritične funkcije finančnih subjektov (15);

                  (c)

                  „sistemska kibernetska kriza“ pomeni večji kibernetski incident, ki povzroči tako stopnjo motenj v finančnem sistemu Unije, ki lahko pomeni resne negativne posledice za nemoteno delovanje notranjega trga in realnega gospodarstva. Taka kriza lahko izhaja iz večjega kibernetskega incidenta, ki povzroči pretrese v številnih kanalih, vključno z operativnimi kanali, kanali zaupanja in finančnimi kanali;

                  (d)

                  „evropski nadzorni organi“ pomeni Evropski nadzorni organ (Evropski bančni organ), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (16), skupaj z Evropskim nadzornim organom (Evropskim organom za zavarovanja in poklicne pokojnine), ustanovljenim z Uredbo (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (17), in Evropskim nadzornim organom (Evropskim organom za vrednostne papirje in trge), ustanovljenim z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (18);

                  (e)

                  „Skupni odbor “ pomeni Skupni odbor evropskih nadzornih organov, ustanovljen s členom 54 Uredbe (EU) št. 1093/2010, Uredbe (EU) št. 1094/2010 in Uredbe (EU) št. 1095/2010;

                  (f)

                  „ustrezni nacionalni organ“ pomeni:

                              1.

                              pristojni ali nadzorni organ v državi članici, kakor je določen v aktih Unije, navedenih v členu 1(2) Uredbe št. 1093/2010, Uredbe (EU) št. 1094/2010 in Uredbe (EU) št. 1095/2010, in kateri koli drugi pristojni nacionalni organ, kakor je določen v aktih Unije, ki podeljujejo naloge evropskim nadzornim organom;

                              2.

                              pristojni organ v državni članici, imenovan v skladu s:

                                          i.

                                          členom 4 Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (19), brez poseganja v posebne naloge, ki so prenesene na ECB z Uredbo Sveta (EU) št. 1024/2013 (20);

                                          ii.

                                          členom 22 Direktive (EU) 2015/2366 Evropskega parlamenta in Sveta (21);

                                          iii.

                                          členom 37 Direktive 2009/110/ES Evropskega parlamenta in Sveta (22);

                                          iv.

                                          členom 4 Direktive (EU) 2019/2034 Evropskega parlamenta in Sveta (23);

                                          v.

                                          prvo alineo točke (ee) člena 3(1) predloga Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o trgih kriptoimetij in spremembi Direktive (EU) 2019/1937 (24);

                                          vi.

                                          členom 11 Uredbe (EU) št. 909/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (25);

                                          vii.

                                          členom 22 Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (26);

                                          viii.

                                          členom 67 Direktive 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta (27);

                                          ix.

                                          členom 22 Uredbe (EU) št. 648/2012;

                                          x.

                                          členom 44 Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta (28);

                                          xi.

                                          členom 97 Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta (29);

                                          xii.

                                          členom 30 Direktive 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta (30);

                                          xiii.

                                          členom 12 Direktive (EU) 2016/97 Evropskega parlamenta in Sveta (31);

                                          xiv.

                                          členom 47 Direktive (EU) 2016/2341 Evropskega parlamenta in Sveta (32);

                                          xv.

                                          členom 22 Uredbe (EC) št. 1060/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (33);

                                          xvi.

                                          členom 3(2) in členom 32 Direktive 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta (34);

                                          xvii.

                                          členom 40 Uredbe (EU) 2016/1011 Evropskega parlamenta in Sveta (35);

                                          xviii.

                                          členom 29 Uredbe (EU) 2020/1503 Evropskega parlamenta in Sveta (36);

                              3.

                              organ, ki je pristojen za sprejetje in/ali aktiviranje ukrepov makrobonitetne politike ali za opravljanje drugih nalog v zvezi s finančno stabilnostjo, na primer za zagotavljanje s tem povezanih podpornih analiz, med drugim:

                                          i.

                                          imenovani organ v skladu s poglavjem 4 naslova VII Direktive 2013/36/EU ali členom 458(1) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (EU) št. 575/2013 (37);

                                          ii.

                                          makrobonitetni organ s cilji, ureditvami, nalogami, pooblastili, instrumenti, zahtevami glede odgovornosti in drugimi značilnostmi, določenimi v Priporočilu ESRB/2011/3 Evropskega odbora za sistemska tveganja (38);

                  (g)

                  „ustrezni organ“ pomeni:

                              1.

                              evropski nadzorni organ;

                              2.

                              ECB za naloge, ki so nanjo prenesene v skladu s členom 4(1) in (2) ter členom 5(2) Uredbe (EU) št. 1024/2013;

                              3.

                              ustrezni nacionalni organ.

            2.   Merila za izvajanje

      Za izvajanje tega priporočila se uporabljajo naslednja merila:

                  (a)

                  treba je upoštevati načelo potrebe po seznanitvi in načelo sorazmernosti, ob upoštevanju cilja in vsebine vsakega priporočila;

                  (b)

                  v zvezi z vsakim priporočilom je treba izpolniti posebna merila za skladnost, ki so določena v Prilogi.

            3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

      V skladu s členom 17(1) Uredbe (EU) št. 1092/2010 morajo naslovniki Evropski parlament, Svet, Komisijo in ESRB obvestiti, katere ukrepe so sprejeli na podlagi tega priporočila, ali utemeljiti vsako neukrepanje. Naslovniki navedeno obveščanje izvedejo po naslednjem časovnem razporedu:

                  1.

                  Priporočilo A

                              (a)

                              Do 30. junija 2023, vendar najhitreje šest mesecev po začetku veljavnosti uredbe DORA, evropski nadzorni organi predložijo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB vmesno poročilo o izvajanju podpriporočila A(1).

                              (b)

                              Do 30. junija 2024, vendar najhitreje 18 mesecev po začetku veljavnosti uredbe DORA, evropski nadzorni organi predložijo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB končno poročilo o izvajanju podpriporočila A(1).

                              (c)

                              Do 30. junija 2025, vendar najhitreje 30 mesecev po začetku veljavnosti uredbe DORA, evropski nadzorni organi predložijo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB poročilo o izvajanju podpriporočila A(2).

                  2.

                  Priporočilo B
                  Do 30. junija 2023, vendar najhitreje šest mesecev po začetku veljavnosti uredbe DORA, evropski nadzorni organi, ECB in države članice predložijo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB poročilo o izvajanju priporočila B.

                  3.

                  Priporočilo C

                              (a)

                              Do 31. decembra 2023, vendar najhitreje 12 mesecev po začetku veljavnosti uredbe DORA, Komisija predloži Evropskemu parlamentu, Svetu in ESRB poročilo o izvajanju priporočila C glede na vmesno poročilo evropskih nadzornih organov v skladu s podpriporočilom A(1).

                              (b)

                              Do 31. decembra 2025, vendar najhitreje 36 mesecev po začetku veljavnosti uredbe DORA, Komisija predloži Evropskemu parlamentu, Svetu in ESRB poročilo o izvajanju priporočila C glede na poročila evropskih nadzornih organov v skladu s priporočilom A.

            4.   Spremljanje in ocenjevanje

                  1.

                  Sekretariat ESRB:

                              (a)

                              nudi pomoč naslovnikom z zagotavljanjem koordiniranega poročanja in ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za nadaljnje ukrepanje;

                              (b)

                              preverja nadaljnje ukrepanje naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži poročila o nadaljnjem ukrepanju. Uvedli se bodo naslednji postopki ocenjevanja:

                                          (i)

                                          v 12 mesecih po začetku veljavnosti uredbe DORA v zvezi z izvajanjem priporočil A in B;

                                          (ii)

                                          v 18 mesecih po začetku veljavnosti uredbe DORA v zvezi z izvajanjem priporočila C;

                                          (iii)

                                          v 24 mesecih po začetku veljavnosti uredbe DORA v zvezi z izvajanjem priporočila A;

                                          (iv)

                                          v 36 mesecih po začetku veljavnosti uredbe DORA v zvezi z izvajanjem priporočila A;

                                          (v)

                                          v 42 mesecih po začetku veljavnosti uredbe DORA v zvezi z izvajanjem priporočila C;

                  2.

                  Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter lahko, kjer je primerno, presodi, da to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovnik ni ustrezno utemeljil, zakaj ni ukrepal.

         V Frankfurtu na Majni, 2. decembra 2021

               Vodja sekretariata ESRB

               V imenu splošnega odbora ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  UL L 1, 3.1.1994, str. 3.

         (2)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

         (3)  UL C 58, 24.2.2011, str. 4.

         (4)  Priporočilo ESRB/2013/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (UL C 170, 15.6.2013, str. 1).

         (5)  Glej Systemic cyber risk, ESRB, februar 2020, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (6)  Glej Internet Organised Crime Threat Assessment, Europol, 2020, dostopno na spletni strani Europola na naslovu www.europol.europa.eu.

         (7)  Glej IT and cyber risk: a constant challenge, ECB, 2021, dostopno na spletni strani bančnega nadzora ECB na naslovu www.bankingsupervision.europa.eu.

         (8)  Glej Systemic cyber risk, ESRB, februar 2020, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (9)  Glej Mitigating systemic cyber risk, ESRB, 2021 (še ni na razpolago).

         (10)  COM/2020/595 final.

         (11)  Direktiva (EU) 2016/1148 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. julija 2016 o ukrepih za visoko skupno raven varnosti omrežij in informacijskih sistemov v Uniji (UL L 194, 19.7.2016, str. 1).

         (12)  Glej osnutek člena 43 predloga uredbe DORA.

         (13)  Glej Evropska komisija, NIS Cooperation Group, dostopno na spletni strani Evropske komisije na naslovu www.ec.europa.eu.

         (14)  Glej Cyber Lexicon, Odbor za finančno stabilnost (FSB), 12. november 2018, dostopno na spletni strani FSB na naslovu www.fsb.org.

         (15)  Glej točko 7 osnutka člena 3 predloga uredbe DORA.

         (16)  Uredba (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/78/ES (UL L 331, 15.12.2010, str. 12).

         (17)  Uredba (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/79/ES (UL L 331, 15.12.2010, str. 48).

         (18)  Uredba (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski organ za vrednostne papirje in trge) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/77/ES (UL L 331, 15.12.2010, str. 84).

         (19)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (20)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL L 287, 29.10.2013, str. 63).

         (21)  Direktiva (EU) 2015/2366 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o plačilnih storitvah na notranjem trgu, spremembah direktiv 2002/65/ES, 2009/110/ES ter 2013/36/EU in Uredbe (EU) št. 1093/2010 ter razveljavitvi Direktive 2007/64/ES (UL L 337, 23.12.2015, str. 35).

         (22)  Direktiva 2009/110/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti ter nadzoru skrbnega in varnega poslovanja institucij za izdajo elektronskega denarja ter o spremembah direktiv 2005/60/ES in 2006/48/ES in razveljavitvi Direktive 2000/46/ES (UL L 267, 10.10.2009, str. 7).

         (23)  Direktiva (EU) 2019/2034 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. novembra 2019 o bonitetnem nadzoru investicijskih podjetij ter o spremembi direktiv 2002/87/ES, 2009/65/ES, 2011/61/EU, 2013/36/EU, 2014/59/EU in 2014/65/EU (UL L 314, 5.12.2019, str. 64).

         (24)  COM/2020/593 final.

         (25)  Uredba (EU) št. 909/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. julija 2014 o izboljšanju ureditve poravnav vrednostnih papirjev v Evropski uniji in o centralnih depotnih družbah ter o spremembi direktiv 98/26/ES in 2014/65/EU ter Uredbe (EU) št. 236/2012 (UL L 257, 28.8.2014, str. 1).

         (26)  Uredba (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o izvedenih finančnih instrumentih OTC, centralnih nasprotnih strankah in repozitorijih sklenjenih poslov (UL L 201, 27.7.2012, str. 1).

         (27)  Direktiva 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o trgih finančnih instrumentov ter spremembi Direktive 2002/92/ES in Direktive 2011/61/EU (UL L 173, 12.6.2014, str. 349).

         (28)  Direktiva 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011 o upraviteljih alternativnih investicijskih skladov in spremembah direktiv 2003/41/ES in 2009/65/ES ter uredb (ES) št. 1060/2009 in (EU) št. 1095/2010 (UL L 174, 1.7.2011, str. 1).

         (29)  Direktiva 2009/65/ES Evropskega parlamenta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (UL L 302, 17.11.2009, str. 32).

         (30)  Direktiva 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II) (UL L 335, 17.12.2009, str. 1).

         (31)  Direktiva (EU) 2016/97 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. januarja 2016 o distribuciji zavarovalnih produktov (UL L 26, 2.2.2016, str. 19).

         (32)  Direktiva (EU) 2016/2341 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. decembra 2016 o dejavnostih in nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje (UL L 354, 23.12.2016, str. 37).

         (33)  Uredba (ES) št. 1060/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o bonitetnih agencijah (UL L 302, 17.11.2009, str. 1).

         (34)  Direktiva 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze, spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS ter razveljavitvi Direktive Sveta 84/253/EGS (UL L 157, 9.6.2006, str. 87).

         (35)  Uredba (EU) 2016/1011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o indeksih, ki se uporabljajo kot referenčne vrednosti v finančnih instrumentih in finančnih pogodbah ali za merjenje uspešnosti investicijskih skladov, in spremembi direktiv 2008/48/ES in 2014/17/EU ter Uredbe (EU) št. 596/2014 (UL L 171, 29.6.2016, str. 1).

         (36)  Uredba (EU) 2020/1503 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. oktobra 2020 o evropskih ponudnikih storitev množičnega financiranja za podjetnike ter spremembi Uredbe (EU) 2017/1129 in Direktive (EU) 2019/1937 (UL L 347, 20.10.2020, str. 1).

         (37)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (38)  Priporočilo ESRB/2011/3 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. decembra 2011 o makrobonitetnem mandatu nacionalnih organov (UL C 41, 14.2.2012, str. 1).

         PRILOGA
         DOLOČITEV MERIL ZA SKLADNOST, KI SE UPORABLJAJO ZA PRIPOROČILA

            Priporočilo A – vzpostavitev vseevropskega okvira za usklajevanje v primeru sistemskih kibernetskih incidentov (EU-SCICF)

         Za podpriporočilo A(1) se uporabljajo naslednja merila za skladnost.

                     1.

                     Pri pripravi učinkovitega usklajenega odziva na ravni Unije, ki bi morala obsegati postopno oblikovanje EU-SCICF z izvrševanjem pooblastil, predvidenih v prihodnji uredbi Evropskega parlamenta in Sveta o digitalni operativni odpornosti za finančni sektor (v nadaljnjem besedilu: uredba DORA), bi morali evropski nadzorni organi prek skupnega odbora skupaj z Evropsko centralno banko (ECB), Evropskim odborom za sistemska tveganja (ESRB) in ustreznimi nacionalni organi ter po posvetovanju z Agencijo Evropske unije za kibernetsko varnost in Komisijo, kjer je to potrebno, proučiti možnost, da se v predvideno pripravo EU-SCICF vključijo vsaj naslednji vidiki:

                                 a.

                                 analiza potrebnih virov za učinkovito oblikovanje EU-SCICF;

                                 b.

                                 oblikovanje vaj za krizno upravljanje in izredne razmere, ki vključujejo scenarije kibernetskih napadov, da bi razvili komunikacijske kanale;

                                 c.

                                 oblikovanje skupnega besedišča;

                                 d.

                                 oblikovanje skladne razvrstitve kibernetskih incidentov;

                                 e.

                                 vzpostavitev varnih in zanesljivih kanalov za izmenjavo informacij, vključno z rezervnimi sistemi;

                                 f.

                                 določitev kontaktnih točk;

                                 g.

                                 obravnava zaupnosti pri izmenjavi informacij;

                                 h.

                                 pobude za sodelovanje in izmenjavo informacij s kibernetsko obveščevalno službo za finančni sektor;

                                 i.

                                 vzpostavitev učinkovitih procesov za aktiviranje in prenos na višjo raven na podlagi situacijskega zavedanja;

                                 j.

                                 razjasnitev odgovornosti udeležencev okvira;

                                 k.

                                 oblikovanje vmesnikov za usklajevanje med sektorji in, kjer je primerno, s tretjimi državami;

                                 l.

                                 zagotovitev usklajene komunikacije ustreznih organov z javnostjo, da se ohrani zaupanje;

                                 m.

                                 vzpostavitev vnaprej opredeljenih komunikacijskih kanalov za pravočasno komunikacijo;

                                 n.

                                 izvedba ustreznih vaj za testiranje okvira, vključno s testiranjem med jurisdikcijami in usklajevanjem s tretjimi državami, in ocen, ki privedejo do novih spoznanj in razvoja okvira;

                                 o.

                                 zagotovitev učinkovite komunikacije in ukrepov proti dezinformacijam.

            Priporočilo B – vzpostavitev kontaktnih točk EU-SCICF

         Za priporočilo B se uporabljata naslednji merili za skladnost.

                     1.

                     Evropski nadzorni organi, ECB in vsaka država članica med svojimi ustreznimi nacionalnimi organi bi se morali dogovoriti o skupnem pristopu k izmenjavi in posodabljanju seznama določenih kontaktnih točk EU-SCICF.

                     2.

                     Določitev kontaktne točke bi se morala presojati ob upoštevanju imenovanih enotnih kontaktnih točk na podlagi Direktive (EU) 2016/1148, ki so jih države članice določile v zvezi z varnostjo omrežij in informacijskih sistemov, da se zagotovi čezmejno sodelovanje z drugimi državami članicami in skupino za sodelovanje na področju varnosti omrežij in informacijskih sistemov.

            Priporočilo C –spremembe pravnega okvira Unije

         Za priporočilo C se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Komisija bi morala proučiti, ali so na podlagi analize, izvedene v skladu s priporočilom A potrebni kakršni koli ukrepi, vključno s spremembami ustrezne zakonodaje Unije, da se zagotovi, da lahko evropski nadzorni organi prek skupnega odbora ter skupaj z ECB, ESRB in ustreznimi nacionalnimi organi oblikujejo EU-SCICF v skladu s podpriporočilom A(1), in da se omogoči, da lahko evropski nadzorni organi, ECB, ESRB, ustrezni nacionalni organi in drugi organi sodelujejo pri usklajevanju in si izmenjujejo informacije, ki so dovolj podrobne in skladne za podporo učinkovitemu EU-SCICF.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 25. marca 2022 o spremembi Priporočila ECB/2017/10 o skupnih specifikacijah za izvajanje nekaterih opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije, s strani pristojnih nacionalnih organov v zvezi z manj pomembnimi institucijami (ECB/2022/13) 2022/C 142/01

text:
                  30.3.2022

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  C 142/1

         PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
         z dne 25. marca 2022
         o spremembi Priporočila ECB/2017/10 o skupnih specifikacijah za izvajanje nekaterih opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije, s strani pristojnih nacionalnih organov v zvezi z manj pomembnimi institucijami
         (ECB/2022/13)
         (2022/C 142/01)
         SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
         ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
         ob upoštevanju Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (1) ter zlasti člena 4(3) in člena 6(1) in (5)(c) Uredbe,
         ob upoštevanju naslednjega:

                     (1)

                     Evropska centralna banka (ECB) je 4. aprila 2017 sprejela Priporočilo Evropske centralne banke ECB/2017/10 (2), s katerim je določila skupne specifikacije za izvajanje nekaterih opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije, s strani pristojnih nacionalnih organov v zvezi z manj pomembnimi institucijami. Z zakonodajo, ki je bila uvedena po sprejetju Priporočila ECB/2017/10, so se spremenile ali črtale nekatere opcije in diskrecijske pravice, določene v pravu Unije, ki so bile vključene v Priporočilo ECB/2017/10, in Vodnik ECB po opcijah in diskrecijskih pravicah iz prava Unije (v nadaljnjem besedilu: vodnik ECB) je bil prav tako posodobljen. Zato so potrebne nekatere posledične spremembe Priporočila ECB/2017/10.

                     (2)

                     V zvezi z opcijami in diskrecijskimi pravicami, povezanimi s konsolidiranim nadzorom in opustitvijo uporabe bonitetnih zahtev, v skladu s specifikacijami iz poglavja 1 razdelka II vodnika ECB, je treba pristojne nacionalne organe spodbuditi, da uporabijo preudaren pristop, kadar tako opustitev odobrijo na posamični podlagi. Pravila o določitvi konsolidacijskega nadzornika ter metod in obsega konsolidacije in subkonsolidacije bi bilo prav tako treba uporabljati skladno z vodnikom ECB.

                     (3)

                     V zvezi z opustitvijo uporabe likvidnostnih zahtev na čezmejni ravni ECB priporoča poseben pristop za manj pomembne institucije, saj za te institucije niso relevantne vse specifikacije za ocenjevanje vlog, ki so vključene v vodnik ECB.

                     (4)

                     ECB priporoča skladen in preudaren pristop v zvezi z opcijami in diskrecijskimi pravicami, povezanimi s kapitalskimi zahtevami, v skladu s specifikacijami iz poglavja 2 razdelka II vodnika ECB. Da bi se upoštevale posebnosti manj pomembnih institucij v zvezi z zahtevo glede obsega presežnega kapitala za zmanjšanje kapitala, so potrebne nekatere prilagoditve teh specifikacij.

                     (5)

                     ECB priporoča skladen in preudaren pristop v zvezi z opcijami in diskrecijskimi pravicami, povezanimi z likvidnostnimi zahtevami, ki bi moral upoštevati specifikacije, določene v poglavju 6 razdelka II vodnika ECB, saj te opcije in diskrecijske pravice vplivajo na izračun zahtev glede količnika likvidnostnega kritja, na primer z določitvijo obravnave posebnih prilivov in odlivov.

                     (6)

                     V vodnik ECB so bile dodane specifikacije v zvezi z odlivi iz zunajbilančnih produktov, povezanih s trgovinskim financiranjem, da bi se upoštevala nova politika ECB, ki omogoča dodatno fleksibilnost pri določanju stopenj odlivov. Zato bi morali pristojni nacionalni organi za zagotovitev skladnosti pri uporabi stopenj odlivov za zunajbilančne izpostavljenosti iz naslova trgovinskega financiranja med pomembnimi in manj pomembnimi institucijami upoštevati specifikacije iz vodnika ECB.

                     (7)

                     Kar zadeva stopnje odlivov, ki se uporabijo za stabilne vloge na drobno, so nekateri dejavniki v praksi ovirali uporabo diskrecijske pravice, obravnavane v členu 13 Uredbe Evropske centralne banke (EU) 2016/445 (ECB/2016/4) (3), po kateri lahko pristojni organi institucijam dovolijo uporabo stopnje odliva v višini 3 % za stabilne vloge na drobno, ki jih krije sistem jamstva za vloge, ob predhodni odobritvi Evropske komisije v skladu s členom 24(4) in (5) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/61 (4). Za prikaz, da bi bile stopnje odlivov za stabilne vloge na drobno, ki jih krije sistem jamstva za vloge, kakor je navedeno v členu 24(5) Delegirane uredbe (EU) 2015/61, nižje od 3 % v vseh preteklih stresnih obdobjih v skladu s scenariji iz člena 5 Delegirane uredbe (EU) 2015/61, so potrebni dodatni dokazi in analiza. Ker takih dokazov in analize ni, je bila splošna določitev stopnje odliva v višini 3 % odstranjena iz Smernice Evropske centralne banke (EU) 2017/697 (ECB/2017/9) (5) o izvajanju opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije, s strani pristojnih nacionalnih organov v zvezi z manj pomembnimi institucijami. Stališče ECB do te opcije je določeno v razdelku III vodnika ECB. Da se zagotovi skladnost pri izvajanju opcij in diskrecijskih pravic v zvezi s pomembnimi in manj pomembnimi institucijami, bi morali pristojni nacionalni organi sprejeti enako stališče.

                     (8)

                     V zvezi z opcijami in diskrecijskimi pravicami, povezanimi s količnikom finančnega vzvoda, ECB priporoča skladen in preudaren pristop, enak kot v specifikacijah, določenih v poglavju 3 razdelka I in poglavju 7 razdelka II vodnika ECB.

                     (9)

                     V zvezi z opcijami in diskrecijskimi pravicami, povezanimi z vmesnimi nadrejenimi osebami, ter možnostjo, da pristojni organi dvema ali več institucijama v Uniji, ki sta del iste skupine iz tretje države, dovolijo, da imata dve vmesni EU nadrejeni osebi, v skladu s členom 21b(2) Direktive (EU) 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (6), in ustreznostjo te možnosti v zvezi z manj pomembnimi institucijami, ECB priporoča, da pristojni nacionalni organi sprejmejo pristop, skladen s pristopom, določenim v poglavju 9 razdelka II vodnika ECB, da bi zagotovili enake konkurenčne pogoje.

                     (10)

                     V zvezi z opcijami in diskrecijskimi pravicami, povezanimi z zahtevami za poročanja institucij, zlasti glede vrednotenja aktivnih in zunajbilančnih postavk ter glede izvzetij iz poročanja, ECB priporoča, da pristojni nacionalni organi sledijo pristopu, določenemu v poglavju 8 razdelka II vodnika ECB, da bi zagotovili skladno uporabo standardov politike v enotnem mehanizmu nadzora in enake konkurenčne pogoje.

                     (11)

                     V zvezi z opcijami in diskrecijskimi pravicami, povezanimi z upravljanjem, bi bilo treba Priporočilo ECB/2017/10 spremeniti in upoštevati zakonodajne spremembe glede nadzorniške obravnave (mešanih) finančnih holdingov.

                     (12)

                     Zato je treba Priporočilo ECB/2017/10 ustrezno spremeniti –

               SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

            DEL 1

            Spremembe

         Priporočilo ECB/2017/10 se spremeni:

                     1.

                     v delu 1 se odstavek 2 oddelka I nadomesti z naslednjim:

                                 „2.

                                 Opredelitev pojmov
                                 V tem priporočilu se uporabljajo opredelitve pojmov iz Uredbe (EU) št. 1024/2013, Uredbe (EU) št. 468/2014 (ECB/2014/17), Uredbe (EU) št. 575/2013, Direktive 2013/36/EU, Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/61 (*1) in Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta (*2).

                        (*1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/61 z dne 10. oktobra 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z zahtevo glede likvidnostnega kritja za kreditne institucije (UL L 11, 17.1.2015, str. 1)."

                        (*2)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 173, 12.6.2014, str. 190).“;"

                     2.

                     v del 2 se vstavi naslednji oddelek IIa:
                     „IIa.

                        Kapitalske zahteve

                                 1.

                                 Člen 78(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013: zmanjšanje kapitala: zahteva glede obsega presežnega kapitala

                                             1.1

                                             Pristojni nacionalni organ določi obseg presežka, ki se zahteva v skladu s členom 78(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013 za namene zmanjšanja kapitala, če so izpolnjeni pogoji iz člena 78(1) in ko oceni vse naslednje dejavnike:

                                                         (a)

                                                         ali bi kreditna institucija, ki izvede katero od aktivnosti iz člena 77(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, v obdobju treh let še naprej presegala celotno kapitalsko zahtevo, določeno v najnovejši veljavni odločitvi v okviru procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja (SREP), vsaj za smernice o dodatnem kapitalu, določene v isti odločitvi SREP;

                                                         (b)

                                                         ali bi kreditna institucija, ki izvede katero od aktivnosti iz člena 77(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, v obdobju treh let še naprej presegala zahteve, določene v Direktivi 2014/59/EU, vsaj v obsegu, ki bi ga nacionalni organ za reševanje ali Enotni odbor za reševanje v soglasju s pristojnim nacionalnim organom ocenil kot potrebnega za izpolnitev pogoja iz člena 78a Uredbe (EU) št. 575/2013;

                                                         (c)

                                                         vpliv načrtovanega zmanjšanja na relevantno vrsto kapitala;

                                                         (d)

                                                         ali bi kreditna institucija, ki izvede katero od aktivnosti iz člena 77(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, v obdobju treh let še naprej presegala zahtevo po količniku finančnega vzvoda iz člena 92(1)(d) navedene uredbe in dodatno kapitalsko zahtevo za obravnavo tveganja prekomernega finančnega vzvoda, določeno v najnovejši veljavni odločitvi SREP, vsaj za smernice o dodatnem kapitalu za obravnavo tveganja prekomernega finančnega vzvoda, določene v isti odločitvi SREP.

                                             1.2

                                             Vloge za zmanjšanje kapitala, prejete od kreditnih institucij, ki ne dosegajo zgoraj določenih obsegov, se v posameznih primerih kljub temu odobrijo, če so ustrezno utemeljene s trdnimi bonitetnimi argumenti. Kadar kreditne institucije ne dosegajo obsega iz točke (b) odstavka 1.1, pristojni nacionalni organ zaprosi nacionalni organ za reševanje ali Enotni odbor za reševanje za mnenje, ali lahko zmanjšanje kapitala ogrozi izpolnjevanje zahtev glede kapitala in kvalificiranih obveznosti, določenih v Direktivi 2014/59/EU.

                                             1.3

                                             Kadar za namene točke (a) ali (d) odstavka 1.1 za kreditno institucijo ne veljajo smernice o dodatnem kapitalu, je treba obseg določiti za vsak primer posebej ob upoštevanju posebnih okoliščin kreditne institucije.

                                 2.

                                 Drugi pododstavek člena 78(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: zmanjšanje kapitala: splošno predhodno dovoljenje
                                 Pristojni nacionalni organ izda splošno predhodno dovoljenje iz drugega pododstavka člena 78(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, če so izpolnjeni pogoji iz navedenega člena in Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 241/2014 (*3). Pristojni nacionalni organ določi obseg, določen v drugem pododstavku člena 78(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, ko oceni vse dejavnike iz odstavka 1 oddelka IIa tega priporočila.

                                 3.

                                 v delu 2 se črta oddelek V;

                                 4.

                                 Priloga se nadomesti s Prilogo k temu priporočilu.

            DEL 2

            Naslovniki

         To priporočilo je naslovljeno na pristojne nacionalne organe sodelujočih držav članic.
         Pristojnim nacionalnim organom se priporoča, da to priporočilo uporabljajo od datuma njegovega sprejetja.

            V Frankfurtu na Majni, 25. marca 2022

                  Predsednica ECB

               Christine LAGARDE

            (1)  UL L 287, 29.10.2013, str. 63.

            (2)  Priporočilo Evropske centralne banke z dne 4. aprila 2017 o skupnih specifikacijah za izvajanje nekaterih opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije, s strani pristojnih nacionalnih organov v zvezi z manj pomembnimi institucijami (ECB/2017/10) (UL C 120, 13.4.2017, str. 2).

            (3)  Uredba Evropske centralne banke (EU) 2016/445 z dne 14. marca 2016 o izvajanju opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije (ECB/2016/4) (UL L 78, 24.3.2016, str. 60).

            (4)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/61 z dne 10. oktobra 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z zahtevo glede likvidnostnega kritja za kreditne institucije (UL L 11, 17.1.2015, str. 1).

            (5)  Smernica Evropske centralne banke (EU) 2017/697 z dne 4. aprila 2017 o izvajanju opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije, s strani pristojnih nacionalnih organov v zvezi z manj pomembnimi institucijami (ECB/2017/9) (UL L 101, 13.4.2017, str. 156).

            (6)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij, spremembi Direktive 2002/87/ES ter razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

            PRILOGA
            Priloga k Priporočilu ECB/2017/10 se nadomesti z naslednjim:

                     „PRILOGA

                                 Pravna podlaga opcije in/ali diskrecijske pravice

                                 Priporočeni pristop: skladnost s politiko opcij in diskrecijskih pravic za pomembne institucije

                                       Konsolidirani nadzor in opustitev uporabe bonitetnih zahtev

                                 člen 7(1) do (3) Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev uporabe kapitalskih zahtev

                                 odstavek 3 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 8(1) in (2) Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev uporabe likvidnostnih zahtev

                                 odstavek 4 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 9 Uredbe (EU) št. 575/2013: metoda individualne konsolidacije

                                 odstavek 5 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 10(1) in (2) Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev uporabe za kreditne institucije, ki so stalno povezane s centralnim organom

                                 odstavek 6 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 18(3) Uredbe (EU) št. 575/2013: metode konsolidacije v primeru družb, povezanih v smislu člena 22(7) Direktive (EU) 2013/34/EU

                                 odstavek 1 poglavja 1 razdelka III vodnika ECB

                                 člen 18(5) Uredbe (EU) št. 575/2013: metode konsolidacije v primeru udeležb ali kapitalskih povezav, razen tistih iz člena 18(1) in (4)

                                 odstavek 2 poglavja 1 razdelka III vodnika ECB

                                 člen 18(6) Uredbe (EU) št. 575/2013: konsolidacija v primerih pomembnega vpliva in skupnega upravljanja

                                 odstavek 3 poglavja 1 razdelka III vodnika ECB

                                 člen 18(7) Uredbe (EU) št. 575/2013: konsolidacija

                                 odstavek 8 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 18(8) Uredbe (EU) št. 575/2013: konsolidacija

                                 odstavek 4 poglavja 1 razdelka III vodnika ECB

                                 člen 19(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: izključitev iz konsolidacije

                                 odstavek 9 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 24(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: vrednotenje aktivnih in zunajbilančnih postavk – uporaba mednarodnih standardov računovodskega poročanja za bonitetne namene

                                 odstavek 10 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                                       Kapital

                                 člen 26(3) Uredbe (EU) št. 575/2013: razvrstitev naknadnih izdaj kot instrumente navadnega lastniškega temeljnega kapitala

                                 odstavek 3 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 49(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: odbitek deležev v zavarovalnicah

                                 odstavek 5 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 49(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: odbitek deležev v subjektih finančnega sektorja

                                 odstavek 6 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 54(1)(e) Uredbe (EU) št. 573/2013: izračun sprožilne ravni za instrumente dodatnega temeljnega kapitala, ki jih izdajo podrejene družbe s sedežem v tretjih državah

                                 odstavek 7 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 78(3) Uredbe (EU) št. 575/2013: zmanjšanje kapitala – vzajemne institucije, hranilnice in zadružne institucije

                                 odstavek 10 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 78(4) Uredbe (EU) št. 575/2013: zmanjšanje instrumentov dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala

                                 odstavek 11 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 79(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: zmanjšanje instrumentov dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala

                                 odstavek 12 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 83(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: izvzetje za instrumente dodatnega temeljnega kapitala in dodatnega kapitala, ki jih je izdal subjekt s posebnim namenom

                                 odstavek 13 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 84(5) Uredbe (EU) št. 575/2013: manjšinski deleži, vključeni v konsolidirani navadni lastniški temeljni kapital

                                 odstavek 14 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 142(1) Direktive (EU) 2013/36/EU: neizpolnitev zahteve po skupnem blažilniku ali zahteve po blažilniku količnika finančnega vzvoda

                                 odstavek 12 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

                                       Kapitalske zahteve

                                 člen 113(6) Uredbe (EU) št. 575/2013: izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti – izpostavljenosti znotraj skupine

                                 odstavek 3 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 162(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: zapadlost izpostavljenosti

                                 odstavek 5 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 225(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: lastne ocene prilagoditev za nestanovitnost

                                 odstavek 6 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 244(2) in drugi pododstavek člena 245(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: prenos pomembnega deleža tveganja

                                 odstavek 9 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 283(3) Uredbe (EU) št. 575/2013: uvajanje metode notranjih modelov

                                 odstavek 8 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 284(4) in (9) Uredbe (EU) št. 575/2013: izračun vrednosti izpostavljenosti za kreditno tveganje nasprotne stranke

                                 odstavek 9 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 366(4) Uredbe (EU) št. 575/2013: izračun tvegane vrednosti

                                 odstavek 13 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                                       Institucionalne sheme za zaščito vlog

                                 člen 8(4) Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev uporabe likvidnostnih zahtev za članice institucionalnih shem za zaščito vlog

                                 odstavek 3 poglavja 4 razdelka II vodnika ECB

                                       Velike izpostavljenosti

                                 člen 396(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: izpolnjevanje zahtev glede velikih izpostavljenosti

                                 odstavek 3 poglavja 5 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 400(2)(c) Uredbe (EU) št. 575/2013: izpolnjevanje zahtev glede velikih izpostavljenosti

                                 odstavek 4 poglavja 5 razdelka II vodnika ECB

                                       Likvidnost

                                 člen 414 Uredbe (EU) št. 575/2013: izpolnjevanje likvidnostnih zahtev

                                 odstavek 3 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 422(8) Uredbe (EU) št. 575/2013 in člen 29 Delegirane uredbe (EU) 2015/61: likvidnostni odlivi znotraj skupine

                                 odstavek 10 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 425(4) Uredbe (EU) št. 575/2013 in člen 34 Delegirane uredbe (EU) 2015/61: likvidnostni prilivi znotraj skupine

                                 odstavek 14 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 8(1) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: razpršitev imetij likvidnih sredstev

                                 odstavek 5 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 8(3)(c) Delegirane uredbe 2015/61: upravljanje likvidnih sredstev

                                 odstavek 6 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 8(6) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: valutna neusklajenost

                                 odstavek 4 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 17(4) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: opustitev uporabe mehanizma poravnave

                                 odstavek 1 poglavja 3 razdelka I vodnika ECB

                                 člen 23(2) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: odlivi iz drugih produktov in storitev

                                 odstavek 7 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 24(4) in (5) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: odlivi iz stabilnih vlog na drobno

                                 odstavek 1 poglavja 3 razdelka III vodnika ECB

                                 člen 24(6) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: multiplikator za vloge na drobno, ki jih krije sistem jamstva za vloge

                                 odstavek 3 poglavja 3 razdelka III vodnika ECB

                                 člen 25(3) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: višje stopnje odlivov

                                 odstavek 8 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 26 Delegirane uredbe (EU) 2015/61: odlivi s soodvisnimi prilivi

                                 odstavek 9 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 29 Delegirane uredbe (EU) 2015/61: ugodnejša obravnava znotraj skupine ali institucionalne sheme za zaščito vlog

                                 odstavek 10 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 30(2) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: dodatni odlivi zavarovanja zaradi znižanja bonitetnih ocen

                                 odstavek 11 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 33(2) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: zgornja meja prilivov

                                 odstavek 12 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 33(3) do (5) Delegirane uredbe 2015/61: specializirane kreditne institucije

                                 odstavek 13 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 34 Delegirane uredbe (EU) 2015/61: prilivi znotraj skupine ali institucionalne sheme za zaščito vlog

                                 odstavek 14 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 428b(5) Uredbe (EU) št. 575/2013: zahteva glede neto stabilnega financiranja (količnik neto stabilnega financiranja) – omejitev valutne neusklajenosti

                                 odstavek 15 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 428f(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: količnik neto stabilnega financiranja – soodvisna sredstva in obveznosti

                                 odstavek 16 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 428h Uredbe (EU) št. 575/2013: količnik neto stabilnega financiranja – ugodnejša obravnava znotraj skupine ali institucionalne sheme za zaščito vlog

                                 odstavek 17 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 428p(7) Uredbe (EU) št. 575/2013: količnik neto stabilnega financiranja – obravnava nestandardnih dejavnosti centralnih bank

                                 odstavek 1 poglavja 3 razdelka I vodnika ECB

                                 člen 428ai Uredbe (EU) št. 575/2013: količnik neto stabilnega financiranja – uporaba poenostavljene zahteve glede neto stabilnega financiranja (poenostavljeni količnik neto stabilnega financiranja)

                                 odstavek 18 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 428aq(7) Uredbe (EU) št. 575/2013: količnik neto stabilnega financiranja – obravnava nestandardnih dejavnosti centralnih bank (poenostavljeni količnik neto stabilnega financiranja)

                                 odstavek 1 poglavja 3 razdelka I vodnika ECB

                                 člen 8 Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev uporabe likvidnostnih zahtev

                                 odstavek 3 poglavja 4 razdelka II vodnika ECB

                                       Finančni vzvod

                                 člen 429a(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: ugodnejša obravnava v korist javnih razvojnih bank

                                 odstavek 3 poglavja 7 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 429a(5) Uredbe (EU) št. 575/2013: izvzetje rezerv pri centralni banki iz izračuna količnika finančnega vzvoda

                                 odstavek 1 poglavja 3 razdelka I vodnika ECB

                                 člen 429b(3) Uredbe (EU) št. 575/2013: ugodnejša obravnava navideznega združevanja denarnih sredstev

                                 odstavek 4 poglavja 7 razdelka II vodnika ECB

                                       Zahteve za poročanje

                                 člen 430(11) Uredbe (EU) št. 575/2013: poročanje o bonitetnih zahtevah in finančnih informacijah

                                 odstavek 1 poglavja 8 razdelka II vodnika ECB

                                       Splošne zahteve za dostop do dejavnosti kreditnih institucij

                                 člen 21(1) Direktive (EU) 2013/36/EU: izvzetja za kreditne institucije, ki so stalno povezane s centralnim organom

                                 odstavek 1 poglavja 9 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 21b(2) Direktive 2013/36/EU: vmesna nadrejena oseba

                                 odstavek 2 poglavja 9 razdelka II vodnika ECB

                                       Ureditev upravljanja in bonitetni nadzor

                                 člen 88(1)(e) Direktive 2013/36/EU: združitev funkcij predsednika upravljalnega organa v nadzorni funkciji in glavnega izvršnega direktorja

                                 odstavek 4 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 91(6) Direktive (EU) 2013/36/EU: dodatna funkcija neizvršnega direktorja

                                 odstavek 5 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 108(1) Direktive (EU) 2013/36/EU: proces ocenjevanja ustreznega notranjega kapitala za kreditne institucije, ki so stalno povezane s centralnim organom

                                 odstavek 6 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

                                 člena 117 in 118 Direktive 2013/36/EU: obveznosti sodelovanja

                                 odstavek 9 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

                                 člen 142 Direktive 2013/36/EU: načrti za ohranitev kapitala

                                 odstavek 12 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

               “


title: Priporočilo Komisije (EU) 2022/553 z dne 5. aprila 2022 o spremljanju prisotnosti toksinov glive Alternaria v živilih

text:
               6.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 107/90

      PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2022/553
      z dne 5. aprila 2022
      o spremljanju prisotnosti toksinov glive Alternaria v živilih
      EVROPSKA KOMISIJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Odbor Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) za onesnaževala v prehranski verigi (CONTAM) je leta 2011 sprejel znanstveno mnenje o tveganjih, ki jih prisotnost glive Alternaria v živilih predstavlja za zdravje živali in javno zdravje (1).

                  (2)

                  Agencija EFSA je nedavno objavila tudi znanstveno poročilo o oceni prehranske izpostavljenosti evropskega prebivalstva toksinom glive Alternaria (2). Ugotovila je, da ocenjena kronična prehranska izpostavljenost toksinom glive Alternaria, tj. alternariolu, alternariol monometil etru in tenuazonski kislini, presega zadevni prag toksikološkega tveganja, kar kaže na potrebo po dodatnih podatkih o toksičnosti, značilnih za spojino.

                  (3)

                  EFSA je priporočila, da bi bilo treba zbrati več podatkov o prisotnosti toksinov glive Alternaria v zadevnih živilih (med drugim v sadju in sadnih proizvodih, paradižnikih in proizvodih na osnovi paradižnika ter živilih na osnovi žit za dojenčke in majhne otroke). Priporočila je tudi uporabo občutljivejših analiznih metod z namenom zmanjšanja negotovosti glede izpostavljenosti različnim toksinom glive Alternaria zaradi velikega deleža podatkov, sporočenih kot „pod mejo določljivosti (LOQ)“, v trenutno razpoložljivem naboru podatkov, ker uporabljene analizne metode niso bile vedno dovolj občutljive.

                  (4)

                  Dobre kmetijske prakse, dobri pogoji skladiščenja in prevoza ter dobre proizvodne prakse lahko zmanjšajo ali preprečijo prisotnost toksinov glive Alternaria v živilih. Vendar je treba zbrati več informacij o dejavnikih, ki vodijo do relativno visokih ravni toksinov glive Alternaria v nekaterih živilih, z namenom opredelitve ukrepov, ki jih je treba sprejeti za preprečevanje ali zmanjšanje prisotnosti teh toksinov glive Alternaria v teh živilih.

                  (5)

                  Za zagotovitev usmeritve o tem, kdaj bi bilo primerno opredeliti dejavnike, ki vodijo do relativno visokih ravni ali celo znatnih ravni toksinov glive Alternaria v živilih, je treba določiti okvirne vrednosti za živila na podlagi podatkov, ki so na voljo v zbirki podatkov EFSA. Okvirne vrednosti so bile določene samo za živila, za katera je na voljo dovolj podatkov o prisotnosti.

                  (6)

                  Zato je primerno priporočiti spremljanje toksinov glive Alternaria v živilih in opredelitev dejavnikov, ki izhajajo iz visokih ravni teh toksinov v nekaterih živilih –

            SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

                  (1)

                  Države članice bi morale v tesnem sodelovanju z nosilci živilske dejavnosti spremljati toksine glive Alternaria, tj. alternariol, alternariol monometil eter in tenuazonsko kislino, v živilih, zlasti v predelanih proizvodih iz paradižnika, papriki v prahu, sezamovih semenih, sončničnih semenih, sončničnem olju, lupinarjih, suhih figah ter živilih na osnovi žit za dojenčke in majhne otroke. Po možnosti bi bilo treba analizirati tudi druge toksine glive Alternaria, rezultate pa sporočiti Evropski agenciji za varnost hrane.

                  (2)

                  Za zagotovitev reprezentativnosti vzorcev bi morale države članice upoštevati zadevne postopke vzorčenja iz Uredbe Komisije (ES) št. 401/2006 23. februarja 2006 (3). Za predelane proizvode iz paradižnika bi bilo treba postopek vzorčenja izvesti v skladu s pravili iz dela H (tekoči proizvodi) ali dela I (trdni proizvodi) Priloge I k Uredbi (ES) št. 401/2006. Kadar postopek vzorčenja, ki ga uporabi nosilec živilske dejavnosti, odstopa od postopka iz Uredbe (ES) št. 401/2006, bi moral kljub temu ostati reprezentativen za serijo.

                  (3)

                  Meja določljivosti (LOQ) za določanje alternariola in alternariola monometil etra ne bi smela biti višja od 2 μg/kg v živilih na osnovi žit za dojenčke in majhne otroke ter 4 μg/kg v drugih živilih, za določanje tenuazonske kisline pa LOQ ne bi smela biti višja od 20 μg/kg v vseh živilih.

                  (4)

                  Države članice bi morale ob dejavnem sodelovanju nosilcev živilske dejavnosti izvajati preiskave za opredelitev dejavnikov, ki izhajajo iz teh ravni, ki so višje od okvirnih ravni, ter preiskave učinkov predelave na raven teh toksinov glive Alternaria, kot je določeno v Prilogi k temu priporočilu.

                  (5)

                  Države članice in nosilci živilske dejavnosti bi morali agenciji EFSA do 30. junija vsako leto predložiti podatke za predhodno leto za zbiranje podatkov v enotni zbirki podatkov v skladu z zahtevami iz navodil EFSA o standardnem opisu vzorca (SSD) za živila in krmo ter dodatnimi posebnimi zahtevami agencije EFSA glede poročanja (4).

         V Bruslju, 5. aprila 2022

               Za Komisijo

            Stela KIRIAKIDES

               članica Komisije

         (1)  Odbor EFSA za onesnaževala v prehranski verigi (CONTAM); Scientific Opinion on the risks for animal and public health related to the presence of Alternaria toxins in feed and food (Znanstveno mnenje o tveganjih za zdravje živali in javno zdravje, povezanih s prisotnostjo toksinov glive Alternaria v krmi in živilih). EFSA Journal 2011;9(10):2407. [97 str.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2407. Na voljo na naslovu: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

         (2)  EFSA, Arcella D., Eskola M. in Gómez Ruiz J.A., 2016. Scientific Report on the Dietary exposure assessment to perchlorate in the European population (Znanstveno poročilo o oceni prehranske izpostavljenosti evropskega prebivalstva toksinom glive Alternaria). EFSA Journal 2016;14(12):4654, 32 str. doi:10.2903/j.efsa.2016.4654.

         (3)  Uredba Komisije (ES) št. 401/2006 z dne 23. februarja 2006 o določitvi metod vzorčenja in analiz za uradni nadzor vsebnosti mikotoksinov v živilih (UL L 70, 9.3.2006, str. 12).

         (4)  https://www.efsa.europa.eu/en/call/call-continuous-collection-chemical-contaminants-occurrence-data-0

         PRILOGA
         Okvirna raven za alternariol, alternariol monometil eter in tenuazonsko kislino v nekaterih živilih na podlagi razpoložljivih podatkov v zbirki podatkov EFSA, nad katero bi bilo treba opraviti preiskave dejavnikov, ki vodijo do prisotnosti toksinov glive Alternaria, ali učinka predelave živil. Okvirne ravni niso ravni za varnost živil.

                     Živilo

                     Alternariol (AOH)
                     (μg/kg)

                     Alternariol monometil ether (AME)
                     (μg/kg)

                     Tenuazonska kislina (TeA)
                     (μg/kg)

                     Predelani proizvodi iz paradižnika

                     10

                     5

                     500

                     Paprika v prahu

                     –

                     –

                     10 000

                     Sezamova semena

                     30

                     30

                     100

                     Sončnična semena

                     30

                     30

                     1 000

                     Sončnično olje

                     10

                     10

                     100

                     Lupinarji

                     –

                     –

                     100

                     Suhe fige

                     –

                     –

                     1 000

                     Živila na osnovi žit za dojenčke in majhne otroke

                     2

                     2

                     500