Pomembno pravno obvestilo

|

52005SC0231

Priporočilo za Mnenje Sveta v skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Latvije, 2004–2007  /* SEK/2005/0231 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 16.2.2005SEK(2005) 231 končnoPriporočilo zaMNENJE SVETAv skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Latvije, 2004–2007(predložena s strani Komisije)  OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMUredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1] določa, da morajo nesodelujoče države članice, torej tiste, ki niso sprejele enotne valute, Svetu in Komisiji predložiti konvergenčne programe. V skladu s členom 9 te uredbe mora Svet proučiti vse konvergenčne programe na podlagi ocen, ki sta jih pripravila Komisija in Odbor, ustanovljen na podlagi člena 114 Pogodbe (Ekonomsko-finančni odbor). Potem ko prouči program, mora Svet na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom podati mnenje. V skladu z Uredbo morajo države članice predložiti letne dopolnitve svojih konvergenčnih programov, ki jih lahko Svet prav tako prouči v skladu z istimi postopki.Deset držav, ki se je pridružilo EU 1. maja 2004, ne sodeluje v enotni valuti. Obvezale so se, da bodo predložile svoje konvergenčne programe do 15. maja 2004, njihovo prvo dopolnitev pa proti koncu leta 2004.Prvi konvergenčni program Latvije, ki je obravnaval obdobje 2004–2007, je bil predložen 14. maja 2004, Svet pa ga je ocenil 5. julija 2004. Latvija je predložila dopolnitev svojega konvergenčnega programa 30. decembra 2004. Službe Komisije so izdelale tehnično oceno te dopolnitve ob upoštevanju rezultatov gospodarskih napovedi služb Komisije iz jeseni 2004 ter ob upoštevanju kodeksa ravnanja[2], skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje potencialnih rezultatov, priporočil v širših smernicah ekonomskih politik za obdobje 2003–2005 ter načel, določenih v Sporočilu Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu z dne 27. novembra 2002 o okrepitvi usklajevanja proračunskih politik[3]. Iz te ocene izhaja naslednje:-  Prvo dopolnitev konvergenčnega programa Latvije, ki obravnava obdobje 2004–2007, je latvijski Kabinet ministrov sprejel 28. decembra in je bila predložena Evropski komisiji 30. decembra 2004. Program temelji na gospodarskih projekcijah iz zakona o proračunu za leto 2005, ki je bil predložen Parlamentu 13. decembra 2004 in ga je Parlament sprejel 20. decembra. Dopolnitev programa na splošno ustreza zahtevam po podatkih iz „kodeksa ravnanja o vsebini in obliki programov stabilnosti in konvergenčnih programov“. Vendar je treba izboljšati razvrščanje podatkov o sestavi javnofinančnih prihodkov in izdatkov po ESR95.-  V dopolnitvi se ocenjuje, da je rast BDP za leto 2004 znašala 8,1 %, in predvideva, da bo za leto 2005 znašala 6,7 %, saj domače povpraševanje, zlasti naložbe in zasebna poraba, še naprej močno narašča. Za leti 2006 in 2007 je zastavljena rast BDP le rahlo nižja (6,5 % v obeh letih). Okrepila se je rast izvoza, kar odraža svetovno gospodarsko okrevanje in pozitiven vpliv pristopa Latvije k EU; vendar jo je prehitela rast uvoza, ki spremlja hiter vzpon domačega povpraševanja. Predvideva se, da bo prispevek neto izvoza trenutno negativen in da se bo obsežni primanjkljaj tekočega računa le malo zmanjšal. Brezposelnost se bo predvidoma le postopoma zmanjšala kljub močni rasti gospodarske dejavnosti. Na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov je na splošno videti, da je makroekonomski scenarij uresničljiv, in je na splošno v skladu z oceno služb Komisije, vključno z napovedjo iz jeseni 2004.-  Da bi Banka Latvije dosegla svoj cilj, tj. stabilnost cen, je valuta (lats) od leta 1994 vezana na posebne pravice črpanja ob običajnem razponu nihanja v obsegu ± 1 % od osrednjega tečaja. Latvijski organi načrtujejo vstop v MDT II v začetku leta 2005 in sprejetje eura ne prej kot 1. januarja 2008. Kot korak v tej strategiji je bil 1. januarja 2005 lats namesto na posebne pravice črpanja po tržnih obrestnih merah vezan na euro, ob običajnem razponu nihanja spet v obsegu ± 1 % od novega osrednjega tečaja. Po vezavi na euro so se medbančne obrestne mere lokalne valute znižale in približale stopnjam euroobmočja. Donos dolgoročnih obveznic glede na euroobmočje je v letu 2004 nihal v obsegu premije v višini 0,5–1 odstotne točke. Do leta 2003 je bila inflacija po HICP sorazmerno nizka. Vendar se je v letu 2004 znatno povečala in dosegla avgusta najvišjo vrednost v višini 7,8 %, preden se je v zadnjem četrtletju rahlo znižala ter za leto v povprečju znašala 6,2 %. Latvijski organi menijo, da je bil takšen razvoj inflacije leta 2004 začasen; pričakujejo, da se bo inflacija po CPI s 6,2 % v letu 2004 znižala na 3,0 % v letu 2006. Na inflacijo bodo v letu 2005 še naprej vplivali višanje upravno določenih cen in usklajevalni ukrepi stopenj posrednih davkov. Kljub temu bi se morala po zaslugi ugodnih temeljnih vplivov in pod pogojem, da ne pride do pregrevanja, inflacija postopoma znižati, čeprav je verjetno, da bo rahlo višja od tiste, ki jo predvidevajo državni organi.-  Cilj dopolnitve programa je ohraniti primanjkljaj pod referenčno vrednostjo 3 % BDP v vsakem programskem letu, pri čemer naj bi se javnofinančni primanjkljaj postopoma zmanjšal z 1,7 % BDP v letu 2004, kakor je ocenjeno v programu[4], na 1,4 % BDP v letu 2007. Kot posledica vpliva transferjev EU in z njimi povezane porabe bodo izdatki in prihodki predvidoma najvišji v letu 2005, in sicer bodo izdatki znašali 39,3 % BDP in prihodki 37,7 % BDP, potem pa se bodo izdatki do leta 2007 postopoma znižali na 36,5 % BDP in prihodki na 35,1 % BDP. Srednjeročna prilagoditev javnih financ temelji na hkratnem zmanjšanju deležev prihodkov in izdatkov. Primarni saldo naj bi se v programskem obdobju izboljšal, saj naj bi delež skupnih izdatkov padel zaradi znižanega deleža primarnih izdatkov in do neke mere zaradi plačil obresti. Delež primarnih izdatkov naj bi padel v glavnem kot posledica nižjih deležev pri transferjih in subvencijah ter s hkratnim upoštevanjem povečanja deleža naložb. Delež prihodkov pa naj bi padel kot posledica znižanja davkov, v glavnem davka na dohodek, s čimer naj bi se zmerno znižala davčna obremenitev. Čeprav je ostala splošna strategija nespremenjena v primerjavi s programom iz maja 2004, so bili predvideni proračunski primanjkljaji popravljeni navzdol z okoli 2 % BDP za vsako leto iz prejšnjega programa.-  Tveganja za proračunske projekcije v programu se na splošno zdijo uravnotežena. Po eni strani so predpostavke o davčni intenzivnosti gospodarske dejavnosti videti nekoliko pesimistične, kar kaže na to, da bi bili lahko prihodki višji od pričakovanih. Dejansko ima Latvija dolgo zgodovino previdnega napovedovanja in je v preteklih nekaj letih večkrat presegla proračunske cilje. Poleg tega obstaja, kar zadeva proračunski nadzor, poseben postopek, ki bi lahko omogočil razmeroma hitro prilagoditev med letom v primeru, da se bi proračunski razvoj oddaljil od predvidenega. Po drugi strani je ob upoštevanju prevzema obveznosti za izdatke, ki temelji na podpori iz sredstev EU, doseganje ciljnega primanjkljaja odvisno od stekanja teh sredstev v javnofinančne prihodke. Stroga disciplina pri izdatkih (vključno z upravljanjem projektov, ki jih sofinancira EU) bi bila lahko težko izvedljiva glede na pomanjkljivosti upravnih zmogljivosti.-  Glede na to oceno tveganja proračunska naravnanost v programu ne zadostuje za uresničitev srednjeročnega cilja Pakta stabilnosti in rasti, ki je doseči položaj blizu ravnovesja ali v presežku, v programskem obdobju. Poleg tega se lahko izkaže, da čeprav program opisuje sorazmerno podjeten potek konsolidacije, ne zagotavlja dovolj varnostne rezerve, da se prepreči prekoračitev praga primanjkljaja, 3 % BDP, ob običajnih makroekonomskih nihanjih. Vendar pa zadostuje za ohranitev deleža javnega dolga v razmerju do BDP na zelo nizki ravni.-  Delež javnega dolga je za leto 2004 ocenjen na 14,2 % BDP, kar je precej pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. Rahlo zvišanje deleža javnega dolga v programskem obdobju na 15,0 % BDP v letu 2007 izhaja v glavnem iz trdovratnih primanjkljajev, ki pa se znatno izravnajo z rastjo BDP.-  Program vsebuje kratek pregled vladnega programa strukturnih reform, ki se osredotoča na ukrepe za izboljšanje poslovnega okolja, konkurenčnosti ter razvoja energetskega in komunikacijskega sektorja, za izboljšanje izobraževalnega sistema in sistema zdravstvenega varstva, kot tudi na aktivne politike trga dela in na spodbujanje inovacij in raziskav. Program opisuje tudi ukrepe za nadaljnjo krepitev proračunskega procesa s pomočjo večletnega proračunskega okvira ter ukrepe za povečevanje transparentnosti in zanesljivosti nominalnih zgornjih mej izdatkov s pomočjo sistematičnih mehanizmov ocenjevanja. Od reform, od katerih večina že poteka ali za katere se pripravlja zakonodaja, se lahko upravičeno pričakuje, da bodo izboljšale pogoje za rast latvijskega gospodarstva: s povečevanjem produktivnosti in krepitvijo spodbud za delo, olajševanjem ustvarjanja delovnih mest in odvračanjem od davčne utaje, pa tudi z izboljševanjem proračunske discipline na ravni resornih ministrstev in na lokalni ravni države.-  Zdi se, da je Latvija kljub predvidenim proračunskim stroškom zaradi staranja prebivalstva v sorazmerno ugodnem položaju glede dolgoročne vzdržnosti javnih financ. Sorazmerno nizek delež javnega dolga v Latviji, sprejeti ukrepi pokojninske reforme, vključno z uvedbo naložbenega stebra, in kopičenje sredstev v naložbeni pokojninski shemi bodo prispevali k omejevanju vpliva staranja prebivalstva na proračun. Strategija, opisana v programu, temelji na srednjeročno omejenem proračunskem primanjkljaju in vplivu pokojninske reforme na proračun. Vendar bi lahko reforme na področju zdravstva in dolgotrajne nege vključevale višje izdatke. Dolgoročno se lahko pojavi tveganje za vzdržnost. Vendar bi moral sorazmerno nizek delež davkov v Latviji olajšati prilagoditev za vsako tako vrzel v vzdržnosti, ki bi lahko nastala.-  Ekonomske politike, opisane v dopolnitvi, so na splošno skladne s širšimi smernicami ekonomskih politik za zadevno državo na področju javnih financ. Da bi se Latvija spoprijela z izzivom obravnavanja precejšnega primanjkljaja tekočega računa, ji je bilo priporočeno, da prepričljivo in vzdržno zmanjša javnofinančni primanjkljaj znotraj večletnega okvira. Ob upoštevanju zmanjšujočega se primanjkljaja tekočega računa, predvidenega v programu, sta primanjkljaj v letu 2004, ki je bil nižji od predhodno predvidenega v proračunu, in potek konsolidacije, predviden v dopolnitvi, v skladu s priporočilom v širših smernicah ekonomskih politik. Vendar je ta ocena odvisna od ugodnega razvoja zunanjega salda in jo je treba zato nadalje spremljati. Poleg tega je ocena primernega proračunskega položaja odvisna tudi od pritiska povpraševanja v gospodarstvu, na kar je bilo opozorjeno že v Mnenju Sveta o programu iz lanskega maja, čeprav je težko določiti položaj države v poslovnem ciklu; zato je ocena odvisna tudi od tega, ali je makroekonomska politika primerna za konsolidacijo zmerne inflacije po nedavnem povečanju na njeno najvišjo vrednost.***Na podlagi te ocene je Komisija sprejela priloženo priporočilo za Mnenje Sveta o dopolnitvi konvergenčnega programa Latvije in ga pošilja Svetu.Priporočilo zaMNENJE SVETAv skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Latvije, 2004–2007SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[5] in zlasti člena 9(3) Uredbe,ob upoštevanju priporočila Komisije,po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –PODAL NASLEDNJE MNENJE:1.  Dne 8. marca 2005 je Svet proučil dopolnitev konvergenčnega programa Latvije, ki obravnava obdobje od 2004 do 2007. Program na splošno ustreza zahtevam po podatkih iz popravljenega „kodeksa ravnanja o vsebini in obliki programov stabilnosti in konvergenčnih programov“. Vendar je treba izboljšati razvrščanje podatkov o sestavi javnofinančnih prihodkov in izdatkov po ESR95. V skladu s tem je Latvija pozvana, da doseže skladnost z zahtevami iz kodeksa ravnanja.2.  Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da bo realna rast BDP, ki je za leto 2004 ocenjena na 8,1 %, ostala močna v ostalem programskem obdobju in znašala v povprečju 6,6 % letno. Na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov je videti, da ta scenarij odraža uresničljive predpostavke o rasti. Projekcije v programu glede inflacije so videti nekoliko nizke.3.  Cilj dopolnitve programa je ohraniti primanjkljaj pod referenčno vrednostjo 3 % BDP v vsakem programskem letu, pri čemer naj bi se javnofinančni primanjkljaj postopoma zmanjšal z ocenjenih 1,7 % BDP v letu 2004 na 1,4 % BDP v letu 2007. V letu 2005 naj bi se deleža prihodkov in izdatkov ostro povečala, kar je povezano s pristopom k EU. Zato srednjeročna prilagoditev javnih financ temelji na hkratnem zmanjšanju deležev prihodkov in izdatkov. Delež primarnih izdatkov naj bi padel v glavnem zaradi nižjih deležev pri transferjih in subvencijah ter s hkratnim upoštevanjem povečanja deleža naložb. Delež prihodkov pa naj bi padel zaradi znižanja davkov, v glavnem davka na dohodek, s čimer naj bi se zmerno znižala davčna obremenitev.4.  Tveganja za proračunske projekcije v programu se na splošno zdijo uravnotežena. Po eni strani so predpostavke o davčni intenzivnosti gospodarske dejavnosti videti nekoliko pesimistične, kar kaže na to, da bi bili lahko prihodki višji od pričakovanih. Po drugi strani je ob upoštevanju prevzema obveznosti za izdatke, ki temelji na sredstvih EU, doseganje ciljnega primanjkljaja odvisno od stekanja teh sredstev v javnofinančne prihodke. Stroga disciplina pri izdatkih (vključno z upravljanjem projektov, ki jih sofinancira EU) bi bila lahko težko izvedljiva glede na pomanjkljivosti upravnih zmogljivosti.5.  Glede na to oceno tveganja proračunska naravnanost v programu ne zadostuje za uresničitev srednjeročnega cilja Pakta stabilnosti in rasti, ki je doseči položaj blizu ravnovesja ali v presežku, v programskem obdobju. Poleg tega se lahko izkaže, da ne zagotavlja dovolj varnostne rezerve, da se prepreči prekoračitev praga primanjkljaja, 3 % BDP, ob običajnih makroekonomskih nihanjih. Vendar pa zadostuje za ohranitev deleža javnega dolga v razmerju do BDP na zelo nizki ravni.6.  Delež javnega dolga je za leto 2004 ocenjen na 14,2 % BDP, kar je precej pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. Rahlo zvišanje deleža javnega dolga v programskem obdobju na 15,0 % BDP v letu 2007 izhaja v glavnem iz trdovratnih primanjkljajev, ki pa se znatno izravnajo z rastjo BDP.7.  Strategija, opisana v programu, postavlja Latvijo kljub predvidenim proračunskim stroškom zaradi staranja prebivalstva v sorazmerno ugoden položaj glede dolgoročne vzdržnosti javnih financ. Sorazmerno nizek delež javnega dolga, sprejeti ukrepi pokojninske reforme, vključno z uvedbo naložbenega stebra, in kopičenje sredstev v naložbeni pokojninski shemi bodo prispevali k omejevanju vpliva staranja prebivalstva na proračun. Strategija, opisana v programu, temelji na srednjeročno omejenem proračunskem primanjkljaju in vplivu pokojninske reforme na proračun. Vendar bi lahko reforme na področju zdravstva in dolgotrajne nege vključevale višje izdatke. Dolgoročno se lahko pojavi tveganje za vzdržnost. Vendar bi moral sorazmerno nizek delež davkov v Latviji olajšati prilagoditev za vsako tako vrzel v vzdržnosti, ki bi lahko nastala.8.  Ekonomske politike, opisane v programu, so na splošno skladne s širšimi smernicami ekonomskih politik za zadevno državo na področju javnih financ. Da bi se Latvija spoprijela z izzivom obravnavanja precejšnega primanjkljaja tekočega računa, ji je bilo priporočeno, da prepričljivo in vzdržno zmanjša javnofinančni primanjkljaj znotraj večletnega okvira. Ob upoštevanju zmanjšujočega se primanjkljaja tekočega računa, predvidenega v programu, sta primanjkljaj v letu 2004, ki je bil nižji od predvidenega, in potek konsolidacije, predviden v dopolnitvi, v skladu s priporočilom širših smernic ekonomskih politik. Vendar je ta ocena odvisna od ugodnega razvoja zunanjega salda in jo je treba zato nadalje spremljati. Poleg tega je ocena primernega proračunskega položaja odvisna tudi od pritiska povpraševanja v gospodarstvu, na kar je bilo opozorjeno že v Mnenju Sveta o programu iz lanskega maja, čeprav je težko določiti položaj države v poslovnem ciklu; zato je ocena odvisna tudi od tega, ali je makroekonomska politika primerna za konsolidacijo zmerne inflacije po nedavnem povečanju na njeno najvišjo vrednost.Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih projekcij2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Realni BDP (spremembe v %) | KP dec. 2004 | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 |COM okt. 2004 | 7,5 | 6,7 | 6,7 | ni podatkov |KP maj 2004 | 6,7 | 6,7 | 6,5 | 6,5 |inflacija po CPI1 (%) | KP dec. 2004 | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 |COM okt. 2004 | 6,8 | 4,7 | 3,5 | ni podatkov |KP maj 2004 | 4,5 | 3,7 | 3,0 | 3,0 |Javnofinančni saldo (v % BDP) | KP dec. 2004 | –1,7 | –1,6 | –1,5 | –1,4 |COM okt. 2004 | –2,0 | –2,8 | –2,9 | ni podatkov |KP maj 2004 | –2,1 | –2,2 | –2,0 | –2,0 |Primarni saldo (v % BDP) | KP dec. 2004 | –0,9 | –0,9 | –0,8 | –0,7 |COM okt. 2004 | –1,2 | –2,0 | –2,0 | ni podatkov |KP maj 2004 | –1,2 | –1,3 | –1,2 | –1,2 |Bruto javni dolg (v % BDP) | KP dec. 2004 | 14,2 | 14,5 | 14,8 | 15,0 |COM okt. 2004 | 14,6 | 15,4 | 16,6 | ni podatkov |KP maj 2004 | 16,2 | 16,8 | 17,3 | 17,7 |Opomba: 1V programu so predstavljene samo projekcije glede inflacije po CPI in ne po HICP. 2Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov iz programa. Viri: Konvergenčni program(KP); gospodarske napovedi služb Komisije iz jeseni 2004 (COM); izračuni služb Komisije.. |[1] UL L 209, 2.8.1997. Vsi dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na naslednji spletni strani: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Popravljeno mnenje Ekonomsko-finančnega odbora o vsebini in obliki programov stabilnosti in konvergenčnih programov, ki ga je potrdil Ekonomsko-finančni svet dne 10.7.2001.[3] COM(2002) 668, 27.11.2002.[4] Novejši podatki za konte blagajne institucionalnih enot centralne ravni države kažejo na nižjo oceno javnofinančnega primanjkljaja.[5] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


Priporočilo Evropskega parlamenta z dne 19. junija 2007, ki temelji na poročilu Preiskovalnega odbora o krizi družbe "Equitable Life Assurance Society"


title: Priporočilo Sveta z dne 14. julija 2015 v zvezi z nacionalnim programom reform Estonije za leto 2015 in mnenje Sveta o programu Estonije za stabilnost za leto 2015

text:
               18.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/39

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 14. julija 2015
   v zvezi z nacionalnim programom reform Estonije za leto 2015 in mnenje Sveta o programu Estonije za stabilnost za leto 2015
   (2015/C 272/11)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik. Strategija se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je na predlog Komisije 14. julija 2015 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2). Skupaj tvorita integrirane smernice in države članice so bile pozvane, naj jih upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 8. julija 2014 sprejel priporočilo (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Estonije za leto 2014 in dal mnenje o dopolnjenem programu Estonije za stabilnost za leto 2014. Komisija je 28. novembra 2014 predložila mnenje o osnutku proračunskega načrta Estonije za leto 2015 v skladu z Uredbo (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4).

               (4)

               Komisija je 28. novembra 2014 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2015. Komisija je isti dan na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (5) sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Estonija ni opredeljena kot ena od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (5)

               Evropski svet je 18. decembra 2014 potrdil prednostne naloge za spodbujanje naložb, okrepitev strukturnih reform ter prizadevanje za odgovorno in rasti prijazno konsolidacijo javnih financ.

               (6)

               Komisija je 26. februarja 2015 objavila poročilo o državi za Estonijo za leto 2015. V njem je ocenila napredek Estonije pri izpolnjevanju priporočil za posamezne države, sprejetih 8. julija 2014.

               (7)

               Estonija nacionalnega programa reform ni predložila v roku.

               (8)

               Za Estonijo trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. Nova vlada programa za stabilnost ni predložila v roku. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2015 naj bi se nominalni presežek, zabeležen v letu 2014, prevesil v primanjkljaj v višini 0,2 % BDP v letu 2015 in v višini 0,1 % BDP v letu 2016. Delež javnega dolga naj bi se postopoma zmanjšal z 10,6 % BDP v letu 2014 na manj kot 10 % BDP v letu 2016. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2015 obstaja tveganje določenega odstopanja od srednjeročnega cilja v letu 2015, saj projekcije kažejo, da bo strukturni saldo odstopal od srednjeročnega cilja za 0,4 % BDP. Odstopanje naj bi postalo znatno leta 2016, ko je potrebno izboljšanje za 0,4 % BDP, vendar naj bi se po napovedih strukturni saldo poslabšal za 0,3 % BDP. Zato bodo v letih 2015 in 2016 potrebni dodatni ukrepi. Svet na podlagi svoje ocene in ob upoštevanju pomladanske napovedi Komisije iz leta 2015 meni, da obstaja tveganje, da Estonija ne bo izpolnila določb Pakta za stabilnost in rast.

               (9)

               V Estoniji je stopnja zaposlenosti v tretjem četrtletju leta 2014 dosegla 74,5 % delovno sposobnega prebivalstva, stopnja brezposelnosti pa je padla na 7,6 %, kar je najnižja stopnja od leta 2009. Delež dolgotrajno brezposelnih je veliko pod povprečjem EU. Kljub temu pa krčenje delovne sile skupaj z nizko delovno produktivnostjo postaja srednje- do dolgoročen izziv. Izvajanje ambiciozne reforme na področju delovne sposobnosti se je komaj začelo. Čeprav so bili za povečanje udeležbe na trgu dela sprejeti številni davčni ukrepi, ti niso izrecno namenjeni osebam z nizkimi dohodki. Razlika v plačilu med spoloma je med najvišjimi v EU. Pomanjkanje zmogljivosti za varstvo otrok mladim staršem, zlasti materam, otežuje vrnitev na trg dela. Tudi delež študentov v programih vajeništva je nizek. Prav tako je premalo diplomantov na področju tehnologije in znanosti. Kakovost storitev lokalnih zavodov za zaposlovanje in socialnih služb ni povsod enaka.

               (10)

               Vlada je v začetku leta 2014 sprejela strategijo vseživljenjskega učenja, programe za njeno izvajanje pa je predstavila marca 2015. V sistemu poklicnega izobraževanja in usposabljanja poteka reforma učnih načrtov, udeležba v programih vseživljenjskega učenja pa se je povečala. Parlament je v začetku leta 2015 sprejel zakon o izobraževanju odraslih in zakon o poklicih. Privlačnost poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter vajeništev še vedno ostaja izziv. Raziskovalni in inovacijski sistemi ter sodelovanje med podjetji ter visokošolskimi in raziskovalnimi ustanovami so se izboljšali. Kljub temu se zdi, da je javna podpora za raziskave in inovacije v okviru strategije za raziskave, razvoj in inovacije ter strategije za rast podjetništva premalo usklajena in bi morala biti bolj osredotočena na omejeno število področij pametne specializacije. Visokošolski sistem, zlasti na področju znanosti in tehnologije, je treba bolje prilagoditi potrebam podjetij in raziskovalnih ustanov. Naložbe v intelektualno lastnino so nizke in z raziskovalnimi ustanovami sodeluje le nekaj podjetij.

               (11)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Estonije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2015. Prav tako je ocenila ukrepanje po priporočilih, ki jih je Estonija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Estoniji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU. Priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih 1 do 3 spodaj.

               (12)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj.

               (13)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na podlagi te analize je Svet izdal posebna priporočila, naslovljena na države članice, katerih valuta je euro (7). Estonija bi morala kot država, katere valuta je euro, zagotoviti tudi celovito in pravočasno izvedbo teh priporočil –

         PRIPOROČA, da Estonija v obdobju 2015–2016 ukrepa, tako da:

               1.

               Prepreči odstopanje od doseganja fiskalnega srednjeročnega cilja v letih 2015 in 2016.

               2.

               Izboljša udeležbo na trgu dela, tudi z izvajanjem reforme na področju delovne sposobnosti. Izboljša spodbude za delo z ukrepi, namenjenimi delavcem z nizkimi dohodki. Sprejme ukrepe za zmanjšanje razlike v plačilu med spoloma. Zagotovi visokokakovostne socialne storitve in razpoložljivost storitev otroškega varstva na lokalni ravni.

               3.

               Poveča udeležbo v poklicnem izobraževanju in usposabljanju ter njegovo relevantnost za trg dela, zlasti z izboljšanjem razpoložljivosti vajeništev. Osredotoči javno podporo za raziskave in inovacije na usklajeno izvajanje omejenega števila področij pametne specializacije.

      V Bruslju, 14. julija 2015

            Za Svet

            Predsednik

         P. GRAMEGNA

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Ohranjen s Sklepom Sveta 2014/322/EU z dne 6. maja 2014 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic za 2014 (UL L 165, 4.6.2014, str. 49).

      (3)  Priporočilo Sveta z dne 8. julija 2014 v zvezi z nacionalnim programom reform Estonije za leto 2014 in mnenje Sveta o programu Španije za stabilnost za leto 2014 (UL C 247, 29.7.2014, str. 25).

      (4)  Uredba (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o skupnih določbah za spremljanje in ocenjevanje osnutkov proračunskih načrtov ter zagotavljanje zmanjšanja čezmernega primanjkljaja držav članic v euroobmočju (UL L 140, 27.5.2013, str. 11).

      (5)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.

      (7)  UL C 272, 18.8.2015, str. 98.


title: 2013/112/EU: Priporočilo Komisije z dne 20. februarja 2013 Vlaganje v otroke: prekinimo krog prikrajšanosti

text:
               2.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 59/5

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 20. februarja 2013
   Vlaganje v otroke: prekinimo krog prikrajšanosti
   (2013/112/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Spoštovanje človekovega dostojanstva je temeljna vrednota Evropske unije, katere cilji vključujejo spodbujanje blaginje državljanov EU, pri čemer mora Unija varovati otrokove pravice, se boriti proti socialni izključenosti in diskriminaciji ter spodbujati socialno pravičnost in zaščito.

               (2)

               Otroci (1) so bolj izpostavljeni tveganju revščine ali socialne izključenosti kot splošno prebivalstvo v veliki večini držav EU; za otroke, ki odraščajo v revščini ali socialni izključenosti, je v primerjavi z njihovimi vrstniki, ki so v boljšem položaju, manj verjetno, da bodo uspešni v šoli, dobrega zdravja in da bodo pozneje v življenju v celoti uresničili svoj potencial.

               (3)

               Preprečevanje prenosa prikrajšanosti med generacijami je ključna naložba v prihodnost Evrope ter neposreden prispevek k strategiji Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast, saj zagotavlja dolgoročne koristi za otroke, gospodarstvo in družbo kot celoto.

               (4)

               Zgodnje ukrepanje in preprečevanje sta bistvena za razvoj uspešnejših in učinkovitejših politik, saj so javnofinančni izdatki, namenjeni odpravljanju posledic revščine in socialne izključenosti otrok, običajno večji kot izdatki, potrebni za ukrepanje v zgodnjem otroštvu.

               (5)

               Odpravljanje prikrajšanosti v zgodnjem otroštvu pomembno prispeva k večanju prizadevanj za odpravljanje revščine in socialne izključenosti na splošno. Cilj preprečevanja je mogoče najbolj učinkovito doseči z uporabo celovitih strategij, ki združujejo podporo staršem pri dostopanju do trga dela z ustrezno dohodkovno podporo in dostopom do storitev, ki so bistvene za otrokove dosežke, kot so kvalitetno (predšolsko) izobraževanje, zdravstvene, stanovanjske in socialne storitve ter možnosti za sodelovanje in uveljavljanje njihovih pravic, kar otrokom pomaga v celoti uresničiti njihov potencial in prispeva k njihovi vzdržljivosti.

               (6)

               Za najuspešnejše strategije za odpravljanje revščine otrok so se izkazale tiste, ki temeljijo na politikah za izboljšanje dobrega počutja vseh otrok in obenem podrobno obravnavajo otroke v posebno ranljivem položaju.

               (7)

               Spodbujanje enakosti spolov, vključevanja načela enakosti spolov in enakih možnosti ter boja proti kakršni koli diskriminaciji (zlasti na podlagi spola, rase ali narodnosti, vere ali prepričanj, invalidnosti, starosti ali spolne usmerjenosti), s katero se soočajo otroci in njihove družine, bi moralo biti osnova vseh prizadevanj za odpravljanje revščine in socialne izključenosti otrok.

               (8)

               Sedanja finančna in gospodarska kriza močno vpliva na otroke in družine, saj se je v številnih državah povečal delež ljudi, ki živijo v revščini in socialni izključenosti.

               (9)

               Prizadevanja za proračunsko konsolidacijo zaradi vedno večjih fiskalnih omejitev v številnih državah predstavljajo pomembne izzive glede zagotavljanja nadaljnje kratkoročne in dolgoročne ustreznosti in učinkovitosti socialnih politik.

               (10)

               Z več kot desetletnim sodelovanjem na ravni EU je bilo doseženo enotno razumevanje dejavnikov revščine otrok, in sicer na podlagi obsežnega dela za razvoj ustreznih kazalnikov za spremljanje ter določitev skupnih izzivov in uspešnih pristopov politik, kar je zagotovilo nov politični zagon za reševanje tega vprašanja. Komisija je nato v sporočilu Evropska platforma proti revščini in socialni izključenosti (2) napovedala sprejetje priporočila o revščini otrok.

               (11)

               Strategija Evropa 2020 je z določitvijo skupnega evropskega cilja za zmanjšanje števila ljudi, ki so izpostavljeni tveganju revščine in socialne izključenosti, za vsaj 20 milijonov do leta 2020 in s povečanjem prizadevanj za preprečevanje osipa dodatno spodbudila prizadevanja za odpravljanje revščine in socialne izključenosti v EU. Odpravljanje in preprečevanje revščine otrok sta ključna v prizadevanjih EU in držav članic v zvezi s tem vprašanjem ter del Evropske platforme za boj proti revščini in socialni izključenosti.

               (12)

               Cilj sedanjega upravljanja v okviru evropskega semestra je zagotoviti izvajanje ustreznih priporočil za posamezno državo glede boja proti revščini otrok in izboljšanja dobrega počutja otrok.

               (13)

               Konvencijo Združenih narodov o otrokovih pravicah so ratificirale vse države članice EU. Politike in ukrepi EU, ki vplivajo na otrokove pravice, morajo še naprej upoštevati standarde in načela Konvencije o otrokovih pravicah.

               (14)

               Države članice so na podlagi svetovalnega poročila Odbora za socialno zaščito (3) iz junija 2012 in njegovih ključnih sporočil ter sklepov Sveta EPSCO o preprečevanju in reševanju problema revščine in socialne izključenosti otrok ter spodbujanju njihove dobrobiti (4) iz oktobra 2012 ponovno potrdile svojo zavezanost in pozdravile pobudo Komisije, da sprejme priporočilo o tem vprašanju.

               (15)

               Različne politike EU obravnavajo vprašanja, povezana z revščino otrok in medgeneracijskim prenosom prikrajšanosti, zlasti na področjih izobraževanja in usposabljanja, zdravja, otrokovih pravic in enakosti spolov (5).

               (16)

               Medtem ko so za politike, ki obravnavajo revščino otrok, pristojne predvsem države članice, se lahko s skupnim evropskim okvirom okrepijo sinergije med ustreznimi področji politik, zagotovi pomoč državam članicam pri pregledu njihovih politik, omogoči pa se jim tudi izmenjava izkušenj pri zagotavljanju večje učinkovitosti in uspešnosti politik na podlagi inovativnih pristopov, pri čemer se upoštevajo različne okoliščine in potrebe na lokalni, regionalni in nacionalni ravni.

               (17)

               S takšnimi smernicami se lahko v okviru prihodnjega večletnega finančnega okvira zagotovi tudi podlaga za nadaljnje sodelovanje in izpostavi uporaba ustreznih finančnih instrumentov, zlasti strukturnih skladov, za doseganje predlaganega cilja spodbujanja socialne vključenosti in boja proti revščini –

         PRIPOROČA, DA DRŽAVE ČLANICE: na podlagi večdimenzionalnih strategij pripravijo in izvajajo politike za odpravljanje revščine in socialne izključenosti otrok, ki spodbujajo dobro počutje otrok, v skladu z naslednjimi smernicami:
   1.   RAVNAJO V SKLADU Z NASLEDNJIMI HORIZONTALNIMI NAČELI

               —

               odpravljanje revščine in socialne izključenosti otrok na podlagi celovitih strategij, ki presegajo zagotavljanje materialne varnosti otrok in spodbujajo enake možnosti, tako da lahko vsi otroci v celoti uresničijo svoj potencial;

               —

               obravnavanje revščine in socialne izključenosti otrok na podlagi pristopa spoštovanja otrokovih pravic, zlasti s sklicevanjem na ustrezne določbe Pogodbe o Evropski uniji, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter Konvencije ZN o otrokovih pravicah, pri čemer se zagotovijo spoštovanje, varovanje in uresničevanje teh pravic;

               —

               dajanje prednosti koristim otroka in priznavanje otrok kot neodvisnih imetnikov pravic, pri čemer se hkrati v celoti priznava pomen podpore družinam kot glavnim skrbnikom;

               —

               ohranjanje ustreznega ravnovesja med univerzalnimi politikami, katerih cilj je spodbujanje dobrega počutja vseh otrok, in usmerjenimi pristopi, katerih cilj je podpora najbolj prikrajšanim;

               —

               zagotavljanje osredotočenosti na otroke, ki so izpostavljeni povečanemu tveganju zaradi večkratne prikrajšanosti, kot so romski otroci, otroci migrantov ali etničnih manjšin, otroci s posebnimi potrebami ali invalidni otroci, otroci v nadomestni oskrbi in otroci z ulice, otroci staršev, ki prestajajo zaporno kazen, ter otroci v gospodinjstvih, ki so bolj izpostavljena tveganju revščine, na primer v enostarševskih ali velikih družinah;

               —

               ohranjanje naložb v otroke in družine, ki omogočajo kontinuiteto politike in dolgoročno načrtovanje; ocena vpliva reform politike na najbolj prikrajšane in sprejetje ukrepov za omilitev kakršnih koli negativnih posledic.

         2.   RAZVIJEJO CELOVITE STRATEGIJE NA OSNOVI TREH KLJUČNIH STEBROV

   2.1.   Dostop do ustreznih sredstev

         Podpora staršem pri udeležbi na trgu dela – priznavanje močne povezave med udeležbo staršev na trgu dela in življenjskimi pogoji otrok ter sprejetje vseh možnih ukrepov za podporo staršem pri udeležbi na trgu dela, zlasti staršem, ki so oddaljeni od trga dela ali živijo v posebno ogroženih gospodinjstvih, v skladu z načeli iz priporočila Komisije o dejavnem vključevanju
       (6)
      in cilji iz Barcelone
       (7):

               —

               zagotovitev, da se delo „izplača“, in sicer z odkrivanjem in odpravljanjem ovir, s katerimi se starši soočajo, ko vstopajo, ostajajo ali napredujejo na trgu dela, vključno z ovirami v zvezi z oblikovanjem in medsebojnim delovanjem davčnih sistemov in sistemov socialnih prejemkov;

               —

               podpora zaposljivosti staršev samohranilcev in prejemnikov drugega dohodka v gospodinjstvu ter njihovega opravljanja plačanega dela, spodbujanje enakosti spolov na trgu dela in pri izpolnjevanju družinskih obveznosti;

               —

               zagotovitev večje podpore staršem pri ponovnem vključevanju na trg dela po starševskem dopustu, in sicer prek ukrepov usposabljanja in zagotavljanja pomoči pri iskanju zaposlitve, pri čemer imajo prednost zlasti starši, ki so izpostavljeni večjemu tveganju;

               —

               povečanje prizadevanj za zagotovitev, da imajo vse družine, vključno z družinami v ranljivem položaju ali tistimi na prikrajšanih območjih, dejanski dostop do cenovno dostopne in kakovostne predšolske vzgoje;

               —

               prilagoditev oblike storitev otroškega varstva in meril o izpolnjevanju pogojev za te storitve vse bolj raznovrstnim delovnim vzorcem, da bi se staršem zagotovila pomoč pri izpolnjevanju njihovih delovnih obveznosti ali iskanju zaposlitve, pri čemer je treba še naprej izpostavljati koristi otroka;

               —

               spodbujanje kakovostne, vključujoče zaposlitve in delovnega okolja, ki staršem omogoča, da enakopravno uskladijo svoje delo in starševske vloge, med drugim z zagotavljanjem starševskega dopusta, podpore na delovnem mestu in prilagodljivih oblik dela.

         Zagotovitev ustreznega življenjskega standarda na podlagi kombinacije prejemkov – otrokom se omogoči ustrezen življenjski standard, združljiv z dostojnim življenjem, in sicer z optimalno kombinacijo prejemkov v denarju in naravi:

               —

               izboljšanje družinskega dohodka z ustreznimi, usklajenimi in učinkovitimi prejemki, vključno s fiskalnimi spodbudami, družinskimi prejemki in otroškimi dodatki, stanovanjskimi dodatki in shemami minimalnega dohodka;

               —

               dopolnitev shem denarne dohodkovne podpore s prejemki v naravi, ki so povezani predvsem s prehrano, otroškim varstvom, izobraževanjem, zdravstvenimi storitvami, nastanitvijo, prevozom in dostopom do športnih ali družbeno-kulturnih dejavnosti;

               —

               zagotovitev, da oblika finančne podpore za otroke in upravičenost do nje izražata razvoj življenjskih razmer in zagotavljata ustrezno porazdelitev med dohodkovnimi skupinami;

               —

               vzpostavitev učinkovitejšega dostopa do prejemkov, do katerih so upravičeni otroci ali njihove družine, tako da se omogoči enostaven prevzem in razvijejo storitve za pomoč upravičencem;

               —

               dodelitev prejemkov na podlagi ugotovljenega premoženjskega stanja in drugih vrst usmerjenih prejemkov, pri čemer se preprečuje stigmatizacija, razlikuje med potrebami otrok in zmanjšuje tveganje za pasti revščine, hkrati pa preprečuje nastanek ovir, ki bi lahko prejemnike drugega dohodka v gospodinjstvu in starše samohranilce odvračale od dela;

               —

               ravnanje po lastni presoji pri uvajanju družinskih prejemkov, odvisnih od ravnanja staršev ali otrokove prisotnosti v šoli, in ocena morebitnega negativnega vpliva takih ukrepov;

               —

               vzpostavitev rednih in odzivnih mehanizmov za dodeljevanje, ki zagotavljajo največjo možno pokritost in otrokom najbolj koristijo, kot so predplačila.

         2.2.   Dostop do cenovno dostopnih, kakovostnih storitev

         Zmanjšanje neenakosti v zgodnjem otroštvu z vlaganjem v predšolsko vzgojo – nadaljnji razvoj potenciala socialnega vključevanja in razvoja v okviru predšolske vzgoje, da bi se ta na podlagi zgodnjega ukrepanja uporabil kot socialna naložba v odpravljanje neenakosti in obravnavanje izzivov, s katerimi se soočajo prikrajšani otroci:

               —

               zagotovitev dostopa do kakovostne in vključujoče predšolske vzgoje, zagotovitev, da je le-ta cenovno dostopna, in prilagoditev zagotavljanja te vzgoje potrebam družin;

               —

               spodbujanje udeležbe otrok iz prikrajšanih okolij (zlasti mlajših od treh let), ne glede na položaj njihovih staršev na trgu dela, pri čemer se hkrati preprečujeta stigmatizacija in segregacija;

               —

               podpora staršem v njihovi vlogi glavnih vzgojiteljev svojih otrok v zgodnjem otroštvu in spodbujanje izvajalcev storitev predšolske vzgoje, da tesno sodelujejo s starši in akterji iz skupnosti, ki so vključeni v vzgojo otroka (kot so izvajalci zdravstvenih storitev in storitev za podporo staršem);

               —

               ozaveščanje staršev o koristih sodelovanja v programih predšolske vzgoje za njihove otroke in njih same ter uporaba predšolske vzgoje kot sistema zgodnjega opozarjanja za odkrivanje z družino ali s šolo povezanih fizičnih ali psiholoških težav, posebnih potreb ali zlorab.

         Izboljšanje učinka izobraževalnih sistemov na enake možnosti – povečanje zmogljivosti izobraževalnih sistemov, da se prekine krog prikrajšanosti in tako zagotovi, da imajo vsi otroci dostop do vključujočega in visokokakovostnega izobraževanja, ki spodbuja njihov čustveni, socialni, kognitivni in telesni razvoj:

               —

               zagotovitev vključevanja vseh učencev, pri čemer se po potrebi usmerijo sredstva in možnosti k bolj prikrajšanim učencem, in ustrezno spremljanje rezultatov;

               —

               odkrivanje in odpravljanje prostorskih razlik v dostopnosti in kakovosti izobraževanja in njegovih rezultatov; spodbujanje politik za preprečevanje segregacije, ki krepijo celovito šolanje;

               —

               vzpostavitev vključujočega učnega okolja z okrepitvijo povezave med šolami in starši ter zagotovitev posamezniku prilagojene pomoči kot nadomestila za posebne prikrajšanosti, če je to potrebno, na primer z usposabljanjem staršev otrok migrantov in iz etničnih manjšin;

               —

               odprava ovir, ki otrokom preprečujejo udeležbo pri pouku ali dokončanje šolanja ali jih pri tem močno ovirajo (kot so dodatne finančne pristojbine za obvezno izobraževanje), tako da se zagotovi usmerjena učna pomoč v spodbudnem učnem okolju;

               —

               izboljšanje uspešnosti učencev s slabim osnovnim znanjem, in sicer s povečanjem poudarka na učenju branja in pisanja, računanja in osnov matematike in naravoslovja ter zagotavljanjem zgodnjega odkrivanja neuspešnih učencev;

               —

               razvoj in izvajanje celovitih politik za zmanjševanje stopnje osipa, ki zajemajo preprečevalne, intervencijske in nadomestitvene ukrepe; zagotovitev, da te politike vključujejo ukrepe, namenjene učencem, ki so izpostavljeni tveganju osipa;

               —

               okrepitev zakonodaje o enakosti in zagotovitev temeljne pravice do kakovostne minimalne izobrazbe najbolj marginaliziranim učencem;

               —

               pregled in izboljšanje poklicnih profilov vseh učiteljskih poklicev in priprava učiteljev na družbeno raznovrstnost; uvedba posebnih kulturnih mediatorjev in vzornikov, ki bodo olajšali vključevanje romskih otrok in otrok iz priseljenskih družin.

         Izboljšanje odzivnosti zdravstvenih sistemov, da bi se zadovoljile potrebe prikrajšanih otrok – zagotovitev, da lahko vsi otroci v celoti uveljavljajo svojo univerzalno pravico do zdravstvenega varstva, vključno s preprečevanjem bolezni in krepitvijo zdravja ter dostopom do kakovostnih zdravstvenih storitev:

               —

               odprava ovir pri dostopu do zdravstvenega varstva, s katerimi se soočajo otroci in družine v ranljivem položaju, vključno s stroški, kulturnimi in jezikovnimi ovirami ter pomanjkanjem informacij; izboljšanje usposabljanja izvajalcev zdravstvenih storitev v zvezi s tem;

               —

               vlaganje v preprečevanje, zlasti v zgodnjem otroštvu, z uvedbo celovitih politik, ki združujejo ukrepe glede prehrane, zdravja in izobraževanja ter socialne ukrepe;

               —

               odprava socialne razslojenosti zaradi nezdravega načina življenja in zlorabe drog, pri čemer se vsem otrokom omogoči dostop do uravnotežene prehrane in telesne dejavnosti;

               —

               namenjanje posebne pozornosti invalidnim otrokom ali otrokom s psihološkimi težavami, otrokom brez dokumentov ali neregistriranim otrokom, nosečim najstnicam in otrokom iz družin, v katerih je bila v preteklosti prisotna zloraba drog.

         Zagotovitev varne in ustrezne nastanitve ter bivalnega okolja za otroke – otrokom se omogoči, da živijo in odrastejo v varnem, zdravem in otroku prijaznem okolju, ki ustreza njihovim razvojnim in učnim potrebam:

               —

               družinam z otroki se omogoči bivanje v cenovno dostopnih, kakovostnih stanovanjih (vključno s socialnimi stanovanji), pri čemer se odpravijo njihova izpostavljenost snovem, ki so nevarne za okolje, ter prostorska stiska in energetska revščina;

               —

               pomoč družinam in otrokom, ki jim grozi brezdomstvo, z izogibanjem izselitvam, nepotrebnim selitvam in ločitvam od družin ter z zagotavljanjem začasnih zatočišč in dolgoročnih rešitev glede nastanitve;

               —

               upoštevanje koristi otrok pri razvojnem načrtovanju na lokalni ravni; preprečevanje „getoizacije“ in segregacije s spodbujanjem socialno mešanih nastanitev in zagotavljanjem ustreznega dostopa do javnega prevoza;

               —

               zmanjšanje škodljive izpostavljenosti otrok slabim bivalnim in socialnim okoljem, s čimer se prepreči, da bi otroci postali žrtve nasilja in zlorab.

         Izboljšanje pomoči družinam in kakovosti okolja nadomestne oskrbe – izboljšanje varstva otrok in socialnih storitev na področju preprečevanja; pomoč družinam pri razvoju starševskih spretnosti na način, ki jih ne stigmatizira, pri čemer se zagotovi, da otroci, ki so bili ločeni od staršev, odrastejo v okolju, ki zadovoljuje njihove potrebe:

               —

               zagotovitev, da revščina ni nikoli edini razlog za odvzem otroka staršem; omogočanje otrokom, da ostanejo v skrbništvu staršev ali da se vrnejo k njim, na primer z odpravljanjem materialnega pomanjkanja družine;

               —

               zagotovitev ustreznega nadzora za preprečevanje nameščanja otrok v ustanove in izvajanje rednih pregledov v primeru takih namestitev;

               —

               zaustavitev širjenja ustanov za namestitev otrok brez starševske oskrbe ter spodbujanje kakovostne vzgoje v okviru skupnosti in rejništva v družinskem okolju, kjer se mnenje otrok ustrezno upošteva;

               —

               zagotovitev, da imajo otroci brez starševske oskrbe dostop do kakovostnih storitev (osnovnih in posebnih storitev) v zvezi z njihovim zdravjem, izobraževanjem, zaposlitvijo, socialno pomočjo, varnostjo in nastanitvijo, tudi pri prehodu v polnoletnost;

               —

               zagotovitev ustrezne pomoči otrokom, ki ostanejo sami, ko eden ali oba starša odideta v drugo državo zaradi dela, in njihovim nadomestnim skrbnikom.

         2.3.   Pravica otrok do udeležbe

         Spodbujanje udeležbe vseh otrok pri igri, rekreacijskih, športnih in kulturnih dejavnostih – priznavanje, da lahko otroci vplivajo na svoje dobro počutje in vzdržljivost pri premagovanju negativnih situacij, pri čemer se jim zlasti zagotovijo možnosti udeležbe pri priložnostnih učnih dejavnostih, ki potekajo zunaj doma in po rednem pouku:

               —

               odprava ovir, kot so stroški, dostopnost in kulturne razlike, da bi se vsem otrokom omogočila udeležba pri igri, rekreacijskih, športnih in kulturnih dejavnostih zunaj šole;

               —

               zagotovitev varnega okolja za otroke in pomoči prikrajšanim skupnostim na podlagi posebnih pobud;

               —

               spodbujanje šol, akterjev v skupnosti in lokalnih oblasti k ustvarjanju boljših izvenšolskih dejavnosti in objektov za vse otroke, ne glede na zaposlitveni status in ozadje njihovih staršev;

               —

               zagotovitev, da se lahko vse družine udeležijo družabnih dejavnosti, ki izboljšujejo starševske spretnosti in spodbujajo pozitivno družinsko komunikacijo;

               —

               spodbujanje pristopov k udeležbi, ki temeljijo na možnosti prostovoljstva v skupnosti in spodbujajo solidarnost med generacijami.

         Vzpostavitev mehanizmov, ki spodbujajo sodelovanje otrok pri sprejemanju odločitev, ki vplivajo na njihova življenja – omogočanje otrokom, da izražajo ozaveščena mnenja, in spodbujanje otrok k temu, pri čemer se zagotovi, da se ta mnenja ustrezno upoštevajo in so vključena v glavne odločitve, ki zadevajo otroke:

               —

               uporaba in nadaljnji razvoj obstoječih orodij za vključevanje otrok v upravljanje storitev, kot so nega, zdravstveno varstvo in izobraževanje, ter za posvetovanje z njimi pri načrtovanju ustreznih politik na podlagi mehanizmov, ki so prilagojeni njihovi starosti;

               —

               podpora vključevanju vseh otrok v obstoječe strukture sodelovanja; pomoč otrokom iz prikrajšanih okolij in podpiranje njihovega sodelovanja;

               —

               spodbujanje strokovnjakov, ki delajo z otroki in za njih, k aktivnemu vključevanju otrok ter ozaveščanje o pravicah in obveznostih v zvezi s tem;

               —

               uveljavljanje pravice otroka, da izrazi svoje mnenje, pri vsakršnem odločanju na področju pravnega varstva in spodbujanje otroku prijaznega pravnega varstva, zlasti z omogočanjem dejanskega dostopa otrok do sodnih postopkov.

         3.   NADALJE RAZVIJEJO POTREBNE UREDITVE UPRAVLJANJA, IZVAJANJA IN SPREMLJANJA

         Okrepitev sinergij med sektorji in izboljšanje ureditev upravljanja – zagotovitev, da so politike celovito zasnovane in lahko tako učinkovito odpravljajo revščino in socialno izključenost otrok, ter izboljšanje usklajenosti ključnih akterjev:

               —

               razvoj rednih in sistematičnih povezav med področji politik, ki so zelo pomembna za socialno vključevanje otrok, ter krepitev sinergij med ključnimi akterji, zlasti na področjih izobraževanja, zaposlovanja, zdravja, enakosti in otrokovih pravic;

               —

               prizadevanje za vključitev politike glede otrok in otrokovih pravic v ključne politike, na primer prek posebnih institucionalnih ureditev;

               —

               spodbujanje tesnega sodelovanja in rednega dialoga med javnimi organi na vseh ravneh, socialnimi partnerji, lokalnimi skupnostmi in organizacijami civilne družbe;

               —

               podpora in nadaljnji razvoj vključevanja otrok, med drugim v izvajanje tega priporočila.

         Povečanje uporabe pristopov, ki so podprti z dokazi – okrepitev razvoja politik na podlagi dokazov in uvajanja inovacij na področju socialnih politik, pri čemer se ustrezno upošteva morebitni vpliv politik na otroke:

               —

               uporaba vseh obstoječih statističnih in administrativnih podatkov pri spremljanju vpliva politik na otroke in njihove družine; povečanje statistične zmogljivosti (vključno z razčlenitvijo po spolu), kjer je to potrebno in izvedljivo, zlasti v zvezi s prikrajšanostjo otrok, dostopom do kakovostnega in cenovno dostopnega otroškega varstva, zdravjem otrok in položajem najbolj ranljivih otrok;

               —

               zagotovitev pravočasnega dostopa do podatkov za spremljanje položaja otrok ter spodbujanje uporabe metod in modelov, kot so mikrosimulacije, za podporo bolj sistematični vnaprejšnji oceni morebitnega vpliva politik na otroke;

               —

               okrepitev povezav med oblikovalci politik in raziskovalno skupnostjo ter preverjanje zadevnih inovacij na področju politik; spodbujanje ocenjevanja rezultatov programov na podlagi dokazov, tudi dolgoročno z uporabo orodij, kot so longitudinalne raziskave; spodbujanje preglednosti in izmenjave rezultatov;

               —

               spodbujanje izmenjave dobrih praks in znanja, uvajanja preizkušenih intervencijskih modelov in ukrepov za spodbujanje solidarnosti v širši skupnosti ter omogočanje medsebojnega sodelovanja lokalnih skupnosti;

               —

               ocena vpliva začasnih politik, ki so bile uvedene zaradi gospodarske krize, preden se te politike sprejmejo kot del strukturnih reform.

         4.   UČINKOVITO UPORABLJAJO USTREZNE INSTRUMENTE EU

         Obravnavanje revščine in socialne izključenosti otrok kot osrednjega vprašanja v okviru strategije Evropa 2020 – uporaba celotnega nabora orodij in kazalnikov, ki so na voljo v okviru strategije Evropa 2020, s čimer se zagotovi nov zagon skupnim prizadevanjem za odpravljanje revščine in socialne izključenosti otrok:

               —

               dokončna določitev revščine in socialne izključenosti otrok kot osrednjih vprašanj v okviru strategije Evropa 2020 in nacionalnih programov reform kot del skupnih prizadevanj za zmanjšanje revščine in socialne izključenosti, pri čemer se upoštevajo ustrezna priporočila za posamezno državo, ki jih je sprejel Evropski svet;

               —

               morebitna preučitev dodane vrednosti določitve nacionalnih ciljev za zmanjšanje revščine in socialne izključenosti otrok ob upoštevanju nacionalnih posebnosti;

               —

               učinkovita uporaba orodij, ki jih zagotavljata strategija Evropa 2020 in odprta metoda koordinacije za socialno zaščito, za boljše spremljanje in ocenjevanje politik, ki obravnavajo revščino in dobro počutje otrok, ter učinkovita uporaba predlaganega okvira za spremljanje na podlagi kazalnikov, ki je priložen temu priporočilu;

               —

               okrepitev sinergij z ustreznimi politikami EU, zlasti na področjih izobraževanja, zdravja, enakosti spolov in otrokovih pravic.

         Aktiviranje ustreznih finančnih instrumentov EU – ustrezna izraba možnosti, ki jih zagotavljajo finančni instrumenti EU, za podporo zgoraj opisanim prednostnim nalogam politik:

               —

               podpora razvoju politik in socialnih inovacij, ki temeljijo na dokazih, s pomočjo Programa za socialne spremembe in inovacije, Evropskega socialnega sklada in okvirnega programa Obzorje 2020, pri čemer se ti programi uporabijo za preizkušanje, ocenjevanje in povečevanje morebitnih inovacij na področju politik;

               —

               učinkovita uporaba Evropskega sklada za pomoč najbolj ogroženim (ki odpravlja pomanjkanje hrane in materialnih dobrin otrok), evropskih sistemov razdeljevanja sadja in mleka v šolah (ki zagotavljajo proizvode z visoko hranilno vrednostjo in spodbujajo dobre prehranjevalne navade) ter programa Erasmus za vse (ki spodbuja dostop otrok do izobraževanja, priložnostnega učenja in športa);

               —

               izraba možnosti za podporo otrokom in družinam, ki jih zagotavljata strukturna sklada, pri pripravi operativnih programov Evropskega socialnega sklada in Evropskega sklada za regionalni razvoj za obdobje 2014–2020 v skladu s priporočili za posamezno državo;

               —

               ustrezna uporaba tematskih ciljev v zvezi s spodbujanjem zaposlovanja in mobilnosti delovne sile, spodbujanjem socialne vključenosti in bojem proti revščini, vlaganjem v izobraževanje, spretnosti in vseživljenjsko učenje ter ustreznih prednostnih naložb v okviru teh ciljev. Ti vključujejo predvsem izobraževanje v zgodnjem otroštvu, zmanjševanje stopnje osipa, usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja, dostop do storitev, vključno z zdravstvenimi in socialnimi storitvami, strategije lokalnega razvoja, ki jih vodijo skupnosti, podporo za obnovo ogroženih območij in prehod z institucionalnih storitev na storitve, ki temeljijo na skupnosti;

               —

               nadaljnje izvajanje strategij, ki so podprte z dokazi, za zmanjševanje stopnje osipa, pri čemer se vključijo ustrezne zainteresirane strani in podporni ukrepi za prehod z institucionalne oskrbe na oskrbo, ki temelji na skupnosti, da bi se zagotovila učinkovitost ukrepov v okviru strukturnih skladov za obdobje 2014–2020;

               —

               spodbujanje partnerstva pri programskem načrtovanju in dostopanju do sredstev strukturnih skladov z vključevanjem zadevnih zainteresiranih strani na državni, regionalni in lokalni ravni, zlasti ustreznih javnih organov, socialnih partnerjev in nevladnih organizacij, da bi se aktiviralo ukrepanje za boj proti revščini otrok.

      V Bruslju, 20. februarja 2013

            Za Komisijo

         László ANDOR

            Član Komisije

      (1)  V skladu s Konvencijo ZN o otrokovih pravicah otroci v tem kontekstu pomenijo osebe, mlajše od 18 let.

      (2)  COM(2010) 758 final.

      (3)  Odbor za socialno zaščito, svetovalno poročilo odbora Evropski komisiji o reševanju in preprečevanju problema revščine otrok ter spodbujanju njihove dobrobiti, 27. junij 2012.

      (4)  Preprečevanje in reševanje problema revščine in socialne izključenosti otrok ter spodbujanje njihove dobrobiti, sklepi Sveta EPSCO, 4. oktober 2012, 14437/12.

      (5)  Glej zlasti: Posodobljen strateški okvir za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju (COM(2008) 865 final), Solidarnost na področju zdravja: zmanjšanje neenakosti na področju zdravja v EU (COM(2009) 567 final), Agenda EU za otrokove pravice (COM(2011) 60 final) in Strategija za enakost žensk in moških 2010–2015 (COM(2010) 491 final).

      (6)  Priporočilo Komisije 2008/867/ES z dne 3. oktobra 2008 o dejavnem vključevanju oseb, izključenih s trga dela.

      (7)  Sklepi predsedstva, Evropski svet v Barceloni, 15. in 16. marec 2002, SN 100/1/02 REV 1.

      PRILOGA

         Okvir za spremljanje na podlagi kazalnikov

      Predlagani okvir za spremljanje izpostavlja kazalnike, ki so pomembni za spremljanje izvajanja tega priporočila. Predlogi za nadaljnji razvoj so predstavljeni v prilogah k svežnju o socialnih naložbah.

         Skupni cilj boja proti revščini in socialni izključenosti otrok ter spodbujanja dobrega počutja otrok

                  Evropa 2020

                  Opredelitev

                  Razčlenitve

                  Vir

                  Primarni/sekundarni/kontekstualni kazalnik (1)

                  Opombe

                     Izpostavljenost otrok tveganju revščine ali socialne izključenosti (razčlenitev krovnega cilja strategije Evropa 2020 na področju revščine in socialne izključenosti)

                  Skupno število otrok, ki živijo v gospodinjstvih, izpostavljenih tveganju revščine in/ali hudemu materialnemu pomanjkanju, in/ali v gospodinjstvih z zelo nizko delovno intenzivnostjo (za opredelitev teh treh kazalnikov glej spodaj)

                  Po starosti (0–17, 0–5, 6–11, 12–17)

                  Eurostat – EU-SILC

                  primarni

                  Priporočena primerjava z delovno sposobnim prebivalstvom (18–64 let) in starejšim prebivalstvom (nad 65 let)

                  Kazalnik

                  Opredelitev

                  Razčlenitve

                  Vir

                  Primarni/sekundarni/kontekstualni kazalnik

                  Opombe

                     Stopnja tveganja revščine pri otrocih (analizira se skupaj z vrednostjo praga revščine v SKM za gospodinjstvo, v katerem živijo 2 odrasli osebi in 2 otroka, mlajša od 14 let)

                  Delež otrok, ki živijo v gospodinjstvih z ekvivalentnim razpoložljivim dohodkom, nižjim od 60 % nacionalnega povprečnega ekvivalentnega razpoložljivega dohodka

                  Po starosti (0–17, 0–5, 6–11, 12–17) in vrsti gospodinjstva

                  Eurostat – EU-SILC

                  primarni

                  Priporočena primerjava z delovno sposobnim prebivalstvom (18–64 let) in starejšim prebivalstvom (nad 65 let)

                     Stopnja hudega materialnega pomanjkanja

                  Delež otrok, ki živijo v gospodinjstvih, v katerih so življenjski pogoji zelo omejeni zaradi pomanjkanja sredstev, tj. v gospodinjstvu so prisotne vsaj 4 od naslednjih 9 vrst pomanjkanja: ne morejo i) plačati računov za najemnino ali računov za tekoče stroške, ii) ustrezno ogrevati svojega doma, iii) poravnati nepričakovanih izdatkov, iv) si privoščiti mesa, rib ali ustreznega beljakovinskega nadomestka vsak drugi dan, v) si privoščiti enotedenskih počitnic, vi) si privoščiti avtomobila, vii) si privoščiti pralnega stroja, viii) si privoščiti barvnega televizijskega sprejemnika ali ix) si privoščiti telefona.

                  Po starosti (0–17, 0–5, 6–11, 12–17)

                  Eurostat – EU-SILC

                  primarni

                  Priporočena primerjava z delovno sposobnim prebivalstvom (18–64 let) in starejšim prebivalstvom (nad 65 let)

                     Delež otrok, ki živijo v gospodinjstvih z zelo nizko delovno intenzivnostjo

                  Delež otrok, ki živijo v gospodinjstvih, kjer so delovno sposobni odrasli (18–59) v zadnjem letu (tj. v referenčnem dohodkovnem obdobju) izkoristili manj kot 20 % svojega skupnega delovnega potenciala

                  Po starosti (0–17, 0–5, 6–11, 12–17)

                  Eurostat – EU-SILC

                  primarni

                  Priporočena primerjava z delovno sposobnim prebivalstvom (18–64 let) in starejšim prebivalstvom (nad 65 let)

                     Kazalnik prikrajšanosti otrok

                  V obravnavi

                  Eurostat – EU-SILC

                  n. r.

                  V pripravi

                     Razpršenost tveganja revščine otrok okoli praga tveganja revščine: stopnja tveganja revščine, izračunana s 50- in 70-odstotnim pragom

                  Delež otrok, ki živijo v gospodinjstvih z ekvivalentnim razpoložljivim dohodkom, nižjim od 50 % ali 70 % nacionalnega povprečnega ekvivalentnega dohodka

                  Po starosti (0–17, 0–5, 6–11, 12–17)

                  Eurostat – EU-SILC

                  sekundarni

                  Priporočena primerjava z delovno sposobnim prebivalstvom (18–64 let) in starejšim prebivalstvom (nad 65 let)

                     Stalna stopnja tveganja revščine pri otrocih

                  Delež otrok, ki živijo v gospodinjstvih z ekvivalentnim razpoložljivim dohodkom pod pragom revščine v tekočem letu in v vsaj dveh od zadnjih treh let

                  0–17

                  Eurostat – EU-SILC (vzdolžni)

                  sekundarni

                  Priporočena primerjava z delovno sposobnim prebivalstvom (18–64 let) in starejšim prebivalstvom (nad 65 let)

                     Stopnja tveganja revščine pri otrocih v določenem trenutku

                  Delež otrok, ki živijo v gospodinjstvih z ekvivalentnim razpoložljivim dohodkom, nižjim od 60 % nacionalnega povprečnega ekvivalentnega razpoložljivega dohodka, pri čemer se upošteva prag v določenem trenutku

                  0–17

                  Eurostat – EU-SILC

                  kontekstualni

                  Priporočena primerjava z delovno sposobnim prebivalstvom (18–64 let) in starejšim prebivalstvom (nad 65 let)

         Dostop do ustreznih sredstev

                  Kazalnik

                  Opredelitev

                  Razčlenitve

                  Vir

                  Primarni/sekundarni/kontekstualni kazalnik

                  Opombe

                     Stopnja revščine zaposlenih ljudi, ki živijo v gospodinjstvih z vzdrževanimi otroki

                  Delež posameznikov (z vzdrževanimi otroki), ki se štejejo za zaposlene in katerih dohodek je pod pragom revščine (60 % nacionalnega povprečnega ekvivalentnega razpoložljivega dohodka)

                  Po starosti (0–17, 18–64, 0–64); po vrsti gospodinjstva (starši samohranilci, dve odrasli osebi z vzdrževanimi otroki)

                  Eurostat – EU-SILC

                  primarni

                     Stopnja tveganja revščine pri otrocih glede na delovno intenzivnost v gospodinjstvu

                  Delež otrok, ki živijo v gospodinjstvih z ekvivalentnim razpoložljivim dohodkom, nižjim od 60 % nacionalnega povprečnega ekvivalentnega razpoložljivega dohodka, glede na delovno intenzivnost v gospodinjstvu

                  0–17 let, delovna intenzivnost v gospodinjstvu (zelo visoka [0,85–1], visoka [0,55–0,85], srednja [0,45–0,55], nizka [0,2–0,45])

                  Eurostat – EU-SILC

                  primarni

                     Stopnja tveganja revščine pri otrocih v gospodinjstvih z zaposlenimi osebami

                  Delež otrok, ki živijo v gospodinjstvih z dohodkom pod pragom revščine (60 % nacionalnega povprečnega ekvivalentnega razpoložljivega dohodka) in z delovno intenzivnostjo nad 0,2

                  Po vrsti gospodinjstva

                  Eurostat – EU-SILC

                  primarni

                     Relativna povprečna vrzel revščine pri otrocih

                  Razlika med povprečnim ekvivalentnim dohodkom oseb pod pragom tveganja revščine in pragom tveganja revščine, izražena kot odstotek praga tveganja revščine

                  0–17

                  Eurostat – EU-SILC

                  primarni

                  Priporočena primerjava z delovno sposobnim prebivalstvom (18–64 let) in starejšim prebivalstvom (nad 65 let)

                     Varstvo otrok

                  Otroci v varstvu (v formalnem okolju (2) zunaj družinskega okolja) kot delež vseh otrok v isti starostni skupini

                  Mlajši od 3 let, med 3. letom starosti in začetkom obveznega šolanja; manj kot 30 ur, 30 ur ali več na teden

                  Eurostat – EU-SILC

                  sekundarni

                  Oceniti je treba pomen razčlenitve po dohodkovnem kvintilu

                     Vpliv starševstva na zaposlitev

                  Razlika v odstotnih točkah med

                              —

                              stopnjo zaposlenosti ljudi, ki so stari 20–49 let in živijo v gospodinjstvih, kjer ni otrok, starih 0–6 let, in

                              —

                              stopnjo zaposlenosti ljudi, ki so stari 20–49 let in živijo v gospodinjstvih z vsaj enim otrokom, starim 0–6 let

                  Skupaj, po spolu

                  Eurostat – LFS

                  kontekstualni

                  Priporočeno ločeno obravnavanje otrok, starih 0–3 let, in otrok, starih 3–6 let

                     Zaposlitev s krajšim delovnim časom zaradi obveznosti varstva

                  Osebe, ki so zaposlene s krajšim delovnim časom, ker skrbijo za otroke ali odrasle osebe, ki niso zmožne skrbeti zase, kot odstotek vseh zaposlenih

                  Skupaj, po spolu

                  Eurostat – LFS

                  kontekstualni

                     Vpliv socialnih transferjev (razen pokojnin) pri zmanjševanju revščine otrok

                  Razlika med stopnjo tveganja revščine pri otrocih pred socialnimi transferji (razen pokojnin) in po njih

                  Eurostat – EU-SILC

                  sekundarni

                  Priporočena primerjava z delovno sposobnim prebivalstvom (18–64 let) in starejšim prebivalstvom (nad 65 let).

                     Preobremenjenost s stroški namestitve

                  Odstotek prebivalstva, ki živi v gospodinjstvih, kjer so skupni stroški namestitve (po odbitku stanovanjskih dodatkov) višji od 40 % skupnega razpoložljivega dohodka gospodinjstva (po odbitku stanovanjskih dodatkov)

                  Po starosti (0–17, 0–5, 6–11, 12–17), ravni revščine (nad ali pod pragom tveganja revščine)

                  Eurostat – EU-SILC

                  sekundarni

                  Priporočena primerjava z delovno sposobnim prebivalstvom (18–64 let) in starejšim prebivalstvom (nad 65 let)

         Dostop do kakovostnih storitev

                  Kazalnik

                  Opredelitev

                  Razčlenitve

                  Vir

                  Primarni/sekundarni kazalnik

                  Opombe

                     Izobraževanje v zgodnjem otroštvu

                  Delež otrok med 4. letom starosti in začetkom obveznega šolanja, ki se udeležujejo izobraževanja v zgodnjem otroštvu

                  Po spolu

                  UOE (3)

                  primarni

                     Obvladanje branja, matematike in naravoslovja

                  Delež 15-letnikov, ki na preizkusih PISA dosežejo oceno 1 ali nižjo (na lestvici od 1 (najnižja) do 5 (najvišja))

                  Po ozadju staršev (izobrazba, država rojstva)

                  OECD – PISA (4)

                  primarni

                  Obstoječe zbirke podatkov ne vključujejo podatkov za Ciper in Malto.

                     Delež mladih ljudi, ki niso zaposleni, se ne šolajo ali usposabljajo

                  Delež mladih ljudi, ki niso zaposleni, se ne šolajo ali usposabljajo

                  Po spolu, 15–19 let

                  Eurostat – LFS

                  primarni

                     Osipniki iz izobraževanja in usposabljanja

                  Prebivalci, ki so stari 18–24 let in so zaključili največ nižjo srednješolsko izobrazbo ter se ne nadalje izobražujejo ali usposabljajo

                  Po spolu, najvišji zaključeni stopnji izobrazbe

                  Eurostat – LFS

                  sekundarni

                     Neizpolnjena potreba po zdravstveni oskrbi po lastnih navedbah

                  Delež oseb, ki so stare 16–25 let in poročajo, da niso izkoristile zdravstvenih storitev zaradi stroškov, oddaljenosti ali čakalnih dob

                  Eurostat – EU-SILC

                     Umrljivost dojenčkov

                  Razmerje med številom smrti otrok, mlajših od enega leta, v določenem letu in številom živorojenih v istem letu (izraženo na 1 000 živorojenih)

                  Po socialno-ekonomskem položaju staršev (v pripravi)

                  Eurostat

                  primarni

                     Umrljivost otrok, starih 1–14 let

                  Stopnja umrljivosti na 100 000 prebivalcev

                  Eurostat

                     Nizka porodna teža

                  Porodna teža, manjša od 2 500 gramov (5,5 funtov)

                  WHO-OECD

                  primarni

                     Obseg cepljenja

                  Odstotek dojenčkov, ki so bili do svojega prvega rojstnega dne v danem koledarskem letu v celoti cepljeni proti oslovskemu kašlju, davici, tetanusu in otroški paralizi, ter odstotek dojenčkov, ki so bili do svojega drugega rojstnega dne v danem koledarskem letu v celoti cepljeni proti ošpicam, mumpsu in rdečkam

                  SZO

                  kontekstualni

                     Debelost

                  Mladi ljudje med 15.–24. letom starosti z indeksom telesne mase 30 ali več

                  Po spolu in socialno-ekonomskem položaju staršev

                  Eurostat – EHIS (5)

                  kontekstualni

                     Redni kadilci

                  Delež vsakodnevnih kadilcev cigaret med prebivalstvom, starim 15–24 let

                  Po spolu in socialno-ekonomskem položaju staršev

                  Eurostat – EHIS

                  kontekstualni

                     Duševno zdravje

                  Mladi ljudje (15–24 let) z depresivnim sindromom

                  Po spolu

                  Eurostat – EHIS

                  kontekstualni

                  V pripravi

                     Vzroki smrti med mladimi ljudmi – samomor

                  Smrti zaradi samomora na 100 000 prebivalcev, starih 15–24 let

                  Po spolu

                  Eurostat – statistični podatki o vzrokih smrti

                  kontekstualni

                     Prikrajšanost v zvezi z nastanitvijo

                  Odstotek prebivalstva, prikrajšanega za posamezen element v zvezi z nastanitvijo. Upoštevani elementi so:
                  1) streha, ki pušča, vlažne stene/tla/temelji ali trhli okenski okvirji ali tla; 2) bivališče nima kadi ali prhe; 3) bivališče nima notranjega stranišča na izplakovanje, namenjenega izključno uporabi gospodinjstva; 4) težave z bivališčem: pretemno, ni dovolj svetlobe

                  Po starosti (0–17, 0–5, 6–11, 12–17), stopnji tveganja revščine (tj. nad ali pod pragom)

                  Eurostat – EU-SILC

                  primarni

                     Prostorska stiska

                  Odstotek prebivalstva, ki živi v prenatrpanih gospodinjstvih. Za osebo se šteje, da živi v prenatrpanem gospodinjstvu, če to gospodinjstvo nima na razpolago minimalnega števila sob, ki vključuje:

                              —

                              eno sobo za gospodinjstvo;

                              —

                              eno sobo za vsak par;

                              —

                              eno sobo za vsako samsko osebo, staro nad 18 let;

                              —

                              eno sobo za dve samski osebi istega spola, stari od 12 do 17 let;

                              —

                              eno sobo za vsako samsko osebo različnega spola, staro od 12 do 17 let;

                              —

                              eno sobo za dve osebi, mlajši od 12 let.

                  Po starosti (0–17, 0–5, 6–11, 12–17), stopnji tveganja revščine (nad ali pod pragom)

                  Eurostat – EU-SILC

                  primarni

         (1)  Primarni kazalniki so vodilni kazalniki, ki zajemajo široka področja, ki se štejejo za najbolj pomembne elemente izidov, medtem ko sekundarni kazalniki dopolnjujejo vodilne kazalnike z bolj podrobnim opisom narave težave ali opisom drugih razsežnosti težave. Kontekstualni kazalniki zagotavljajo dodatne podrobnosti in podatke o ozadju: predlagani seznam je okviren in dopušča druge informacije o ozadju, ki se obravnavajo kot pomembne za boljše zajetje in razumevanje nacionalnih okoliščin.

         (2)  Formalno okolje pomeni naslednje storitve: predšolska ali enakovredna vzgoja, obvezno izobraževanje, izvenšolske storitve v centrih, jasli ali drugi centri za dnevno varstvo, vključno z družinskim dnevnim varstvom in poklicnimi certificiranimi varuhi. Ta opredelitev torej ne vključuje varstva, ki ga opravljajo družinski člani, sosedi ali necertificirani varuhi.

         (3)  Zbirka statističnih podatkov UNESCO/OECD/EUROSTAT o izobraževanju.

         (4)  http://www.oecd.org/statisticsdata/03381,en_2649_35845621_1_119656_1_1_1.00.html.

         (5)  EHIS je evropska anketa o zdravju (European Health Interview Survey).


title: Priporočilo Komisije z dne 19. septembra 2005 o ločenem računovodstvu in sistemih stroškovnega računovodstva na osnovi regulativnega okvira za elektronske komunikacije   (Besedilo velja za EGP)

text:
               11.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 266/64

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 19. septembra 2005
   o ločenem računovodstvu in sistemih stroškovnega računovodstva na osnovi regulativnega okvira za elektronske komunikacije
   (Besedilo velja za EGP)
   (2005/698/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva) (1), in zlasti člena 19(1) Direktive,
   po posvetovanju z Odborom za komunikacije,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Nekatere določbe regulativnega okvira za elektronska komunikacijska omrežja in storitve zahtevajo izvajanje nujnih in ustreznih mehanizmov stroškovnega računovodstva, in sicer členi 9, 11, 13 in 6(1) v zvezi s Prilogo I Direktive 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu) (2); člena 17 in 18.1 ter Priloga VII.2 Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (3); in člen 13 Direktive 2002/21/ES.

               (2)

               Operaterji, ki so na podlagi tržne analize, opravljene v skladu s členom 16 Direktive 2002/21/ES, določeni za operaterje s pomembno tržno močjo na upoštevnem trgu (v nadaljevanju „priglašeni operaterji“) so lahko med drugim podvrženi obveznostim v zvezi s pripravo ločenih računovodskih evidenc oziroma izvedbo sistema stroškovnega računovodstva. Namen uvedbe takšnih obveznosti je zagotovitev preglednost poslovanja med operaterji oziroma določitev dejanskih stroškov opravljenih storitev. Poleg tega lahko nacionalni regulativni organi pri priglašenih operaterjih uporabljajo ločeno računovodstvo in sisteme stroškovnega računovodstva kot dopolnitev k uporabi drugih regulativnih ukrepov (npr. preglednost, nediskriminacija, stroškovna naravnanost).

               (3)

               To priporočilo posodablja Priporočilo Komisije 98/322/ES z dne 8. aprila 1998 o medomrežnem povezovanju na liberaliziranem telekomunikacijskem trgu (Del 2 – ločeno računovodstvo in stroškovno računovodstvo) (4), ki sledi uporabi regulativnega okvira za elektronske komunikacije (25. julij 2003). Ta posodobitev je potrebna, ker je regulativni okvir iz leta 2002 prinesel nekatere pomembne spremembe regulativnega paketa iz leta 1998, kot so povečan obseg uporabe okvira, drugačen pristop k uvedbi predhodnih (ex ante) obveznosti, drugačen obseg uporabe posebnih določb v zvezi s stroškovnim računovodstvom in ločenim računovodstvom; in uporaba načela tehnološke nevtralnosti.

               (4)

               Splošni cilji Priporočila so skrbeti za uporabo skladnih načel in metodologij računovodstva na ravni EU ob upoštevanju izkušenj, ki so jih nacionalni regulativni organi pridobili na področju stroškovnega računovodstva in ločenega računovodstva; izboljšati preglednost računovodskih sistemov, metodologij, pripravljenih podatkov, postopka revizije in poročanja v korist vseh udeleženih strank.

               (5)

               Operaterji lahko delujejo na trgih, kjer imajo pomembno tržno moč, in na konkurenčnih trgih, kjer nimajo takšne moči. Za opravljanje svojih regulativnih nalog lahko nacionalni regulativni organ potrebuje informacije o trgih, kjer operaterji nimajo pomembne tržne moči. Ko se obveznost za ločeno računovodstvo naloži priglašenemu operaterju s pomembno tržno močjo na enem ali več trgih, lahko obveznost ločenega računovodstva pokriva trge, kjer operater nima pomembne tržne moči, npr. za zagotavljanje skladnosti podatkov.

               (6)

               Vsaka predpisana metodologija stroškovnega računovodstva ali ločenega računovodstva, ki se uporablja zlasti kot osnova za odločbe o cenovnem nadzoru, mora biti določena na način, ki spodbuja učinkovite naložbe, opredeljuje možno protikonkurenčno obnašanje, zlasti zmanjševanje škarij cen , in mora biti skladna s cilji politike nacionalnega regulativnega organa, kot je določeno v členu 8 Direktive 2002/21/ES.

               (7)

               Izvajanje nove ali revidirane metodologije obračunavanja stroškov lahko pokaže, da so trenutne stopnje reguliranih stroškov oziroma cenovnih mehanizmov neprimerne ali na nek način neusklajene. Če bi nacionalni regulativni organ domneval, da so potrebni korektivni ukrepi, bi bilo treba upoštevati trgovinsko in gospodarsko okolje, da se zmanjša tveganje in negotovost na upoštevnih trgih. Ta ukrep bi lahko na primer zajemal uvajanje kakršnihkoli prilagoditev cen v razumnem obdobju.

               (8)

               Pri izvajanju računovodskega sistema, ki uporablja dolgoročni pristop (kot npr. dolgoročni inkrementalni (prirastni) strošek ), ki ne temelji na preteklih stroških, temveč na tekočih stroških, npr. kjer se sredstva ponovno vrednotijo na podlagi stroškov uporabe sodobne enakovredne infrastrukture, zgrajene z najbolj učinkovito tehnologijo, ki je na razpolago, utegnejo nacionalni regulativni organi prilagoditi parametre stroškovne metodologije, da dosežejo te cilje. Po potrebi je treba predvideti usklajeno uporabo pristopov „od zgoraj navzdol“ („top-down“) in „od spodaj navzgor“ („bottom-up“). Računovodski sistemi morajo temeljiti na načelu vzročnosti stroškov, kot je analiza stroškov po aktivnostih („Activity Based Costing“).

               (9)

               Kadar se za vrednotenje sredstev omrežja, kot je krajevna zanka, za katere se šteje, da se jih srednjeročno težje podvaja, uporablja metoda stroškovne usmeritve cen na podlagi tekočih stroškov (CCA), dosledna uporaba metodologije obračunavanja stroškov zahteva, da nacionalni regulativni organi ustrezno prilagodijo parametre (kot so stroški kapitala, amortizacija, pribitki, časovno spremenljive komponente).

               (10)

               Kadar je izvedba sistema stroškovnega računovodstva predpisana v skladu s členom 13.4 Direktive 2002/19/ES, morajo biti pravila, ki se uporabljajo za razdelitev stroškov, prikazana tako podrobno, da je znano razmerje med stroški in bremenitvami omrežnih elementov in storitev ; treba pa je zagotoviti tudi osnovo, na podlagi katere so bili posredni in neposredni pripisani stroški razporejeni med različne konte.

               (11)

               To priporočilo daje smernice za izvajanje stroškovnega računovodstva in ločenega računovodstva na osnovi novega regulativnega okvira iz leta 2002. Priporočilo 98/322/ES daje navodila za izvedbo stroškovnega računovodstva in ločenega računovodstva na podlagi regulativnega okvira iz leta 1998. Priporočilo iz leta 1998 še naprej velja v primerih, kjer države članice še niso opravile pregleda obstoječih obveznosti v zvezi s stroškovnim računovodstvom in ločenim računovodstvom v skladu s členom 16 Direktive 2002/21/ES.

               (12)

               Kjer so države članice implementirale mehanizem nadomestil stroškov, ki vključuje finančne transferje, Priloga IV, Del B Direktive o univerzalnih storitvah zahteva, da se ti transferji izvajajo objektivno, pregledno, nediskriminatorno in sorazmerno. Za dosego teh ciljev je treba o kakršnemkoli nadomestilu, prejetem za zagotavljanje obveznosti univerzalne storitve, poročati v sistemih za ločeno računovodstvo.

               (13)

               Glede financiranja obveznosti univerzalne storitve Priporočilo ne vpliva na Direktivo 80/723/EGS Komisije z dne 25. junija 1980 o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji in finančni preglednosti znotraj določenih podjetij (5).

               (14)

               Uporaba načel Priporočila ne vpliva na dolžnost držav članic in podjetij, da v celoti izpolnjujejo pravila Skupnosti o konkurenci.

               (15)

               Priporočilo Komisije 2002/590/ES z dne 16. maja 2002 Zakonsko predpisana neodvisnost revizorjev v EU: Temeljna načela (6) vzpostavlja trden okvir, ki omogoča testiranje neodvisnosti revizorja, kjer je to primerno.

               (16)

               Združenje evropskih regulatorjev (ERG) (7) je predložilo Mnenje o reviziji Priporočila Komisije o ločenem računovodstvu in stroškovnem računovodstvu iz leta 1998, ki vključuje izčrpno prilogo o vidikih stroškovnega računovodstva in ločenega računovodstva –

         PRIPOROČA:

               1.

               To priporočilo se nanaša na izvajanje sistemov ločenega računovodstva in stroškovnega računovodstva operaterjev, ki jih je njihov nacionalni regulativni organ na podlagi tržne analize, izvedene v skladu s členom 16 Direktive 2002/21/ES, določil za operaterje s pomembno tržno moč na upoštevnih trgih. Operaterji s takšnimi obveznostmi se v nadaljevanju imenujejo „priglašeni operaterji“.
               Namen naložitve obveznosti izvajanja sistema stroškovnega računovodstva je zagotoviti, da priglašeni operaterji, ki so jim naložene obveznosti glede cenovnega nadzora ali stroškovno naravnanih cen, pri razporejanju svojih stroškov na storitve sledijo pravičnim, objektivnim in preglednim merilom.
               Namen naložitve obveznosti glede ločenega računovodstva je zagotoviti natančnejše podatke, kot so tisti, dobljeni iz obveznih finančnih poročil priglašenega operaterja, da čim natančneje posnamejo delovanje posameznih delov poslovanja priglašenega operaterja, kot če bi poslovali v ločenih podjetjih, in v primeru vertikalno integriranih podjetij, preprečevati diskriminacijo v korist njihovih lastnih dejavnosti in nepravično navzkrižno subvencioniranje.

               2.

               Priporoča se, da nacionalni regulativni organ od priglašenih operaterjev zahteva razčlenitev operativnih stroškov, vloženega kapitala in prihodkov do takšne ravni, da so skladni z načeloma sorazmernosti in preglednosti ter regulativnimi cilji, ki jih določa nacionalna zakonodaja ali zakonodaja Skupnosti.
               Priporoča se, da se razporeditev stroškov, vloženega kapitala in prihodkov opravi v skladu z načeli vzročne zveze stroškov (kot je analiza stroškov po aktivnostih „ABC“).
               Sistemi stroškovnega računovodstva in ločenega računovodstva priglašenih operaterjev morajo omogočiti posredovanje finančnih informacij za regulativne namene, da se dokaže popolna skladnost z regulativnimi obveznostmi. Priporoča se, da se ta zmožnost meri na podlagi kvalitativnih merilih ustreznosti, zanesljivosti, primerljivosti in pomembnosti.
               Priporoča se, da se nacionalni regulativni organi prepričajo o ustreznosti in učinkovitosti sistemov stroškovnega računovodstva in ločenega računovodstva; takšni sistemi so lahko predmet javnega posvetovanja.

               3.

               Priporoča se, da nacionalni regulativni organ pri ocenjevanju značilnosti in specifikacij sistema stroškovnega računovodstva pregleda zmogljivost sistema stroškovnega računovodstva priglašenega operaterja, da analizira in predstavi stroškovne podatke na način, ki podpira regulativne cilje. Sistem stroškovnega računovodstva priglašenega operaterja mora biti zlasti sposoben razlikovanja med neposrednimi (8) in posrednimi stroški (9).
               Priporoča se, da nacionalni regulativni organi, ki so sprejeli odločbo o sistemu stroškovnega računovodstva, ki temelji na tekočih stroških, določijo svojim priglašenim operaterjem jasne roke in izhodiščno leto za izvajanje novih računovodskih sistemov, ki temeljijo na tekočih stroških.
               Ocena sredstev omrežja pri dolgoročni ali trenutni vrednosti učinkovitega operaterja, to je, ocenjevanje stroškov primerljivih operaterjev, kot če bi bil trg močno konkurenčen, je ključni element metodologije „računovodstva tekočih stroškov“ (CCA). Ta zahteva, da se amortizacija, vključena v operativne stroške, izračuna na podlagi trenutne vrednosti sodobnih enakovrednih sredstev. Zato mora poročanje o vloženem kapitalu temeljiti na osnovi tekočih stroškov. Druge prilagoditve stroškov se lahko zahtevajo za prikaz tekočih nabavnih stroškov za sredstvo in osnove za njegove stroške delovanja. Ocena sredstev omrežja pri dolgoročni ali trenutni vrednosti se lahko dopolni z uporabo metodologije stroškovnega računovodstva, kot je dolgoročni inkrementalni (prirastni) stroški (LRIC), kadar je to primerno.
               Priporoča se, da nacionalni regulativni organi ustrezno upoštevajo cene in zadeve glede konkurenčnosti, ki se lahko pojavijo pri izvajanju metodologije računovodstva tekočih stroškov, kot v primeru razvezave krajevne zanke.
               Priporoča se, da nacionalni regulativni organi skrbijo za nadaljnje prilagoditve finančnih informacij glede dejavnikov učinkovitosti, zlasti pri uporabi stroškovnih podatkov za obveščanje o odločitvah glede cen, ker uporaba sistemov stroškovnega računovodstva (celo pri izvajanju metodologije računovodstva tekočih stroškov) lahko ne odraža v celoti učinkovito nastalih ali zadevnih stroškov (10). Dejavniki učinkovitosti lahko vsebujejo ocene različne omrežne topologije in zgradbe omrežja, tehnike amortizacije, tehnologije, uporabljene ali načrtovane za uporabo v omrežju.

               4.

               Priporoča se, da priglašeni operaterji, ki morajo poročati o ločenem računovodstvu, predložijo izkaz poslovnega uspeha in vloženega kapitala, ki se uporablja za vsak subjekt regulativnega poročanja (ki temelji na upoštevnih trgih in storitvah). Treba je dovolj jasno in natančno ugotoviti stroške prenosa ali nakupe med trgi in storitvami, da se lahko upraviči skladnost z nediskriminatornimi obveznostmi. Te obveznosti poročanja o ločenem računovodstvu lahko zahtevajo pripravo in razkritje podatkov za trge, kjer operater nima pomembne tržne moči.
               Za doslednost in integriteto podatkov je priporočljivo, da se finančna poročila regulativnih računov konsolidirajo v izkaz poslovnega uspeha in vloženega kapitala, ki se uporablja za podjetje v celoti. Zahteva se tudi uskladitev ločenih regulativnih računov z zakonsko določenimi računi operaterja. Te izjave morajo biti predmet neodvisnega revizijskega mnenja ali revizije skladnosti nacionalnega regulativnega organa (odvisno od razpoložljivosti ustrezno usposobljenega osebja).

               5.

               Priporoča se, da nacionalni regulativni organi zainteresiranim strankam posredujejo dovolj natančne ustrezne računovodske informacije priglašenih operaterjev. Zbrane informacije morajo biti tako natančne, da se lahko preveri, da ni prišlo do nedovoljene diskriminacije pri zagotavljanju storitev navznoter in navzven, in omogočajo ugotavljanje povprečnih stroškov storitev ter metodo, po kateri so bili stroški izračunani. Pri zagotavljanju informacij za te namene morajo nacionalni regulativni organi upoštevati poslovno tajnost.
               V zvezi s tem bo objava dovolj podrobnih stroškovnih obračunov priglašenega operaterja, ki prikazujejo, na primer, povprečne stroške komponent omrežja, povečala preglednost in pri konkurentih vzbudila gotovost, da ni protikonkurenčnih navzkrižnih subvencij. To je zlasti pomembno za storitve na debelo. Izvajanje smernic glede zahtev poročanju in objavi podatkov je določeno v Prilogi.

               6.

               Nekatera podjetja so lahko določena kot izvajalci univerzalne storite v skladu s členom 8 Direktive o univerzalni storitvi in so lahko predmet predpisanega nadzora maloprodajnih tarif v skladu z določbami člena 17 Direktive o univerzalni storitvi. Za tiste države članice, ki izvajajo sheme za financiranje obveznosti univerzalne storitve, je priporočljivo, da se kakršen koli prispevek, ki ga določeno(a) podjetje(a) prejme(jo) kot del mehanizma kompenzacij, opredeli v sistemih za ločeno računovodstvo.

               7.

               Te računovodske smernice veljajo za regulativno poročanje in ne služijo kot nadomestilo za kakršno koli zakonsko določeno finančno poročanje, ki se lahko zahteva v državi članici.

               8.

               To priporočilo se pregleda najkasneje tri leta po datumu začetka uporabe.

               9.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 19. septembra 2005

            Za Komisijo

         Viviane REDING

            Članica Komisije

      (1)  UL L 108, 24.4.2002, str. 33.

      (2)  UL L 108, 24.4.2002, str. 7.

      (3)  UL L 108, 24.4.2002, str. 51.

      (4)  UL L 141, 13.5.1998, str. 6.

      (5)  UL L 195, 29.7.1980, str. 35. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2000/52/ES (UL L 193, 29.7.2000, str. 75).

      (6)  UL L 191, 19.7.2002, str. 22.

      (7)  Združenje evropskih regulatorjev je bilo ustanovljeno z Odločbo Komisije 2002/627/ES (UL L 200, 30.7.2002, str. 38), spremenjeno z Odločbo 2004/641/ES (UL L 293, 16.9.2004, str. 30).

      (8)  Neposredni stroški so tisti stroški, ki so v celoti in nedvoumno nastali v zvezi z določenimi dejavnostmi.

      (9)  Posredni stroški so tisti stroški, ki zahtevajo porazdelitev z uporabo pravične in objektivne metodologije razporejanja.

      (10)  Nekatera sredstva lahko presegajo zahteve ali pa arhitektura omrežja ni optimalna. Izvajanje gospodarskega/tehničnega modela od spodaj navzgor pomaga zagotavljati podatke o neučinkovitih in nepotrebno nastalih stroških, ki jih je treba odpraviti.

      PRILOGA
      SMERNICE O ZAHTEVAH POROČANJA IN OBJAVI INFORMACIJ
      Ta priloga določa okvir za redno poročanje, objavljanje in izjavo o skladnosti.
      V skladu z načeli, priporočenimi v točki 2 Priporočila, morajo sistemi stroškovnega računovodstva in ločenega računovodstva zagotoviti takšne podrobne finančne informacije, ki dokažejo skladnost z načeli nediskriminacije in preglednosti, ustrezno ugotavljajo in določajo prihodke, stroške, vloženi kapital in obseg za različne aktivnosti, ki jih izvaja operater. Takšne računovodske informacije morajo biti takoj na voljo nacionalnemu regulativnemu organu.
      Dobra predstavitev regulativnih računov zagotavlja, da so bistvena sporočila finančnih izkazov jasna in učinkovita ter kolikor je mogoče preprosta in enostavna. Predstavitev informacij v finančnih izkazih obsega določeno stopnjo abstrakcije in združevanja. Če je ta postopek pravilno izveden, bo rezultat več znanja, ker bo takšna predstavitev zadovoljila različne regulativne cilje, kot je npr. dokaz, da so bremenitve stroškovno naravnane ali da ni nedovoljene diskriminacije.
      Računovodska poročila vsebujejo spremne opombe in dodatne dokumente, ki razširjajo in pojasnjujejo finančne izkaze. Finančni izkazi in spremne opombe predstavljajo integrirano celoto.
      Regulativne računovodske informacije služijo nacionalnim regulativnim organom in drugim strankam, kot so konkurenti, investitorji in potrošniki, na katere lahko vplivajo regulativne odločitve, ki temeljijo na teh podatkih. V tem okviru lahko objava informacij prispeva k odprtemu in konkurenčnemu trgu in k verodostojnosti regulativnega računovodskega sistema.
      Vendar je popolno razkritje lahko omejeno z nacionalnimi predpisi in predpisi Skupnosti o poslovni tajnosti. Zato je priporočeno, da nacionalni regulativni organi z upoštevanjem mnenja operaterjev določijo, katere informacije se lahko štejejo kot zaupne in ne bi smele biti na voljo javnosti.
      1.   Priprava in objava informacij
      Za upoštevni trg/storitev morajo biti pripravljene in objavljene naslednje finančne informacije (z upoštevanjem tajnosti in obveznosti nacionalne zakonodaje):

                  —

                  izkaze poslovnega uspeha,

                  —

                  izkaz vloženega kapitala (podrobna metodologija izračuna in vrednost uporabljenih parametrov),

                  —

                  konsolidacija in uskladitev z zakonsko določenimi računi ali drugimi viri informacij o stroških,

                  —

                  opis metodologij obračunavanja stroškov, vključno s sklicevanjem na osnovo za stroške in standarde, metodologije dodelitev in vrednotenj, določanje in obravnavanje posrednih stroškov,

                  —

                  zapisi o nediskriminaciji (podrobno opisane bremenitve prenosa),

                  —

                  revizijsko mnenje (če ga zahteva nacionalni regulativni organ),

                  —

                  opis računovodskih politik in regulativnih načel računovodstva,

                  —

                  izjava skladnosti s pravili Skupnosti in nacionalnimi pravili,

                  —

                  drugi dodatni dokumenti v skladu s predpisi.

            Obrazce za poročila, ki lahko sledijo standardni zakonsko določeni računovodski obliki, morajo nacionalni regulativni organi določiti vnaprej v posvetovanju z operaterji. Izjava o skladnosti z zakonodajo Skupnosti in nacionalno zakonodajo, revizijsko mnenje in opis računovodskih načel, politik, metodologij in uporabljenih postopkov oziroma metodologij razdelitve stroškov se ne morejo šteti za zaupne. Ne glede na nacionalno zakonodajo in zakonodajo Skupnosti o poslovni tajnosti morajo biti rezultati revizije dostopni javnosti.
      2.   Izjava o skladnosti
      Letna izjava o skladnosti mora vsebovati vsaj:

                  —

                  zaključke revizorja,

                  —

                  vse ugotovljene nepravilnosti,

                  —

                  priporočila revizorja (z opisom ustreznih učinkov),

                  —

                  celoten opis uporabljene metodologije preverjanja, in

                  —

                  nekatere agregatne finančne in računovodske podatke (kot so prilagoditve metode računovodstva tekočih stroškov, glavne predpostavke, ki temeljijo na metodologijah dodeljevanja, višina dodeljenih stroškov in stopnja granularnosti modela).

            Objava izjave o skladnosti in rezultatov revizije mora biti predstavljena v obliki, ki je zainteresiranim strankam lahko dostopna, npr. v papirni ali elektronski obliki, ali objavljena na spletni strani nacionalnega regulativnega organa ali na spletnih straneh operaterjev.
      3.   Obdobje poročanja
      Regulativni računi morajo biti objavljeni letno in čim hitreje po koncu računovodskega (poročevalskega) leta. Izjava mora biti objavljena najkasneje dva meseca po zaključku regulativne revizije oziroma ne pozneje, kot določa obstoječa praksa v skladu z regulativnimi obveznostmi.