title: Priporočilo Komisije o posodobitvah Splošnih smernic gospodarske politike držav članic in Skupnosti v letu 2004 (za obdobje 2003-2005) (predstavljeno v skladu s členom 99(2) Pogodbe o ES)

text:
                     KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI

                                                     Bruselj, 7.4.2004
                                                     KOM(2004)238 končno

                                 PRIPOROČILO KOMISIJE

     o posodobitvah Splošnih smernic gospodarske politike držav članic in Skupnosti v letu
                                           2004
                                  (za obdobje 2003-2005)

                      (predstavljeno v skladu s členom 99(2) Pogodbe o ES)

SL                                                                                SL
 ---pagebreak---                                                             VSEBINA
     I.    splošne smernice gospodarske politike ........................................................................ 3
     1.    obstoječa strategija ostaja v veljavi.............................................................................. 3
     2.    izboljšano gospodarsko ozadje..................................................................................... 3
     3.    vključevanje desetih novih držav članic v ssgp 2003-2005 ......................................... 4
     3.1   Makroekonomska politika usmerjena k rasti in stabilnosti.......................................... 5
     3.2   Gospodarske reforme za povečanje potenciala rasti v Evropi ..................................... 6
     3.3   Krepitev trajnosti.......................................................................................................... 9
     II.   POSEBNE SMERNICE GOSPODARSKE POLITIKE............................................ 10
     1.    Belgija ........................................................................................................................ 10
     2.    Danska........................................................................................................................ 10
     3.    Nemčija ...................................................................................................................... 10
     4.    Grčija.......................................................................................................................... 11
     5.    Španija........................................................................................................................ 11
     6.    Francija....................................................................................................................... 11
     7.    Irska............................................................................................................................ 12
     8.    Italija .......................................................................................................................... 12
     9.    Luksemburg ............................................................................................................... 13
     10.   Nizozemska ................................................................................................................ 13
     11.   Avstrija....................................................................................................................... 14
     12.   Portugalska................................................................................................................. 14
     13.   Finska ......................................................................................................................... 14
     14.   Švedska ...................................................................................................................... 14
     15.   Združeno kraljestvo.................................................................................................... 14
     16.   Ciper........................................................................................................................... 15
     17.   Republika Češka......................................................................................................... 17
     18.   Estonija....................................................................................................................... 20
     19.   Madžarska .................................................................................................................. 23
     20.   Latvija ........................................................................................................................ 26
     21.   Litva ........................................................................................................................... 29
     22.   Malta .......................................................................................................................... 33
     23.   Poljska ........................................................................................................................ 36
     24.   Slovaška ..................................................................................................................... 40
     25.   Slovenija..................................................................................................................... 43

SL                                                                   2                                                                             SL
 ---pagebreak---      I.       SPLOŠNE SMERNICE GOSPODARSKE POLITIKE

     1.       OBSTOJEČA STRATEGIJA OSTAJA V VELJAVI

     Svet je dne 26. junija 2003 sprejel priporočilo o splošnih smernicah gospodarske politike držav članic
     in Skupnosti za obdobje 2003-20051. Te splošne smernice gospodarske politike (SSGP) predstavljajo
     srednjeročno gospodarsko strategijo EU. SSGP se usmerjajo na prispevek, ki ga lahko gospodarska
     politika doprinese k izpolnjevanju strateških ciljev iz Lizbone. Smernice se osredotočajo na:

     • usmerjenost makroekonomske politike k rasti in stabilnosti;

     • gospodarske reforme za povečanje potenciala rasti v Evropi in

     • krepitev trajnosti.

     Ob upoštevanju rezultatov prve ocene spremljanja SSGP 2003-2005, kot so zapisani v Izvedbenem
     poročilu2, ter smernic Evropskega sveta spomladi 2004 to priporočilo spreminja in dopolnjuje
     obstoječo strategijo. Potrebne niso nobene večje prilagoditve politike, ki bi zahtevale spremembo
     splošnih smernic. Posodobitve se osredotočajo na vključitev desetih novih držav članic v obstoječ
     okvir usklajevanja gospodarske politike.

     Del I posodobitev se nanaša na razmisleke o uporabi splošnih smernic v SSGP 2003-2005 za nove
     države članice. Vse obstoječe splošne smernice ostanejo v veljavi in so nespremenjene. Uporabljajo se
     za vse države članice in za Skupnost. Da bi se dopolnila obstoječa strategija, predstavlja del II posebna
     priporočila za vsako od desetih novih držav članic. Prav tako vsebuje posodobljena navodila za
     Nemčijo, Grčijo, Francijo, Italijo, Nizozemsko, Portugalsko in Združeno kraljestvo, na podlagi katerih
     bodo lahko prilagodile politiko na področju proračuna.

     2.       IZBOLJŠANO GOSPODARSKO OZADJE

     V EU se je končno začela gospodarska oživitev, h kateri prispeva izboljšanje mednarodnega okolja.
     Rast BDP se je od sprejetja SSGP poleti 2003 navzlic rasti evra postopoma okrepila z izvozom kot
     gonilno silo na začetku oživitve. Prav tako so izpolnjeni pogoji za izboljšanje domačega
     povpraševanja: zaupanje podjetij in porabnikov se je povrnilo, obrestne mere so na zgodovinsko nizki
     ravni ter cene lastniškega kapitala so se popravile. Ob upoštevanju navedenega Spring Economic
     Forecast 2004 (gospodarske napovedi spomladi 2004) napovedujejo nadaljnjo oživitev in rast proti
     koncu leta 2004. Treba je utrditi te prve znake rasti. Evropski svet je decembra 2003 odobril pobudo
     za uvedbo ciljno naravnanih ukrepov, s katerimi bi pospešili trajnostno rast.

     Pričakuje se, da bo inflacija med letom 2004 padla pod 2 odstotka ter da se bo padanje nadaljevalo leta
     2005. Medtem ko bodo vladno nadzorovane cene in posredni davki vplivali na povišanje cen v letu
     2004, pa bo prenehanje začasnih učinkov na preteklo zvišanje cen nekaterih prehrambenih izdelkov
     imelo nasprotni učinek. Prav tako bo povečana vrednost evra zadržala rast cen. Npr. apreciacija je v
     pretežni meri absorbirala zvišanje dolarske cene nafte. Poleg tega se pričakuje nadaljevanje nižanja

     1
             Priporočilo Sveta z dne 26. junija 2003 o splošnih smernicah gospodarske politike držav članic in
             Skupnosti (za obdobje 2003-2005), 2003/555/ES, objavljeno v Uradnem listu št. L 195/1 z dne 1.
             avgusta 2003.
     2
             Sporočilo Komisije ‘Prvo poročilo o izvajanju Splošnih smernic gospodarske politike’ KOM(2004)20
             končno, sprejeti 21. januarja 2004.

SL                                                      3                                                        SL
 ---pagebreak---      plač v srednjeročnem obdobju in s cikličnim izboljšanjem produktivnosti dela se lahko rast nominalnih
     stroškov na enoto dela znatno zaustavi ter s tem prispeva k stabilnosti cen.

     Gospodarski razvoj se na trgu dela kaže z zamikom. Po zastoju leta 2003 se pričakuje povečanje
     zaposlenosti zaradi preobrata in izboljšanja splošne gospodarske dejavnosti v drugi polovici lanskega
     leta. Vendar pa se kljub postopni oživitvi pričakuje le skromna rast zaposlenosti v tem letu in večja
     rast v naslednjem.

     Na splošno je ob sprejemu srednjeročne gospodarske strategije gospodarski razvoj v skladu s
     prevladujočimi pričakovanji: gospodarstvo se, čeprav počasi, izboljšuje in izgledi za leto 2004 in leto
     2005 ne kažejo na kakršno koli makroekonomsko neravnovesje, ki bi zahtevalo spremembo politike.
     Istočasno napovedi kažejo še vedno počasno prilagajanje gospodarstva EU in nizko stopnjo potenciala
     rasti. Bistveno je, da se v celoti izkoristijo izboljšani gospodarski pogoji za odločilen napredek pri
     zapolnitvi "dobavne vrzeli", to je razhajanja med predvidenimi in dejansko sprejetimi ukrepi za
     strukturne reforme. Trenutno izboljšanje gospodarske dejavnosti se bi lahko nadalje podprlo z
     učinkovito makroekonomsko politiko in odločnim izvajanjem gospodarskih reform za pospeševanje
     rasti, ki so zapisane v SSGP 2003 – 2005.

     3.       VKLJUČEVANJE DESETIH NOVIH DRŽAV ČLANIC V SSGP 2003-2005

     Pristop Cipra, Češke, Estonije, Madžarske, Latvije, Litve, Malte, Poljske, Slovaške in Slovenije 1.
     maja 2004 bo velik dogodek v zgodovini Unije.

     Širitev bo prispevala k novi gospodarski dinamiki, ki bo imela medsebojni učinek. Potencial rasti
     novih držav članic je ocenjen na približno 4 odstotke letno ter med drugim odseva njihov trden
     napredek, dosežen s strukturnimi in institucionalnimi reformami v preteklih letih. Notranji trg se bo
     razširil na 455 milijonov državljanov. Ne glede na nedavni napredek je treba priznati, da je njihov
     začetni položaj drugačen ter da bodo države pristopnice v začetku prispevale le 5 odstotkov BDP
     Unije. Z dohodkom, ki je v povprečju nižji od polovice dohodka EU-15 (glej graf 1), je glavni izziv
     držav pristopnic, da si dolgoročno zagotovijo realno konvergenco ob hkratnem doseganju nominalne
     konvergence v kratkoročnem ali srednjeročnem obdobju.

                                              Graf 1: BDP na prebivalca 2003 (EU-15=100)

                  90

                  80

                  70

                  60

                  50

                  40

                  30

                  20

                  10

                   0
                           CY        SI      MT        CZ       HU       SK       AC10   PL   EE   LT   LV

                       Vir: Službe Komisije (Eurostat, strukturni indikatorji).

SL                                                                      4                                      SL
 ---pagebreak---      Strukturni izzivi, s katerimi se soočajo nove države članice, se v osnovi ne razlikujejo od izzivov
     sedanjih držav članic, tudi če so nekateri izzivi zahtevnejši.3Obstoječa strategija gospodarske politike
     bi bila torej na splošno primerna. Zaradi vrste izzivov, s katerimi se spoprijemajo te države, je treba
     nujno najti ustrezno ravnovesje med raznimi političnimi zahtevami. Zaradi še vedno nepopolnega
     strukturnega prehoda k modernemu k storitvam usmerjenemu tržnemu gospodarstvu, bi morala večina
     držav pristopnic npr. voditi politiko, ki zagovarja podporo realni konvergenci. EU bo pomembno
     prispevala k realni konvergenci z naložbami v zaostale regije prek kohezijskih in strukturnih skladov
     ter Evropske investicijske banke. Vendar pa morajo nacionalni proračuni zadostiti pomembnim
     finančnim zahtevam za potrebe nadgradnje fizičnega in človeškega kapitala, davčni organi pa se bodo
     morali spoprijeti z izdatki, izhajajočimi iz dokončanja prehodnih reform, ter zagotoviti fiskalno
     pravičnost. Istočasno bo zaradi začetnega povprečnega proračunskega primanjkljaja, ki znaša 6
     odstotkov BDP, nujno, da se za podporo makroekonomski stabilnosti zagotovi potrebna konsolidacija
     javnih financ.

     Naslednja poglavja so namenjena pregledu obstoječe strategije gospodarske politike in poudarjajo tiste
     splošne smernice ali področja politike, kjer so specifične okoliščine večine držav pristopnic take, da
     utemeljujejo daljše obdobje prilagajanja. Treba je poudariti, da so razlike med državami pristopnicami
     velike. Ob upoštevanju razlik glede gospodarske učinkovitosti, obetov, struktur in institucij predstavlja
     del II teh dopolnil posebna priporočila za posamezno državo članico.

     3.1      Makroekonomska politika usmerjena k rasti in stabilnosti

     Učinkovita makroekonomska politika ima odločilno vlogo v trajnostni rasti, zaposlenosti in ohranjanju
     stabilnosti cen. Tako nove kot stare države članice bi si morale prizadevati za doseganje dobro
     uravnotežene rasti, ki bi v celoti uresničevala potencial rasti. Poleg tega mora glede večine držav
     pristopnic makroekonomska politika biti sposobna podpreti preostale strukturne prehode k bolj
     storitveno usmerjenemu gospodarstvu.

     Nove države članice bodo morale iskati močne sinergije med potrebnimi strukturnimi reformami in
     makroekonomsko politiko, ki bo podpirala stabilnost. Režim menjalnih tečajev predstavlja pomemben
     del splošnega okvira gospodarske in monetarne politike ter mora biti usmerjen k doseganju realne in
     trajnostne nominalne konvergence. Temu prizadevanju bi enkrat po pristopu pomagala udeležba v
     MDT II. Verodostojna monetarna politika bo okrepila nadaljnje zniževanje dolgoročnih obrestnih mer,
     kar bo pripeljalo do tako zelo potrebne visoke ravni naložb in fiskalne konsolidacije.

     V zvezi s potrebo po ‘doseganju ali ohranjanju dobrega proračunskega stanja’ je treba najti ustrezno
     časovno ravnovesje med hitrostjo potrebne konsolidacije proračuna in ustrezno fiskalno
     naravnanostjo, ki bo podpirala prehod. Nadzor proračuna se bo v novih državah članicah začel s
     pregledom njihovih konvergenčnih programov. Posebna pozornost bo namenjena okoliščinam, ki
     veljajo posebej za določeno državo, predvsem pa: začetnemu proračunskemu stanju, tekočim
     strukturnim spremembam v gospodarstvu ter možnim tveganjem, ki so posledica neuravnoteženosti
     tekočega računa in velike rasti zadolženosti. Z ekonomskega vidika bi bilo primerno omogočiti
     večletno prilagoditveno obdobje v primerih, ko gre za odpravljanje več kot 3-odstotnega primanjkljaja.
     Na ta način bi lahko nove države članice trajnostno konsolidirale svoje javne finance, hkrati pa tudi
     zaključile prestrukturiranje gospodarstva. Na splošno je mogoče učinkovitost javne porabe bistveno
     povečati, med drugim s preusmerjanjem javne porabe k rast spodbujajočim, stroškovno učinkovitim
     naložbam v fizični in človeški kapital ter v raziskave in inovacije. Poleg tega bi širitev davčnih osnov

     3
             Evropsko gospodarstvo, priložnostna listina št.. 4 ‘Ključni strukturni izzivi v državah pristopnicah:
             vključevanje držav pristopnic v koordinacijske procese gospodarske politike Skupnost’ ki ga je izdal
             Odbor za ekonomsko politiko, julija 2003.

SL                                                        5                                                          SL
 ---pagebreak---      na delo in izboljšanje pobiranja davkov za zagotovitev ustreznih prihodkov lahko olajšala znižanje
     stopenj davka na delo (vključno z visokimi prispevki za socialno zavarovanje).

                          Tabela 1: Makroekonomski kazalniki za nove in sedanje države
                                              članice v letu 2003
                                                                          DP10               EU15
                        Rast BDP (realna, v % na leto)                     3,6               0,8
                        Inflacija (v % na leto)                            2,1                2,0
                        Tekoči račun (v % BDP na leto)                    -3,7               0,2

                        Brezposelnost (v %)                               14,3               8,0
                        Proračunski saldo (v % BDP)                       -5,7               -2,6
                        DP10= deset držav pristopnic.
                        Vir: Službe Komisije (vklj. z Eurostatom, strukturni indikatorji).

     Primanjkljaj na tekočem računu je v letu 2003 v novih državah članicah v povprečju znašal približno
     4½ odstotka BDP, kar je odraz procesa približevanja in znatnih vrzeli med domačimi naložbami in
     varčevanjem. Za nekatere države pristopnice zato ohranjanje razmeroma visokih primanjkljajev na
     tekočem računu v mejah, v katerih je mogoče zagotoviti trdno zunanje financiranje, predstavlja velik
     izziv za makroekonomsko politiko. Glede na to bodo fiskalne omejitve in nujnost izogibanja
     prociklični politiki bistvenega pomena za zmanjšanje primanjkljaja na tekočem računu, saj bi utegnilo
     njegovo financiranje po dokončnem zaključku procesa privatizacije postati težje.

     Za stabilno makroekonomsko okolje je potrebno nominalno zviševanje plač, ki bo skladno tako s
     stabilnostjo cen kot z rastjo produktivnosti. V državah pristopnicah bo pri oblikovanju plač pomembna
     tudi podpora prestrukturiranja gospodarstva, tako da bodo lahko plače bolje odražale razlike v
     razmerah na lokalnih trgih dela po podjetjih, sektorjih, regijah in poklicih. Poleg tega mora gibanje
     realnih plač v luči potrebe po pritegnitvi tujih neposrednih naložb podpirati zunanjo konkurenčnost v
     novih državah članicah.

     3.2      Gospodarske reforme za povečanje potenciala rasti v Evropi

     Približevanje na področju višine dohodkov je dolgoročen proces. Zelo pomembno bo zmanjšati vrzel
     med državami pristopnicami in EU-15 tako glede stopenj zaposlenosti kot stopenj produktivnosti.
     Izvajanje obstoječih smernic, katerih cilja sta ‘več in boljša delovna mesta’ ter ‘povečanje
     produktivnosti in poslovne dinamike ’ bo najbolje potekalo na celosten in usklajen način.

     Potencial prispevka politike zaposlovanja je razviden iz obstoječih smernic, ki se osredotočajo na
     načelo ‘naj se delo izplača’ ter na ponovno zaposlovanje ljudi, zlasti nižje kvalificiranih in tistih, ki
     živijo v revnejših regijah. Položaj na trgu dela je v državah pristopnicah bistveno slabši, saj ostajajo
     stopnje zaposlenosti bodisi nespremenjene bodisi se znižujejo, stopnje brezposelnosti so visoke
     (ponavadi so tudi dolgotrajne narave in vključujejo predvsem mlade ljudi), število neaktivnih je
     veliko, neformalni sektorji pa imajo precejšen obseg. Zato bo bistvenega pomena, da se bodo
     prizadevanja politike osredotočila na nekaj prednostnih področij, na katerih bo učinek na trg delovne
     sile največji: na zagotavljanje, da bo gibanje realnih plač odražalo rast produktivnosti; na izboljšanje
     finančnih spodbud za delo z reformiranjem sistema davkov/olajšav; na izboljšanje oblikovanja
     človeškega kapitala in izvajanje ustreznih reform predpisov na trgu dela. Politika zaposlovanja mora
     podpirati proces velikih strukturnih sprememb, ki poteka v sektorski in regionalni sestavi zaposlenosti.

SL                                                                  6                                            SL
 ---pagebreak---                Graf 2: Stopnje zaposlenosti in produktivnosti v državah članicah EU in državah pristopnicah
                                                          (2002)

                                                          140
                                                          130
                                                                                LU         IE
                Labour productivity per person employed

                                                          120
                                                                          IT
                                                          110                                     BE        FR
                                                                                EU 15        FI             NL
                          EU-15 = 100 (2002)

                                                          100
                                                                                ES                                                  DK
                                                                                AT
                                                           90                   MT    EL                                         UK       SE
                                                                                DE       CY
                                                           80
                                                           70                                                 SI
                                                           60                         HU                           CZ PT
                                                                                SK
                                                           50                        AC-10
                                                                     PL                           LV                             Lisbon target
                                                           40                                     LT   EE

                                                           30
                                                                50             55           60             65             70                75        80
                                                                                Employment rate as % of working age population

                                                            Vir: Službe Komisije (Eurostat, strukturni indikatorji).

     V novih državah članicah bo pomembno hkrati zvišati stopnje zaposlenosti in izboljšati rast
     produktivnosti (glej graf 2). Trenutno prestrukturiranje njihovih gospodarstev bo prispevalo k zvišanju
     praviloma nizke stopnje produktivnosti. Pri prehodu iz usmerjenosti v dejavnosti z nizko dodano
     vrednostjo in/ali nizkimi stroški dela na dejavnosti z višjo dodano vrednostjo je treba upoštevati
     sedanje primerjalne prednosti. Okrepljeno ekonomsko vključevanje v notranji trg in spremljevalni
     ukrepi za spodbujanje konkurence v gospodarstvu naj bi pospešili proces prestrukturiranja v novih
     državah članicah. Zaradi večje konkurence je potreben hitrejši napredek privatizacije, manjša uporaba
     vladno nadzorovanih cen, zmanjšanje z zakonom predpisanih obremenitev za poslovni sektor in večja
     podpora podjetništvu. V tej zvezi je treba okrepiti sposobnost centralnih in lokalnih oblasti za
     izvajanje zakonodaje, zlasti kar zadeva pravne predpise o vstopu podjetij na trg in njihovem izstopu s
     trga.

SL                                                                                7                                                   SL
 ---pagebreak---                                   Tabela 2: Gospodarski kazalniki za nove in sedanje
                                                   države članice v letu 2003
                                                                                DP10           EU15
                        BDP na prebivalca1                                      48,7         100
                        Produktivnost na zaposlenega2                           53,6         100
                        Stopnja zaposlenosti (v letu 2002) 3                    55,9          64,3

                        Poslovne naložbe (v % BDP)4                             17,9          17,2
                        Skupni pritok neposrednih tujih naložb
                                                                                5,0            4,4
                        (v % BDP) 5
                        Izdatki za R&R (v % BDP)6                                0,83           1,98
                        1                                                   2
                          v standardih kupne moči, stopnja, EU15=100. BDP v standardih kupne moči na
                        zaposlenega,                            stopnja,                         EU15=100..
                        3
                          Skupna stopnja zaposlenosti – Zaposlene osebe, stare med 15 in 64 let, kot delež
                        celotne populacije iste starostne skupine, 2002. 4 Bruto naložbe v osnovna sredstva v
                        zasebnem sektorju, 2001 za DP10 in 2002 za EU15. 5 2002. 6 Bruto domači izdatki za
                        R&R, 2001.

                        Vir: Službe Komisije (vklj. z Eurostatom, strukturni indikatorji).

     Rast produktivnosti se bo še povečala s prehodom novih držav članic v gospodarstvo znanja, ki je v
     središču Lizbonske strategije EU. Tudi Evropska pobuda za rast poudarja pomembnost naložb v
     omrežja in raziskave, ki sta odločilna za pospešitev rasti, boljše vključevanje razširjene Evrope ter
     izboljšanje produktivnosti in konkurenčnosti. Za nove države članice so kot sredstvo za pospešitev
     prehoda k dejavnostim z večjo dodano vrednostjo širjenje raziskav in razvoja ter transferji tehnologije
     enako pomembni kot naložbe v RR. Vzdrževanje visoke ravni neposrednih tujih naložb je pri tem prav
     tako bistveno, kot je večja odzivnost sistema izobraževanja in usposabljanja na spreminjajoče se
     potrebe trga dela4Tako reforme izobraževalnih sistemov in sistemov usposabljanja kot naložbe v
     okoljske tehnologije bi spodbudile premik k bolj inovativnim dejavnostim in dejavnostim z
     intenzivnejšo ravnjo znanja.

     Pomembno vlogo pri razporejanju in preusmerjanju prihrankov k produktivnim naložbam in
     ustvarjanju zaupanja vlagateljev igrajo dobro delujoči, razviti kapitalski trgi. Čeprav so se kapitalski
     trgi od zgodnjih 90-ih v državah pristopnicah razvili (tako po velikosti kot po vrednosti), ostajajo v
     primerjavi z večino sedanjih držav članic praviloma manj razviti (razen Cipra in Malte). Hitra
     vključitev v enotni trg finančnih storitev s hitrim prenosom in izvajanjem celotnega pravnega reda na
     tem področju bosta tako še pomembnejša za podporo razvoja stabilnega in dobro kapitaliziranega
     finančnega sektorja ter za ohranjanje enakih pogojev delovanja za finančne institucije v razširjeni EU.
     Poleg tega sta za kapitalske trge v večini držav članic značilna visoka raven bančnega posredništva
     (običajno je, da predstavlja več kot 80 odstotkov skupnega finančnega premoženja v srednji Evropi in
     baltiških državah) in obsežno tuje lastništvo bank (razen Cipra in Slovenije), medtem ko so nekateri
     priča hitremu razvoju drugih finančnih posrednikov, kot so pokojninski skladi (npr. Poljska). V tej
     zvezi bo za nove države članice zelo pomembna nadaljnja krepitev njihovega finančnega nadzora in
     izboljšanje čezmejnega sodelovanja na področju finančnega nadzora in finančnega kriznega
     upravljanja.

     4
             Skupno vmesno poročilo Sveta in Komisije “Izobraževanje in usposabljanje 2010”, sprejeto
             26. februarja 2004.

SL                                                                  8                                           SL
 ---pagebreak---      3.3      Krepitev trajnosti

     V SSGP je močno poudarjeno zagotavljanje trajnostne rasti v EU z vključevanjem ekonomske,
     socialne in okoljske trajnosti v strategijo gospodarske politike.

     Starajoča se populacija bo v novih državah članicah pomenila podobne izzive za ekonomsko trajnost
     kot v EU-15. Njihov izhodiščni položaj je praviloma sicer boljši (v večini primerov so manj
     zadolžene), vendar bodo demografski izgledi verjetno imeli večje gospodarske (in socialne) posledice.

                        Tabela 3: Kazalniki trajnosti za nove in sedanje
                                               države članice
                                                                   DP10              EU15
               Javni dolg (2003, v % BDP)                          42,2              64,0
               Stopnja zaposlenosti starejših
                                                                   30,4              40,1
               delavcev1
               Stopnja dolgotrajne brezposelnosti1                  8,1               3,0

               Emisije toplogrednih plinov2                        69                98
               Energetska intenzivnost    3
                                                                  709               194
               1
                Podatki za leto 2002. 2 Podatki za leti 2001, bazno leto 1990 =100. 3 Poraba
               energije v letu 2001, deljena z BDP v stalnih cenah, kilogram ekvivalenta nafte na
               1000 evrov.

               Vir: Službe Komisije (vklj. z Eurostatom, strukturni indikatorji).

     Na splošno velja, da učinkovita gospodarska politika veliko prispeva k socialni trajnosti, saj imajo
     delovna mesta ključno vlogo v boju proti revščini in socialni izključenosti. V novih državah članicah
     bo potrebno še bolj poudariti posodabljanje sistemov socialne zaščite in izboljšanje kvalifikacij
     delavcev z namenom zvišanja stopenj udeležbe in izboljšanja mobilnosti. Zato je treba nizkim
     stopnjam zaposlenosti tako mladih kot starejših delavcev nameniti posebno pozornost. Odpraviti je
     treba izrazite regionalne razlike, zlasti z zagotovitvijo učinkovitih naložb in ustrezno diferenciacijo
     plač (ki bo odražala razlike v produktivnosti). Ob tem je treba izboljšati poslovno okolje, predvsem z
     ukrepi usposabljanja v javni upravi. To naj bi pripomoglo tudi k večji učinkovitosti pri uporabi
     strukturnih in kohezijskih skladov EU.

     Namen velikih naložb v energetsko in prometno infrastrukturo, ki so potrebne v večini novih držav
     članic, je zmanjšanje okoljskih posledic rabe energije in posledic prometa ter izboljšanje energetske
     učinkovitosti. Tovrstne naložbe bodo nujne, saj njihova energetska intenzivnost presega tisto v
     sedanjih državah članicah za skoraj 4 krat (glej tabelo 3), in sicer kljub kar 6-odstotnemu letnemu
     izboljšanju v zadnjem desetletju. Pri odločitvah o naložbah bo posebno pomembno v celoti upoštevati
     stroške okoljske škode, vključno z zniževanjem energetskih subvencij in uvajanjem ustreznih davkov
     in dajatev, na primer za rabo energije in/ali promet.

SL                                                                      9                                      SL
 ---pagebreak---      II.      POSEBNE SMERNICE GOSPODARSKE POLITIKE
     Del II vsebuje posodobitve navodil za Nemčijo, Grčijo, Francijo, Italijo, Nizozemsko, Portugalsko in
     Združeno kraljestvo. Prikazuje tudi navodila desetih novih držav članic.

     Svet je 26. junija 2003 za sedanje države članice sprejel Splošne smernice gospodarske politike za
     obdobje 2003-05. V tem pogledu so posebna priporočila na splošno ostala veljavna, čeprav se morajo
     nekatera od njih posodobiti zaradi prilagajanja politike na področju proračuna.

     Pomembno je poudariti, da četudi so bili sprejeti ukrepi za delno ali popolno rešitev posameznega
     priporočila, to ni posodobljeno, vse dokler njihovi vplivi niso popolnoma presojeni. Hitrost in narava
     napredka implementacije različnih smernic se pregleda v letnem implementacijskem poročilu.

     1.       Belgija

     Ni posodobitve.

     2.       Danska

     Ni posodobitve.

     3.       Nemčija

     Eden od izzivov, s katerimi se sooča Nemčija je “hitro zmanjšati splošni državni primanjkljaj pod 3
     odstotke BDP in obdržati javne finance na stalni konsolidacijski poti”. Za doseganje cilja se v različici
     Splošnih smernic gospodarske politike 2003 Nemčiji priporoča, da:

     zagotovi natančno izvedbo proračuna in implementira objavljene ali nadomestne ukrepe za leto 2003,
     ki znašajo 1 odstotek BDP in najkasneje do leta 2004 zaustavi obstoječo stanje prekomernega
     primanjkljaja (priporočilo 6) in;

     zniža ciklično prilagojen primanjkljaj za najmanj eno odstotno točko BDP, med koncem leta 2003 in
     2005 (priporočilo 7).

     Ti dve priporočili sta bili podobni tistim, ki jih je Svet 21. januarja 2003 naslovil na Nemčijo, v skladu
     s členom 104(7) Pogodbe. Komisija Evropskih skupnosti je 18. novembra 2003 na osnovi člena 104(8)
     in 104(9) sprejela dve priporočili, v tem zaporedju oziroma da Svet odloči (1) da je bilo sprejeto
     dejanje Nemčije neprimerno za zaustavitev prekomernega primanjkljaja in (2) da obvesti Nemčijo, da
     najkasneje v letu 2005 sprejme potrebne ukrepe za znižanje splošnega državnega primanjkljaja pod 3
     odstotke BDP. Svet 25. novembra 2003 ni sprejel dveh priporočil Komisije Evropskih skupnosti,
     temveč je namesto tega sprejel sklop sklepov, ki inter alia potrjujejo obveznosti, ki jih je sprejela
     Nemčija glede zmanjšanja ciklično prilagojenega primanjkljaja za 0,6 odstotka BDP v letu 2004 in za
     0,5 odstotka BDP ali za višjo vsoto v letu 2005 in da na ta način zagotovi znižanje splošnega
     državnega primanjkljaja pod 3 odstotke BDP v letu 2005. Svet je te sklepe znova potrdil v svojem
     mnenju glede posodobitve programa stabilnosti Nemčije 20035.

     Spričo teh okoliščin in z upoštevanjem, da se načrti proračuna za leta po 2005 v pomembnem obsegu
     oblikujejo v roku, ki ga pokriva BEPG (inter alia v večletnih programih stabilnosti), se priporočila 6 in
     7 nadomestijo z naslednjimi:

     5
             UL C68, 18.3.2004.

SL                                                      10                                                        SL
 ---pagebreak---      “6.    doseči letno znižanje ciklično prilagojenega primanjkljaja za 0,6 odstotka BDP v 2004 in za
     najmanj 0,5 odstotka BDP ali za višjo vsoto v 2005, da se na ta način zagotovi znižanje splošnega
     državnega primanjkljaja pod 3 odstotke BDP v 2005 (SS 1);

     7.      prerazporediti vse prihodke, ki so višji od pričakovanih k zniževanju primanjkljaja in pospešiti
     znižanje ciklično prilagojenega primanjkljaja, če bo okrevanje gospodarske dejavnosti močnejše, kot
     se trenutno predvideva;

     7bis    zagotoviti nadaljevanje proračunske konsolidacije v letih po 2005, in sicer s stalnim
     zniževanjem ciklično prilagojenega proračunskega primanjkljaja, za najmanj 0,5 odstotne točke BDP
     letno oziroma več, če je to potrebno za dosego srednjeročnega stanja javnih financ blizu ravnotežja
     oziroma v presežku in povrniti razmerje dolga na pot zniževanja (SS 1).”

     4.       Grčija

     Eden od izzivov, s katerimi se sooča Grčija je “zagotoviti dolgoročno trajnost javnih financ glede na
     starajoče se prebivalstvo, posebno glede na razmerje visokega državnega dolga”. Za doseganje cilja se
     inter alia v različici Splošnih smernic gospodarske politike 2003 Grčiji priporoča, da:

     • zagotovi učinkovit nadzor sedanje glavne državne porabe, z odločno obravnavo problema
       neprožnih sestavin izdatkov, npr. plačilna lista (priporočilo 2).

     Davčni podatki za leto 2003 kažejo, da je splošni državni primanjkljaj ostal ravno pod 3 odstotki
     referenčne vrednosti BDP. To predstavlja bistveno širitev primanjkljaja, v primerjavi z letom 2002,
     kljub pozitivni vrzeli donosa, ki odraža prociklično, široko naravo grške davčne politike. Za leto 2004
     obstaja posebno tveganje, da bo prekršena referenčna vrednost primanjkljaja. Grčija se oddaljuje od
     proračunskega položaja blizu ravnotežja oziroma v presežku.

     Spričo teh okoliščin, se priporočilo 2 nadomesti z naslednjim:

     “2.      dokler ne bo dosežen srednjeročni položaj blizu ravnotežja ali v presežku, zagotoviti
     izboljšanje ciklično prilagojenega proračunskega stanja za najmanj 0,5 odstotka BDP letno, posebno z
     učinkovitim nadzorom sedanje glavne državne porabe in pripravljenost za sprejem nadaljnjih ukrepov,
     da se izogne pretiranemu primanjkljaju (SS 1).”

     5.       Španija

     Ni posodobitve.

     6.       Francija

     Eden od izzivov, s katerimi se sooča Francija “hitro zmanjšati splošni državni primanjkljaj pod 3
     odstotke BDP in obdržati javne finance na stalni konsolidacijski poti”. Za doseganje cilja se v različici
     Splošnih smernic gospodarske politike 2003 Franciji priporoča, da:

     • doseže bistveno večje izboljšanje ciklično prilagojenega primanjkljaja v letu 2003, kot se
       trenutno načrtuje (priporočilo 1);

     • implementira ukrepe, ki v letu 2004 zagotavljajo znižanje ciklično prilagojenega
       primanjkljaja za 0,5 odstotka BDP ali za višjo vsoto, da se v letih 2003-2004 na ta način
       zagotovi zadostno kumulativno izboljšanje, za znižanje nominalnega primanjkljaja pod 3
       odstotke, najkasneje v letu 2004 (priporočilo 2); in

SL                                                      11                                                       SL
 ---pagebreak---      • v letu 2003 omeji povečanje splošnega državnega bruto dolga na razmerje BDP
       (priporočilo 3).

     Ta tri priporočila so podobna tistim, ki jih je Svet 3. junija 2003 naslovil na Francijo, v skladu s
     členom 104(7) Pogodbe. 8. in 21. oktobra 2003 poedino je Komisija Evropskih skupnosti sprejela dve
     priporočili na osnovi člena 104(8) in 104(9), da Svet v tem zaporedju odloči (1) da Francija ni sprejela
     nobenega učinkovitega dejanja glede na priporočila 3. junija in (2) da obvesti Francijo, da sprejme
     potrebne ukrepe znižanja državnega primanjkljaja pod 3 odstotke BDP, najkasneje v letu 2005. Svet
     25. novembra 2003 ni sprejel dveh priporočil Komisije Evropskih skupnosti, temveč je namesto tega
     sprejel sklop sklepov, ki inter alia potrjujejo obveznosti, ki jih je sprejela Francija za zmanjšanje
     ciklično prilagojenega primanjkljaja za 0,8 odstotka BDP v letu 2004 in za 0,6 odstotka BDP ali za
     višjo vsoto v letu 2005, da v letu 2005 zagotovi znižanje splošnega državnega primanjkljaja pod 3
     odstotke BDP. Svet je te sklepe nadalje razjasnil in znova potrdil v svojem mnenju glede posodobitve
                                  6
     programa stabilnosti Francije .

     Spričo teh okoliščin in z upoštevanjem, da se načrti proračuna za leta po 2005 v pomembnem obsegu
     oblikujejo v roku, ki ga pokriva BEPG (inter alia v večletnih programih stabilnosti) se priporočila 1, 2
     in 3 nadomestijo z naslednjimi:

     “1.     doseči letno zmanjšanje ciklično prilagojenega primanjkljaja za 0,8 odstotka BDP v letu 2004
     in za najmanj 0,6 odstotka BDP ali za višjo vsoto v letu 2005, da se v letu 2005 zagotovi znižanje
     splošnega državnega primanjkljaja pod 3 odstotke (SS 1);

     2.      prerazporediti vse prihodke, ki so višji od pričakovanih k zniževanju primanjkljaja in pospešiti
     znižanje ciklično prilagojenega primanjkljaja z implementacijo dodatnih ukrepov, če bo okrevanje
     gospodarske dejavnosti močnejše, kot se trenutno domneva. Poleg tega se mora kateri koli proračunski
     presežek iz počasnejšega dviga izdatkov, kot je bilo načrtovano, prerazporediti k zniževanju
     primanjkljaja;

     3.       zagotoviti nadaljevanje proračunske konsolidacije v letih po 2005 in sicer s stalnim
     zniževanjem ciklično prilagojenega proračunskega primanjkljaja za najmanj 0,5 odstotne točke BDP
     letno ali več, če je to potrebno za dosego srednjeročnega stanja javnih financ blizu ravnotežja oziroma
     v presežku in povrniti razmerje dolga na pot zniževanja (SS 1).”

     7.       Irska

     Ni posodobitve.

     8.       Italija

     Eden od izzivov, s katerimi se sooča Italija je “hitro konsolidirati javne finance”. Za doseganje cilja se
     inter alia v različici Splošnih smernic gospodarske politike 2003 Italiji priporoča, da:

     • Zagotoviti znižanje ciklično prilagojenega primanjkljaja za najmanj 0.5 odstotka BDP
       letno, z nadomestitvijo enkratnih ukrepov z ukrepi, bolj trajnega značaja (priporočilo 1),
       dokler ne bo doseženo srednjeročno proračunsko stanje blizu ravnotežja ali v presežku.

     Davčni podatki za leto 2003 izkazujejo, da je bil splošni državni primanjkljaj 2.4 odstotka BDP v
     primerjavi z letom 2002 (2.3 odstotka) skoraj nespremenjen. V zvezi s šibko gospodarsko rastjo so se
     pristojni organi nadalje opirali na začasne ukrepe za preprečitev primanjkljaja. Ocenjuje se, da so
     takšni ukrepi izboljšali proračunski rezultat za nekoliko več kot 2 odstotne točke (okrog 1.5 odstotne
     točke v letu 2002). Izrazito nižji delež izdatkov v primerjavi s prejšnjim letom je pripomogel tudi k

     6
             UL C43, 19.2.2004.

SL                                                      12                                                        SL
 ---pagebreak---      preprečevanju večjega zvišanja primanjkljaja. Z zaupanjem, da bodo enkratni ukrepi skrčeni na
     polovico, obstaja v letu 2004 posebno tveganje, da bo presežena 3 odstotna BDP referenčna vrednost
     primanjkljaja. S praktično nespremenjeno vrzeljo donosa je tudi neugoden razvoj ciklično
     prilagojenega ravnotežja. Do nadaljnjega je zaustavljena prilagoditev v smeri stanja blizu ravnotežja,
     pod ciklično prilagojenimi pogoji.

     Spričo teh okoliščin se priporočilo 1 nadomesti z naslednjim:

     “1.      dokler ne bo dosežen srednjeročni položaj blizu ravnotežja ali v presežku, zagotoviti
     izboljšanje ciklično prilagojenega proračunskega stanja za najmanj 0,5 odstotka BDP letno, z
     nadomestitvijo enkratnih ukrepov z ukrepi, bolj trajnega značaja in pripravljenost sprejema ukrepov,
     da se izogne pretiranemu primanjkljaju (SS 1).”

     9.       Luksemburg

     Ni posodobitev.

     10.      Nizozemska

     Eden od izzivov, s katerimi se sooča Nizozemska “prizadevanja prilagoditve proračuna v naslednjih
     letih glede na šibkejšo potencialno rast in proračunske izdatke staranja ”. Za doseganje cilja se v
     različici Splošnih smernic gospodarske politike 2003 Nizozemski priporoča, da:

     • nadaljuje z zadrževanjem državnih izdatkov, znotraj jasno določene zgornje meje, smiselno
       dejansko v skladu s proračunskim stanjem blizu ravnotežja ali v presežku (priporočilo 1).

     Davčni podatki za leto 2003 izkazujejo, da je splošni državni primanjkljaj ostal ravno pod 3 odstotki
     referenčne vrednosti BDP. To je povezano z izrazitim gospodarskim upadom, ki je vodil do
     močnejšega zvišanja primanjkljaja, kot se je pričakovalo, kljub izdatnemu paketu davčnih prihrankov.
     Za leto 2004 obstaja tveganje, da bo presežena 3 odstotna BDP referenčna vrednost primanjkljaja. Ob
     upoštevanju širitve vrzeli donosov je razvoj ciklično prilagojenega stanja vseeno bolj ugoden. V
     ciklično prilagojenih pogojih je na sigurni poti prilagoditev v smeri stanja blizu ravnotežja.

     Spričo teh okoliščin, se priporočilo 1 nadomesti z naslednjim:

     “1.     nadaljevati z obvladovanjem državnih izdatkov, znotraj jasno opredeljene zgornje meje,
     smiselno dejansko v skladu s srednjeročnim proračunskim stanjem blizu ravnotežja ali v presežku in
     pripravljenost sprejema nadaljnjih ukrepov, da se izogne pretiranemu primanjkljaju (SS 1 in 14).”

SL                                                     13                                                     SL
 ---pagebreak---      11.      Avstrija

     Ni posodobitev.

     12.      Portugalska

     Eden od izzivov, s katerim se sooča Portugalska je “pospešiti konsolidacijo javnih financ in uvesti
     močno dinamiko državnih izdatkov”. Za doseganje cilja se inter alia v različici Splošnih smernic
     gospodarske politike 2003 Portugalski priporoča, da:

     • kot načrtovano zagotovi nadaljnje znižanje državnega primanjkljaja v letu 2003, da se iz
       tega razloga za najmanj 0.5 odstotka BDP letno zniža ciklično prilagojen primanjkljaj in da
       se na ta način doseže proračunsko stanje blizu ravnotežja (priporočilo 1).

     Davčni podatki za leto 2003 izkazujejo 2.8 odstotka BDP splošnega državnega primanjkljaja, pri tem v
     skladu s priporočilom Sveta 5. novembra 2002, naslovljenim na Portugalsko v skladu s členom 104(7)
     Pogodbe, ki je zahteval najkasneje do leta 2003 državni primanjkljaj pod 3 odstotke BDP referenčne
     vrednosti. Velika negativna vrzel proizvodnje v povezavi s gospodarsko recesijo leta 2003 je znatno
     ovirala postopek proračunske konsolidacije, zaradi močnega izpada davčnih prihodkov, do katerega je
     prišlo v letu 2003 (izključujoč enkratne ukrepe prodaje na področjih davka in socialnih prispevkov).
     Izpad davčnih prihodkov, ki ga je povzročila recesija je privedel do tega, da se vlada v veliki meri
     zanaša na enkratne ukrepe za drugo zaporedno leto (1.5 in 2.1 odstotka BDP v letu 2002 in 2003
     poedino), čeprav je bila vlada splošno uspešna pri zagotovitvi načrtovanega zadrževanja izdatkov (npr.
     zmanjšanje trenutnih glavnih iz 8.9 odstotka v letu 2001 na 7.8 odstotka v letu 2002 in 4.1 odstotka v
     letu 2003). V letu 2004 obstaja posebno tveganje, da bo referenčna vrednost primanjkljaja glede na
     počasno rast ponovno presežena in do sedaj edina delna načrtovana nadomestitev od značilnega števila
     enkratnih ukrepov, ki so bili sprejeti v letu 2003.

     Spričo teh okoliščin se priporočilo 1 nadomesti z naslednjim:

     “1.     zagotoviti izboljšanje ciklično prilagojenega proračunskega stanja za najmanj 0.5 odstotka
     BDP letno, nadomestiti enkratne ukrepe z ukrepi bolj trajnega značaja in pripravljenost sprejema
     nadaljnjih ukrepov, da se izogne ponovni kršitvi 3 odstotkov BDP referenčne vrednosti primanjkljaja,
     dokler ni doseženo srednjeročno stanje blizu ravnotežja ali v presežku (SS 1).”

     13.      Finska

     Ni posodobitve.

     14. Švedska

     Ni posodobitve.

     15.      Združeno kraljestvo

     Davčni podatki za leto 2003 izkazujejo, da je 3.2 odstotni BDP splošnega državnega primanjkljaja nad
     3 odstotki BDP referenčne vrednosti. Proračunsko stanje je bolj nazadovalo, kot je bilo načrtovano v
     letu 2003, predvsem zaradi šibkejših neposrednih davčnih računov, kot so bili pričakovani. V
     srednjeročnem obdobju se načrtuje upad tako glavnega, kot ciklično prilagojenega primanjkljaja ravno
     pod 2 odstotka BDP, v smislu nadaljevanja zviševanja načrtovanih izdatkov, s ciljem reševanja
     preteklih dezinvesticij javnega sektorja in slabe ponudbe javnih storitev. Načrtovana pot primanjkljaja,
     vseeno ne omogoča zadostne varnostne meje, ki bi preprečila kršitev 3 odstotkov BDP referenčne
     vrednosti, ob normalnih makroekonomskih gibanjih. Poleg tega obstaja tveganje, da bodo proračunski
     načrti zadržali domnevni avtonomni dvig razmerja prihodkov.

SL                                                     14                                                       SL
 ---pagebreak---      Spričo teh okoliščin se Združeno kraljestvo sooča z dodatnim izzivom, v primerjavi z različico
     Splošnih smernic gospodarske politike 2003, namreč da:

     Okrepi proračunsko stanje, da zagotovi močne javne finance

     Za doseganje cilja krepitve proračunskega stanja, da se zagotovijo močne javne finance, se
     Združenemu kraljestvu priporoča, da:

     “6.     izboljša ciklično prilagojeno stanje, da v srednjeročnem obdobju konsolidira javne finance, v
     skladu s proračunskim stanjem blizu ravnotežja ali v presežku in pripravljenost sprejema nadaljnjih
     ukrepov v zvezi s prizadevanji, da se izogne pretiranemu primanjkljaju (SS 1).”

     16.      Ciper

     Majhno gospodarstvo, v katerem je poglaviten turizem, je glede na težko mednarodno okolje pokazalo
     nekaj prožnosti. V letih 1997-2001 je bila sprva stalna in visoka realna rast BDP povprečno 4.2
     odstotna, katere gonilna sila je bilo tako domače povpraševanje, kot tudi stalna visoka rast prihodov s
     strani turistov. Vendar je po 11. septembru 2001 gospodarstvo prizadel upad povpraševanja v turizmu,
     v povezavi z mednarodnimi terorističnimi grožnjami, vojno v Afganistanu in Iraku in SARS, z
     nadaljevanjem upadanja v letu 2003. Iz tega razloga je rast upadla na polovico, a vseeno dosegla 2
     odstotka v letu 2002 in 2003, s podporo zmernega domačega povpraševanja. To je vseeno pod
     potencialno rastjo.

     Sorazmerno dobro rast proizvodnje je podpiralo tržno gospodarstvo, kjer prevladuje zasebni sektor in
     inter alia, visoko razvit finančni in pravni sistem, splošna preudarna gospodarska politika in
     prilagodljivi trg dela. Slednji je deloval blizu polne zaposlenosti in z visoko ravnjo vključenosti; Ciper
     uspešno nima problema brezposelnosti z gibanjem ravni zaposlenosti med 3-5 odstotka. Na Cipru je
     stiska v (masovnem) turizmu hkrati poudarila povečano gospodarsko odvisnost od tega sektorja,
     medtem ko tradicionalni viri dohodkov izvoza izkazujejo strukturni upad, zlasti v proizvodnem
     sektorju. Ciper bo iz tega razloga morda imel interes v povečanju svoje raznolikosti v smeri dejavnosti
     z visoko dodano vrednostjo. Zato lahko Ciper pospeši prehod h gospodarstvu znanja in nadaljuje s
     poenostavitvijo poslovnega okolja.

     V letu 1999 je bil uveden načrt davčne konsolidacije in naslednje leto revidiran ter razširjen. Vendar
     so davčni rezultati ponovno upadli v letu 2002 in 2003 ko je primanjkljaj narasel na 4.6 odstotka in
     6.3. odstotka BDP, poedino, je bila konsolidacija uspešno opuščena.. Ekspanzivni davčni položaj je
     prispeval k rasti domačega povpraševanja in trenutni račun primanjkljaja je za leto 2003 predviden na
     4.4 odstotka BDP. Vlada namerava na novo rešiti davčni primanjkljaj za to in naslednja leta, na ta
     način, da bo delovala v smeri bolj ugodne zmesi politike in podpirala omejevanje sedanjega računa
     primanjkljaja.

     Ciprska politika bi se morala usmeriti k doseganju visoke stopnje trajnostne konvergence, zlasti glede
     konsolidacije javnih financ. Tako nadaljnja konsolidacija javnih financ, kot upravljanje rastoče
     odvisnosti od turizma, mora podpirati politika, ki pomaga ohranjati močno srednjeročno in dolgoročno
     rast proizvodnje. To zlasti zahteva krepitev rasti in zaposlitvene osnove. Ciper bi tudi moral
     nadaljevati s svojim prehodom na gospodarstvo znanja. Spričo teh izhodišč se Ciper sooča z dvema
     poglavitnima izzivoma:

     • Zagotovitev trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja,

     • Povečanje raznolikost gospodarstva v smeri dejavnosti z visoko dodano vrednostjo.

SL                                                      15                                                        SL
 ---pagebreak---      Zagotovitev trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja

     Davčna konsolidacija je v letu 2002 in 2003 v veliki meri zgrešila cilj. Prvoten davčni konsolidacijski
     načrt, ki je bil uveden v letu 1999 je bil revidiran v letu 2001 in ponovno v letu 2002. Meril je k
     znižanju primanjkljaja na 2.0 odstotka BDP do leta 2002, medtem ko bi naj do leta 2005 dosegel
     davčno ravnotežje. Vendar je nižja rast v letu 2002 privedla do 4.6 odstotnega BDP primanjkljaja
     proračuna, namesto prehodno načrtovanega 2.6 odstotka. V letu 2003 je prišlo do nadaljnjega upada v
     zvezi z nadaljnjo skromno rastjo in izogibanjem davka z vidnimi primanjkljaji dohodkov, pri povečani
     porabi z višjimi obrambnimi izdatki in obsežnimi ukrepi, uvedenimi za nadomestilo umirjenemu
     zunanjemu povpraševanju. To je učinkovito onesposobilo mrtev konsolidacijski program in je tako v
     letu 2003 državni primanjkljaj dosegel 6.3 odstotka BDP. Ekspanziven davčni položaj je prispeval k
     dvigu domačega povpraševanja in k nadaljnjemu sorazmerno visokemu obstoječemu računu
     primanjkljaja, predvidenem na 4.4 odstotka BDP za leto 2003. Vlada se namerava na novo lotiti
     davčnega primanjkljaja in zato delovati v smeri bolj ugodne zmesi politike in podpirati omejevanje
     sedanjega računa primanjkljaja. Za ponovno uvedbo davčne konsolidacije se zahtevajo pomembni
     popravljalni ukrepi. Kakovost javnih financ se bi morala izboljšati z izčrpnim preoblikovanjem, ki bi
     naj bilo zaključeno do konca leta 2004. Te reforme bodo podprle nadaljnjo znižanje primanjkljaja in
     podpirale trenutni račun primanjkljaja v trajnostnem območju, v primeru, da bi zasebni neto prihranki
     ponovno postali manj ugodni.

     Povečanje raznolikosti gospodarstva v smeri dejavnosti z visoko dodano vrednostjo

     Medtem ko turizem predstavlja približno 15-20 odstotkov BDP in zaposlenosti je gospodarstvo
     izkazalo nekaj prožnosti vpričo težkega mednarodnega okolja.Vendar bo Ciper morda imel interes v
     okviru dolgoročne perspektive, da nadgradi turistične dejavnosti in razvije druge dejavnosti z visoko
     dodano vrednostjo. Z ozirom na to je ciprska vlada uvedla številne reforme, da pospeši prehod na
     gospodarstvo znanja. Ne glede na to lahko še vedno predstavljajo ovire nizka raven RR izdatkov,
     posebno s strani poslovnega sektorja in pomanjkanje IT povezanih kvalifikacij. Nenazadnje je tako
     zelo omejena e - trgovina in odstotek gospodinjstev z dostopom do interneta.

     Boljše poslovno okolje je tudi ključ k izboljšanju učinkovitosti proizvodnih trgov. V ciprskem
     gospodarstvu v prvi vrsti prevladujejo majhna družinska podjetja, katerih širitev je delno ovirana z
     dostopom do financ. Drugič je konkurenca v mrežni industriji še vedno omejena. Na primer na
     energetskem trgu še vedno manjka razrešitev upravljavca prenosnega sistema. V novembru 2003 je
     urejevalec telekomunikacij in sektorjev poštnih storitev izdal dve uredbi, ki pospešujeta, vendar ne
     zaključujeta rešitve lokalne zanke v teh sektorjih. Nazadnje, ostajajo ovire dostopa na trg v zračnem
     prevozu in pravni red v morskem sektorju se mora še popolnoma implementirati.

     Specifična priporočila Cipru

     Uspešno soočenje z zgoraj opisanimi izzivi zahteva obsežne reforme, kakor so opredeljene v splošnih
     smernicah (SS) v delu I Splošnih smernic gospodarske politike.

     Za doseganje cilja trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja se Cipru priporoča, da:

     1.      zanesljivo in trajnostno zniža splošni državni primanjkljaj v okviru večletnega obdobja,
     skladno s sklepi, ki jih sprejme Svet, v smislu bodočega opravljanja proračunskega nadzora (SS 1).

     Za doseganje cilja raznolikosti gospodarstva v smeri dejavnosti z visoko dodano vrednostjo se Cipru
     priporoča, da:

     2.      pospeši prizadevanja povečanja ustreznosti strokovnega človeškega kapitala, podpira RR in
     inovacije posebno v poslovnem sektorju in izboljša pogoje pospeševanja ICT razširjenosti (SS 9, 13).

     3.      nadaljuje s poenostavitvijo poslovnega in davčnega okolja (SS 11).

SL                                                     16                                                      SL
 ---pagebreak---      17.       Republika Češka

     Po gospodarski upočasnitvi v letih 1997-1998 je bil realni letni BDP Republike Češke povprečno
     okrog 3 odstotke, z izjemo leta 2002, ko so državo prizadele resne poplave in je rast BDP dosegla
     samo 2 odstotka. HICP inflacija je dosegala zelo nizke ravni (1.4 odstotka v letu 2002 in -0.1 odstotka
     v letu 2003), tako da so monetarni pristojni organi podžigali cilje inflacije. Učinek rasti je bil okrepljen
     prizadevanji prestrukturiranja, vendar donos še ni popolnoma dosegel svojega predvidenega
     potenciala. Bistven postopek prestrukturiranja se je izvedel v bančnem sektorju. Prestrukturiranje
     bančnega sektorja so spremljali obsežni davčni izdatki, ker je država v bančnih bilancah stanja
     prevzela slabo premoženje. Poleg tega je bila do nedavnega davčna politika nekoliko oslabljena in je
     povzročala gibanje splošnega sedanjega računa primanjkljaja v več kot 6 odstotkih BDP.

     Politika Republike Češke bi morala težiti k dosegu visoke trajnostne konvergence, zlasti glede
     konsolidacije javnih financ. Gospodarstvo je bilo označeno z relativno nizko rastjo v primerjavi z
     ostalimi novimi državami članicami. Iz tega razloga mora biti nadaljnja konsolidacija javnih financ
     podprta s politiko, ki podpira srednjeročno in dolgoročno pospeševanje rasti proizvodnje. To zahteva
     zlasti prizadevanja reševanja ostalih strukturnih slabosti, opaznih na trgu dela in v poslovnem okolju
     in pospeševanje prehoda h gospodarstvu znanja. Spričo teh izhodišč se Republika Češka sooča s
     štirimi poglavitnimi izzivi:

     • Nujno zagotavljanje nadaljnjega trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja
       in dolgoročne trajnosti javnih financ,

     • Nadaljevanje reševanje strukturnih problemov na trgu dela,

     • Izboljšanje pogojev pospešene rasti produktivnosti,

     • Podpiranje podjetništva in MSP.

     Nujno zagotavljanje nadaljnjega trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja
     in dolgoročne trajnosti javnih financ

     Splošni državni primanjkljaj se je povečal iz 6.4 odstotka BDP v letu 2002 na 12.9. odstotka BDP v
               7
     letu 2003 in na ta način dal zagon nadaljnjemu poslabšanju sedanjega računa primanjkljaja. V letu
     2003 je vlada uvedla program davčne konsolidacije, ki stremi k znižanju splošnega državnega
     primanjkljaja na 4 odstotke BDP v letu 2006. Davčna konsolidacija bo podpirala nadaljnje znižanje
     primanjkljaja in pomagala pri prenosu sedanjega računa primanjkljaja na bolj trajnostno območje, v
     primeru da bi zasebno neto varčevanje postalo manj ugodno.

     Vendar bo izboljšanje kakovosti javnih financ v veliki meri odvisna od implementacije davčnih
     reform. Zelo pomembna značilnost davčne reforme je sprememba institucionalnega okvirja, z uvedbo
     srednjeročnih okvirjev izdatkov in proračunov, usmerjenih k proizvodnji. Posebno okvirji izdatkov bi
     naj zmanjšali glavne državne spodbude zagotovitve državnih garancij, ki ostajajo vir znatnega
     davčnega tveganja. Poleg tega predstavlja tveganje trdnega davčnega stanja v prihodnosti pomanjkanje
     proračunskih pravil na regionalni in lokalni ravni, glede na stalno decentralizacijo javne uprave. Kot
     pozitivni razvoj je vredno omeniti, da vlada v svojih načrtih reform, kot odstotek BDP v prihodnjih
     letih ne predvideva znižanja javnih investicijskih izdatkov.

     Kar zadeva dolgoročno trajnost javnih financ so razlog velike zaskrbljenosti izvenproračunska poraba
     in hitro naraščajoča socialna varnost in izdatki zdravstvenega varstva. Čeprav trenutno raven

     7
             Ta primanjkljaj je delno pripisljiv eni sami pripisani državni garanciji, ki je okrog 6.3 odstotka BDP.

SL                                                         17                                                          SL
 ---pagebreak---      državnega dolga v državi ni visoka, so okoliščine glede zgoraj navedenih postavk v preteklih letih
     prispevale k hitri rasti (od 25.2 odstotka BDP v letu 2001 do 37.6 odstotka BDP v letu 2003).

     Nadaljevanje reševanja strukturnih problemov na trgu dela

     Češki trg dela je med leti 1990 in 2002 izkusil bistvene strukturne spremembe. Delež ljudi, zaposlenih
     v primarnem sektorju je upadel iz 12.4 odstotka na 4.8 odstotka delovne sile, v sekundarnem sektorju
     iz 45.1odstotka 39.6 odstotka in se povečal iz 42.5 odstotka na 55.6 odstotka v terciarnem sektorju. Na
     koncu leta 2002 je bila raven brezposelnosti 7.3. odstotna in se je od takrat v zadnjem četrtletju leta
     2003 dvignila na 8.1. odstotka. Poleg postopka prestrukturiranja bo na brezposelnost verjetno vplivala
     reforma javnih financ, v skladu s katero bo 2 odstotka zaposlitev letno izgubljenih v javnem sektorju v
     obdobju 2004-2006. Vpliv sindikatov na oblikovanje plač je slab. Postopek pogajanja glede plač je
     decentraliziran, z večinskim določanjem plač na podjetniški ravni. Pogodbena koordinacija v družbah
     in sektorjih je slaba. Češki trg dela prikazuje številne strukturne primanjkljaje, kljub dejstvu, da je
     stopnja zaposlenosti visoka (65.5 odstotka v letu 2002) in da je stopnja brezposelnosti okrog EU
     povprečja. Sprva so zelo visoke regionalne razlike glede brezposelnosti. Stopnja brezposelnosti je v
     strukturno šibkejših območjih štirikrat višja, kot v Pragi in v nekaterih območjih presega 25 odstotkov.
     Drugič je zelo visok delež dolgotrajno brezposelnih (več kot eno leto), ki je ob koncu leta 2003
     dosegel 40.3 odstotka. Poleg tega se podaljšuje povprečna doba prijave na uradu dela. Tretjič je zelo
     visoka stopnja brezposelnosti mladih (osebe pod 25 let starosti). Povprečen delež brezposelnosti
     mladih je bil skoraj 23 odstotkov, z bistvenimi regionalnimi razlikami.

     Na strani ponudbe dela izvirata dolgotrajna brezposelnost in nizka zaposlitvena prožnost iz nasprotij v
     sistemu davkov in olajšav, slabo razvitega sistema programov vseživljenjskega izobraževanja in iz
     pomanjkanja izobraževalnega in sistema usposabljanja. Glede slednjega se dovolj učinkovito ne
     omogočajo kvalifikacije, ki bi bile prilagojene potrebam na trgu dela, zlasti zahtevam gospodarstva
     znanja. Strukturni primanjkljaji na češkem trgu dela tudi odražajo nizko geografsko mobilnost, ki
     izvira iz dveh glavnih pomanjkanj: Prvič, ureditev cen namestitve slabi spodbujanje oskrbe namestitev
     v regijah, kjer se odpirajo zaposlitve. In drugič, slaba prometna infrastruktura dviguje stroške vožnje v
     službo in ustvarja ovire naložbam in ustanovitvam novih podjetij na strukturno šibkih območjih.

     Na strani povpraševanja dela imajo morda negativni učinek visoke stopnje prispevkov zdravstvenega
     varstva in socialne varnosti. Skupna stopnja prispevkov zdravstvenega varstva in socialne varnosti je
     dosegla 47.5 odstotka bruto plače, od katere plača približno ¼ delavec in približno ¾ delodajalec.

     Izboljšanje pogojev pospešene rasti produktivnosti

     V Republiki Češki je rast produktivnosti relativno nizka. V obdobju 1996-2002 je delovna
     produktivnost rasla za 2.1 odstotka letno, najmanj med novimi državami članicami. Razen tega je
     raven produktivnosti še vedno zelo nizka v primerjavi z EU (okrog 55 odstotkov EU 15 povprečja v
     letu 2003). Dejavniki, ki prispevajo k tej situaciji bi lahko bili omejena prožnost sistema
     izobraževanja, nizka učinkovitost RR ter inovacij in nizka uporaba ICT. Glede na spreminjajoče se
     zahteve kvalifikacij se omejena prožnost izobraževalnega in sistema usposabljanja kaže v
     neustreznosti kvalifikacij na trgu dela. Pridobitev izobrazbe (odstotek populacije v starosti 20-24 z
     najmanj visoko sekundarno izobrazbo) je zelo visoka (92 odstotka), vendar je delež terciarnih
     diplomiranih študentov eden najnižjih v EU. Kljub relativno visoki ravni izdatkov RR v primerjavi z
     novimi članicami, je izvirajoča inovacijska dejavnost, ki se meri po številu patentov, zelo nizka in
     kaže na slabo učinkovitost RR. Izgleda, da obstaja le omejeno sodelovanje med raziskovalnimi
     ustanovami (npr. univerze češke akademije znanosti) in zasebnim sektorjem. S prepoznanjem teh
     problemov je vlada za pospeševanje RR sprejela nacionalno RR politiko za 2004-2008, vendar bodo
     rezultati v veliki meri odvisni od njene popolne implementacije.

SL                                                      18                                                       SL
 ---pagebreak---      Pospeševanje podjetništva in MSP

     Kljub napredku pri vzpostavitvi dobro delujočega okvirja konkurence in stalnega razvoja v pravnem
     okolju, izgleda da v Republiki Češki ostajajo pomembne ovire podjetništva. To se odraža inter alia v
     nizkem deležu BDP, računanem s strani MSP (manj kot 40 odstotkov). V primerjavi z drugimi novimi
     članicami je raven bujnih ustanovitev podjetij, kot odstotek vseh podjetij sorazmerno nizek.

     Dejavniki, ki prispevajo k temu stanju se izkazujejo, kot slabost poslovnega okolja, ki imajo
     nesorazmerno večji vpliv na MSP, npr. glede ureditve in pravne izvršljivosti, pretiranih
     administrativnih ovir družb in omejen dostop do financ. Upravni postopek ustanovitve nove družbe je
     zelo dolg in zakompliciran. Podjetniki velikokrat kritizirajo neučinkovito in velikokrat nejasno
     delovanje trgovinskega registra. Tudi stečajna zakonodaja ne omogoča učinkovitega tržnega izhoda
     oziroma prestrukturiranja družb, ki so v težavah. Trenutno so v pripravi različni zakonodajni predlogi,
     ki bi reševali nekatere od teh, vendar se je postopek izkazal za počasnega. Temeljne slabosti vseeno
     ostajajo v kvalifikaciji sodnikov, kakovosti in pravočasnosti pravne izvršljivosti. Nova podjetja poleg
     tega ugotavljajo, da je zunanje vire financiranja izredno težko najti.

     Specifična priporočila Republiki Češki

     Uspešno soočenje z zgoraj opisanimi izzivi zahteva obsežne strukturne reforme, kakor so opredeljene
     v splošnih smernicah (SS) v delu I Splošnih smernic gospodarske politike.

     Za doseganje cilja nadaljnjega trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja in dolgoročne
     trajnosti javnih financ se Republiki Češki priporoča, da:

     (1)     verodostojno in trajnostno zniža splošni državni primanjkljaj v okvirju večletnega
             obdobja, skladno s sklepi, ki jih sprejme Svet, v smislu bodočega opravljanja nadzora
             proračuna (SS 1).

     (2)     preoblikuje zdravstveno varstvo in pokojninski sistem, da se zagotovi njihova finančna
             trajnost, zlasti odvrne pričakovan dvig razmerja starostne odvisnosti in sprejeti ukrepe
             znižanja davčnega tveganja, ki izhaja iz naraščajoče glavnice pogojnih obveznosti; in
             zagotovi povečanje spodbude dela in da se znižajo visoke ravni prispevkov socialne
             varnosti (SS 4, 14 in 16).

     Za doseganje cilja nadaljnjega reševanja strukturnih problemov na trgu dela je Republiki Češki
     priporočeno, da:

     (3)     okrepi ponudbo dela z reformo sistema davkov in olajšav, da odpravi nenaklonjenost delu in
             spodbudi zaposlitveno in regionalno mobilnost z zmanjšanjem neskladij kvalifikacij, medtem
             ko zagotovi učinkovitost ukrepov preusposabljanja in drugih aktivnih delovno tržnih politik,
             dereguliranega tržišča namestitev in izboljša prometno infrastrukturo (SS 4, 7, 8 in 13).

     Za doseganje cilja izboljšanja pogojev pospešene rasti produktivnosti je Republiki Češki priporočeno,
     da:

     (4)     izboljša učinkovitost in kakovost izobraževalnega in sistema usposabljanja in njegovo
             dovzetnost za spreminjajoče se zahteve kvalifikacij (SS 13).

     (5)     izboljša učinkovitost RR in inovacijskih dejavnosti, pospešuje prenos znanja s FDI in podpira
             razširjenost znanja (SS 13).

     Za doseganje cilja podpiranja podjetništva in MSP je Republiki Češki priporočeno, da:

SL                                                     19                                                      SL
 ---pagebreak---      (6)     izboljša poslovno klimo, zlasti odpravi administrativne ovire, izboljša in uveljavi pravni okvir
             in naraščajoči dostop do financ (SS 11 in 12).

     18.      Estonija

     V letu 2003 je makroekonomska storilnost ostala trdna glede na šibko zunanje povpraševanje, vendar
     se je trenuten račun primanjkljaja razširil na 13.7 odstotka BDP. 4.8 odstotna rast BDP je bila podprta
     tako z buoyant naložbami, kot tudi z rastjo zasebne potrošnje. Slednja je bila zagnana z močnim
     širjenjem posojil, višjimi plačami in skromno rastjo zaposlitve. Glede na upad dolge apatije naložb na
     euro območju je v Estoniji hitro naraščala poraba kapitala na več kot 11 odstotka, zaradi močnih FDI
     prilivov in nizkih obrestnih mer. Inflacija, ki se je pospešila na skoraj 7 odstotkov v sredini leta 2001
     je v letu 2003 upadla na 1.3 odstotka. Splošni državni presežek se je razširil na 1.8 odstotka BDP v
     letu 2002 in nadaljnjih 2.6 odstotka v letu 2003, na račun močne dejavnosti in izpopolnjenega
     pobiranja davkov in kljub dodatni porabi, ki jo je odobril parlament. Nekatera lokalna vodstva so
     nadaljevala z oviranjem javnih financ.

     Politika Estonije bi morala biti usmerjena k doseganju visoke stopnje trajnostne konvergence in
     omejiti trenuten račun primanjkljaja. Davčna politika ima lahko pomemben vpliv na trenuten račun,
     medtem ko strukturne politike, zlasti tiste, s ciljem izboljšanja produktivnosti in povečanja konkurence
     lahko povišajo potencial gospodarske rasti in nadalje izmenoma izboljšajo varčevalno-vlagalno
     bilanco in trenuten račun. Poleg tega ostaja trg dela in posebno visoka stopnja brezposelnosti
     pomemben izziv pristojnim organom glede prestrukturiranja gospodarstva po osamosvojitvi. Spričo
     teh izhodišč se Estonija sooča s štirimi poglavitnimi izzivi:

     • Reševanje obsežnega trenutnega računa primanjkljaja, h kateremu bi prispevala ustrezna
       davčna politika,

     • Reševanje strukturnih problemov na trgu dela,

     • Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti,

     • Razvoj učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panogah.

     Reševanje obsežnega trenutnega računa primanjkljaja, h kateremu bi prispevala ustrezna
     davčna politika

     Neusklajenost med domačim in tujim povpraševanjem se je pokazala v surovi zahtevi po uvozu
     (7.9 odstotni dvig) in sorazmerno počasni izvozni storilnosti (4.2 odstotni dvig) in zatorej poslabšanju
     trenutnega računa primanjkljaja na 13.7 odstotka BDP letno. Število večjih enkratnih postavk, ki
     zadevajo predvsem uvoz investicijskega blaga in negativno stanje prihodkov je bilo računano za velik
     del primanjkljaja, medtem ko je račun glavnice ostal v presežku, zaradi močnih FDI prilivov. Nizka
     raven javnega dolga (okrog 5 odstotkov BDP) in pozitivna kreditna sposobnost države je pripomogla k
     pomiritvi takojšnje zaskrbljenosti glede stabilnosti financiranja trenutnega računa primanjkljaja. Poleg
     tega je osrednja vlada zbrala “rezervo stabilnosti ”, ki znaša do 9 odstotkov BDP, ki jo je od leta 1997
     financirala s presežki proračuna in dohodki privatizacije.

     Za odločno znižanje velikih makroekonomskih neravnovesij estonskega gospodarstva v
     srednjeročnem obdobju je nujna strukturna politika, ki povečuje zunanjo konkurenčnost estonskega
     blaga in storitev, prvenstveno s hitrim izboljšanjem državne infrastrukture, kot tudi vlaganjem v
     človeški kapital in s posebnim osredotočenjem na državna področij ki so v slabšem položaju.

     Pri reševanju sedanjega računa primanjkljaja ima bistveno vlogo trajnost varčne davčne politike.
     Medtem, ko se je splošni državni presežek v letu 2002 povečal iz 1.8 odstotka BDP na 2.6 odstotka v
     letu 2003, so nekatera lokalna vodstva nadaljevala z oviranjem javnih financ s proračunskimi zdrsi v

SL                                                      20                                                       SL
 ---pagebreak---      letu 2002 in 2003. Poleg obveznosti v zvezi s pristopom k EU bodo v bližnji prihodnosti načrti
     dodatnih izdatkov in znižanja davkov ustvarili velik proračunski, kljub davčnim presežkom preteklih
     let in nizkega javnega dolga. Zlasti zaradi zelo visokega obstoječega računa primanjkljaja ima to lahko
     negativni vpliv na celotno politiko in nadalje zniža nacionalno varčevanje. Estonska splošna državna
     bilanca bi morala v naslednjih letih v celoti ostati v ravnotežju oziroma v presežku, celo z nekaj
     davčne ublažitve. Po vsej verjetnosti bo razen tega v prvih nekaj letih članstva ublažitev davčne
     politike sovpadala z dvigom gospodarstva. Prociklični vpliv na načrtovan položaj davčne politike se
     ne more izključiti. Na ta način se v Estoniji zahteva preudaren in prožen pristop za implementacijo
     srednjeročnega davčnega programa.

     Reševanje st Za doseganje cilja podpiranja podjetništva in MSP je Republiki Češki
     priporočeno, da: rukturnih problemov na trgu dela

     Po osamosvojitvi so se v Estoniji pogoji na trgu dela postopoma poslabšali. Prestrukturiranje
     gospodarstva in iz tega izhajajoča neskladnost kvalifikacij so glavni dejavniki dviga brezposelnosti na
     14 ½ odstotka do sredine leta 2000 (na osnovi ILO definicije). Stopnja brezposelnosti, ki je v letu
     1997 upadla iz 65 odstotkov na 60.6 odstotka v letu 2000 se je v letu 2002 prvič od državne
     osamosvojitve dvignila na 61.1 odstotka in prispevala k preobratu na trgu dela z upadom stopnje
     brezposelnosti na 10.3 odstotka v letu 2002. Vendar je bilo to izboljšanje rezultat skromnih
     zaposlitvenih pridobitev in bistvenega upada gospodarsko aktivne populacije; zaposlitev se je v letih
     1997-2002 dvignila za približno 2 odstotka, medtem ko se je gospodarsko aktivna populacija
     zmanjšala za skoraj 2.5 odstotka.

     Naraščajoča brezposelnost v letih 1997-2002 se je povezovala s stalnim povečevanjem deleža
     dolgotrajne brezposelnosti in malodušnih delavcev in posledično z dvigom stopnje strukturne
     brezposelnosti. Vseeno pa je upadel delež tistih, ki so bili brez službe več kot eno leto, na 41 odstotka
     brezposelnih v letu 2002 oziroma skoraj na isto stopnjo, kot v letu 1997, potem ko je v tem obdobju
     bistveno narasla na 60 odstotkov. Vseeno ostaja bistveno visoko število dolgotrajno brezposelnih in
     kaže na to, da veliko število brezposelnih nima potrebnih kvalifikacij za uspešno reintegracijo na trg
     dela. Naprej obstajajo regionalne razlike in sorazmerno visoka brezposelnost na severovzhodu
     (približno 19 odstotkov delovne sile) v primerjavi z jugom (8½–9 odstotkov).

     Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti

     V Estoniji je raven produktivnosti še vedno zelo nizka v primerjavi s povprečjem EU (42 odstotka EU
     ravni v letu 2002). Medtem ko je v obdobju 1997-2000 ostala rast delovne produktivnosti močna (7
     odstotkov na leto), se je od leta 2000 upočasnila. Dva glavna dejavnika lahko predstavljata oviri
     bodočim dvigom rasti produktivnosti; pomanjkanje kvalifikacij delovne sile in nizka stopnja RR in
     inovacij. Ta dva dejavnika tudi pojasnjujeta zakaj je FDI večinoma osredotočen na področja, ki ne
     zahtevajo bistvenih kvalifikacij in RR.

     Pomanjkanje kvalificiranosti delovne sile se izkazuje v neučinkovitosti izobraževalnega sistema, saj so
     javni izdatki za izobrazbo sorazmerno visoki (6.7 odstotka BDP v letu 2000). Posebno zaskrbljujoče je
     dejstvo, da sistem izobraževanja ni dovolj blizu potrebam trga dela, kar privede do neskladja.

     V povečanju rasti produktivnosti ima lahko bistveno vlogo dobro načrtovana RR politika.. Trenutno
     ima Estonija sorazmerno nizko raven RR izdatkov, ki so pod tistimi, ki jih imajo druge evropske
     države (0.8 odstotka BDP v letu 2001) in najnižjo raven RR poslovanja med novimi članicami. To je
     delno zaradi slabih povezav med akademskim sektorjem in gospodarsko skupnostjo. Na tem področju
     je bila odobrena nova strategija, ki v obdobju 2002-2006 predvideva bistven dvig vseh RR izdatkov.

SL                                                      21                                                       SL
 ---pagebreak---      Razvoj učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panogah

     Medtem ko se je v Estoniji začela liberalizacija mrežnih gospodarskih panog je konkurenca na
     energetskem trgu še vedno omejena. Država si je izpogajala dolgo prehodno obdobje za liberalizacijo
     tega sektorja, v smislu njene neodvisnosti glede oljnih skrilavcev, ki je vir pridobivanja električne
     energije. Preoblikovanje sektorja oljnih skrilavcev se je sicer začel, vendar je napredek v načrtovani
     liberalizaciji trga omejen. Na energetskem trgu prevladuje vertikalno integrirana družba, ki je v lasti
     države, z dejavnostmi dobave, pridobivanja, monopola prenosa in distribucije. Trenutno objavljeno
     odpiranje 10 odstotkov trga je pod ravnjo odpiranja trgov drugih novih držav članic. Ena
     najpomembnejših ovir odpiranja energetskega trga so stroga pravila pristojnih organov glede uvoznih
     dovoljenj. Glede na državno lastništvo energetskega trga je pomembna zagotovitev neodvisnosti
     vršilca dolžnosti električne energije.

     Manj akutni so problemi pri plinu in telekomunikacijah. Trg plina je privatiziran in odprt, z edinim
     dobaviteljem, ki deluje na trgu. Trg telekomunikacij je bil vedno liberaliziran. Vendar lahko nastanejo
     nekateri problemi, ker lastnik omrežja deluje tudi kot distributer.

     Specifična priporočila Estoniji

     Uspešno soočenje z zgoraj opisanimi izzivi zahteva obsežne strukturne reforme, kakor so opredeljena
     v splošnih smernicah (SS) v delu I Splošnih smernic gospodarske politike:

     Za doseganje cilja reševanja obsežnega trenutnega računa primanjkljaja, h kateremu bi prispevala
     ustrezna davčna politika se Estoniji priporoča, da:

     (1)     implementira davčno politiko, v skladu s sklepi, ki jih sprejme Svet, v smislu
             bodočega opravljanja nadzora proračuna (SS 1) in skladno s ciljem izogibanja
             prociklične politike, ki bi lahko poslabšala porušeno zunanje ravnotežje (SS 2).

     Za doseganje cilja reševanja strukturnih problemov na trgu dela se Estoniji priporoča, da:

     (2)     sprejme politiko s posebnim poudarkom na reintegraciji dolgotrajno brezposelnih, zlasti na
             območjih, ki jih je preoblikovanje gospodarstva najbolj prizadelo, s podpiranjem strokovnega
             usposabljanja in vseživljenjskega izobraževanja in z vzpostavitvijo učinkovitega
             institucionalnega okvirja, ki podpira odpiranje delovnih mest (SS 4, 6 in 8).

     (3)     spodbuja socialne partnerje, da zagotovi, da razvoj plač – vključno s spremembami minimalne
             zakonodaje plač – ne ovira dviga zaposlenosti in podpira okrevanje na trgu dela (SS 3 in 5).

     Za doseganje cilja izboljšanja pogojev rasti produktivnosti se Estoniji priporoča, da:

     (4)     izboljša učinkovitost in kakovost sistema izobraževanja in strokovnega usposabljanja in na ta
             način zmanjša neskladnost na trgu dela (SS 13).

     (5)     implementira v letu 2001 odobreno RR strategijo in v RR porabi posebno podpira močnejšo
             udeležbo poslovnega sektorja (SS 13).

     Za doseganje cilja razvoja učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panogah:

     (6)     nadaljuje z liberalizacijo energetskega trga, okrepi neodvisnost urejevalca in na področju
             telekomunikacij zagotovi učinkovito konkurenco (SS 9).

SL                                                      22                                                     SL
 ---pagebreak---      19.     Madžarska

     Po sorazmerno visoki realni rasti BDP s 3.5 odstotka v letu 2002 se je v letu 2003 realna rast BDP
     upočasnila pod 3 odstotke. Stopnja vključenosti je zelo nizka v primerjavi s povprečjem EU, medtem
     ko je brezposelnost najnižja med državami pristopnicami. Resni strukturni primanjkljaji na trgu dela
     izkazujejo težave nadaljnjega dviga zaposlenosti: opazno pomanjkanje regionalne mobilnosti,
     neskladnost kvalifikacij in nenaklonjenost sistemu olajšav. Doseganje visoke stopnje trajnostne
     konvergence zahteva ponovno pridobitev in vzdrževanje konkurenčnosti na trajnostno visoki ravni. Za
     zagotovitev uravnotežene rasti v srednjeročnem obdobju je odločilna vrnitev k razvoju sprejemljive
     realne plače in vzpostavitvi okolja, ki spodbuja naložbe.

     Po visokem davčnem primanjkljaju 9.3 odstotka BDP v letu 2002 je davčna politika v letu 2003
     ponovno postala restriktivna. Vendar je splošni državni primanjkljaj kljub temu dosegel 5.9 odstotka
     BDP. Bistven presežek davčnega primanjkljaja, ki je nastal v zadnjih dveh letih je prispeval k zagonu
     širitve potrošnje trenutnega računa primanjkljaja nad 5 ½ odstotka BDP. Velika nestanovitnost
     menjalnega tečaja je skupaj z drugimi problemi makroekonomske politike (kot je visoka realna rast
     plač in zelo visoke obrestne mere) pripeljala do splošne izgube zaupanja v finančne trge’ in izgube
     celotne konkurenčnosti.

     Politika na Madžarskem bi morala ciljati k dosegu visoke stopnje trajnostne konvergence, posebno
     glede konsolidacije javnih financ. Madžarska je implementirala veliko število strukturnih reform in
     pomembno dohitela EU. Vendar ta področja postavljajo državi nadaljnje izzive. Madžarska bi morala
     ciljati k sprejemu ukrepov za izboljšanje učinkovitosti sistema in spodbujati RR za dosego višje
     produktivnosti. Nadalje se mora izboljšati konkurenčnost v mrežnih gospodarskih panogah in okrepiti
     neodvisnost vršilcev dolžnosti. Spričo teh izhodišč se Madžarska sooča s petimi poglavitnimi izzivi:

     • Zagotavljanje nadaljnjega trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja,

     • Dvig stopnje zaposlenosti in reševanje strukturnih problemov na trgu dela,

     • Povečanje stroškovne konkurenčnosti z uveljavljanjem politike, ki se zavzema za zmerne
       plače,

     • Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti,

     • Razvoj učinkovite konkurenco v mrežnih gospodarskih panogah.

     Zagotavljanje nadaljnjega trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja

     Davčna politika je postala restriktivna po visokem primanjkljaju 9.3. odstotkov BDP v letu 2002.
     Vendar je bil splošni državni primanjkljaj v letu 2003 še vedno 5.9 odstotkov BDP. Čeprav je za leto
     2004 predvideno nadaljnje znižanje primanjkljaja izgleda dokaj težek začetni položaj za dosego cilja
     primanjkljaja v letu 2004. Čeprav so bile sprva nameravane obsežne reforme javnih financ, se bistveno
     število postavk glede izdatkov v proračunu za leto 2004 sploh ni obravnavalo in se tudi do sedaj niso
     upoštevali v konsolidacijskih načrtih. Prihranki se medtem načrtujejo predvsem iz zmanjšanja sedanjih
     in operativnih izdatkov. Predhoden ekspanziven davčni položaj z visoko realno rastjo plač je prispeval
     k velikem domačem povpraševanju in vedno večjemu zagonu širitve potrošnje trenutnega računa
     primanjkljaja, nekoliko nad 5½ odstotka BDP. Za izboljšanje trenutnega računa je odločilno tudi
     znižanje visoke ravni izposoje državnega sektorja. Ni mogoče pričakovati, da bodo za financiranje
     dviga zasebnih naložb zadostni gospodinjski prihranki (vključno s tistimi, ki so v povezavi s
     pristopom k EU). Pričakuje se, da bo to privedlo do nadaljnjih pritiskov na trenuten račun. Tudi
     vzdrževanje sedanjega računa primanjkljaja bi ob dovoljenju naložb potemtakem zahtevalo dodatno
     proračunsko omejitev. Vrnitev k trajnostni politiki Madžarske mora temeljiti na konsolidaciji javnih
     financ.

SL                                                    23                                                      SL
 ---pagebreak---      Dvig stopnje zaposlenosti in reševanje strukturnih problemov na trgu dela

     Madžarska ima med državami pristopnicami eno najnižjih stopenj brezposelnosti (5.8 odstotka v letu
     2003). Vendar to spremlja mirujoča delovna sila in nizka stopnja vključenosti (59.7 odstotka v 15-64
     letnem okvirju za leto 2002) v primerjavi s povprečjem EU. Zato nizka stopnja brezposelnosti ne
     odraža bistvenih rešitev na trgu dela in visoke stopnje neaktivnosti, zlasti starajočega se prebivalstva
     na koncu svoje delovne poti.

     Trg dela se označuje tudi s strukturnimi pomanjkanji. Regionalne razlike so najbolj opazne v obliki
     rastoče urbanizacije in vzhodno-zahodne osi, z manj razvito infrastrukturo in višjo brezposelnostjo na
     vzhodnem delu države. V primerjavi z mednarodno je notranja mobilnost slaba. Glavne ovire so
     namestitev in prevoz. Nadalje je pomembno število brezposelnih mladih odraslih oseb (stopnja
     nezaposlenosti mladine je 11.4 odstotna).

     Povečanje stroškovne konkurenčnosti z uveljavljanjem politike, ki se zavzema za zmerne
     plače

     Kljub neznatnem izboljšanju v začetku leta 2003 se je madžarska stroškovna konkurenčnost bistveno
     poslabšala v letih 2000-2002. Upad stroškovne konkurenčnosti je delno nastal zaradi pretirane rasti
     produktivnosti zadnjih treh let, ki jo je vodil dvig minimalnih plač in javnega sektorja, ter tudi zaradi
     odložene prilagoditve korporacijskega sektorja novemu okolju z nizko inflacijo. Čeprav se je proti
     koncu leta rast plač upočasnila so realne plače še vedno rasle do 9.2 odstotka v letu 2003 (s
     7.3 odstotka v poslovnem sektorju, 12.7 odstotka v javnem sektorju). Te so negativno vplivale na
     stroškovno konkurenčnost in vodile do upada zaposlenosti v nekaterih segmentih nizkih kvalifikacij na
     trgu dela. Čeprav je postopek prispeval k strukturni spremembi industrijske proizvodnje k delovni sili
     z visokimi kvalifikacijami, so naraščajoči stroški delovne sile vodili do celotnega poslabšanja
     konkurenčnega položaja države, ne samo v delovno občutljivih dejavnostih.

     Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti

     Od leta 2000 je rast produktivnosti upadala, čeprav je ostala nekoliko nad povprečjem novih držav
     članic. Kljub temu, da je bila rast delovne produktivnosti v letu 2000 4.2. odstotna je v letu 2003
     upadla na 2.4 odstotka. Dejavniki, ki so prispevali k upočasnitvi rasti produktivnosti so bili
     sorazmerno nizka raven RR (0.95 odstotka BDP v letu 2001), neučinkovitost sistema izobraževanja in
     nestabilnost poslovnega okolja.

     Kljub temu, da so se sprejeli določeni ukrepi za izboljšanje prožnosti sistema izobraževanja, da se
     boljše prilagodi spreminjajočim se potrebam trga dela, še vedno obstaja pomanjkanje “srednjih
     kvalifikacij” in delavcev z visokimi kvalifikacijami na trgu dela. Število študentov z doktoratom
     narašča, vendar jih veliko prekine študij pred pridobitvijo diplome. Skupno število terciarnih
     diplomiranih študentov znanosti in tehnologije na 1000 prebivalcev (starosti 20-29) je v preteklih letih
     upadalo: v letu 2001 je bilo 3.7, kar je eno najnižjih v EU. Praktične raziskave zaostajajo na področju
     raziskav in razvoja, delno zaradi nizke stopnje RR izdatkov in omejenega sodelovanja med družbami
     in raziskovalnimi ustanovami. Nesorazmerno nizki so tudi javni RR izdatki, ne samo kot delež BDP,
     ampak tudi kot delež celotnih državnih izdatkov (RR izdatki države so predstavljali 0.9 odstotka
     skupnih državnih izdatkov za leto 2001). Drug dejavnik, ki bi lahko negativno vplival na rast
     produktivnosti je zamenjava političnega okolja. Uredbe in državne strategije so se v zadnjem
     desetletju velikokrat spremenile, kar je zmanjšalo predvidljivost politike in zaupanje v vlado ter
     oviralo dolgoročno načrtovanje.

     Razvoj učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panog

     Kljub temu, da se je v večini mrežnih gospodarskih panogah začela liberalizacija je učinkovita
     konkurenca še vedno omejena na te sektorje. Eden najbolj liberaliziranih tržišč so telekomunikacije.
     Čeprav je tudi na tem trgu konkurenca omejena zaradi močnega prevladujočega položaja podjetja,

SL                                                      24                                                       SL
 ---pagebreak---      predhodno v državni lasti, v določeni črti tržišča in navidezno varljivem stanju mobilnega trga. Za
     velike kupce sta bila odprta električna energija in trg plina. Kljub temu konkurenci električne energije
     nadalje predstavljajo ovire dolgoročne kupne pogodbe in slaba razpoložljivost medsebojnih povezav.
     Nenazadnje je država v določenih od teh sektorjev obdržala možnost posredovanja v dejavnosti
     mrežnih vršilcev dolžnosti To je pri trgu plina in električne energije, kjer ima vlada možnost, da vpliva
     na cene.

     Specifična priporočila Madžarski

     Uspešno soočenje z zgoraj opisanimi izzivi zahteva obsežne strukturne reforme, kakor so opredeljene
     v splošnih smernicah (SS) v delu I Splošnih smernic gospodarske politike.

     Za doseganje cilja zagotavljanje nadaljnjega trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja
     se Madžarski priporoča, da:

     1.       verodostojno in trajnostno zniža splošni državni primanjkljaj v okvirju večletnega obdobja, v
              skladu s sklepi, ki jih sprejme Svet, v smislu bodočega opravljanja nadzora proračuna (SS 1).

     Za doseganje cilja dviga stopnje zaposlenosti in reševanja strukturnih problemov na trgu dela se
     Madžarski priporoča, da:

     2.       okrepi ponudbo dela z odpravo ovir regionalne mobilnosti, z ustreznimi ukrepi v politiki
              namestitev in prevoza in spodbujanjem skupin v slabšem položaju (etnične manjšine,
              invalidi in brezdomci), da ponovno vstopijo na trg dela (SS 7 in 8).

     3.       zagotovi, da davčni sistem in sistem olajšav podpirata zaposlitev in omogočata spodbujanje
              vstopa ali ostati na trgu dela (načelo – naredi, da delo plača) – nadalje bi morala znižati
              visoko davčno breme delovne sile (SS 4).

     Za doseganje cilja povečanja stroškovne konkurenčnosti z uveljavljanjem politike, ki se zavzema za
     zmerne plače se Madžarski priporoča, da:

     4.       spodbuja preoblikovanje določanja plač, ki bi omogočalo, da plače bolje odražajo
              produktivnost. Podpirati večletne pogodbe plač s socialnimi partnerji, da se zagotovi razvoj
              realnih plač, skladno z rastjo produktivnosti (SS 5).

     Za doseganje cilja izboljšanja pogojev rasti produktivnosti se Madžarski priporoča, da:

     5.       podpira močnejšo udeležbo zasebnega sektorja in RR ter inovacij, okrepi povezavo med
              poslovnimi in raziskovalnimi ustanovami, zagotovi zadostne vire izboljšanja kakovosti in
              podpira prenos znanja s FDI (SS 13).

     6.       izboljša učinkovitost sistema izobraževanja, poveča prožnost za boljšo prilagoditev potrebam
              kvalifikacij na trgu in zagotovi ustrezna denarna sredstva za strokovno usposabljanje in
              izobrazbo (SS 13).

     7.       zagotovi stabilnost zakonodaje in državne politike za vzpostavitev poslovnega okolja, ki bo
              bolj podpiral podjetništvo (SS 11).

     Za doseganje cilja razvoja učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panogah se Madžarski
     priporoča, da:

     8.       nadaljuje z liberalizacijo v mrežnih gospodarskih panogah in neodvisnostjo mrežnih vršilcev
              dolžnosti (SS 9).

SL                                                      25                                                       SL
 ---pagebreak---      20.      Latvija

     V Latviji je bila v preteklih letih registrirana močna gospodarska proizvodnja, kljub slabemu
     zunanjemu okolju. Pričakuje se, da bo v srednjeročnem obdobju rast BDP ostala v potencialni rasti 5-6
     odstotkov letno. Posebno močna in stalni dejavnik rasti sta bila zasebna potrošnja in oblikovanje bruto
     določenega kapitala. Kljub rasti zasebne potrošnje je poraba ostala skromna. Zunanja trgovina se je
     hitro razširila in ker uvoz prekaša izvoz se je trenuten račun primanjkljaja povečal na 9.3 odstotka
     BDP v letu 2003. Pričakuje se tudi, da bo v srednjeročnem obdobju ostala na tej visoki ravni. Latvija
     je v preteklih letih naredila opazen napredek pri implementaciji strukturnih reform, vendar se še vedno
     sooča z nekaterimi izzivi, ki lahko zmanjšajo zmožnosti ostajanja na poti močne rasti, v kolikor jih ne
     bo popolnoma rešila.

     Stopnja brezposelnosti je počasi upadla in se po območjih bistveno razlikuje. Enakomerno delovanje
     trga dela ovirajo številni strukturni problemi, vključno z neprimerno izobrazbo in sistemom
     usposabljanja, neskladnostjo kvalifikacij in nizko geografsko mobilnostjo. S privatizacijo večine družb
     v državni lasti se je povečala konkurenca na latvijskih blagovnih trgih. Stopnja državne pomoči pa
     ostaja nižja od EU povprečja. Ostali maloštevilni problemi so v večini zgoščeni v mrežnih
     gospodarskih panogah. Čeprav ima Latvija koristi od nizki delovnih izdatkov in davkov, ostaja
     poglavitna skrb nizka stopnja delovne produktivnosti.

     Padajoča tendenca splošnega državnega primanjkljaja je bila prekinjena v letu 2002, ko se je dvignila
     za 3 odstotke BDP, iz 1.6 odstotka v letu 2001. V letu 2003 so boljši davčni dohodki, kot so se
     pričakovali in skrben nadzor državnih izdatkov pripomogli k znižanju splošnega državnega
     primanjkljaja na 1.8 odstotka BDP in se načrtuje, da bo primanjkljaj v letu 2004 2 odstotka BDP.
     Vseeno je latvijskih davčni položaj odvisen od intenzivnosti zagotavljanja proračunske discipline; zato
     prociklični položaj označuje latvijsko davčno politiko. Po drugi strani ostaja splošni državni
     primanjkljaj nizek pri 15.6 odstotka BDP.

     Politika v Latviji bi morala biti usmerjena k dosežku visoke stopnje trajnostne konvergence, zlasti
     glede konsolidacije javnih financ. Tako nadaljnja konvergenca javnih financ, kot tudi rešitve slabega
     izkoriščanja latvijskih človeških virov, bi morale podpirati politiko, ki pomaga reševati močno rast
     proizvodnje v srednjeročnem in dolgoročnem obdobju. To še posebno zahteva krepitev in raznolikost
     rasti ter zaposlitvene osnove s pospeševanjem podjetniške klime. V prihodnosti bi se morala dvigniti
     rast in Latvija bi se morala pripraviti za morebitni prehod na gospodarstvo znanja. Spričo teh izhodišč
     se Latvija sooča s štirimi poglavitnimi izzivi:

     • Reševanje obsežnega trenutnega računa primanjkljaja, h kateremu bi prispevala ustrezna
       davčna politika,

     • Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti,

     • Reševanje strukturnih problemov na trgu dela,

     • Razvoj učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panogah.

     Reševanje obsežnega trenutnega računa primanjkljaja, h kateremu bi prispevala ustrezna
     davčna politika

     Latvijsko domače povpraševanje glede uvoženega blaga je večje, kot zunanje povpraševanje po
     latvijskih izdelkih. Na ta način se je v letu 2003 trenuten račun primanjkljaja dvignil na 9.3 odstotka
     BDP. V letu 2002 in 2003 je bila rast izvoza zelo velika, kljub mednarodni upočasnitvi; vendar je uvoz
     rasel hitreje, kot izvoz. V naslednjih nekaj letih se predvideva še večje poslabšanje ravnotežja
     trgovine, zaradi rastočih potreb po naložbah, medtem ko se gospodarstvo nadalje razvija in
     preoblikuje. To bo vodilo do širitve trenutnega računa primanjkljaja. Čeprav so v letu 2003 izvozne

SL                                                     26                                                      SL
 ---pagebreak---      cene rasle hitreje, kot uvozne cene, trgovinski pogoji vseeno v zadnjih letih ne kažejo ugodnega
     skladnega razvoja, kar predstavlja nesigurnost v zvezi s potencialnimi bodočimi pritiski na trenuten
     račun.

     Zmeren tempo davčne konsolidacije je bil prekinjen z davčnim padcem v letu 2002, kljub močni
     gospodarski rasti latvijskega gospodarstva. Tako se je splošen državni davčni primanjkljaj dvignil za 3
     odstotke BDP. Čeprav latvijski pristojni organi ohranjajo v srednjeročnem obdobju obveznost
     vzdrževanja proračuna v ravnotežju, postavlja trenuten prociklični davčni položaj in omejena možnost
     vlade, da poveča davčne dohodke v obdobju visoke gospodarske rasti, Latvijo v težek položaj glede
     reševanja bodočih potreb porabe v zvezi s pristopom k EU in NATO. Verjetno bodo ti pritiski porabe
     poslabšali trenuten račun primanjkljaja. Glede na slabo zunanjo povpraševanje in že visoko domače
     povpraševanje so predmet zaskrbljenosti gibanje potrošnje v zadnjem delu leta 2002, močna rast
     kreditov, bistveno znižanje davkov na začetku leta 2003 in nadaljnje ublažitve davkov. Ključne izziv
     gospodarske politike je izogibanje prociklični davčni spodbudi, ki bi lahko pregrela domače
     povpraševanje in otežila trenuten račun primanjkljaja.

     Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti

     Delovna produktivnost je v Latviji najnižja v EU (pod 40 odstotkov EU-15 povprečja). V obdobju
     1995-2003 se je sorazmerno zvišala na EU povprečje, vendar se je v preteklih letih njena stopnja rasti
     upočasnila. Latvijsko produktivno storilnost ovira več dejavnikov. Prvič je sistem izobraževanja še
     vedno neučinkovit, vsebina in problemi zunanjih združenj ter še vedno nerazvite povezave med
     izobrazbo in industrijo, kljub sprejetim reformam. Drugič izgleda omejen RR – zlasti delež poslovanja
     RR – in inovacijske dejavnosti, tako zaradi pomanjkanja finančnih sredstev, kot tudi zaradi odsotnosti
     kritične mase večine latvijskih družb za izvajanje raziskovalnih dejavnosti. Rast produktivnosti ovira
     tudi nizka raven podjetniške dejavnosti , ker se družbe soočajo s težkimi lokalnimi ureditvami,
     težavami pri dostopu do financ in nastajajočo podjetniško kulturo. Kljub visokim stopnjam poslovnih
     naložb so ravni produktivnosti še vedno zadrževane zaradi nizkega zniževanja kapitala in še vedno
     sorazmerno nizke ravni fizikalne infrastrukture. Vsi ti dejavniki prispevajo k razlagi, zakaj ostaja
     Latvija specializirana v nizko kvalificiranih sektorjih in v prehodnih dejavnostih z nizko dodano
     vrednostjo.

     Reševanje strukturnih problemov na trgu dela

     Latvijski trg dela razkriva številna pomanjkanja, od katerih so poglavitne regionalne razlike glede
     brezposelnosti in visok delež dolgotrajne brezposelnosti in brezposelnosti mladih. V letu 2002 je
     stopnja vključenosti dosegla 68.8 odstotka in stopnja zaposlenosti 60.5 odstotka . Brezposelnosti je
     bila ob koncu leta 2002 12.1 odstotna in je upadla v letu 2003.

     Enakomerno delovanje trga dela ovirajo številni strukturni problemi. Prvič izhaja slabo koriščenje
     človeških virov iz slabotne podjetniške klime. Latvija ima v EU najnižjo raven nastajanja podjetij, kar
     poudarja potrebo po pospeševanju podjetništva in razvoja majhnih in srednje velikih podjetij, da se na
     ta način omogoči zaposlitvena osnova. Drugič je v Latviji davek na delo visok in ustvarja
     nenaklonjenost delu v uradnem gospodarstvu. Razen tega tudi skromne socialne olajšave, upoštevajoč
     nizke plače, povzročajo, da je delo oziroma vrnitev k delu draga odločitev in odvračajo od vključitve
     na trg dela. Tretjič se visoka stopnja brezposelnosti v določeni meri odraža v neskladnosti kvalifikacij
     med ponudbo dela in povpraševanjem. Razen tega sistem izobraževanja ne uspeva reševati potrebe po
     bolj prožnih in modernih oblikah usposabljanja. Pred kratkim so latvijski pristojni organi predlagali
     obsežno reformo sistema izobraževanja, da se bolje prilagodi potrebam tržnega gospodarstva. Vendar
     bo implementacija reforme tako draga, kot tudi dolga. Nenazadnje so regionalne razlike zaposlenosti
     in brezposelnosti tudi posledica slabe geografske mobilnosti, ki bi se lahko povečala z izboljšanjem
     prometne infrastrukture.

SL                                                     27                                                       SL
 ---pagebreak---      Razvoj učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panogah

     Koraki liberalizacije mrežnih gospodarskih panog so se komaj izvedli s popolno liberalizacijo zvočnih
     telekomunikacij v letu 2003 in stopnjujočo se liberalizacijo drugih mrežnih gospodarskih panog,
     skladno z EU zakonodajo. Vse mrežne gospodarske panoge še vedno obvladujejo individualni
     lastniki– nekatere od njih so se postopno privatizirale – s slabo učinkovito konkurenco in katerim
     koristi dejanska odsotnost izbire dobavitelja. Slabo učinkovita konkurenca ima več vzrokov. V
     nekaterih primerih tehnične in praktične ovire ovirajo razvoj konkurence, kot je v primeru
     telekomunikacij, kjer zaostajajo odvijajoča se lokalna zanka, izbira kariere in število prenosnosti. V
     nekaterih drugih primerih pravna podlaga bolj učinkovite konkurence še ni popolnoma na mestu, kot
     je pri električni energiji. Dodaten vzrok slabo učinkovite konkurence je pomanjkanje medsebojne
     povezave. Latvijske železniške povezave z baltiškimi sosedami in drugimi evropskimi državami niso
     dobro razvite. Pri pridobivanju na latvijskem trgu plina še vedno prevladujejo nekateri posamezni
     uvozniki in je de facto odvisna od ruske dobave plina. Nenazadanje bi bile čezmejne medsebojne med
     baltiškimi državami in drugimi državami članicami glede električne energije lahko nezadostne pri
     obvladovanju potreb v dolgoročnem obdobju.

     Specifična priporočila Latviji

     Uspešno soočenje z zgoraj opisanimi izzivi zahteva obsežne strukturne reforme, kakor so določene v
     splošnih smernicah (SS) v delu I Splošnih smernic gospodarske politike.

     Za doseganje cilja reševanja obsežnega trenutnega računa primanjkljaja, h kateremu bi prispevala
     ustrezna davčna politika se Latviji priporoča, da:

     1.      verodostojno in trajnostno zniža splošni državni primanjkljaj, v okvirju večletnega obdobja, v
             skladu s sklepi, ki jih sprejme Svet, v smislu bodočega opravljanja nadzora proračuna (SS 1 in
             2).

     Za doseganje cilja izboljšanja pogojev rasti produktivnosti se Latviji priporoča, da:

     2.      poveča učinkovitost, kakovost in dostop do izobraževanja ter sistema usposabljanja in njihovo
             dovzetnost za potrebe trga dela (SS13 in 14).

     3.      spodbuja RR in inovacije, zlasti v poslovnem sektorju (SS 13 in 14).

     4.      spodbuja podjetniško kulturo (SS 11).

     Za doseganje cilja reševanja strukturnih problemov na trgu dela se Latviji priporoča, da:

     5.      revidira sistem davkov in olajšav, da zagotovi višje plačilo dela, zlasti s povečanjem
             učinkovitosti socialne porabe (SS 4).

     6.      okrepi ponudbo dela, s prizadevanjem prilagajanja kvalifikacij delovne sile zahtevam trga dela
             in s pospeševanjem delovne mobilnosti, zlasti z izboljšavami prometne infrastrukture (SS 7 in
             13).

     Za doseganje cilja razvoja učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panogah se Latviji
     priporoča, da:

     7.      sprejme pravne ukrepe, da poveča učinkovitost konkurence v mrežnih gospodarskih panogah
             in okrepi vlogo vršilca dolžnosti (SS 9).

     8.      poveča fizikalne     medsebojne povezave        z drugimi evropskimi            mrežami (SS   9).

SL                                                      28                                                       SL
 ---pagebreak---      21.      Litva

     Litovska makroekonomska učinkovitost je v zadnjih dveh letih ostala izjemno močna, kljub slabemu
     zunanjem okolju. Čeprav je ostala močna rast izvoza se je realna rast BDP v letu 2003 hitro pospešila
     na 8.9 odstotka, ki jo prvenstveno podpirajo močne naložbe in zasebna potrošnja. Velika nominalno
     učinkovita podražitev lita je skupaj z močno rastjo produktivnosti, ki je zmanjšala inflacijo plač vodila
     k padcu cenovnih stopenj. Padec (merjen v HICP) je v letu 2003 znašal 1.1 odstotka. Močna
     gospodarska rast se je pozitivno odražala na trgu dela, čeprav ostaja visoka brezposelnost velika
     slabost litovskega gospodarstva.

     Padajoč trend splošnega državnega primanjkljaja, sprožen v letu 2000 je bil prekinjen v letu 2003, ko
     se je primanjkljaj nekoliko dvignil iz 1.4 odstotka v letu 2002 na 1.7 odstotka BDP. Pomembna
     povečanja tako sedanjih, kot kapitalskih izdatkov, delno povezanih s pristopom k EU, so odobrena v
     proračunu za leto 2004 in se predvideva, da se bodo odražala v bodočem povečanju primanjkljaja.
     Pričakuje se, da se bo v letu 2005 davčna konsolidacija ponovno začela. Zmerni proračunski
     primanjkljaji predhodnih let so prispevali k vzdrževanju trenutnih računov primanjkljaja, ki so bili v
     večjem obsegu financirani s tujimi neposrednimi naložbami. Dogovor tabele valute se je izkazal, kot
     uspešna nominalna rešitev monetarne politike, ki je prispevala k makroekonomski stabilnosti in
     zgodovinsko nizkim stopnjam inflacije. Poudarjena makroekonomska stabilnost je v zadnjih nekaj
     letih privedla do padajočega trenda obrestnih mer, ki je prispeval k visoki rasti domače zadolženosti in
     hitri rasti naložb ter potrošnje.

     Politika v Litvi bi morala biti usmerjena k dosežku visoke stopnje trajnostne konvergence. Trg dela je
     vzrok zaskrbljenosti. Pri povečanju makroekonomske stabilnosti v srednjeročnem obdobju bo
     pomembno znižanje visoke stopnje brezposelnosti in nadaljnja konsolidacija javnih financ. Ohranitev
     litovske konkurenčnosti bo najbolj pomembna za hitro in trajnostno konvergenco z EU gospodarstvi.
     Nadaljnje strukturne spremembe bodo nujne pri vzdrževanju obstoječega trenda rasti produktivnosti,
     ki se zahteva za zapolnitev pomembne luknje produktivnosti med Litvo in povprečjem EU. Glede na
     to je sistem izobraževanja potrebno prilagoditi potrebam trga dela in razviti RR ter inovacije, kakor
     zahteva pospeševanje zelo potrebnega napredka pri prehodu na gospodarstvo znanja. Spričo teh
     izhodišč se Litva sooča s štirimi poglavitnimi izzivi:

     • Reševanje strukturnih problemov na trgu dela,

     • Vzdrževanje nizkega splošnega državnega primanjkljaja,

     • Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti,

     • Razvoj učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panogah.

     Reševanje strukturnih problemov na trgu dela

     Kljub vidnim izboljšanjem na trgu dela v zadnjih dveh letih je stopnja brezposelnosti ostala visoka pri
     12.7 odstotka v letu 2003 in nadalje vztraja velika strukturna pomanjkljivost. Očitne so velike
     regionalne razlike, s posameznimi območji, ki imajo registrirano stopnjo brezposelnosti okrog 20
     odstotkov. Stopnja brezposelnosti mladih je ostala visoka pri 23 odstotkih v letu 2002, medtem ko je
     dolgotrajna stopnja brezposelnosti ostala pri 7 odstotkih. V nizko produktivnem kmetijskem sektorju
     je blizu 17 odstotkov zaposlenosti, kjer je v naslednjih letih pojav bistvenega prelivanja delovne sile in
     uveljavljanja dvigajočega se pritiska na brezposelnost malo verjeten.

     Veliki strukturni primanjkljaji na trgu dela se povezujejo z omejeno zaposlitveno in geografsko
     mobilnostjo delovne sile, neskladnostjo ponudbe in potreb kvalifikacij ter pomanjkanjem izobrazbe.
     Kljub visokim stopnjam vključenosti v visokem izobraževanju so strokovne kvalifikacije litovske
     delovne sile velikokrat specializirane na področjih, ki niso ustrezno usklajeni s trenutno potrebo
     kvalifikacij. Pomanjkanje dela se pojavlja na področjih informacijske tehnologije, upravljanja in

SL                                                      29                                                        SL
 ---pagebreak---      posameznih kategorijah inženirstva. K boljši prilagoditvi strokovnega usposabljanja in terciarne
     izobrazbe trenutnim potrebam bi pripomogla krepitev vezi med izobraževalnimi ustanovami in
     podjetji. Hkrati bi bilo potrebno bodočim potrebam prilagoditi vseživljenjske dejavnosti
     izobraževanja, ki so nujne za dvig storilnosti delovne sile, saj so trenutno med državami pristopnicami
     na eni od najnižjih stopenj. Posebno v najmanj razvitih območjih bo koristen nadaljnji trud izboljšanja
     kakovosti in razpoložljivosti strokovnega usposabljanja. Visok delež brezposelnih nizko kvalificiranih
     delavcev zahteva posebno pozornost pri dejavnosti usposabljanja te kategorije delavcev. Izboljšanje
     strukturne infrastrukture bo posebno v revnejših območjih prispevalo k sprejemu boljših okvirnih
     pogojev za pritegnitev naložb, dvig usposobljenosti delovne sile in pripravljenost selitve. Nadaljnja
     prizadevanja izboljšanja poslovnega okolja bodo pripomogla ustvariti zaposlenost in nadomestiti
     pomanjkanje dela, ki izvira iz industrijskega in kmetijskega preoblikovanja. Sistem olajšav za primer
     brezposelnosti bi se moral uravnati, saj se višina olajšav za primer brezposelnost ne povezuje s
     prejšnjimi plačami, kritje zavarovanja v zakonodaji ni jasno opredeljeno in nejasne so povezave med
     prispevki in olajšavami sistema zavarovanja za primer brezposelnosti.

     Vzdrževanje nizkega splošnega državnega primanjkljaja

     Pristojni organi so vztrajali pri svojih davčnih konsolidacijskih načrtih. Glede na to je splošni državni
     primanjkljaj upadel iz 5.7 odstotka BDP v letu 1999 na 1.4 odstotka v letu 2002. Vendar je
     primanjkljaj svoj padajoči trend obrnil in se rahlo dvignil na 1.7 odstotka v letu 2003. Vlada se je v
     juliju 2003 odločila prerazporediti izdatke s sredstvi dodatnega proračuna, spričo izhodišč višjega
     pobiranja dohodkov, kot so se pričakovali v prvi polovici leta 2003. Spremembe so se odražale v
     bistvenih dvigih obstoječih izdatkov, kar je v letu 2003 preprečilo nadaljnji padec primanjkljaja,
     predvsem v obliki nadomestil za izgubo prihrankov rubljev8 (približno 0.4 odstotka BDP) in
     kmetijskih subvencij (0.2 odstotka BDP). Proračun za leto 2004 predvideva nadaljnji dvig
     primanjkljaja, ki je v večji meri povezan z gibanjem javnih naložb in višjimi izdatki v povezavi s
     sistemom socialne varnosti in plačami javnega sektorja, kot tudi z bistvenimi prehodnimi stroški
     pokojninske reforme. Pritiski porabe izvirajo iz visokih potreb po naložbah in obsežnih davčnih
     obveznosti in pogojnih obveznosti, ki označujejo tveganje srednjeročne konsolidacije javnih financ.

     Kljub prizadevanjem izboljšanja davčnega sistema obstaja velik prostor za izboljšanje v zvezi z
     učinkovitostjo pobiranja davkov. Državni dohodki so v odstotku BDP upadli iz 38.1 odstotka v letu
     1998 na 33.8 odstotka v letu 2002, medtem ko so izdatki ostali v veliki meri nespremenljivi. Dodatni
     izdatki proračunskega načrta se pogosto razporedijo v drugi polovici leta, kar prepreči hitro
     konsolidacijo javnih financ. Položaj prociklične davčne politike bi lahko sprožil nekatera tveganja, ki
     bi se stopnjevala v dodatnih pritiskih porabe. Čeprav so nizki proračunski primanjkljaji v zadnjih letih
     prispevali k zmanjšanju pritiskov na trenuten račun, bo davčna politika mogoče morala odigrati vlogo
     pri ublažitvi potencialnega poslabšanja varčevalno-vlagalnega ravnotežja v zasebnem sektorju,
     katerega bi lahko spodbudila sedanja dinamika hitre rasti zadolženosti.

     Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti

     Litva je po ruski krizi v letu 1999 imela visoko rast produktivnosti, vendar je stopnja produktivnosti še
     vedno nizka in sicer 42 odstotka EU 15 povprečja. Delni vzroki nedavne visoke rasti produktivnosti so
     enkratni učinki zaradi boljše rabe zmogljivosti obstoječih denarnih sredstev. Za BDP kapitalsko raven
     39 odstotkov EU 15 povprečja v letu 2002 je potrebna visoka in trajna rast produktivnosti, ki bo
     znižala vrzel dohodka z EU. Ovire so spričo teh izhodišč pomanjkanje sistema izobraževanja in nizka
     raven RR ter inovacij.

     8
             Država se je državljanom zavezala nadomestiti izgubo prihrankov rubljev v prvih letih prehodne dobe
             in obnoviti lastninske pravice oziroma izplačati denarne odškodnine za nepremičnine, ki so bile
             zaplenjene v sovjetskem času. Neplačane vsote, ki se bodo plačale bodo ob koncu leta 2003 obračunane
             za približno 6.7 odstotka BDP.

SL                                                       30                                                         SL
 ---pagebreak---      Prvič, kljub visoki javni porabi v zvezi z izobraževanjem in visokim številom terciarnih diplomiranih
     študentov obstaja neskladnost med kvalifikacijami, pridobljenimi v sistemu izobraževanja in
     usposabljanja ter potrebami poslovnega sektorja, kot je opisana v prvem poglavitnem izzivu. Vlada
     pripravlja program za implementacijo izobraževalne strategije, ki se razteza vse do leta 2012. Vseeno
     bo morda potrebno bodočim potrebam prilagoditi sistem izobraževanja in usposabljanja, medtem ko se
     gospodarska struktura razvija. Drugič, velik delež sedanje gospodarske strukture temelji na nizko
     tehnoloških dejavnostih. Sprememba strukture bo terjala višji RR in več inovacij, ki so med novimi
     državami članicami trenutno med najnižjimi. Ohranjanje visokih stopenj FDI bi lahko delovalo kot
     katalizator s prenosom znanja in na ta način prispevalo k hitrejšim strukturnim spremembam
     gospodarstva, v smeri sektorjev z visoko dodano vrednostjo in izboljšano storilnostjo. K vzdrževanju
     višje rasti storilnosti bi lahko prispeval tudi nadaljnji razvoj fizikalne infrastrukture. IT izdatki so se iz
     zelo nizke stopnje nekoliko povečali in nizek IT predor bi lahko bil ovirajoč dejavnik izboljšanju
     storilnosti.

     Razvoj učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panogah

     Kljub prerazporeditvi v večini mrežnih gospodarskih panog, ostaja v vseh slaba učinkovitost
     konkurence, razen v mobilni telefoniji in cestnemu prometu. V januarju 2003 je bil določen trg
     telefonije popolnoma liberaliziran, vendar je edini igralec na trgu še vedno lastnik. Izgleda, da
     zaenkrat še vršilec dolžnosti na trgu telefonije nima ustreznih finančnih sredstev za učinkovito
     pospeševanje konkurence. Implementacija EU zakonodaje glede odprtja trga železnic še ni zaključena
     in infrastruktura posebno glede medsebojnih povezav s Poljsko je slabo razvita.

     Odprtje energetskih trgov je privedlo do nekaterih vidnih ugodnosti za potrošnike in tako pri dobavi,
     kot distribuciji vztraja visoka koncentracija razmerij. Energetski trg je v januarju 2002 odprl za velike
     stranke, kar ustreza četrtini porabe električne energije. Nadaljnja prerazporeditev se predvideva v
     korakih in trenutno teče privatizacija distributerjev električne energije. Vseeno pa okrog 80 odstotkov
     vse električne energije proizvede nuklearna elektrarna in integracijo z EU energetskim trgom
     preprečuje pomanjkanje medsebojnih povezav z drugimi državami pristopnicami. Tudi trg plina se je
     za velike stranke liberaliziral, kar ustreza 80 odstotkom porabe. Vseeno na trgu ostajajo nekateri
     neodvisni igralci in z zahodnim evropskim plinskim omrežjem ni nobene medsebojne povezave.

     Specifična priporočila Litvi

     Uspešno soočenje z zgoraj opisanimi izzivi zahteva obsežne strukturne reforme, kakor so opredeljene
     v splošnih smernicah (SS) v delu I Splošnih smernic gospodarske politike.

     Za doseganje cilja reševanja strukturnih problemov na trgu dela se Litvi priporoča, da:

     1.      poveča regionalno mobilnost in zmanjša neskladnost kvalifikacij, medtem ko zagotavlja
             učinkovitost izobraževanja, ukrepe preusposabljanja in drugih aktivnih delovno tržnih politik
             (SS 4, 7 in 8).

     2.      izboljša kombinirane spodbudne učinke davkov in olajšav (SS 4).

     Za doseganje cilja vzdrževanja nizkega splošnega državnega primanjkljaja se Litvi priporoča, da:

     3.      verodostojno in trajnostno zasleduje nizek proračunski primanjkljaj, v okvirju večletnega
             obdobja, v skladu s sklepi, ki jih sprejme Svet, v smislu bodočega opravljanja nadzora
             proračuna (SS 1).

     4.      izogiba prociklični davčni politiki, ki preprečuje nadaljnjo znižanje splošnega državnega
             primanjkljaja, zlasti z izogibanjem spremembam proračuna, ki razporejajo dodatne izdatke, ki
             odgovarjajo višjim dohodkom, kot so bili pričakovani (SS 2).

SL                                                        31                                                          SL
 ---pagebreak---      Za doseganje cilja izboljšanja pogojev rasti produktivnosti se Litvi priporoča, da:

     5.      izboljša učinkovitost in kakovost sistema izobraževanja in usposabljanja in njihovo dovzetnost
             na potrebe trga dela (SS 13).

     6.      podpira RR in inovacije, okrepi vezi med raziskovalnimi ustanovami in poslovnim sektorjem
             in podpira prenos znanja s FDI in višjim IT prodorom (SS 13).

     Za doseganje cilja razvoja učinkovite konkurence v mrežnih gospodarskih panogah se Litvi priporoča,
     da:

     7.      zasleduje liberalizacijo in uveljavi učinkovito konkurenco glede električne energije,
             telekomunikacij in železniških trgov (SS 9).

     8.      ustvari in izboljša medsebojne povezave s sosednjimi državami članicami EU (SS 9).

SL                                                      32                                                    SL
 ---pagebreak---      22.      Malta

     Naraščajoča odprta narava malteškega gospodarstva, velika odvisnost od dohodkov turizma in njena
     majhnost dela gospodarstvo vse bolj občutljivo na zunanje gospodarstvo in geopolitične pretrese. V
     zadnjih letih je težko mednarodno gospodarsko okolje in preoblikovanje javnega sektorja prineslo do
     skromne gospodarske rasti, večinoma preskrbljene z veliko javno porabo. Trenutno je realna rast BDP
     daleč pod njenim ocenjenim potencialom.

     Kljub počasni gospodarski rasti se v obdobju januar-oktober zadnjega leta brezposelnost ni bistveno
     povečala (5.7 odstotka v oktobru 2003), čeprav se v naslednjih mesecih pričakuje nekaj poslabšanja v
     povezavi s preoblikovanjem ladjedelniških gospodarskih panog in proizvodnjo v turističnih sektorjih.
     Malteški splošni napredek pri sprejemu pravnega reda ni spremljala izvršitev pomembnih
     gospodarskih reform v zvezi s pristopom k EU v maju 2004. Preloženo je bilo urejanje javnega
     sektorja, znižanje državne pomoči, subvencij, pokojninske reforme in sistema zdravstvenega varstva,
     kar je povzročilo negativni vpliv na gospodarsko rast, izvajanje zaposlitve in javnih financ.. Predmet
     zaskrbljenosti ostaja primerjalno nizka raven zaposlenosti, posebno med ženskami. Splošni državni
     primanjkljaj so nadalje poslabšala manjša prizadevanja konsolidacije javnih financ, nižja rast BDP v
     letu 2003, kot je bila pričakovana in dvig javnih izdatkov, kar je povzročilo pritisk na trenuten račun
     bilance. Politika Malte bi morala zasledovati visoko stopnjo trajnostne konvergence, zlasti glede
     konsolidacije javnih financ.. Upoštevajoč ta cilj se mora doseči zagon reforme pokojninskega sistema
     in sistema zdravstvenega varstva ter javnega sektorja. Stopnja konkurenčnosti ostaja na nekaterih
     področjih nezadostna, kljub nekaj napredka in so zato potrebna prizadevanja za privatizacijo. Spričo
     teh izhodišč se Malta sooča s štirimi poglavitnimi izzivi:

     • Zagotavljanje trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja in dolgoročne
       trajnosti javnih financ,

     • Dvig stopnje zaposlenosti, posebno med ženskami,

     • Spodbujanje učinkovite konkurence, upoštevajoč posebne značilnosti majhnega domačega
       gospodarstva.

     Zagotavljanje trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja in dolgoročne
     trajnosti javnih financ

     Za rešitev visokega splošnega državnega primanjkljaja proračuna tvori državni načrt implementacija
     serije ukrepov in okrepitev davčne izvršbe, ki bo dvignila davčne dohodke. Zanimivo je poudariti, da
     se pričakuje, da bodo nedavčni dohodki hitreje rasli, kot davčni dohodki. To je v prvi vrsti zaradi
     zbiranja dohodkov, v skladu s tujo shemo registracije in zaradi EU kompenzacije proračuna v okviru
     Kopenhagenskega paketa. Nekaj znižanj se načrtuje glede neposrednega obdavčenja zaradi uvedbe
     pet-tirnega pobiranja davkov (do sedaj, tri-tirno pobiranje) in obdavčeno bo tudi povečanje praga
     dohodka.

     Pri izdatkih predstavlja tveganje trajnost javnih financ, visoki izdatki plač javnega sektorja, pokojnin
     in izdatki zdravstvenega varstva. Glede trenutnih izdatkov je poleg znižanja subvencij zaželen večji
     nadzor prilagoditev prispevkov socialnega skrbstva in drugih pomožnih programov. Vendar lahko
     kapitalski izdatki vzdržujejo celotne izdatke na visoki stopnji (okrog 50 odstotkov BDP) zaradi
     vztrajnih potreb modernizacije in vzpostavitve nove infrastrukture, čeprav se predvideva padec v letu
     2006 (na 46.6 odstotka BDP).

     Starajoče se prebivalstvo predstavlja pomembno davčno tveganje trajnosti javnih financ v
     dolgoročnem obdobju, zlasti zaradi sorazmerno visoke stopnje državnega dolga. Pričakovan hitri dvig
     razmerja odvisnosti starajočega se prebivalstva med leti 2000 in 2050 (od 18 odstotkov do

SL                                                     33                                                       SL
 ---pagebreak---      38.6 odstotkov) bo v prihodnosti privedel do pomembnega davčnega pritiska na javne finance.
     Medtem, ko se načrtuje reforma 1 stebra pokojninske sheme, ostaja nejasno, kdaj bo implementirana.

     Trajna stopnja izrazitih državnih garancij (22 odstotkov BDP v letu 2002) preti državnemu davčnemu
     položaju. Državni načrt omejevanja izdaje novih garancij v prihodnosti (upad rezerv na 15 odstotkov
     BDP v letu 2006 ), se bi naj izvajal s strožjim izvajanjem proračunskih pravil, ki urejajo izdajo
     garancij. To bi naj prispevalo k srednjeročno načrtovanem upadu stopnje brezpogojnih možnih
     obveznostih in zmanjšanju obstoječega tveganja izpostavljanja, ki izvira iz izdanih ˝letters of comfort˝
     oziroma kreditnih ugodnostih.

     Dvig stopnje zaposlenosti, posebno med ženskami

     Na Malti izgleda trg dela zadosti prožen za prilagajanja gospodarskim pretresom, brez, da bi povzročil
     dolge dobe visoke brezposelnosti. Vseeno je bila v septembru 2003 stopnja zaposlitve (53.7 odstotka)
     nizka v primerjavi z EU povprečjem. Sorazmerno nizka stopnja zaposlenosti je prispevala k nizki
     stopnji zaposlenosti žensk (33.1 odstotka), medtem ko je bila enakovredna moška številka
     (74.2 odstotka) višja od EU povprečja. Povečanje vseh in ženskih stopenj zaposlenosti je največjega
     pomena za širitev osnove prispevkov socialne varnosti glede na starajoče se prebivalstvo. Z ozirom na
     to, so bili pred kratkim sprejeti nekateri ukrepi za spodbujanje vključenosti žensk, ker izgleda, da je
     majhna prisotnost žensk na trgu dela v nekem obsegu posledica kulturnih dejavnikov, za katere se zdi,
     da se bodo sčasoma premostili.

     Medtem ko vlada v scenariju upadanja stopenj rojstva in starajočega se prebivalstva spoznava
     pomembnost rasti vključenosti žensk, so pobude za povečanje stopnje vključenosti zajete v Zakonu o
     zaposlitvi in industrijskih razmerjih (ERA), ki je stopil v veljavo v decembru 2002 in je bil dopolnjen
     z osmimi pravnimi obvestili (ena od teh skrbi je Uredba glede upravičenosti do starševskega dopusta).
     Druge pobude na tem področju so shema upoštevanja otrok, akcijski načrt enakosti spolov in
     integracija enakosti spolov v javnih službah. Nadalje lahko k bolj učinkovitem razvoju finančnih
     sredstev prispeva dovršitev postopka privatizacije in urejanje javnega sektorja, v korist zasebnega
     sektorja in dvig gospodarske učinkovitosti ter zaposlenosti.

     Visoki davki na dohodek izkrivljajo povpraševanje, kot tudi ponudbo delovne sile, medtem ko je
     dejavnost usmerjena k neuradnem gospodarstvu. Zelo nizka sta vrzel med minimalno plačo in
     olajšavami za brezposelnost, posebno za večje družine in zmanjšuje stimulacijo za delo. Omejiti bi se
     tudi morale sheme predčasne upokojitve, ki se uporabljajo kot sredstvo preoblikovanja javnega
     sektorja in usmeriti prizadevanja k preusposabljanju. ERA tudi ureja delavce s polovičnim delovnim
     časom in pogodbe o delu za določen čas, da na ta način povečuje prožnost trga dela. Od leta 2001 so
     se dejavnosti strokovnega usposabljanja povečale, ko je bila ustanovljena malteška šola umetnosti,
     znanosti in tehnologije, čeprav bi se morala izvesti nadaljnja prizadevanja za izboljšanje ravni
     uspešnosti in sekundarnega izobraževanja in zmanjšati število oseb, ki šolo zapustijo prezgodaj. V letu
     2003 so se ustanovile tri nove ustanove na področjih mehaničnega, inženirskega, kmetijskega poklica
     in javnih služb. Pomembno je poudariti izjemno visoko stopnjo pridobitve nizke sekundarne izobrazbe
     in zelo nizko raven pridobivanja višjih sekundarnih in terciranih stopenj.

     Spodbujanje učinkovite konkurence, upoštevajoč posebne značilnosti majhnega domačega
     gospodarstva

     Zaradi povečanja konkurence v malteškem gospodarstvu se je uvedlo pomembno število reform. V
     mrežnih industrijah je sektor telekomunikacij zdaj liberaliziran, medtem ko se sektor poštnih storitev
     odpira. V zračnem prometu je bil odpravljen monopol oskrbovalnih dejavnosti, po mednarodnem
     pozivu za dajanje ponudb. Glede morskega prometa se mora zaključiti implementacija pravnega reda.
     Konkurenčnost je slaba v nekaterih sektorjih malteškega gospodarstva, kot je mletje pšenice in žitnih
     klaj in ladjedelniški sektor, kjer se skupaj s postopkom preoblikovanja zmanjšati državne pomoči.

     Specifična priporočila Malti

SL                                                     34                                                       SL
 ---pagebreak---      Uspešno soočenje z zgoraj opisanimi izzivi zahteva obsežne strukturne reforme, kakor so opredeljene
     v splošnih smernicah (SS) v Delu I Splošnih smernicah gospodarske politike.

     Za doseganje cilja trajnostnega zniževanja splošnega državnega primanjkljaja in dolgoročne trajnosti
     javnih financ se Malti priporoča, da:

     1.     verodostojno in trajnostno zniža državni primanjkljaj, v okvirju večletnega obdobja, v skladu s
            sklepi, ki jih sprejme Svet, v smislu bodočega opravljanja nadzora proračuna (SS 1).

     Za doseganje cilja dviga stopnje zaposlenosti, posebno med ženskami se Malti priporoča, da:

     2.     racionalizira vzajemno delovanje sistema davkov in olajšav, okrepi stimulacijo za delo in
            zniža obdavčenje dela, da izboljša konkurenčnost (SS 4).

     3.     izboljša kakovost sekundarnega izobraževanja in strokovnega usposabljanja (SS 8).

     4.     okrepi preusposabljanje dela, da bo bolj prilagodljiv v primeru prelivanja dela in pospeši
            vrnitev k delu žensk srednjih let (SS 8).

     Za doseganje cilja spodbujanja učinkovite konkurence, upoštevajoč posebne značilnosti majhnega
     domačega gospodarstva se Malti priporoča, da:

     5.     si prizadeva povečati konkurenčnost v določenih sektorjih, kot je mrežna industrija, živilska
            industrija                   in                   ladjedelništvo                      (SS 9).

SL                                                    35                                                      SL
 ---pagebreak---      23.      Poljska

     Po močni registrirani rasti v pretežnem delu devetdesetih let je Poljska v letih 2001-2002 doživela
     močno gospodarsko upočasnitev. Ob koncu leta 2002 se je okrevanje postopno okrepilo in v letu se je
     realni BDP pospešil za 3.7 odstotka. V letu 2004 bo rast verjetno dosegla predvideno raven približno
     4.5 odstotkov.

     Kljub neverjetnemu napredku preteklih let se Poljska še vedno sooča z resnimi strukturnimi problemi,
     ki lahko poslabšajo njeno sposobnost, da ostane na poti močne rasti. Stopnja brezposelnosti se je v letu
     1999 hitro dvignila in je zdaj približno na 20 odstotkih, kar je najvišje med državami pristopnicami.
     Vzporedno je očitno upadla stopnja zaposlenosti in skoraj polovica delovnega prebivalstva je brez
     dela. Enakomerno delovanje trga dela ovira vrsta strukturnih problemov, vključno z omejeno
     dovzetnostjo plač na delovne pogoje, odvračanjem od sistema davkov in olajšav, neskladnostjo
     kvalifikacij in nizko geografsko mobilnostjo.

     Od leta 2000 se je poljski davčni položaj bistveno poslabšal, tako zaradi cikličnih dejavnikov, kot tudi
     ublažitve davčne politike. Splošni državni primanjkljaj se je v letu 2000 povečal iz 1.8 odstotka BDP
     na 3.6 odstotka v letu 2002. Do nedavnega so pristojni organi izkazovali določeno nenaklonjenost
     urejanju davčnih problemov, vključno s hitro rastočim razmerjem dolga. Reforma javnih financ, ki jo
     je vlada sprejela v začetku tega leta predvideva bistveno zmanjšanje porabe, vendar pa prelaga
     potrebno davčno prilagoditev na leto 2005.

     Politika na Poljskem bi morala biti usmerjena k cilj dosežku visoke stopnje trajnostne konvergence,
     zlasti glede konsolidacije javnih financ. Poleg tega bi se morala k stabilnosti usmerjena
     makroekonomska politika dopolniti s strukturno reformo za izboljšanje rasti poljske učinkovitosti.
     Sorazmerno nizka stopnja produktivnosti poleg nizkega koriščenja človeških virov omejuje
     zmogljivost poljskega gospodarstva za dvig tako dejanske, kot tudi potencialne rasti proizvodnje. Za
     rešitev te zadeve so potrebna nadaljnja prizadevanja za izboljšanje izobraževanja in sistema
     usposabljanja in ustvarjanje ugodnih pogojev za RR in prevozno tehnologijo. Razen tega zahteva
     gospodarstvo, posebno kmetijski sektor večje preoblikovanje in še vedno tudi ostaja prostor za
     izboljšanje poslovnega okolja. Spričo teh izhodišč se Poljska sooča z naslednjimi izzivi:

     • Nujno reševanje globokih strukturnih problemov na trgu dela,

     • Zagotavljanje trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja in dolgoročne
       trajnosti javnih financ,

     • Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti,

     • Pospeševanje preoblikovanja gospodarstva in privatizacije industrije,

     • Izboljšanje poslovnega okolja.

     Nujno reševanje globokih strukturnih problemov na trgu dela

     Poljska ima najvišjo stopnjo brezposelnosti (19.8 odstotka v letu 2002) in najnižjo stopnjo
     zaposlenosti (51.5 odstotka) med državami pristopnicami. Stopnja zaposlenosti je izjemno nizka med
     starejšimi in mladimi ljudmi. Poleg tega poljski trg dela izkazuje naslednje značilnosti: visoko stopnjo
     brezposelnosti mladine, bistvene regionalne razlike in visok delež brezposelnih na podeželskih
     območjih.

     Enakomerno delovanje trga dela ovirajo številni strukturni problemi. Prvič, odraža koncentracija
     brezposelnih v določenih regijah in med določenimi skupinami delno nepopolno prilagoditev plač
     regionalnim razlikam glede produktivnosti in posameznih stopenj kvalifikacij. Postopek določanja

SL                                                     36                                                       SL
 ---pagebreak---      plač ni prožen in se pri izvajanju discipline plač v podjetjih, ki so v državni lasti in v splošnem
     državnem sektorju do sedaj izkazal za neučinkovitega. Poleg tega je nacionalno določena minimalna
     plača sorazmerno visoka glede na povprečne plače številnih regij in prispeva k vztrajanju visoke
     brezposelnosti med mladimi in nizko kvalificiranimi delavci.

     Drugič, je na Poljskem davek na delo visok, kar v uradnem gospodarstvu ustvarja odpor do dela.
     Razen tega kombinacija učinkov sistema davkov in olajšav prispeva k temu, da je delo oziroma
     vrnitev na delo draga odločitev in potemtakem odvračajo vključevanja na trg dela. Prvi korak k
     izboljšanju privlačnosti dela bi bila zoožitev meril primernosti za invalidske pokojnine in postopna
     odprava olajšav predčasnih upokojitev.

     Tretjič, visoka stopnja brezposelnosti v določeni meri odraža neskladnost kvalifikacij med delovno
     ponudbo in povpraševanjem. Razen tega so stopnje izobrazbe med odraslim prebivalstvom
     sorazmerno nizke. Nedavno so poljski pristojni organi sprožili obsežno reformo sistema
     izobraževanja, da bi se bolje prilagodila zahtevam tržnega gospodarstva. Nenazadnje so tudi
     regionalne razlike zaposlenosti in brezposelnosti posledica nizke geografske mobilnosti, ki bi se lahko
     izboljšala z reformo trga namestitev in izboljšanjem prometne infrastrukture.

     Zagotavljanje trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja in dolgoročne
     trajnosti javnih financ

     Od leta 2000 se je poljski davčni položaj bistveno poslabšal, delno zaradi cikličnih vzrokov. V letu
     2002 je bil splošni državni primanjkljaj 3.6 odstotka BDP in predvideva se, da se bo nadalje povečal
     na 4.1 odstotka v letu 2003. Davčna širitev zadnjih dveh let je v veliki meri posledica ublažitve
     davčnega položaja. Pričakuje se, da bo v letu 2004 davčna politika ostala prociklična. Vlada je
     nedavno sprejela reformo javnih financ, ki v obdobju 2004-2007 predvideva varčevanje v socialni
     porabi in upravnih izdatkih. Zaradi parlamenta ostaja negotovost odobritve celotnega paketa davčne
     reforme. Upravljanje državnega primanjkljaja je pomembno Za vzdrževanje trajnostnega trenutnega
     računa primanjkljaja je pomembno upravljanje državnega primanjkljaja, posebno zaradi sedanjega
     varčevalno-vlagalnega presežka zasebnega sektorja, ki bi se naj v naslednjih letih zelo znižal.

     Močan dvig razmerja državnega dolga od leta 2001 je povzročilo poslabšanje davčnega računa, skupaj
     z upočasnitvijo privatizacije. Čeprav je v skladu z mednarodnimi standardi še vedno sorazmerno nizek
     se raven dolga hitro dviguje in približuje pragu, ki sproža popravljalni mehanizem v skladu z
     določenimi davčnimi pravili poljske ustave in zakona o javnih financah. Dinamika dolga je predmet
     velike zaskrbljenosti, v skladu z rastočimi državnimi potrebami izposoje, izpostavljanju proračuna
     zunanjemu menjalnemu tveganju in tveganjem pogojnih obveznosti.

     Pogojne obveznosti predstavljajo potencialno veliko tveganje trajnosti javnih financ. Pomemben vir
     teh obveznosti je v sektorjih družb, ki so v lasti države in ki potrebujejo preoblikovanje. Rezerva
     neporavnanih garancij se hitro dviguje in bo v naslednjih letih pritiskala na javne finance.

     Demografska struktura na Poljskem je sorazmerno ugodna. Pokojninski sistem je ne glede na to v letu
     1999 prestal veliko reformo, da se prilagodi demografskim spremembam in spremembam delovne sile
     in prepreči posledice predvidenega močnega dviga razmerja starostne odvisnosti (od 18 odstotkov v
     letu 2000 na 50 odstotkov v 2050).

     Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti

     Delovna produktivnost na osebo, zaposleno (v PPS) na Poljskem je bila v letu 2002 manj kot polovico
     EU15 in pod povprečjem novih držav članic, kljub sorazmernim proizvodnim dohodkom v obdobju
     1995-2002 . Iz tega razloga proces dohitevanja še ni zadovoljiv. To sorazmerno nizko stopnjo
     produktivnosti je mogoče razložiti z različnimi dejavniki.

SL                                                     37                                                      SL
 ---pagebreak---      Prvič je visok delež zaposlenosti v kmetijstvu in sicer v sektorju s posebno nizkimi stopnjami
     produktivnosti. Težave novih podjetij bodo rasle in pomanjkanje mobilnosti lahko upočasni prehod
     delavcev iz kmetijstva na druge dejavnosti. Drugič ostaja Poljska pod EU15 povprečjem glede
     pogojev naložb v ICT in RR. Posebno problematična je nizka raven poslovnih naložb v RR (podjetja
     financirajo samo 30 odstotkov celotnih RR izdatkov). Navedeni razlogi vključujejo nezadostno
     sodelovanje med raziskovalnimi ustanovami in podjetji, pomanjkanje visoko kvalificiranega
     človeškega kapitala in dejstvo, da imajo za podjetja kratkoročna finančna presoja prednost pred
     dolgoročnimi interesi. Dvig kvalificiranosti delovne sile se bo dosegel tudi s podpiranjem terciarnega
     izobraževanja in vseživljenjskega učenja. Nizka produktivnost je v resnici povezana s strukturnimi
     problemi na trgu dela, zlasti z neskladnostjo kvalifikacij, pridobljenimi v sistemu izobraževanja in
     tistimi, ki jih zahteva tržni prostor, skupaj s potrebo po naložbah in fizikalno infrastrukturo.

     Pospeševanje preoblikovanja gospodarstva in privatizacije v industriji

     Po slabem začetku je dosegla privatizacija vrhunec v letu 2000 (kot izraženo s FDI, s 5.7 odstotka
     BDP, katerega so dvignile nekatere večje enkratne privatizacijske transakcije), ki se je ponovno
     upočasnila, ko je bilo najbolj privlačno premoženje prodano. V državni lasti ostajajo tradicionalni
     sektorji (med drugim rudarstvo, kemični, obrambni sektorji in železnica). V teh sektorjih je poljska
     vlada pred privatizacijo ugodila politiki konsolidacije, s ciljem vzpostavitve “nacionalnih prvakov” ki
     so sposobni konkurirati na trgu EU. Postopek privatizacije je upočasnil pritisk omejevanja
     kratkoročnega socialnega razdora in pomembno posvetovanje, ki se zahteva s socialnimi partnerji in
     posameznimi ministri. Posledično se je bistveno zmanjšala privlačnost podjetij, ki se privatizirajo, kar
     pogosto odvrne potencialne vlagatelje. Vendar pa obstaja dokaz, da so FDI prilivi prispevali k
     preoblikovanju proizvodnega sektorja in izboljšali izvozno zmogljivost ter distribucijske mreže. To je
     delno zato, ker so strateški vlagatelji v njihova podjetja po privatizaciji injicirali izdaten lastniški
     kapital in kvalifikacije ter know-how izkušnje, kar je privedlo do velikih dobičkov proizvodnje.

     Začela se je liberalizacija energetskega in plinskega sektorja. Lokalne storitve in storitve
     telekomunikacij na daljavo so se popolnoma liberalizirale v januarju 2002 in mednarodne storitve v
     letu 2003. Vendar raven konkurenčnosti v mrežnih industrijah ni zadovoljiva. V plinskem sektorju
     trenutno sploh ni nobenega ločevanja. Lastnik je v telekomunikacijah obdržal prevladujoč položaj na
     trgu. Cene mednarodnih klicev so med najvišjimi. Razen tega je urad za konkurenco lastnika večkrat
     obsodil, da izkorišča svoj prevladujoč položaj na škodo konkurentov.

     Državna pomoč ostaja visoka (v obliki davčnih in dolgov socialne varnosti) in višje dolgove, kot druge
     družbe imajo podjetja v državni lasti, kar škoduje financam teh družb. Po registraciji izvršb so bili
     ugotovljeni primanjkljaji pri upravljanju pomoči reševanja in preoblikovanja, kot tudi pri pomoči za
     raziskovanje in razvoj.

     Izboljšanje poslovnega okolja

     Zaradi nedavnih reform je Poljska bistveno napredovala pri razvoju MSP sektorja. Zlasti je bil
     vzpostavljen nov register podjetij, ki za podjetja od 1. januarja 2004 uvaja “vse na enem mestu”. Od
     januarja 2004 je v uporabi tudi enojen 19 odstoten korporacijski davek. V letu 2003 je bil končno
     sprejet zakon o solventnosti, ki je uskladil stečajni okvir z zahtevami modernega tržnega gospodarstva.
     MSP sektor predstavlja približno dve tretjini zaposlenosti in polovico BDP ter izvoza na Poljsko.
     Vendar se MSP nadalje sooča z naraščajočimi težavami. Kljub nedavnim reformam, ki podpirajo
     podjetništvo ostaja velikost podjetij majhna in podjetniška klima se še vedno lahko bolj izboljša. To je
     zaradi pomanjkanja človeškega kapitala, delovne mobilnosti, premalo razvite infrastrukture (zlasti cest
     in telekomunikacijskih mrež), visokega davčnega bremena (še posebno prispevki socialne varnosti) in
     ovir likvidnosti. Ti dejavniki omejujejo ustanavljanje in rast družb. Iz tega razloga obstaja
     zaskrbljenost, da bodo ravno omenjeni problemi tujim vlagateljem zmanjšali privlačnost Poljske
     (FDI).

SL                                                     38                                                       SL
 ---pagebreak---      Specifična priporočila Poljski

     Uspešno soočenje z zgoraj opisanimi izzivi zahteva obsežne strukturne reforme, kakor so opredeljene
     v splošnih smernicah (SS) v delu I Splošnih smernic gospodarske politike.

     Za doseganje cilja nujnega reševanja globokih strukturnih problemov na trgu dela se Poljski priporoča,
     da:

     1.      poveča prožnost postopka določanja plač, da zagotovi, da bodo plače bolje odražale razlike
             produktivnosti kvalifikacij, družb in regij (SS 5).

     2.      zmanjša davčne ovire dela, skupaj s prizadevanji širitve davčne osnove dela in izboljša
             učinkovitost pobiranja davkov ter izvršilni sistem in preoblikuje sistem davkov in olajšav, da
             odpravi finančno nenaklonjenost delu, še posebno velike zanke neaktivnosti poročenih parov
             in poveča učinkovitost socialne porabe (SS 4).

     3.      okrepi ponudbo dela, s prizadevanji boljše prilagoditve kvalifikacij delovne sile zahtevam trga
             delovne sile in odpravi ovire regionalne mobilnosti, zlasti z reformami trga namestitev in
             izboljšanjem prometne infrastrukture (SS 7 in 13).

     Za doseganje cilja zagotavljanja trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja in
     dolgoročno trajnost javnih financ se Poljski priporoča, da:

     4.      verodostojno in trajnostno zniža splošni državni primanjkljaj, v okvirju večletnega obdobja, v
             skladu s sklepi Sveta, v smislu bodočega opravljanja nadzora proračuna (SS 1 in 2).

     5.      nadzira reformo pokojninskega sistema, da odvrne predvideno zvišanje razmerja starostne
             odvisnosti in sprejme ukrepe za znižanje davčnega tveganja, ki izvira iz rastočih rezerv
             pogojni obveznosti (SS 15 in 16).

     Za doseganje cilja izboljšanja pogojev rasti produktivnosti se Poljski priporoča, da:

     6.      zasleduje in okrepi prizadevanja izboljšanja učinkovitosti in kakovosti izobraževanja ter
             sistema usposabljanja in njihovo dovzetnost na spreminjanje kvalifikacijskih zahtev (SS 13).

     7.      podpira RR in inovacije, zlasti v poslovnem sektorju in prenos znanja s FDI (SS 13).

     Za doseganje cilja pospeševanja preoblikovanja gospodarstva in privatizacije v industriji se Poljski
     priporoča, da:

     8.      zniža celotno raven državne pomoči, medtem ko preusmeri pomoč k horizontalnim ciljem
             (SS 9 in 14).

     9.      spodbuja vstop na trg in učinkovitost konkurence v mrežnih industrijah, medtem ko zasleduje
             večjo povezanost nacionalnih trgov (SS 9).

     Za doseganje cilja izboljšanja poslovnega okolja se Poljski priporoča, da:

     10.     nadaljuje z zmanjševanjem administrativnih ovir, poenostavitvijo ureditve in podpira rast
             MSP, zlasti z izboljšanjem dostopa do financ (SS 11).

SL                                                      39                                                     SL
 ---pagebreak---      24.      Slovaška

     Po upočasnitvi stabilizacije v letu 1998 se je rast slovaškega BDP enakomerno pospešila in v letu 2003
     presegla 4 odstotke, drugo leto zapovrstjo. Kljub temu proizvodnja ocenjenega potenciala ni v celoti
     dosegla.

     Rast proizvodnje je bila podprta z okrepljenimi reformami. Glavni primeri so bili preoblikovanje in
     privatizacija bančnega in ne-finančnega sektorja. Vendar to ni bilo brez stroškov: stopnja
     brezposelnosti se je v letu 2001 dvignila na več kot 19 odstotkov in še vedno znaša približno 17
     odstotkov. Številni primanjkljaji na trgu dela – opazno pomanjkanje regionalne mobilnosti,
     nenaklonjenost sistemu olajšav, neprožnost plač in neskladnost kvalifikacij – ovirajo ponovno
     zmogljivost reabsorbcije, ki se zdaj rešuje sama.

     Reforme javnih financ so bile tudi do nedavnega zelo omejene in se je splošni državni primanjkljaj v
     letu volitev 2002 gibal na več kot 7 odstotkih BDP. Širok davčni položaj je prispeval k dvigu
     domačega povpraševanja in rastoči, k potrošnji usmerjeni širitvi trenutnega računa primanjkljaja na
     več kot 8 odstotkov BDP. Vladajoča vlada je z letom 2002 začela reševati osnovne vzroke davčnega
     primanjkljaja in na ta način podpirati bistveno zoožitev trenutnega računa primanjkljaja v letu 2003.

     Politika Slovaške bi morala biti usmerjena k dosežku visoke stopnje trajnostne konvergence, posebno
     glede konsolidacije javnih financ. Tako nadaljnja konsolidacija javnih financ, kot tudi rešitev
     nezadostnega koriščenja slovaških človeških virov morata podpirati politiko, ki prispeva k ohranjanju
     močne rasti proizvodnje v srednjeročnem in dolgoročnem obdobju. To zahteva zlasti krepitev in
     raznolikost rasti ter zaposlitveno osnovo, pospeševanje podjetniške klime z izboljšanim pravnim
     okvirjem in sodno ter upravno storitveno sposobnost. Nadalje se mora dvigniti stopnja produktivnosti
     in Slovaška pripraviti na svoj morebitni prehod na gospodarstvo znanja. Spričo teh izhodišč se
     Slovaška sooča s štirimi poglavitnimi izzivi:

     • Zagotavljanje nadaljnjega trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja,

     • Nadaljevanje reševanja globokih strukturnih problemov na trgu dela,

     • Izboljšanje poslovnega okolja in podpiranje podjetništva,

     • Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti.

     Zagotavljanje nadaljnjega trajnostnega znižanja splošnega državnega primanjkljaja

     Splošni državni primanjkljaj se je iz 7.2 odstotka BDP v letu 2002 znižal na ocenjenih 5 odstotkov
     BDP v letu 2003 in na ta način podprl omejevanje trenutnega računa primanjkljaja. Že je bil sprejet
     velik del obsežnega zapisnika reform javnih financ. Te reforme bodo podprle nadaljnja znižanja
     primanjkljaja in prispevale k vzdrževanju trenutnega računa primanjkljaja v vzdržnem območju, če bi
     zasebni neto prihranki ponovno postali manj ugodni. Obseg in hitrost reform je bil neverjeten. Vendar
     tudi vodijo do pomembnih negotovosti glede izvrševanja proračuna v letu 2004 in kasneje. Tveganja
     izvirajo posebno iz osnovne narave davčnih reform, predvsem z uvedbo pavšalne davčne stopnje na
     dohodek v višini 19 odstotkov za podjetnike in posameznike. Te reforme vodijo do negotovosti
     predvidevanja dohodkov. Negotovosti ostajajo tudi glede odhodkov, vključno z upoštevanjem
     nadaljnjih zdravstvenih ukrepov. Poleg tega se bistveni del načrtovanega znižanja odhodkov opira na
     nižje načrtovane postavke, ki temeljijo na enakomerni nominalni konvergenci.

     Nadaljevanje reševanja globokih strukturnih problemov na trgu dela

     Slovaška ima med državami pristopnicami eno najnižjih stopenj zaposlenosti (okrog 57 odstotkov) in
     drugo najvišjo stopnjo brezposelnosti (trenutno okrog 17 odstotkov). Zaposlenost je posebno nizka v
     starostni skupini nad 55 let. Brezposelnost je zgoščena med mladimi (pod 24) in nizko kvalificiranimi

SL                                                    40                                                      SL
 ---pagebreak---      delavci. Regionalne razlike so velike. Osnovna strukturna pomanjkanja na trgu dela imajo več vidikov
     in se zdaj bolj odločno obravnavajo.

     Spodbude za delo in zapustitev neuradnega sektorja se krepijo z reformo sistema olajšav socialne
     varnosti in pokojninsko reformo, vključno z naraščanjem upokojitvene starosti na še vedno
     sorazmerno nizko stopnjo 62 let. Regionalna mobilnost se povečuje s finančno podporo tistim, ki se
     redno vozijo v službo in olajšavami namestitve, vendar nadalje ostaja omejena na prometno
     infrastrukturo in delovanje trga namestitev, ki se le postopno izboljšujeta. Čeprav se krepijo ukrepi
     preusposabljanja je posebno neskladnost kvalifikacij ovira za ponovno vključevanje dolgotrajno
     brezposelnih. K vztrajni brezposelnosti mladih prispeva še vedno nizka formacija izobraževalnega
     sistema z zahtevami tržnega gospodarstva.

     Odpiranje delovnih mest pospešujejo nedavne spremembe delovnega zakona, ki dovoljujejo večjo
     prožnost delovnih razmerij. Vendar mehanizem določanja plač še ni dovolj prožen in nezadostno
     zadovoljuje posebne podjetniške pogoje. V nasprotju s tem ciljem poteka zlasti možnost upravnih
     širitev kolektivnih plačnih pogodb podjetjem, ki niso sodelovala v pogajanjih. Razen tega imajo lahko
     minimalne plače negativni učinek na povpraševanje dela in nezadostno odražajo lokalne pogoje trga
     dela.

     Slovaška težko dosegljiva reforma dohodnine, ki je v veljavi od začetka leta 2004, bo okrepila tako
     odpiranje delovnih mest, kot tudi pripravljenost do dela. V nasprotju,s tem so se združene stopnje
     zdravstvenih in socialnih prispevkov znižale na še vedno visoko stopnjo skoraj 48 odstotkov bruto
     plače.

     Izboljšanje poslovnega okolja in podpiranje podjetništva

     Vlada je v zadnjih letih uvedla številne ukrepe za izboljšanje poslovnega okolja. Postopek ustanovitve
     novega podjetja se je bistveno poenostavil in skrajšal. Pripravlja se nova stečajna zakonodaja, ki bi naj
     nadomestila sedanji sistem, v skladu s katerim je stečajni postopek izredno dolg in dejansko ne
     dopušča nobenega prostora za preoblikovanje družb, ki so v težavah. Poslovno okolje se je nadalje
     okrepilo z bistveno pospešitvijo liberalizacije cen v letu 2003 in uvedbo novega zavarovalnega
     zakona.

     Kljub tem izboljšavam še vedno obstajajo bistvene ovire podjetništva na Slovaškem. Celotna stopnja
     nastanka novih podjetij je sorazmerno nizka. Stopnja pravne negotovosti ostaja glede na pregled
     podjetij glavna slabost. To izvira iz pogosto nezadostnega in negotovega pravnega okvirja in posebno
     slabe pravne izvršljivosti, ki pogosto trpi zaradi pomanjkanja kakovosti, pravočasnosti in
     transparentnosti.

     Izboljšanje pogojev rasti produktivnosti

     Medtem ko se ohranja sorazmerno visoka rast delovne produktivnosti je raven produktivnosti še vedno
     nizka (okrog 58 odstotkov EU povprečja v letu 2003). Dejavniki, ki prispevajo k temu stanju so
     pomanjkanje prožnosti sistema izobraževanja, skupaj z odhodki, RR in dejavnostjo inovacij.

     Sistem izobraževanja ne ustreza primerno potrebam trga dela. To je posebno v primeru sekundarnega
     šolanja, ki pogosto proizvede diplomirane študente z neuporabnimi kvalifikacijami. Poleg tega je zelo
     nizek delež terciranih diplomiranih študentov. Visok delež dolgotrajno brezposelnih predstavlja
     dodaten izziv strokovnim programom in programom usposabljanja. Nadalje so v letu 2001
     izdatkiizobraževanja padli na eno najnižjih stopenj med novimi državami članicami. V skladu s temi
     problemi je vlada naredila prve korake k racionalizaciji sistema, z izboljšanjem učinkovitosti in
     povečanjem sredstev financiranja.

     V letu 2002 so izdatki RR predstavljali le 0.59 odstotka BDP, manj kot v večini pristopnih držav. Zelo
     nizka je dejavnost inovacij, ki se ocenjuje po številu patentnih prijav. Vlada je sprejela nekaj ukrepov

SL                                                      41                                                       SL
 ---pagebreak---      za izboljšanje stanja RR (npr. z izboljšanjem pravnega okvirja za RR), in si prizadeva zvišati javna
     finančna sredstva, ki bodo razpoložljiva za RR.

     Specifična priporočila Slovaški

     Uspešno soočenje z zgoraj opisanimi izzivi zahteva obsežne strukturne reforme, kakor so opredeljene
     v splošnih smernicah (SS) v Delu I Splošnih smernicah gospodarske politike.

     Za doseganje cilja trajnostnega zniževanja splošnega državnega primanjkljaja se Slovaški priporoča,
     da:

     1.      verodostojno in trajnostno zniža splošni državni primanjkljaj, v okvirju večletnega obdobja, v
             skladu s sklepi Sveta, v smislu bodočega opravljanja nadzora proračuna (SS 1).

     Za doseganje cilja reševanja globokih strukturnih problemov na trgu dela se Slovaški priporoča, da:

     2.      okrepi ponudbo dela z odpravo ovir regionalne mobilnosti in z zmanjšanjem neskladnosti
             kvalifikacij in na ta način zagotovi učinkovitost ukrepov preusposabljanja in drugih aktivnih
             delovno tržnih politik (SS 4, 7 in 8).

     3.      sproži dodatno povpraševanje dela z dopustitvijo večje prožnosti mehanizma določanja plač
             (SS 5 in 18).

     4.      zniža visoke kombinirane stopnje zdravstvenih in socialnih prispevkov, z opazovanjem
             skupnih proračunskih konsolidacijskih pritiskov, zlasti pri ukrepih reform dodatnega sistema
             zdravstvenega varstva in ob upoštevanju dodatnih sprememb stebra sprotnega prispevnega
             kritja pokojninskega sistema, zlasti nadaljnjega starostnega naraščanja (SS 4 in 16). l

     Za doseganje cilja izboljšanja poslovne klime in podpiranja podjetništva se Slovaški priporoča, da:

     5.      okrepi zakonodajni okvir, ki podpira podjetništvo in izboljša njegovo izvršljivost, zlasti s
             sprejemom nove stečajne zakonodaje in povečanjem zmogljivosti ter transparentnosti sodnega
             sistema (SS 11 in 12).

     Za doseganje cilja izboljšanja pogojev rasti produktivnosti se Slovaški priporoča, da:

     6.      izboljša učinkovitost in kakovost izobraževanja in sistema usposabljanja in njegovo
             dovzetnost na zahteve spreminjanja kvalifikacij (SS 13).

     7.      spodbuja    RR     in   inovacije    ter   podpira    prenos    znanja   s       FDI   (SS    13).

SL                                                      42                                                        SL
 ---pagebreak---      25.      Slovenija

     V minulem desetletju je Slovenija izkazala stabilno rast; realna vrednost BDP raste po stopnji od 3 do
     5 odstotkov že od leta 1993. Po nedavni upočasnitvi je pričakovati, da se bo rast BDP pobrala in se
     postopoma približala potencialni rasti proizvodnje, ki je ocenjena na približno 4 odstotke.

     Navzlic splošni trdnosti gospodarstva in hvalevrednim dosežkom na številnih področjih, so določene
     šibkosti še vedno prisotne. V zadnjih dveh letih je inflacija občutno upadla, kljub temu pa ostaja
     razmeroma visoka (5,7 odstotka leta 2003), zato še vedno ostaja nekoliko zaskrbljujoča in se uvršča
     med poglavitne politične naloge. Vlada je oblikovala ustrezno politiko trajnostnega zniževanja
     inflacije, s ciljem ustvariti pogoje za uspešen vstop v EU. V skladu s tem izvaja strukturne reforme,
     katerih cilj je pospešiti liberalizacijo cen. Vladno nadzorovane cene trenutno tvorijo 16 odstotkov CPI
     – kar je najmanjši delež med vsemi državami pristopnicami. Spričo neučinkovite konkurence v
     sektorju javnih gospodarskih služb in nezadostne prilagodljivosti tako finančnega sektorja kot trga
     dela, pa bo treba na potrditev trajnostnega zniževanja inflacije še počakati.

     Proces prestrukturiranja gospodarstva je vplival negativno na razmere na trgu dela; v obdobju 1996-
     2000 je stopnja zaposlenosti v predelovalni industriji doživela strmoglav padec. Prehod delovne sile iz
     tega sektorja v storitveni sektor je omilil gospodarske in socialne težave, skupno rast nezaposlenosti pa
     je upočasnil ukrep predčasnega upokojevanja. Čeprav so razmere na trgu dela v splošnem pozitivne,
     so strukturni problemi brezposelnosti še vedno prisotni. Delež dolgotrajne brezposelnosti je visok,
     zlasti med starejšimi, nizko kvalificiranimi osebami. Skrb zbujajoča je tudi nizka stopnja zaposlenosti
     med delavci, starejšimi od 55 let, zlasti v povezavi z vsesplošnim pojavom staranja prebivalstva.

     Za ustvarjanje potrebnih zaposlitvenih možnosti in povečevanje vključenosti različnih skupin v trg
     dela, kar bi v prihodnosti izboljšalo gospodarske rezultate, je treba nadaljevati prizadevanja za
     promocijo podjetništva, spodbujanje inovacijskih zmogljivosti poslovnega sektorja in krepitev
     učinkovite konkurence v vseh segmentih gospodarstva. Gospodarske in ostale politike v Sloveniji bi
     kazalo usmeriti v doseganje visoke stopnje trajnostne konvergence. Spričo teh izhodišč se Slovenija
     sooča s štirimi poglavitnimi izzivi:

     • Trajnostno zniževanje inflacije,

     • Povečanje stopnje zaposlenosti, zlasti starejših delavcev,

     • Izboljšanje razmer za trajnostno rast produktivnosti,

     • Pospeševanje razvoja učinkovite konkurence v vseh segmentih gospodarstva, zlasti v mrežnih
       industrijah.

SL                                                      43                                                       SL
 ---pagebreak---      Trajnostno zniževanje inflacije

     Čeprav se inflacija znižuje, je še vedno razmeroma visoka. Leta 2003 je stopnja inflacije znašala 5,7
     odstotka, kar je precejšnje zmanjšanje v primerjavi s 7,5 odstotka leto poprej. Trenutno upadanje
     inflacije je spodbudno, čeprav se zdi, da je delno posledica posebnih dejavnikov, ki so povezani z
     omejitvami vladno nadzorovanih cen in posrednimi davki, kakor tudi s pogostimi korekcijami
     bencinskih trošarin. Inflacijske pritiske še naprej ustvarjajo pomanjkanje konkurence v različnih
     sektorjih, neprilagodljivi trgi delovne sile in še vedno razširjeni mehanizmi indeksacije. K trdoživosti
     inflacije prispevajo tudi drugi pomembni dejavniki; ohlapna denarna politika in stalna depreciacija
     slovenske denarne enote, ki se je sicer zdaj umirila, prispevata k vztrajnosti inflacije.

     Vlada je brzdanje inflacije zastavila kot prednostno nalogo v predpristopnem obdobju in v skladu s
     tem sprejela usklajene protiinflacijske ukrepe. Uvedla je celovit načrt nadzorovanja cen, ki preprečuje,
     da bi vladno nadzorovane cene in davčne spremembe prekoračile ciljno stopnjo inflacije ob koncu
     leta. Kar se tiče cilja nadaljnjega uveljavljanja posplošene deindeksacije gospodarstva, je bil narejen
     korak naprej leta 2003, in sicer v obliki uradne odprave indeksacije obrestne mere ("temeljna obrestna
     mera" ali TOM) in socialnega sporazuma o novi metodi usklajevanja plač. Za plače v javnem sektorju
     je bila uvedena dolgoročno usmerjena indeksacija, ki je začela veljati julija 2004, medtem ko je treba o
     podobni politiki v zasebnem sektorju šele doseči dogovor. Poleg tega je treba usklajeno uravnotežiti
     tudi področje javnih financ. Nujno je tudi hitrejše izvajanje strukturnih reform, s ciljem doseči
     trajnostno zniževanje inflacije in boljše gospodarske rezultate.

     Povečanje stopnje zaposlenosti, zlasti starejših delavcev

     Stopnja zaposlenosti v Sloveniji, ki je bila s 63,4 odstotka leta 2002 blizu povprečja v EU, je ena od
     najvišjih v državah pristopnicah. Stopnja brezposelnosti, ki nenehno upada že od leta 1998 in se je leta
     2002 ustavila pri 6,0 odstotka, se tudi uvršča med najnižjimi v skupini držav pristopnic. Vendar pa
     ostaja dolgotrajna brezposelnost s 60 odstotki še vedno visoka, zlasti med starejšimi, nizko
     kvalificiranimi delavci, starejšimi od 55 let. Skupaj z drugimi strukturnimi neskladji na trgu delovne
     sile (brezposelnost med mladimi, brezposelnost invalidov, občutna razlika med deležem brezposelnih
     moških in deležem brezposelnih žensk, nizka stopnja izobrazbe nezaposlenih, velika razhajanja med
     regijami) je bilo povečanje stopnje zaposlenosti med starejšimi določeno kot ena od pomembnejših
     nalog v prihodnosti. Leta 2002 je stopnja brezposelnosti oseb, starih med 55 in 64 let, znašala 3
     odstotke, stopnja zaposlenosti pa je bila 24,5 odstotka, kar je zelo nizek delež v primerjavi s
     povprečjem EU, ki znaša 40,1 odstotka. To je posledica nizke upokojitvene starosti, ki je leta 2001 v
     povprečju znašala samo 57 let. Prestrukturiranje gospodarstva je potisnilo v upokojitev (ali
     brezposelnost) razmeroma mlade ljudi. Pokojninska reforme, uvedena leta 2000, je upokojitveno
     starost že rahlo zvišala. Kljub temu pa učinki te reforme ne bodo vidni takoj, saj bodo na porast
     stopnje zaposlenosti starejših oseb vplivali postopoma. Pričakovati je, da bo razlika med stopnjo
     zaposlenosti starejših ljudi v Sloveniji in stopnjo zaposlenosti starejših v EU, še naprej precejšnja.

     Spričo tega mora biti politika zaposlovanja usmerjena predvsem v odpravljanje težav, ki izhajajo iz
     nezaposlenosti starejših ljudi, ter v spodbujanje dejavnih oblik povečevanja njihove zaposljivosti. To
     je zlasti pomembno z vidika vse večjih tveganj neznosnih finančnih obremenitev, ki so posledica
     neugodnih demografskih gibanj. Napovedi kažejo, da bo delež vzdrževanih starejših ljudi zrasel z 20
     odstotkov leta 2000 na 38 odstotkov leta 2025, leta 2050 pa celo na 66 odstotkov. Nadalje,
     spodbujanje dela kot takega in aktivnega življenjskega sloga je nujen predpogoj v okviru boja proti
     revščini in socialni izključenosti.

     Izboljšanje pogojev za trajnostno rast produktivnosti

     Čeprav se stopnja produktivnosti uvršča na drugo najvišje mesto med novimi državami članicami, je
     še vedno občutno pod povprečjem EU-15 (69,5 odstotka leta 2003). Rast produktivnosti dela v
     Sloveniji je bila razmeroma visoka v obdobju 1995-1999, ko je produktivnost v povprečju rasla po

SL                                                     44                                                       SL
 ---pagebreak---      letni stopnji 4,8 odstotka. Od takrat naprej se je upočasnila (povprečno 2 odstotka na leto v obdobju
     1999-2002), kar Slovenijo uvršča na rep lestvice držav pristopnic v tem obdobju. Hitrejšo rast
     produktivnosti potencialno zavirata dva elementa:

     Kot prvo, podjetniška dejavnost aktivnega prebivalstva ostaja na razmeroma nizki ravni, zlasti zaradi
     še vedno visokih administrativnih ovir, ki zavirajo tako ustanavljanje novih podjetij kot poslovanje
     obstoječih podjetij. Določena prizadevanja za poenostavitev postopkov ustanavljanja podjetij so bila
     že vložena. Kljub temu pa je še precej prostora za izboljšanje poslovne zakonodaje in
     administrativnega okolja, saj je še vedno čutiti razprostranjenost birokratskih in dolgotrajnih
     postopkov, kakor tudi težav pri nakupu zemljišč za industrijsko rabo.

     Druga ovira je slaba učinkovitost izdatkov za raziskave in razvoj, in sicer v smislu prenosa znanja v
     poslovni sektor, patentiranja in inovacij na področju razvoja izdelkov in poslovnih procesov. Slovenija
     je z 1,6 odstotka BDP porabe za raziskave in razvoj leta 2001 na čelu novih držav članic, še vedno pa
     zaostaja za povprečjem EU. Slovenija je uvrščena na najvišje mesto tudi po številu patentnih prijav,
     poslanih Evropskemu uradu za patente, vendar so njeni dosežki na tem področju (41 na milijon
     prebivalcev v letu 2001) še vedno precej pod povprečjem EU. Poleg tega je delež raziskovalcev,
     zaposlenih v poslovnem sektorju, v primerjavi z javnim sektorjem razmeroma majhen (ena tretjina v
     primerjavi z dvema tretjinama), za povrhu pa je zaznati tudi šibko inovacijska dejavnost v sektorju
     visokih tehnologij.

     Pospeševanje razvoja učinkovite konkurence v vseh segmentih gospodarstva, zlasti v
     mrežnih industrijah.

     Slovenija nadaljuje po poti vse večje liberalizacije blagovnih trgov in mrežnih industrij, pri čemer pa
     je treba učinkovitost konkurence še povečati. Zlasti Uradu za varstvo konkurence so bile dodeljene
     ustrezne pristojnosti za izvajanje nadzora nad omejevalnimi sporazumi in kakršno koli zlorabo
     prevladujočega položaja in združitev, vendar so njegove upravne zmogljivosti v smislu finančnih in
     človeških virov premajhne, da bi lahko zagotovile ustrezno delovanje urada. Poleg tega sedanja
     zakonodaja uradu ne dovoljuje, da določi denarne kazni, ki bi kršitelje odvrnile od protikonkurenčnega
     obnašanja.

     V zadnjih letih je Slovenija začela liberalizirati svoje mrežne industrije. Na področju telekomunikacij
     se je zakonsko odpiranje trga začelo leta 2001, neodvisna agencija, pristojna za nadzor tega področja,
     pa je bila ustanovljena leta 2002. Kljub temu pa v notranjem prometu stacionarne telefonije še ni
     učinkovite konkurence, saj ima nacionalni operater še vedno v lasti 100 odstotni tržni delež. Visoka
     cena medomrežnih povezav, skupaj z reguliranimi nizkimi cenami klicev tako v lokalnem kot
     notranjem državnem prometu, je glavna ovira za vstop novih operaterjev na trg stacionarne telefonije.
     Kar se tiče energetskega sektorja, imajo veliki porabniki električne energije (66 odstotkov električne
     porabe v Sloveniji) možnost svobodne izbire dobavitelja, tako da lahko največji porabniki kupujejo
     električno energijo iz drugih držav že od leta 2002. Dejstvo pa je, da je obseg mednarodnih menjav
     omejen na največ 20 odstotkov skupne porabe električne energije. V sektorju plina imajo največji
     porabniki možnost svobodne izbire dobavitelja (z deležem 50 odstotkov porabe plina v Sloveniji) od
     1. januarja 2003, vendar v praksi ne morejo preiti na drugega dobavitelja zaradi dolgoročnih pogodb s
     trenutnim dobaviteljem, ki se raztezajo do leta 2007.

     Specifična priporočila za Slovenijo

     Uspešno soočenje z zgoraj opisanimi izzivi zahteva obsežne strukturne reforme, kakor so opredeljene
     v splošnih smernicah (SS) v Delu I Splošnih smernicah gospodarske politike.

     Za doseganje cilja trajnostnega zniževanja inflacije se Sloveniji priporoča, da

     1.       pospeši strukturne reforme, usmerjene v liberalizacijo vladno nadzorovanih cen, in
              nadaljuje izvajanje deindeksacije, zlasti mehanizma za določanje plač (SS 5).

SL                                                      45                                                     SL
 ---pagebreak---      Za doseganje cilja zniževanja stopnje brezposelnosti, zlasti starejših delavcev, se Sloveniji priporoča,
     da:

     2.       pregleda sistem davkov in olajšav, s poudarkom na vključevanje starejših ljudi v trg dela, ter
              vnovič ovrednoti ukrepe, ki spodbujajo aktivni življenjski slog starejših ljudi na podlagi
              vseživljenjskih izobraževalnih dejavnosti, kakor tudi da poskuša odpraviti neskladja med
              pogoji za delo za določen čas in pogoji za delo za nedoločen čas (SS 4, 8).

     Za doseganje cilja trajnostnega povečevanja produktivnosti se Sloveniji priporoča, da:

     3.       še naprej zmanjšuje čas in stroške, potrebne za ustanovitev novega podjetja, ter poenostavi
              upravne postopke, ki ovirajo podjetja (SS 11).

     4.       spodbuja raziskovanje in razvoj v poslovnem sektorju in izboljšuje kakovost terciarne
              stopnje izobraževalnega sistema (SS 13).

     Za doseganje cilja pospeševanja razvoja učinkovite konkurence v vseh segmentih gospodarstva, zlasti
     v mrežnih industrijah, se Sloveniji priporoča, da:

     5.       okrepi upravne zmogljivosti Urada za varstvo konkurence ter olajša vstop novih
              konkurentov v omrežni gospodarski panogi in nakup zemljišč za industrijsko rabo
              (SS 9).

SL                                                     46                                                       SL