title: 2005/27/ES: Priporočilo Komisije z dne 12. januarja 2005 o tem, kaj za Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 98/70/ES v zvezi z bencinom in dizelskimi gorivi predstavlja razpoložljivost neosvinčenega bencina in dizelskega goriva z najvišjo vsebnostjo žvepla na primerno uravnoteženi geografski osnoviBesedilo velja za EGP.

text:
               19.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 15/26

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 12. januarja 2005
   o tem, kaj za Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 98/70/ES v zvezi z bencinom in dizelskimi gorivi predstavlja razpoložljivost neosvinčenega bencina in dizelskega goriva z najvišjo vsebnostjo žvepla na primerno uravnoteženi geografski osnovi
   (Besedilo velja za EGP)
   (2005/27/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Države članice morajo v skladu s členoma 3(2)(d) in 4(1)(d) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 98/70/ES z dne 13. oktobra 1998 o kakovosti bencina in dizelskih goriv in o spremembi Direktive Sveta 93/12/EGS (1) zagotoviti, da bosta neosvinčeni bencin in dizelsko gorivo, ki bosta imela določeno najvišjo vsebnost žvepla, na voljo znotraj njihovih ozemelj na primerno uravnoteženi geografski osnovi.

               (2)

               Direktiva 98/70/ES zagotavlja tudi, da mora Komisija razviti smernice za priporočanje, kaj predstavlja, za te namene, razpoložljivost neosvinčenega bencina z vsebnostjo žvepla 10 mg/kg na primerno uravnoteženi geografski osnovi.

               (3)

               Zdi se primerno, da se tudi za dizelsko gorivo razvijejo smernice za najvišjo vsebnost žvepla 10 mg/kg.

               (4)

               Komisija je ocenila več možnosti. Kot rezultat tega dela in po posvetovanju z državami članicami, strokovnjaki iz zadevnih industrijskih in gospodarskih sektorjev ter drugimi nevladnimi organizacijami, je Komisija razvila takšne smernice –

         PRIPOROČA:
   Države članice morajo v skladu s členoma 3(2)(d) in 4(1)(d) Direktive 98/70/ES in še posebej glede razpoložljivosti goriv brez žvepla na primerno uravnoteženi geografski osnovi uporabiti načela, določena v Prilogi.

      V Bruslju, 12. januarja 2005

            Za Komisijo

         Stavros DIMAS

            Član Komisije

      (1)  UL L 350, 28.12.1998, str. 58. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 (UL L 284, 31.10.2003, str. 1).

      PRILOGA
      Smernice o tem, kaj predstavlja razpoložljivost na primerno uravnoteženi geografski osnovi za potrebe členov 3(2)(d) in 4(1)(d) Direktive 98/70/ES
      1.   RAZLAGA IZRAZOV, KI SE UPORABLJAJO V TEH SMERNICAH:

         Goriva z ničelnim žveplom ali brez žvepla so neosvinčeni bencin in dizelska goriva, ki imajo vsebnost žvepla enako ali manj kot 10 mg/kg (ppm).

         Bencinske črpalke ali mesta za točenje goriva so mesta, maloprodajna ali veleprodajna, kjer se gorivo toči v vozila za namene pogona (kot je definirano v EN 14274:2003).
      2.   DEJAVNIKI VPLIVA
      Da bi zagotovile razpoložljivost goriv brez žvepla, morajo države članice imeti določen nivo fleksibilnosti v skladu z različnimi stanji nacionalnih trgov in dobavne infrastrukture. Upoštevati je treba naslednje dejavnike:
      1.   majhna gostota prebivalstva
      Velika območja z nizko gostoto prebivalstva imajo ponavadi manjše število manjših bencinskih črpalk (glede na količino pretočenega bencina ali število črpalk), saj so večje bencinske črpalke osredotočene na bolj gosto poseljena območja. Treba je upoštevati večje razdalje, ki jih je treba prepotovati med posameznimi točkami, kjer je mogoče natočiti gorivo, in potencialno tudi nezmožnost obstoječe infrastrukture, da bi vzdrževala goriva z različnimi stopnjami žvepla.
      2.   velika gostota prebivalstva
      Na območjih z veliko gostoto prebivalstva so bencinske črpalke v povprečju po navadi večje (tako glede na količino pretočenega bencina kot na število črpalk), bolj številčne in zato tudi bližje druga drugi. V tem primeru je bolj verjetno, da je infrastruktura zmožna vzdrževati goriva z več stopnjami žvepla, možno pa je tudi bolj postopno uvajanje obsega bencinskih črpalk.
      3.   majhni otoški trgi
      Majhni otoški trgi se bodo verjetno soočali s podobnimi težavami kot območja z majhno gostoto prebivalstva, z dodatno možnostjo manjšega (ali enega) dobavnega trga ali omejenega števila večjih terminalov ali celo enega samega večjega terminala.
      3.   SPLOŠNE SMERNICE
      Od držav članic se že v okviru člena 8 Direktive 98/70/ES zahteva, da zagotavljajo osnovne informacije o nacionalnem obsegu prodaje neosvinčenega bencina in dizla brez žvepla.
      Te smernice predstavljajo štiri merila vrednotenja, za katere Komisija meni, da so posebej uporabna pri določanju geografsko uravnotežene razpoložljivosti goriv brez žvepla v skladu s členoma 3(2)(d) in 4(1)(d) Direktive. Dve razdelani primarni možnosti, A in B, vsebujeta jasnejše in natančnejše informacije o geografski razpoložljivosti goriv brez žvepla. Praviloma je mogoče predpostaviti, da lahko države članice izberejo možnost A ali B, ne morejo pa hkrati uporabljati obeh.
      Dve manj razdelani sekundarni možnosti, C in D, vsebujeta informacije o razpoložljivosti na specifičnih območjih.
      Treba je poudariti, da bi predlagane možnosti lahko izgubile svoj pomen, če bi dosegli visoko stopnjo razpoložljivosti, npr. v območju 60 % do 80 % vseh črpalk. V takšnih primerih nadaljnje vrednotenje uspeha nacionalne politike na natančni regionalni osnovi morda ne bi bilo več potrebno. Za možnost D bo odstotek morda nekoliko višji, odvisno od razmer.
      V vsakem primeru pa razlike med razmerami za uvajanje neosvinčenega bencina brez žvepla in dizla brez žvepla nakazujejo, da jih je treba analizirati ločeno.
      Države članice si lahko izberejo metode, ki se jim zdijo najbolj primerne za izvajanje razpoložljivosti goriv brez žvepla na nacionalni ravni. Priporoča pa se, da države članice preučijo možnosti, ki so predstavljene tukaj, preden se odločijo za najprimernejše ukrepe, ki bodo pomagali pri izvajanju za njihove nacionalne razmere. Posebni primeri so obravnavani v oddelku 4.
      3.1   Možnost A: Delež razpoložljivih bencinskih črpalk s stopnjo brez žvepla po regijah
      3.1.1   Kriterij
      Število in odstotek razpoložljivih nacionalnih bencinskih črpalk z neosvinčenim bencinom in dizlom s stopnjo/vrsto goriva brez žvepla (na koncu vsakega leta poročanja) po Eurostatovi tri-ravenski statistični klasifikaciji teritorialnih enot (SKTE), raven 3 regionalna razčlenitev.
      Pri tem kriteriju se uporabljajo naslednje enote:

                  (a)

                  število bencinskih črpalk;

                  (b)

                  odstotek razpoložljivih bencinskih črpalk z gorivom brez žvepla.

            3.1.2   Uporabnost
      Prednost tega kriterija je, da jasno pokaže geografsko razpoložljivost goriv brez žvepla na ravni, ki zagotavlja primerno enakomerno razporeditev po nacionalnem ozemlju. Poleg tega so regionalna območja SKTE so že definirana in se uporabljajo tudi v drugih statistikah Skupnosti; razpoložljivost drugih regionalnih podatkov SKTE (kot npr. prebivalstvo, ozemlje, itd.) pa bo omogočala izvajanje nadaljnjih uporabnih analiz.
      3.2   Možnost B: Povprečna razdalja med bencinskimi črpalkami z razpoložljivo stopnjo brez žvepla
      3.2.1   Kriterij
      Povprečne razdalje med bencinskimi črpalkami z neosvinčenim bencinom ali dizlom, kjer je na voljo gorivo brez žvepla. Vključuje izračun nacionalnega povprečja, največjih in najmanjših razdalj med bencinskimi črpalkami z gorivom brez žvepla (ločeno za neosvinčeni bencin in dizel). Morda bi bilo to lahko uporabno tudi za primerjavo z nacionalnim povprečjem za vse bencinske črpalke.
      3.2.2   Uporabnost
      Prednost tega kriterija je, da upošteva različne razdalje, ki jih morajo prepotovati lastniki vozil na gorivo brez žvepla znotraj nacionalnega ozemlja, da bi ponovno natočili gorivo v svoja vozila. Primerjava z nacionalnim povprečjem za vse bencinske črpalke ta kriterij še bolje osvetli v zvezi s specifičnimi nacionalnimi pogoji.
      3.3   Možnost C: Razpoložljivost goriv brez žvepla na velikih bencinskih črpalkah
      3.3.1   Kriterij
      Število in skupen odstotek velikih/glavnih bencinskih črpalk z neosvinčenim bencinom brez žvepla ali dizlom brez žvepla, ki so na voljo na nacionalni ravni. Velike bencinske črpalke določi država članica glede na minimalno omejitev v milijonih litrov na leto pretočenega goriva, ustrezajočo nacionalnim razmeram (npr. možno je, da bo vključenih okrog 5 % vseh bencinskih črpalk).
      3.3.2   Uporabnost
      Velike beninske črpalke so na območjih, kjer je veliko povpraševanje, zato ta kriterij zagotavlja uporabno merilo razpoložljivosti goriv brez žvepla na takšnih območjih. Te bencinske črpalke so ponavadi enakomerno razporejene po nacionalnem ozemlju, zato bo ta kriterij relativno lahko uporabiti.
      3.4   Možnost (D): Razpoložljivost goriv brez žvepla na bencinskih črpalkah na avtocestah
      3.4.1   Kriterij
      Število in skupen odstotek bencinskih črpalk na glavnih cestah/avtocestah z neosvinčenim bencinom brez žvepla ali dizlom brez žvepla, ki so na voljo na nacionalni ravni. Glavne ceste ali avtoceste ustrezno definira država članica.
      3.4.2   Uporabnost
      Ta kriterij je še posebej uporaben v zvezi s tranzitom in turizmom, saj daje merilo razpoložljivosti na glavnih prometnih žilah. Tudi te bencinske črpalke so ponavadi porazdeljene relativno enakomerno in na široki geografski osnovi po nacionalnem ozemlju, čeprav so večinoma povezane z bolj naseljenimi središči.
      4.   POSEBNI PRIMERI
      V nekaterih primerih, zaradi vrste ukrepa, ki ga izvaja država članica, ali zaradi posebnih razmer, s katerimi se soočajo, ni potrebno, da država članica v celoti uporabi primarno ali sekundarno možnost za ustrezen prikaz ravni geografske razpoložljivosti goriv brez žvepla. Predvidevata se dva takšna primera, kjer je lahko ustrezno zmanjšano vrednotenje uspešnosti nacionalne politike:

                  1.

                  zelo velika razpoložljivost ali preusmeritev nacionalnega trga na neosvinčeni bencin brez žvepla ali dizel brez žvepla;

                  2.

                  en terminal/dobavitelj za državo članico ali omejen otoški trg.

            V teh primerih je primeren sledeči zmanjšan obseg analize.
      4.1   Zelo visoka razpoložljivost/tržna preusmeritev
      V primerih, kjer vrsta ukrepa, ki ga izvaja država članica, zagotavlja zelo visoko razpoložljivost/tržno preusmeritev po vsej državi (npr. 60 % do 80 % bencinskih črpalk ali prodaje), bi morda bilo dovolj uporabiti samo osnovne informacije o deležih skupne prodaje (količine) goriv brez žvepla in podatke glede na ustrezen nacionalni nivo za neosvinčeni bencin ali dizel.
      Obstaja mnogo načinov, kako je mogoče doseči tako visoko razpoložljivost/tržno preusmeritev. Ti lahko vključujejo:

                  (a)

                  industrijske sporazume, ki zagotavljajo, da so goriva brez žvepla na voljo na večini bencinskih črpalk;

                  (b)

                  uporabo finančnih spodbud, kar predstavlja olajšano tržno preusmeritev na večinoma goriva brez žvepla;

                  (c)

                  uvajanje obvezne preusmeritve na goriva brez žvepla/razpoložljivost goriv brez žvepla na bencinskih črpalkah.

            4.2   Trgi z enim terminalom/otoški trgi
      V državah članicah z enim dobavnim terminalom ali pri razmerah na otoških trgih lahko pride do nenadnega povečanja na široko ali celo 100 % razpoložljivost goriv brez žvepla. To bi lahko zmanjšalo uporabnost izvajanja možnosti A do D na teh posebnih območjih, odvisnih od specifičnih razmer.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 28. januarja 2008 – Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Suomen Pankki (ECB/2008/1)

text:
               1.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 29/1

      PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE

   z dne 28. januarja 2008
   Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Suomen Pankki
   (ECB/2008/1)
   (2008/C 29/01)
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti njegovega člena 27.1,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank Eurosistema opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               Mandat sedanjih zunanjih revizorjev centralne banke Suomen Pankki bo potekel po reviziji za poslovno leto 2007. Zaradi tega je treba imenovati zunanjega revizorja od poslovnega leta 2008.

               (3)

               Suomen Pankki je izbrala družbo KPMG Oy Ab za svojega zunanjega revizorja za poslovna leta od 2008 do 2012 –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   Priporoči se, da se družba KPMG Oy Ab imenuje za zunanjega revizorja centralne banke Suomen Pankki za poslovna leta od 2008 do 2012.

      V Frankfurtu na Majni, 28. januarja 2008

            Predsednik ECB

         Jean-Claude TRICHET


title: Priporočilo Komisije (EU) 2016/336 z dne 8. marca 2016 o uporabi Direktive Sveta 2008/120/ES o določitvi minimalnih pogojev za zaščito prašičev v zvezi z ukrepi za zmanjšanje potrebe po krajšanju repov

text:
               9.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 62/20

         PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2016/336
   z dne 8. marca 2016
   o uporabi Direktive Sveta 2008/120/ES o določitvi minimalnih pogojev za zaščito prašičev v zvezi z ukrepi za zmanjšanje potrebe po krajšanju repov
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Direktiva Sveta 2008/120/ES (1) od držav članic zahteva, da zagotovijo, da se krajšanje repov ne opravlja rutinsko, temveč samo takrat, kadar se lahko dokaže, da so na seskih svinj ali na uhljih ali repih drugih prašičev nastale poškodbe.

               (2)

               Krajšanje repov se pri prašičih opravlja za preprečevanje grizenja repov, neobičajnega vedenja, ki ga povzroča več dejavnikov. Navedena praksa prašičem najverjetneje povzroča bolečine in zato zmanjšuje njihovo dobrobit.

               (3)

               Direktiva 2008/120/ES določa, da je treba pred krajšanjem repov sprejeti druge ukrepe za preprečevanje grizenja repov in drugih vedenjskih motenj, pri čemer se upoštevata okolje in gostota živali. Zaradi tega je treba spremeniti neprimerne bivalne razmere nastanitve ali sisteme reje.

               (4)

               Direktiva 2008/120/ES od držav članic prav tako zahteva, da zagotovijo, da imajo prašiči stalen dostop do zadostne količine materiala, kot je na primer slama, seno, les, stržine, gobji kompost, šota ali mešanica takšnega materiala („material za obogatitev okolja“), ki ga lahko brez težav raziskujejo in premikajo, ne da bi bilo pri tem ogroženo njihovo zdravje.

               (5)

               Evropska agencija za varnost hrane je pripravila znanstvena mnenja o tveganjih, povezanih z grizenjem repov pri prašičih, in mogočih načinih za zmanjšanje potrebe po krajšanju repov (2) ter tudi znanstveno mnenje o večfaktorskem pristopu k uporabi z živalmi povezanih in nepovezanih ukrepov za oceno dobrobiti prašičev (3). Ugotovitve navedenih znanstvenih mnenj bi bilo treba upoštevati pri najboljših praksah iz tega priporočila.

               (6)

               Sistemi reje se med državami članicami razlikujejo. Zato je treba na ravni Unije priporočiti najboljše prakse za zmanjšanje potrebe po krajšanju repov in optimizirane rešitve za zagotavljanje materiala za obogatitev okolja.

               (7)

               To priporočilo bi bilo treba uporabljati v skladu z določbami Direktive 2008/120/ES in drugo ustrezno zakonodajo Unije, ki se uporablja za dobrobit prašičev –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Pri uporabi splošnih zahtev za preprečevanje grizenja repov in s tem zmanjšanje rutinskega krajšanja repov, kakor je določeno v Prilogi I k Direktivi 2008/120/ES, bi morale države članice upoštevati smernice o najboljših praksah, ki temeljijo na znanstvenih spoznanjih, iz odstavkov od 2 do 7.

               2.

               Države članice bi morale:

                           (a)

                           zagotoviti, da kmetje opravljajo oceno tveganja pojava grizenja repov na podlagi z živalmi povezanih in nepovezanih kazalnikov („ocena tveganja“); ter

                           (b)

                           določiti merila skladnosti z zahtevami zakonodaje in jih javno objaviti na spletišču.

               3.

               Pri izvedbi ocene tveganja bi bilo treba preveriti naslednje parametre:

                           (a)

                           razpoložljivost materiala za obogatitev okolja;

                           (b)

                           čistočo;

                           (c)

                           toplotno ustreznost in kakovost zraka;

                           (d)

                           zdravstveni status;

                           (e)

                           tekmovanje za hrano in prostor;

                           (f)

                           prehrano.

                     Na podlagi rezultatov ocene tveganja bi bilo treba razmisliti o ustreznih spremembah upravljanja na gospodarstvih, kot je zagotavljanje ustreznega materiala za obogatitev okolja, ustreznih bivalnih razmer nastanitve, dobrega zdravstvenega statusa in/ali uravnotežene prehrane za prašiče.

               4.

               Material za obogatitev okolja bi moral prašičem omogočati izpolnjevanje osnovnih potreb, ne da bi bilo pri tem ogroženo njihovo zdravje.
               Zato bi moral biti material za obogatitev okolja varen in imeti naslednje značilnosti:

                           (a)

                           biti bi moral užiten, da ga prašiči lahko jejo ali vohajo, in po možnosti zagotavljati prehranske koristi;

                           (b)

                           biti bi moral žvečljiv, da ga lahko prašiči grizejo;

                           (c)

                           omogočati bi moral raziskovanje, da prašiči lahko iščejo po njem;

                           (d)

                           biti bi moral premičen in omogočati preoblikovanje, da ga prašiči lahko premikajo ali spremenijo njegov videz ali strukturo.

               5.

               Poleg značilnosti, navedenih v odstavku 4, bi moralo za zagotovljeni material za obogatitev okolja veljati naslednje:

                           (a)

                           pri njem se upošteva trajnostni interes, kar pomeni, da spodbuja raziskovalno vedenje prašičev ter se redno menja in dodaja;

                           (b)

                           živali ga lahko manipulirajo z rilcem;

                           (c)

                           na voljo je v zadostni količini;

                           (d)

                           je čist in higieničen.

               6.

               Za izpolnjevanje osnovnih potreb prašičev bi moral imeti material za obogatitev okolja vse značilnosti, navedene v odstavkih 4 in 5.
               V ta namen se uporablja naslednja razvrstitev materiala za obogatitev okolja:
               (a)   optimalni material– material, ki ima vse značilnosti, navedene v odstavkih 4 in 5, in se zato lahko uporablja sam;
               (b)   neoptimalni material– material, ki ima večino značilnosti, navedenih v odstavkih 4 in 5, in bi ga bilo zato treba uporabljati v kombinaciji z drugimi materiali;
               (c)   material postranskega interesa– material, ki prašiče zamoti, vendar za katerega ne bi smelo veljati, da izpolnjuje njihove osnovne potrebe, zaradi česar bi bilo treba zagotoviti tudi optimalni ali neoptimalni material.

               7.

               Da bi preverile, ali imajo prašiči dostop do zadostne količine ustreznega materiala za obogatitev okolja, bi morale države članice zagotoviti, da kmetje upoštevajo najboljše prakse glede ustreznih kazalnikov za spremljanje dobrobiti prašičev v svoji oskrbi.
               Ta ocenjevalna metoda za preverjanje dostopa do materiala za obogatitev okolja bi morala zajemati preglede na podlagi:

                           (a)

                           z živalmi povezanih kazalnikov, kot so prisotnost pogrizenih repov, kožnih poškodb in/ali nenormalnega vedenja prašičev (kot je majhno zanimanje za material za obogatitev okolja, ki je na voljo, spopadanje zanj, grizenje drugih elementov poleg materiala za obogatitev okolja, ritje po iztrebkih ali večja razširjenost pripravljanja gnezda pri nebrejih svinjah); in

                           (b)

                           z živalmi nepovezanih kazalnikov, kot so pogostost obnavljanja, dostopnost, količina in čistoča zagotovljenega materiala za obogatitev okolja.

               8.

               Komisija bi morala spremljati izvajanje tega priporočila in na javno dostopnem spletišču Komisije objaviti podrobnejše informacije o najboljših praksah iz odstavkov od 2 do 7, ki so v skladu z najnovejšimi in najbolj relevantnimi znanstvenimi spoznanji.

               9.

               Države članice bi morale ob aktivnem sodelovanju kmetov ustrezno razširjati najboljše prakse iz odstavkov od 2 do 7.

      V Bruslju, 8. marca 2016

            Za Komisijo

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Član Komisije

      (1)  Direktiva Sveta 2008/120/ES z dne 18. decembra 2008 o določitvi minimalnih pogojev za zaščito prašičev (UL L 47, 18.2.2009, str. 5).

      (2)  http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/611.

      (3)  http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/3702.


title: Priporočilo Sveta z dne 28. junija 2011 – Mladi in mobilnost – spodbujanje učne mobilnosti mladih

text:
               7.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/1

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 28. junija 2011
   Mladi in mobilnost – spodbujanje učne mobilnosti mladih
   2011/C 199/01
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti členov 165 in 166 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V svojem sporočilu z dne 3. marca 2010 z naslovom Evropa 2020 – Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast Komisija kot eno od prednostnih nalog opredeljuje razvoj gospodarstva, ki bo temeljilo na znanju in inovacijah („pametna rast“), in poudarja vodilno pobudo (Mladi in mobilnost), katere cilj je okrepiti uspešnost in privlačnost evropskih visokošolskih institucij v mednarodnem okolju, s spodbujanjem mobilnosti mladih vsesplošno izboljšati kakovost vseh ravni izobraževanja in usposabljanja v Uniji, pri čemer je treba združiti odličnost in enakost, ter izboljšati položaj mladih na področju zaposlovanja. To priporočilo je del pobude Mladi in mobilnost in v skladu z integriranimi smernicami strategije Evropa 2020.

               (2)

               Učna mobilnost, torej nadnacionalna mobilnost za namene pridobivanja novih znanj, spretnosti in sposobnosti, je eden od osnovnih načinov, kako lahko mladi izboljšajo svojo prihodnjo zaposljivost, pa tudi medkulturno zavest, osebni razvoj, ustvarjalnost in aktivno državljanstvo. Bolj verjetno je, da bodo Evropejci, ki so mobilni v mladosti v obdobju učenja, mobilni tudi pozneje v življenju kot delavci. Učna mobilnost lahko prispeva k večji odprtosti sistemov in institucij izobraževanja in usposabljanja, razvoju njihove evropske in mednarodne narave ter izboljšanju njihove dostopnosti in učinkovitosti. Prav tako lahko okrepi konkurenčnost Evrope, tako da prispeva k oblikovanju družbe, bogate z znanjem.

               (3)

               Koristi mobilnosti so bile poudarjene v resoluciji Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o akcijskem načrtu za mobilnost z dne 14. decembra 2000 (1), ter Priporočilu Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. julija 2001 o mobilnosti v Skupnosti za študente, udeležence usposabljanja, prostovoljce, učitelje in vodje usposabljanja (2). V navedenem priporočilu iz leta 2001 je bil zapisan poziv državam članicam, naj sprejmejo ustrezne ukrepe za odstranitev ovir za mobilnost teh skupin.

               (4)

               Po priporočilu iz leta 2001 je bilo na področju mobilnosti mladih že veliko doseženega. Vendar se vsi instrumenti in možnosti še ne uporabljajo popolnoma v okviru možnosti, še vedno pa obstaja tudi veliko ovir. Poleg tega se je v zadnjem desetletju celotni kontekst učne mobilnosti znatno spremenil, med drugim zaradi globalizacije, tehnološkega napredka, tudi na področju informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT), ter večjega poudarka na zaposljivosti in socialni razsežnosti.

               (5)

               V sklepih Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o spodbujanju ustvarjalnosti in inovativnosti v izobraževanju in usposabljanju z dne 22. maja 2008 je bilo poudarjeno, da lahko raznolikost in multikulturno okolje spodbujata kreativnost.

               (6)

               Svet je v sklepih o mobilnosti mladih z dne 21. novembra 2008 države članice pozval, naj sprejmejo cilj, da bi obdobja izobraževanja v tujini postopoma postala pravilo za vse mlade Evropejce in ne več izjema. Svet je Komisijo pozval, naj pripravi delovni načrt za vključitev ukrepov za čezmejno mobilnost v vse evropske programe, države članice pa podpre pri njihovih prizadevanjih za spodbujanje mobilnosti.

               (7)

               Svet v sklepih z dne 26. novembra 2009 o strokovnem izpopolnjevanju učiteljev in vodstvenih delavcev šol priznava, da bi lahko učiteljsko osebje na vseh stopnjah v večji meri izkoristilo povečano učno mobilnost in mreženje.

               (8)

               Komisija je julija 2009 objavila zeleno knjigo z naslovom Spodbujanje učne mobilnosti mladih, s katero je začela javno posvetovanje o številnih vprašanjih, kot so: kako čim bolj izboljšati možnosti za mobilnost mladih Evropejcev, katere ovire mobilnosti je še treba premagati in kako lahko vsi udeleženi združijo moči v novem partnerstvu za učno mobilnost. Odziv na to posvetovanje je pomembno prispeval k temu priporočilu, enako tudi mnenji, ki sta ju posredovala Evropski ekonomsko-socialni odbor (3) in Odbor regij (4).

               (9)

               Spodbujati je treba tudi mobilnost mladih raziskovalcev, da EU ne bo zaostajala za svojimi tekmeci na področju raziskav in inovacij. Komisija je v Sporočilu Boljše poklicne možnosti in večja mobilnost: evropsko partnerstvo za raziskovalce z dne 23. maja 2008 predlagala sveženj ukrepov, s katerimi bi zagotovili, da imajo raziskovalci po vsej Uniji koristi od ustreznega usposabljanja in privlačnih poklicnih možnosti, brez ovir za njihovo mobilnost, medtem ko so bili v Sklepih Sveta z dne 2. marca 2010 o mobilnosti in poklicnih možnostih evropskih raziskovalcev opredeljeni konkretni predlogi, kako izboljšati mobilnost raziskovalcev, in več področij ukrepanja za spodbujanje prostega pretoka znanja („peta svoboščina“).

               (10)

               Programi Unije so ob tem, da zagotavljajo bistveno podporo mobilnosti ter prispevajo k razvoju in internacionalizaciji izobraževalnih sistemov, omogočili obveščanje na ravni Unije o dobrih praksah in orodjih, katerih cilj je lažja mobilnost mladih v vseh učnih okoljih in usposabljanjih.

               (11)

               Prav zaradi ekonomskih razlogov je še zlasti pomembno zagotoviti učinkovito uporabo in upravno poenostavitev obstoječih programov in orodij na nacionalni ravni in ravni Unije, namenjenih spodbujanju in podpori učni mobilnosti.

               (12)

               Priporočilo se nanaša na evropsko mladino v vseh učnih okoljih in usposabljanjih, torej v šoli, poklicnem usposabljanju (šola ali vajeništvo), krajših izobraževalnih programih in v okviru diplomskega, podiplomskega ali doktorskega študija ter v mladinskih izmenjavah, prostovoljnih dejavnostih ali pripravništvih, znotraj in zunaj Unije. Učna mobilnost je pomembna za vse discipline in področja, kot so kultura, znanost, tehnologija, umetnost, šport, pa tudi za mlade podjetnike in raziskovalce. V smislu tega priporočila učenje zajema formalno, priložnostno in neformalno učenje.

               (13)

               To priporočilo spodbuja države članice, naj pospešijo učno mobilnost mladih in odstranijo ovire, ki ovirajo napredek na tem področju, če je to mogoče. Hkrati v celoti upošteva pristojnosti in odgovornosti držav članic v okviru nacionalne in zakonodaje Unije.

               (14)

               To priporočilo prav tako spodbuja države članice k uporabi celotnega potenciala obstoječih instrumentov Unije in bolonjskih instrumentov za lažjo mobilnost, zlasti Listine kakovosti za mobilnost, Europass-a (vključno z dodatkom k diplomi), Youthpass-a, evropskega okvira kvalifikacij, evropskega sistema za zbiranje in prenašanje kreditnih točk ter evropskega sistema kreditnih točk v poklicnem izobraževanju in usposabljanju.

               (15)

               To priporočilo prinaša posebne smernice o upravnih in institucionalnih vprašanjih v zvezi z učno mobilnostjo mladih –

         PRIPOROČA, DA DRŽAVE ČLANICE:
   1.   Obveščanje in svetovanje v zvezi z možnostmi za učno mobilnost

               (a)

               izboljšajo kakovost obveščanja in svetovanja v zvezi nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi možnostmi za mobilnost ter dostopnostjo štipendij, ki so namenjene posebnim skupinam udeležencev izobraževanja znotraj in zunaj Unije. Države članice bi morale uporabljati nove, domiselne in interaktivne načine za razširjanje informacij, komuniciranje in izmenjavo z mladimi ter drugimi zainteresiranimi stranmi;

               (b)

               olajšajo dostop do informacij v zvezi z učno mobilnostjo vsem mladim, na primer prek centraliziranih spletnih portalov in drugih spletnih storitev, podpornih centrov (kot so „evropske pisarne“), obveščanja in svetovalnih storitev. V veliko pomoč je lahko tudi uporaba internetnih storitev. V tem okviru je priporočljiva uporaba mreže „Euroguidance“;

               (c)

               sodelujejo s Komisijo pri nadaljnjem razvoju in posodobitvi portala PLOTEUS o možnostih za učenje, zlasti s povečevanjem števila nacionalnih virov informacij, do katerih imajo državljani neposreden dostop prek večjezičnega vmesnika PLOTEUS;

               (d)

               spodbujajo pristojne nacionalne in regionalne agencije, naj svoje delo povezujejo z delom zainteresiranih strani glede učne mobilnosti in tako zagotovijo jasen, usklajen in enostaven pretok informacij;

         2.   Spodbuda za udeležbo v nadnacionalnih dejavnostih učne mobilnosti

               (a)

               spodbujajo dodano vrednost učne mobilnosti za udeležence izobraževanja, njihove družine, učitelje, vodje usposabljanja, mladinske delavce in delodajalce v smislu njihovega osebnega izpopolnjevanja ter razvoja poklicnih, jezikovnih, socialnih in medkulturnih sposobnosti, ustvarjalnosti, aktivnega državljanstva ter prihodnje zaposljivosti, zlasti v okviru vedno bolj globalnega trga dela;

               (b)

               spodbujajo mreženje med zadevnimi organizacijami, zainteresiranimi stranmi in drugimi akterji, da bi zagotovili usklajen pristop k motiviranju mladih;

               (c)

               spodbujajo vzajemno „izmenjavo informacij med udeleženci izobraževanja“, ki so mobilni, in tistimi, ki to še niso, da bi tako izboljšali motivacijo;

               (d)

               krepijo „kulturo mobilnosti“, in sicer z vključevanjem možnosti za mobilnost v vsa učna okolja ter spodbujanjem večje družbene potrditve vrednosti učne mobilnosti;

         3.   Priprava možnosti za učno mobilnost, zlasti glede znanja tujih jezikov in medkulturne zavesti

               (a)

               priznajo pomen učenja jezikov in pridobivanja medkulturnih sposobnosti že v zgodnjih fazah izobraževanja, tako da spodbujajo kakovostne pogoje jezikovne in kulturne priprave na mobilnost v splošnem in poklicnem izobraževanju;

               (b)

               spodbujajo učitelje k uporabi inovativnejših metod učenja jezikov, zlasti tistih, ki temeljijo na IKT. Posebna pozornost bi morala biti namenjena prikrajšanim udeležencem izobraževanja in njihovim posebnim potrebam;

               (c)

               pospešujejo pridobivanje osnovnih digitalnih sposobnosti pri mladih, da bi se lahko kar najbolje pripravili na mobilnost ter izkoristili nove možnosti za virtualno mobilnost, ki dopolnjuje fizično mobilnost;

               (d)

               spodbujajo razvoj partnerstev in izmenjav med izobraževalnimi institucijami ter ponudniki neformalnega učenja za boljšo pripravo obdobij mobilnosti;

         4.   Upravna in institucionalna vprašanja v zvezi s študijskim obdobjem v tujini

               (a)

               kjer je to mogoče, rešijo upravna vprašanja, ki povzročajo težave pri pridobivanju vizumov in dovoljenj za bivanje za nerezidente Evropske unije, ki želijo koristiti možnost izobraževanja v državi članici;

               (b)

               kjer je to mogoče, zmanjšajo upravna bremena, da bi se pospešila učna mobilnost v Unijo in iz nje. Večje sodelovanje in partnerstva s tretjimi državami, sporazumi med ustreznimi organi v državah članicah in dvostranski sporazumi med institucijami bi olajšali učno mobilnost med Unijo in drugimi deli sveta;

               (c)

               obravnavajo vprašanja, ki so nastala zaradi različnih pravnih predpisov v Uniji glede mladoletnikov, ki sodelujejo v programih učne mobilnosti;

               (d)

               jasno določijo sisteme za spodbujanje vajencev v začetnemu poklicnemu izobraževanju, naj se vključijo v učno mobilnost. Države članice bi morale za pospeševanje učne mobilnosti vajencev in tudi mladih raziskovalcev v skladu z nacionalno zakonodajo zagotoviti primeren dostop do zaščite v smislu zavarovanja, delovnih standardov, zahtev glede zdravja in varnosti ter davkov, socialne varnosti in pokojninske ureditve;

               (e)

               dejavno spodbujajo programe izobraževanja in usposabljanja, ki se oblikujejo in izvajajo v sodelovanju z institucijami v drugih državah;

               (f)

               vključijo možnosti za učno mobilnost v učni program ali program usposabljanja, če je to ustrezno. Poleg tega lahko z zagotavljanjem možnosti za mobilnost tudi za krajša obdobja pomagajo spodbuditi več mladih, da se odločijo za mobilnost;

         5.   Prenosljivost štipendij in posojil
   spodbujajo prenosljivost štipendij, posojil in ustrezen dostop do zadevnih sredstev, kar bi pospešilo učno mobilnost mladih;
   6.   Kakovost učne mobilnosti

               (a)

               uporabijo obstoječe listine kakovosti, kot so Evropska listina kakovosti za mobilnost ter listine na nacionalni in regionalni ravni, da bi zagotovile visoko kakovost mobilnosti in spodbujale zagotavljanje kakovosti za vsak vidik mobilnosti;

               (b)

               spodbujajo stalen dialog in jasne dogovore med institucijami pošiljateljicami in gostiteljicami, na primer z uporabo učnih sporazumov. Spodbujajo priznavanje pridobljenega znanja, spretnosti in sposobnosti, pregledne izbirne postopke, vzajemno izmenjavo informacij in strukturirano podporo za udeležence učnega procesa;

               (c)

               spodbujajo redne mehanizme povratnih informacij po obdobju učne mobilnosti, da bi zagotovili visoko kakovost te izkušnje;

               (d)

               spodbujajo mentorstvo in programe vzajemnega učenja, da bi se mobilni udeleženci lažje vključili v izobraževanje v državi/instituciji gostiteljici;

               (e)

               spodbujajo zagotavljanje primerne in dostopne infrastrukture, kot so nastanitev, prehrana, prevoz, za mobilne udeležence izobraževanja;

               (f)

               spodbujajo zagotavljanje usmeritve udeležencem učnega procesa v zvezi s tem, kako kar najbolje izkoristiti učno mobilnost, da bi razvili svoje znanje, spretnosti in sposobnosti;

               (g)

               spodbujajo zagotavljanje svetovanja mobilnim udeležencem učnega procesa po njihovi vrnitvi glede uporabe sposobnosti, ki so jih pridobili v času bivanja v tujini, ter jim zagotovijo pomoč pri ponovni vključitvi po daljšem bivanju v tujini;

         7.   Priznavanje učnih rezultatov

               (a)

               spodbujajo izvajanje in uporabo instrumentov Uniji, ki pospešujejo prenos in potrditev učnih rezultatov iz udeležbe v programih mobilnosti med državami članicami. O teh instrumentih bi bilo treba bolje obveščati javnost, zlasti delodajalce;

               (b)

               izboljšajo postopke in smernice za potrjevanje in priznavanje priložnostnega in neformalnega učenja za doseganje večje mobilnosti, na primer pri prostovoljnih dejavnostih in pri mladinskem delu;

               (c)

               obravnavajo vprašanje potrjevanja in priznavanja znanja, spretnosti in sposobnosti (kot je znanje tujih jezikov), pridobljenih v obdobjih mobilnosti v tujini;

               (d)

               podprejo in povečajo vidnost kontaktnih točk, kjer lahko posamezniki po vrnitvi iz tujine pridobijo informacije o tem, kako zaprositi za priznanje in potrditev kvalifikacij;

         8.   Prikrajšani udeleženci izobraževanja
   prikrajšanim udeležencem izobraževanja, ki morda nimajo možnosti za učno mobilnost, zagotovijo usmerjene informacije o programih in podpori, prilagojeni njihovim posebnim potrebam;
   9.   Partnerstva in financiranje

               (a)

               spodbujajo partnerstva za učno mobilnost z javnimi in zasebnimi akterji, ki delujejo na regionalni in lokalni ravni. Trgovinske zbornice, poslovna in poklicna združenja ter združenja na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja, pa tudi nevladne organizacije so v tem okviru lahko upoštevanja vredni partnerji. Poleg tega bi bilo treba krepiti šolske, univerzitetne in podjetniške mreže za izmenjavo informacij, novosti in izkušenj;

               (b)

               spodbujajo regionalne in lokalne organe, da bi prevzeli pomembnejšo vlogo pri pospeševanju učne mobilnosti z uporabo obstoječih mrež in ustvarjanjem novih partnerstev;

               (c)

               spodbujajo aktivno sodelovanje in obveščanje (vključno z ozaveščanjem in poudarjanjem prednosti učne mobilnosti) med izobraževalnim in poslovnim sektorjem, saj je vključitev podjetij pomemben dejavnik pri krepitvi mobilnosti mladih, na primer z zagotavljanjem delovne prakse. Po potrebi dajejo spodbude, kot so posebne subvencije podjetjem, v skladu z zakonodajo Unijo in nacionalno zakonodajo, da bi spodbudili pripravljenost podjetij za omogočanje prakse;

               (d)

               prispevajo k skladnosti in dopolnjevanju nacionalnih programov in programov Unije, da bi ustvarili sinergije in izboljšali učinkovitost programov mobilnosti;

         10.   Vloga pospeševalcev

               (a)

               spodbujajo uvedbo „pospeševalcev“, kot so učitelji, vodje usposabljanja, družine, mladinski delavci in mladi, ki so se udeležili programov mobilnosti, da bi za to navdušili in motivirali mlade. Spodbujajo delodajalce na področju izobraževanja, da priznavajo in cenijo prizadevanje učiteljev, vodij usposabljanja in mladinskih delavcev na področju učne mobilnosti;

               (b)

               spodbujajo in podpirajo možnosti za učno mobilnost kot sestavnega dela začetnega usposabljanja in nadaljnjega strokovnega izpopolnjevanja vodij izobraževalnih ustanov, učiteljev, vodij usposabljanja, administrativnega osebja in mladinskih delavcev;

         11.   Spremljanje napredka

               (a)

               prostovoljno podpirajo delo v zvezi z možnostmi oblikovanja metodološkega okvira za spremljanje napredka pri spodbujanju učne mobilnosti in odpravljanju ovir zanjo, temelji na pripravljalni študiji, ki jo bo ob pomoči strokovnjakov iz držav članic pripravilo omrežje Eurydice in pri tem v celoti uporabilo obstoječe vire podatkov in informacij;

               (b)

               poročajo Komisiji o napredku pri spodbujanju učne mobilnosti in odpravljanju ovir zanjo v okviru obstoječih struktur poročanja, predvidenih v ET 2020 –

         SE SEZNANI Z NAMERO KOMISIJE, DA BO:

               1.

               v tesnem sodelovanju z državami članicami zagotovila dosledno in učinkovito uporabo programov in proračunov EU, zlasti na področju vse-življenjskega učenja, da bi s tem povečali in razširili učne priložnosti za mlade, in razmislili o uporabi Kohezijskega sklada in evropskih strukturnih skladov ter Evropske investicijske banke (5);

               2.

               podpirala prizadevanja držav članic pri spodbujanju učne mobilnosti, zlasti z upoštevanjem posledic tega priporočila za naslednjo generacijo programov Unije na področju izobraževanja in usposabljanja ter za naslednji večletni finančni okvir Unije;

               3.

               v sodelovanju z državami članicami izboljšala statistični okvir za merjenje nadnacionalne učne mobilnosti;

               4.

               v tesnem sodelovanju s strokovnjaki iz držav članic preučila možnost oblikovanja metodološkega okvira – ki je v sporočilu Komisije o Mladih in mobilnosti omenjen kot „pregled stanja na področju mobilnosti“ – za spremljanje napredka pri spodbujanju učne mobilnosti in odpravljanju ovir zanjo;

               5.

               ocenila napredek pri odstranjevanju ovir za učno mobilnost po prvih štirih letih izvajanja tega priporočila.

      V Luxembourgu, 28. junija 2011

            Za Svet

            Predsednik

         FAZEKAS S.

      (1)  UL C 371, 23.12.2000, str. 4.

      (2)  UL L 215, 9.8.2001, str. 30.

      (3)  UL C 255, 22.9.2010, str. 81.

      (4)  UL C 175, 1.7.2009, str. 31.

      (5)  Razmisliti je treba tudi o možnosti vzpostavitve novih oblik finančne podpore, vključno z morebitnimi „evropskimi posojili za študente“, in sicer v skladu s pozivom Sveta Komisiji v sklepih o mobilnosti mladih iz novembra 2008.


title: Priporočilo Komisije z dne 30. aprila 2009 o dopolnitvi priporočil 2004/913/ES in 2005/162/ES glede sistema prejemkov direktorjev javnih družb (Besedilo velja za EGP)

text:
               15.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 120/28

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 30. aprila 2009
   o dopolnitvi priporočil 2004/913/ES in 2005/162/ES glede sistema prejemkov direktorjev javnih družb
   (Besedilo velja za EGP)
   (2009/385/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti druge alinee člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 14. decembra 2004 sprejela Priporočilo 2004/913/ES o spodbujanju ustreznega sistema prejemkov direktorjev javnih družb (1), 15. februarja 2005 pa Priporočilo 2005/162/ES o vlogi neizvršnih direktorjev ali članov nadzornega sveta javnih družb in o komisijah upravnega odbora ali nadzornega sveta (2). Glavni cilji teh priporočil so zagotoviti transparentnost praks prejemkov, nadzor delničarjev nad politiko prejemkov in prejemki posameznikov z razkritjem in uvedbo obveznega ali posvetovalnega glasovanja o poročilu o prejemkih ter tako, da delničarji odobrijo sheme prejemkov v obliki delnic, učinkovit in neodvisen neizvršni nadzor ter vsaj posvetovalno vlogo komisije za prejemke glede praks prejemkov.

               (2)

               Iz teh priporočil sledi, da mora Komisija spremljati stanje, vključno z uresničevanjem in uporabo načel, vključenih v ti priporočili, ter oceniti potrebo po nadaljnjih ukrepih. Poleg tega so izkušnje iz zadnjih let in nedavne izkušnje v zvezi s finančno krizo pokazale, da postajajo strukture prejemkov vse bolj zapletene, da so preveč osredotočene na kratkoročne dosežke in da so v nekaterih primerih pripeljale do čezmernih prejemkov, ki jih rezultati niso upravičevali.

               (3)

               Medtem ko oblika, struktura in raven prejemkov direktorjev ostajajo zadeve, za katere so pristojni predvsem družbe, njihovi delničarji, in kadar je primerno, predstavniki zaposlenih, Komisija meni, da so potrebna dodatna načela glede strukture prejemkov direktorjev, kot je določena v politiki prejemkov družbe, ter glede postopka določanja prejemkov in nadzora nad tem postopkom.

               (4)

               To priporočilo ne posega v morebitne pravice socialnih partnerjev pri kolektivnih pogajanjih.

               (5)

               Obstoječi sistem prejemkov direktorjev javnih družb je treba okrepiti z načeli, ki dopolnjujejo načela iz priporočil 2004/913/ES in 2005/162/ES.

               (6)

               Struktura prejemkov direktorjev mora spodbujati dolgoročno vzdržnost družbe in zagotoviti, da prejemki temeljijo na rezultatih. Zato je treba variabilni del prejemkov povezati z vnaprej določenimi in merljivimi merili uspešnosti, vključno z merili nefinančne narave. Za variabilni del prejemkov je treba določiti omejitve. Precej variabilnega dela prejemkov je treba odložiti za neko obdobje, na primer za od tri do pet let, glede na pogoje uspešnosti. Nadalje morajo biti družbe zmožne zahtevati povračilo variabilnega dela prejemkov, ki je bil plačan na podlagi podatkov, za katere se je izkazalo, da so nedvomno napačno prikazani.

               (7)

               Zagotoviti je treba, da odpravnine, tako imenovana „zlata padala“, niso nagrade za neuspeh in da se spoštuje osnovni namen odpravnin kot varnostne mreže v primeru predčasne prekinitve pogodbe. V ta namen je treba odpravnine vnaprej omejiti na neki znesek ali trajanje, ki na splošno ne bi smel presegati dveh let letnih prejemkov (zgolj na podlagi fiksnega dela letnih prejemkov) in ne bi smel biti izplačan, če je prenehanje posledica neustreznih rezultatov ali če direktor odide po svoji volji. To ne preprečuje odpravnin v primerih predčasnega prenehanja pogodbe zaradi sprememb strategije družbe oziroma v primerih združitve in/ali prevzema.

               (8)

               Sheme, v skladu s katerimi direktorji prejmejo plačilo v obliki delnic, delniških opcij ali v obliki katere druge pravice do pridobitve delnic oziroma na podlagi katerih se prejemki preračunajo glede na gibanje cen delnic, morajo biti bolje povezane z rezultati in ustvarjanjem dolgoročne vrednosti družbe. Zato bi morala za delnice veljati ustrezna odmerna doba, pri čemer je odmera pogojena z rezultati. V ustreznem obdobju ne sme biti mogoče izvrševanje delniških opcij in pravic do pridobitve delnic ali pravic do prejemkov, preračunanih glede na gibanje cen delnic, pravica do njihove izvršitve pa mora biti odvisna od rezultatov. Da bi poleg tega preprečili konflikte med interesi direktorjev, ki so lastniki delnic v družbi, morajo biti ti direktorji zavezani, da del svojih delnic obdržijo do konca mandata.

               (9)

               Da bi delničarjem olajšali ocenjevanje pristopa družbe k prejemkom in okrepili odgovornost družbe do delničarjev, mora biti poročilo o prejemkih jasno in lahko razumljivo. Poleg tega je potrebno nadaljnje razkritje informacij v zvezi s strukturo prejemkov.

               (10)

               Da bi povečali odgovornost, je treba delničarje spodbujati, naj se udeležujejo skupščin in premišljeno uporabljajo glasovalne pravice. Predvsem institucionalni delničarji bi morali prevzeti vodilno vlogo za zagotavljanje večje odgovornosti upravnih odborov glede vprašanj prejemkov.

               (11)

               Komisije za prejemke iz Priporočila 2005/162/ES imajo pomembno vlogo pri oblikovanju politike prejemkov družbe, preprečevanju navzkrižij interesov in nadzorovanju ravnanja upravnega odbora ali nadzornega sveta glede prejemkov. Za okrepitev vloge teh komisij mora imeti vsaj eden njihovih članov strokovno znanje in izkušnje na področju prejemkov.

               (12)

               Svetovalci na področju prejemkov imajo lahko navzkrižne interese, na primer ko svetujejo komisiji za prejemke glede praks in ureditev prejemkov, hkrati pa svetujejo družbi ali izvršnim direktorjem ali članom uprave. Za komisijo za prejemke je primerno, da je previdna pri najemanju svetovalcev na področju prejemkov in da zagotovi, da isti svetovalci hkrati ne svetujejo še kadrovskemu oddelku družbe ali izvršnim direktorjem oziroma članom uprave.

               (13)

               Komisija namerava ob upoštevanju pomembnosti vprašanja prejemkov direktorjev in zaradi povečanja učinkovite uporabe okvira Skupnosti za prejemke direktorjev obsežneje uporabiti različne mehanizme spremljanja, kot so letni kazalniki napredka in vzajemno ocenjevanje med državami članicami. Poleg tega namerava Komisija raziskati možnosti za standardizacijo razkritja politike prejemkov direktorjev.

               (14)

               Obvestilo o ukrepih držav članic v skladu s tem priporočilom mora vključevati jasen časovni okvir, v katerem bodo družbe sprejele politike prejemkov, skladne z načeli tega priporočila –

         PRIPOROČA:

      ODDELEK I

      Področje uporabe in opredelitve pojmov

   1.   Področje uporabe

               1.1

               Področje uporabe oddelka II tega priporočila ustreza področju uporabe Priporočila 2004/913/ES.
               Področje uporabe oddelka III tega priporočila ustreza področju uporabe Priporočila 2005/162/ES.

               1.2

               Države članice morajo sprejeti vse ustrezne ukrepe za zagotovitev, da javne družbe, za katere veljata priporočili 2004/913/ES in 2005/162/ES, upoštevajo to priporočilo.

         2.   Opredelitve pojmov, poleg opredelitev iz priporočil 2004/913/ES in 2005/162/ES:

               2.1

               „Variabilni del prejemkov“ pomeni del upravičenosti direktorjev do prejemkov, ki je dodeljen na podlagi meril uspešnosti, vključno z bonusi.

               2.2

               „Odpravnine“ pomenijo katero koli plačilo, povezano s predčasno prekinitvijo pogodb za izvršne direktorje ali člane uprav, vključno s plačili, povezanimi s trajanjem odpovednega roka ali konkurenčno klavzulo, vključeno v pogodbo.

      ODDELEK II

      Politika prejemkov

   (oddelek II Priporočila 2004/913/ES)
   3.   Struktura politike prejemkov direktorjev

               3.1

               Kadar politika prejemkov vključuje variabilni del prejemkov, morajo družbe določiti omejitve variabilnega dela. Fiksni del prejemkov mora biti zadosten, da družbi omogoči zadržanje variabilnega dela prejemkov, kadar merila uspešnosti niso izpolnjena.

               3.2

               Dodelitev variabilnega dela prejemkov mora biti odvisna od vnaprej določenih in merljivih meril uspešnosti.
               Merila uspešnosti morajo spodbujati dolgoročno vzdržnost družbe in vključevati nefinančna merila, ki so pomembna za ustvarjanje dolgoročne vrednosti družbe, kot je spoštovanje veljavnih pravil in postopkov.

               3.3

               Kadar se dodeli variabilni del prejemkov, je treba večji del variabilnega dela odložiti za neko minimalno obdobje. Odloženi del variabilnega dela je treba določiti glede na relativno višino variabilnega dela v primerjavi s fiksnim delom prejemkov.

               3.4

               Pogodbene ureditve z izvršnimi direktorji ali člani uprav morajo vključevati določbe, ki družbi omogočajo, da zahteva povračilo variabilnega dela prejemkov, ki je bil izplačan na podlagi podatkov, za katere se je pozneje izkazalo, da so bili nedvomno napačno prikazani.

               3.5

               Odpravnine ne smejo presegati fiksnega zneska ali fiksnega števila let letnih prejemkov, ki na splošno ne sme presegati dveh let fiksnega dela prejemkov ali njihove ustreznice.
               Odpravnine se ne izplačajo, če je prenehanje posledica neustreznih rezultatov.

         4.   Prejemki v obliki delnic

               4.1

               Delnice ne smejo biti odmerjene še vsaj tri leta po njihovi dodelitvi.
               Izvrševanje delniških opcij ali katerih koli drugih pravic do pridobitve delnic ali pravic do prejemkov, preračunanih glede na gibanje cen delnic, ne sme biti mogoče vsaj tri leta po njihovi dodelitvi.

               4.2

               Odmera delnic in pravica do izvršitve delniških opcij ali katera koli druga pravica do pridobitve delnic ali do prejemkov, preračunanih glede na gibanje cen delnic, morajo biti odvisne od vnaprej določenih in merljivih meril uspešnosti.

               4.3

               Direktorji morajo po odmeri obdržati določeno število delnic do konca svojega mandata, odvisno od potrebe po financiranju morebitnih stroškov, povezanih s pridobitvijo delnic. Število delnic, ki jih je treba obdržati, mora biti fiksno, na primer v dvakratni vrednosti skupnih letnih prejemkov (fiksni plus variabilni del).

               4.4

               Prejemki neizvršnih direktorjev ali članov nadzornega sveta ne vključujejo delniških opcij.

         5.   Razkritje politike prejemkov direktorjev

               5.1

               Poročilo o prejemkih, navedeno v točki 3.1 Priporočila 2004/913/ES, mora biti jasno in lahko razumljivo.

               5.2

               Poleg informacij iz točke 3.3 Priporočila 2004/913/ES mora poročilo o prejemkih vsebovati:

                           (a)

                           razlago, kako izbira meril uspešnosti prispeva k dolgoročnim interesom družbe, v skladu s točko 3.2 tega priporočila;

                           (b)

                           razlago metod, uporabljenih za odločitev, ali so bila merila uspešnosti izpolnjena;

                           (c)

                           zadostne informacije o obdobjih odloga glede variabilnega dela prejemkov, kot je navedeno v točki 3.3 tega priporočila;

                           (d)

                           zadostne informacije o politiki glede odpravnin, kot je navedeno v točki 3.4 tega priporočila;

                           (e)

                           zadostne informacije v zvezi z odmernimi dobami, kot je navedeno v točki 4.1 tega priporočila;

                           (f)

                           zadostne informacije o politiki glede zadržanja delnic po odmeri, kot je navedeno v točki 4.3 tega priporočila;

                           (g)

                           zadostne informacije o sestavi strokovnih skupin družb, katerih politika prejemkov je bila proučena glede na vzpostavitev politike prejemkov zadevne družbe.

         6.   Glasovanje delničarjev

               6.1

               Delničarje, predvsem pa institucionalne delničarje je treba spodbujati, naj se udeležujejo skupščin, kadar je to primerno, in premišljeno uporabijo svoje glasove v zvezi s prejemki direktorjev, ob upoštevanju načel, vključenih v to priporočilo, Priporočilo 2004/913/ES in Priporočilo 2005/162/ES.

      ODDELEK III

      Komisija za prejemke

   (točka 3 Priloge I k Priporočilu 2005/162/ES)
   7.   Ustanovitev in sestava

               7.1

               Vsaj eden od članov komisije za prejemke mora imeti znanje in izkušnje na področju politike prejemkov.

         8.   Vloga

               8.1

               Komisija za prejemke mora redno pregledovati politiko prejemkov za izvršne direktorje ali člane uprav, vključno s politiko glede prejemkov v obliki delnic, in njeno izvajanje.

         9.   Delovanje

               9.1

               Komisija za prejemke mora pri opravljanju svojih nalog neodvisno presojati in biti neoporečna.

               9.2

               Ko komisija za prejemke uporablja storitve svetovalca, da bi pridobila informacije o tržnih standardih za sisteme prejemkov, mora zagotoviti, da zadevni svetovalec hkrati ne svetuje tudi kadrovskemu oddelku oziroma izvršnim direktorjem ali članom uprave zadevne družbe.

               9.3

               Komisija za prejemke mora pri opravljanju svojih nalog zagotoviti, da so prejemki posameznega izvršnega direktorja ali članov uprave sorazmerni prejemkom drugega izvršnega direktorja ali članov uprave in drugega osebja družbe.

               9.4

               Komisija za prejemke mora delničarjem poročati o izvajanju svojih funkcij in je v ta namen navzoča na letni skupščini.

      ODDELEK IV

      Končne določbe

               10.

               Države članice so pozvane, naj do 31. decembra 2009 sprejmejo potrebne ukrepe za spodbujanje uporabe tega priporočila.
               Države članice so v zvezi s tem pozvane, naj organizirajo nacionalna posvetovanja z delničarji o tem priporočilu in Komisijo obvestijo o ukrepih, sprejetih v skladu s tem priporočilom, da bi ji omogočile natančno spremljanje stanja in na podlagi tega oceno potrebe po sprejetju dodatnih ukrepov.

               11.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 30. aprila 2009

            Za Komisijo

         Siim KALLAS

            Podpredsednik

      (1)  UL L 385, 29.12.2004, str. 55.

      (2)  UL L 52, 25.2.2005, str. 51.


title: Priporočilo Sveta z dne 12. oktobra 2005 o olajšanju vstopa državljanov tretjih držav zaradi znanstveno-raziskovalnega dela v Evropski skupnosti

text:
               3.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 289/26

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 12. oktobra 2005
   o olajšanju vstopa državljanov tretjih držav zaradi znanstveno-raziskovalnega dela v Evropski skupnosti
   (2005/762/ES)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 63 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Komisije,
   ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (1),
   ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),
   ob upoštevanju mnenja Odbora regij (3)

   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Da bi utrdila in prestrukturirala evropsko raziskovalno politiko, se je Komisija januarja 2000 odločila, da je nujno oblikovati Evropski raziskovalni prostor kot osrednjo točko prihodnjih ukrepov Skupnosti v tem prostoru.

               (2)

               Evropski svet iz Lizbone je marca 2000 potrdil Evropski raziskovalni prostor in Skupnosti postavil cilj postati najbolj konkurenčna in dinamična, na znanju temelječa družba na svetu do leta 2010.

               (3)

               Globalizacija gospodarstva zahteva večjo mobilnost raziskovalcev, kar je bilo priznano s Šestim okvirnim programom Evropske skupnosti (4) s tem, ko je bolj odprlo svoje programe raziskovalcem izven Evropske unije.

               (4)

               Število raziskovalcev, ki jih bo Skupnost potrebovala, če želi doseči cilj investiranja 3 % BDP v raziskave, določen na Evropskem svetu iz Barcelone marca 2000, je 700 000. Ta cilj se mora doseči z vrsto usklajenih ukrepov, kakor so narediti poklic raziskovalcev bolj privlačen mladim ljudem in spodbujanje sodelovanja žensk v znanstvenih raziskavah, večanje možnosti za usposabljanje in mobilnost v raziskovanju, izboljšati poklicno napredovanje za raziskovalce v Skupnosti in odpreti Skupnost za državljane tretjih držav, ki bi lahko vstopili z namenom raziskovanja.

               (5)

               V pričakovanju začetka izvajanja Direktive Sveta 2005/71/ES z dne 12. oktobra 2005, ki bo uvedla posebni postopek za vstopanje državljanov tretjih držav zaradi raziskovalnega dela (5), to priporočilo poziva države članice, da začnejo z olajševanjem vstopanja teh posameznikov že sedaj.

               (6)

               Zaradi pomanjkanja raziskovalcev v Skupnosti in potrebe, da se olajša njihov vstop, se sprejmejo ukrepi za olajšanje dostopa do raziskovalnih delovnih mest na trgu dela, na primer z opustitvijo delovnih dovoljenj.

               (7)

               Da bi bile konkurenčne in privlačne na mednarodni ravni, države članice poenostavijo in pospešijo svoje postopke za izdajanje in obnovitev vizumov ter dovoljenj za prebivanje za raziskovalce.

               (8)

               Izvajanje priporočila ne sme povzročiti bega možganov iz nastajajočih gospodarstev ali držav v razvoju. V teh primerih se sprejmejo spremljajoči ukrepi, namenjeni za spodbujanje integracije raziskovalcev v njihovih matičnih državah in pospeševanje mobilnosti med raziskovalci, kot del partnerstva z matičnimi državami z namenom uvajanja globalne migracijske politike. V zvezi s tem si države članice prizadevajo za ravnovesje med sprejemanjem raziskovalcev iz tretjih držav ter ocenami glede potreb njihove matične države na področju raziskovanja. Pri tem upoštevajo tudi osebni položaj raziskovalcev, zlasti če je zadevna oseba v pogodbenem razmerju z raziskovalno organizacijo v svoji matični državi.

               (9)

               Glede na to, da so zadeve v zvezi z združevanjem družine odločilen dejavnik pri odločitvi raziskovalcev, da izberejo skupnost kot območje njihovega raziskovanja, države članice olajšajo združevanje članov družin raziskovalcev, na primer prek dostopa do trga dela in možnosti, da družinski člani lahko zaprosijo za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi združitve družine, če se zakonito zadržujejo na ozemlju zadevne države članice.

               (10)

               Pri določanju trajanja dovoljenja za prebivanje za družinske člane države članice upoštevajo vprašanje, ali morajo zadevne osebe šele dokončati svoje šolanje ali ne.

               (11)

               Spodbuja se izmenjava informacij in najboljših praks za izboljšanje postopkov dovolitve vstopa za raziskovalce. To priporočilo označuje tudi stike med pristojnimi organi in omrežji kot dejavnike, ki prispevajo k napredku. Zlasti „Vseevropski spletni portal za mobilnost raziskovalcev“ („Pan-european Researchers Mobility Web Portal“) in tovrstne nacionalne aplikacije predstavljajo pomemben vir informacij za raziskovalce.

               (12)

               V skladu z Aktom o pristopu iz leta 2003 takratne države članice v katerem koli obdobju, ko se uporabljajo nacionalni ukrepi ali ukrepi iz dvostranskih sporazumov, glede dostopa na njihov trg dela prednostno obravnavajo delavce, ki so državljani držav članic, v primerjavi z delavci, ki so državljani tretjih držav.

               (13)

               Češki, ciprski, estonski, madžarski, latvijski, litovski, malteški, poljski, slovaški in slovenski delavci migranti in njihove družine, ki zakonito prebivajo in delajo v drugi državi članici, ali delavci migranti iz drugih držav članic in njihove družine, ki zakonito prebivajo in delajo na Češkem, Cipru, v Estoniji, na Madžarskem, v Latviji, Litvi, na Malti, Poljskem, Slovaškem in v Sloveniji se ne obravnavajo bolj restriktivno kot tisti iz tretjih držav, ki prebivajo in delajo v tej državi članici ali na Češkem Cipru, v Estoniji, na Madžarskem, v Latviji, Litvi, na Malti, Poljskem, Slovaškem in v Sloveniji.

               (14)

               To priporočilo upošteva temeljne pravice in je v skladu z načeli, določenimi zlasti v Listini o temeljnih pravicah Evropske unije.

               (15)

               V skladu s členoma 1 in 2 Protokola o stališču Združenega kraljestva in Irske, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti in brez poseganja v člen 4 omenjenega protokola, Irska ne sodeluje pri sprejemanju tega priporočila, ki se v razmerju do nje ne uporablja.

               (16)

               V skladu s členoma 1 in 2 Protokola o stališču Združenega kraljestva in Irske, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti in brez poseganja v člen 4 omenjenega protokola, Združeno kraljestvo ne sodeluje pri sprejemanju tega priporočila, ki se v razmerju do njega ne uporablja.

               (17)

               V skladu s členoma 1 in 2 Protokola o stališču Danske, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in k Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti, Danska ne bo sodelovala pri sprejetju tega priporočila, ki se v razmerju do nje ne uporablja –

         PRIPOROČA:

               1.

               glede vstopa oseb zaradi znanstveno-raziskovalnega dela:

                           (a)

                           naj se vstop raziskovalcev v Skupnost spodbuja, in sicer z zagotavljanjem ugodnih pogojev za njihovo raziskovalno delo, najbolje tako, da se jih oprosti obveznosti v zvezi z delovnimi dovoljenji ali se jim delovna dovoljenja izdajo samodejno ali po skrajšanem postopku;

                           (b)

                           naj se kvote, s katerimi bi omejili vstop za državljane tretjih držav, ki želijo zasesti raziskovalna delovna mesta, ne uporabljajo;

                           (c)

                           naj se državljanom tretjih držav zagotovi možnost, da delajo kot raziskovalci, vključno z možnostjo ustreznega podaljšanja ali obnovitve delovnih dovoljenj;

               2.

               glede dovoljenj za prebivanje:

                           (a)

                           naj se dovoljenja za prebivanje prosilcem iz tretjih držav zaradi raziskovalnega dela izdajajo kar najhitreje in naj se skrajšani postopki olajšajo;

                           (b)

                           naj se državljanom tretjih držav, ki delajo kot raziskovalci, zagotovi, da bodo njihova dovoljenja za prebivanje obnovljena;

                           (c)

                           naj se v postopek dovolitve vstopa za raziskovalce postopoma vključijo raziskovalne organizacije;

               3.

               glede združevanja družine, naj se olajša in podpira združevanje družinskih članov, in sicer tako, da se zanje zagotovijo ugodni in vabljivi pogoji in postopki;

               4.

               kar zadeva operativno sodelovanje:

                           (a)

                           naj se raziskovalcem olajša dostop do ustreznih informacij, hkrati bi si bilo treba prizadevati za njihovo razpoložljivost prek vseh zadevnih virov informacij;

                           (b)

                           naj se spodbuja razvoj omrežja kontaktnih oseb v okviru pristojnih uprav;

                           (c)

                           naj se raziskovalne organizacije spodbuja k razvoju takšnih omrežij;

                           (d)

                           Komisija naj bo obveščena o ukrepih, sprejetih za olajšanje vstopanja raziskovalcev iz tretjih držav.

      V Luxembourgu, 12. oktobra 2005-10-11

            Za Svet

            Predsednik

         C.CLARKE

      (1)  Mnenje z dne 12. aprila 2005 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

      (2)  UL C 120, 20.5.2005, str. 60.

      (3)  UL C 71, 22.3.2005, str. 6.

      (4)  Sklep Evropskega parlamenta in Sveta št. 1513/2002/ES z dne 27. junija 2002 o šestem okvirnem programu Evropske skupnosti za raziskovanje, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti, ki prispeva k vzpostavitvi Evropskega raziskovalnega prostora in inovacijam (2002 do 2006) (UL L 232, 29.8.2002, str. 1). Sklep, kakor je bil spremenjen s Sklepom št. 786/2004/ES (UL L 138, 30.4.2004, str. 7).

      (5)  Glej stran 15 tega Uradnega lista.


title: Priporočilo Sveta z dne 16. februarja 2010 o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (deveti ERS) za proračunsko leto 2008

text:
               20.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 45/16

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 16. februarja 2010
   o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (deveti ERS) za proračunsko leto 2008
   (2010/103/EU)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Sporazuma o partnerstvu AKP-ES, podpisanega 23. junija 2000 v Cotonouju (1), kakor je bil spremenjen s Sporazumom podpisanim v Luxembourgu 25. junija 2005 (2),
   ob upoštevanju Notranjega sporazuma (3) o financiranju in upravljanju pomoči Skupnosti v okviru finančnega protokola k Sporazumu o partnerstvu AKP-ES (v nadaljnjem besedilu: Notranji sporazum), s katerim je bil med drugim ustanovljen deveti Evropski razvojni sklad (deveti ERS), in zlasti člena 32(3) Notranjega sporazuma,
   ob upoštevanju Finančne uredbe z dne 27. marca 2003, ki se uporablja za deveti Evropski razvojni sklad (4) in zlasti členov 96 do 103 Finančne uredbe,
   po preučitvi izkaza prihodkov in odhodkov in bilance stanja v zvezi z dejavnostmi devetega ERS na dan 31. decembra 2008 ter poročila Računskega sodišča za proračunsko leto 2008, skupaj z odgovori Komisije (5),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski parlament na priporočilo Sveta podeli Komisiji razrešnico za finančno upravljanje devetega ERS v skladu s členom 32(3) Notranjega sporazuma.

               (2)

               Komisija je dejavnosti devetega ERS v proračunskem letu 2008 na splošno zadovoljivo izvajala –

         PRIPOROČA, da Evropski parlament podeli Komisiji razrešnico za izvajanje dejavnosti devetega ERS za proračunsko leto 2008.

      V Bruslju, 16. februarja 2010

            Za Svet

            Predsednica

         E. SALGADO

      (1)  UL L 317, 15.12.2000, str. 3.

      (2)  UL L 287, 28.10.2005, str. 4.

      (3)  UL L 317, 15.12.2000, str. 355.

      (4)  UL L 83, 1.4.2003, str. 1.

      (5)  UL C 269, 10.11.2009, str. 257.


title: 2014/881/EU: Priporočilo Komisije z dne 18. novembra 2014 o postopku za dokazovanje ravni skladnosti obstoječih železniških prog s temeljnimi parametri tehničnih specifikacij za interoperabilnost

text:
               12.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 356/520

      PRIPOROČILO KOMISIJE
      z dne 18. novembra 2014
      o postopku za dokazovanje ravni skladnosti obstoječih železniških prog s temeljnimi parametri tehničnih specifikacij za interoperabilnost

         (2014/881/EU)

      EVROPSKA KOMISIJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 292 Pogodbe,
      ob upoštevanju Direktive 2008/57/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o interoperabilnosti železniškega sistema v Skupnosti (1), zlasti člena 30(1) Direktive,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V skladu z oddelkom 7.3.4 Priloge k Uredbi Komisije (EU) št. 1299/2014 (2) (TSI INF) in oddelkom 7.3.4 Priloge k Uredbi Komisije (EU) št. 1301/2014 (3) (TSI ENE) se za obstoječe železniške proge, ki niso vključene v projekte, povezane s prenovo ali nadgradnjo, dokazovanje ravni skladnosti s temeljnimi parametri tehničnih specifikacij za interoperabilnost (TSI) opravlja na prostovoljni osnovi. Podobno se tudi za obstoječe proge, ki so vključene v projekte, za katere se ne zahteva postopek ES-verifikacije, dokazovanje ravni skladnosti s temeljnimi parametri tehničnih specifikacij za interoperabilnost (TSI) opravlja na prostovoljni osnovi.

                  (2)

                  Upravljavec infrastrukture bi moral imeti možnost, da v register infrastrukture prostovoljno vnese informacije o ravni skladnosti obstoječe proge s temeljnimi parametri TSI. Treba bi bilo priporočiti standardni postopek za dokazovanje skladnosti s temeljnimi parametri TSI.

                  (3)

                  Priloga k Priporočilu Komisije 2011/622/EU (4) se sklicuje na prejšnji različici TSI INF in TSI ENE ter bi jo bilo zato treba posodobiti.

                  (4)

                  Zaradi jasnosti in poenostavitve bi bilo primerno Priporočilo 2011/622/EU nadomestiti s tem priporočilom Komisije.

                  (5)

                  Izvedeno je bilo posvetovanje z odborom iz člena 29 Direktive 2008/57/ES –

            SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

                  1.

                  Za dokazovanje ravni skladnosti obstoječih železniških prog s temeljnimi parametri tehničnih specifikacij za interoperabilnost bi se moral uporabljati postopek, določen v Prilogi.

                  2.

                  To priporočilo nadomešča Priporočilo 2011/622/EU.

         V Bruslju, 18. novembra 2014

               Za Komisijo

            Violeta BULC

               Članica Komisije

         (1)  UL L 191, 18.7.2008, str. 1.

         (2)  Uredba Komisije (EU) št. 1299/2014 z dne 18. novembra 2014 o tehničnih specifikacijah za interoperabilnost v zvezi s podsistemom „infrastruktura“ železniškega sistema v Evropski uniji (glej str. 1 tega Uradnega lista).

         (3)  Uredba Komisije (EU) št. 1301/2014 z dne 18. novembra 2014 o tehničnih specifikacijah za interoperabilnost v zvezi s podsistemom „energija“ železniškega sistema v Evropski uniji (glej str. 179 tega Uradnega lista).

         (4)  Priporočilo Komisije 2011/622/EU z dne 20. septembra 2011 o postopku za dokazovanje ravni skladnosti obstoječih železniških prog s temeljnimi parametri tehničnih specifikacij za interoperabilnost (UL L 243, 21.9.2011, str. 23).

         PRILOGA
         1.   Uvod

         1.1   Tehnično področje uporabe

         Ta postopek se navezuje na naslednja podsistema železniškega sistema Evropske unije:

                     (a)

                     strukturni podsistem infrastruktura in

                     (b)

                     strukturni podsistem energija.

               Ta podsistema sta vključena na seznam podsistemov v Prilogi II(1) k Direktivi 2008/57/ES.
         1.2   Geografsko področje uporabe

         Geografsko področje uporabe tega postopka je železniški sistem Unije iz Direktive 2008/57/ES.
         1.3   Opredelitve pojmov

         Za namene tega postopka veljajo naslednje opredelitve pojmov:

                     (a)

                     „EI“ („existing infrastructure“) pomeni obstoječo infrastrukturo (fiksne naprave), ki ni predmet postopka ES-verifikacije;

                     (b)

                     „dokaz skladnosti EI“ pomeni potrditev, da so temeljni parametri podsistema in/ali določen element obstoječih prog v skladu z zahtevami zadevnih TSI;

                     (c)

                     „EI-potrdilo o dokazu“ je dokument, ki ga izda neodvisni ocenjevalec na podlagi dokaza skladnosti EI;

                     (d)

                     „EI-izjava o dokazu“ je dokument, ki ga izda vložnik po tem, ko prejme EI-potrdilo dokazu.

               2.   Postopek za dokazovanje skladnosti s tehničnimi specifikacijami za interoperabilnost za obstoječe železniške proge

         2.1   Namen

         Uporabi se lahko naslednji postopek za dokazovanje skladnosti obstoječih fiksnih naprav s TSI, ne da bi bilo zanje treba opraviti postopek ES-verifikacije.
         Ta postopek ni obvezen, lahko pa se uporabi prostovoljno.
         2.2   Postopek za dokazovanje ravni skladnosti s temeljnimi parametri TSI

         2.2.1   Postopek za dokazovanje ravni skladnosti s temeljnimi parametri TSI je postopek za dokaz skladnosti EI. V skladu s tem postopkom vložnik izpolni obveznosti iz točk 2.2.2, 2.2.3, 2.2.5.2 in 2.2.5.3 ter zagotovi in izključno na svojo odgovornost izjavi, da zadevni podsistem, ki je bil usklajen s točko 2.2.4, izpolnjuje zahteve zadevnih TSI.
         2.2.2   Vložnik vloži vlogo za dokaz skladnosti EI podsistema pri neodvisnem ocenjevalcu, ki ga izbere sam.
         Vloga vključuje:

                     (a)

                     ime in naslov vložnika ter, če je zahtevek vložil pooblaščeni zastopnik, tudi njegovo ime in naslov, in

                     (b)

                     tehnično dokumentacijo.

               2.2.3   Tehnična dokumentacija
         2.2.3.1   Vložnik pripravi tehnično dokumentacijo in jo da na voljo neodvisnemu ocenjevalcu iz točke 2.2.4. Dokumentacija bi morala omogočiti, da se dokaže raven skladnosti obstoječih podsistemov s temeljnimi parametri zadevnih TSI.
         2.2.3.2   Tehnična dokumentacija, kjer je to ustrezno, vsebuje naslednje elemente:

                     (a)

                     splošen opis obstoječega podsistema;

                     (b)

                     dokumente, potrebne za pripravo tehničnega dosjeja;

                     (c)

                     seznam harmoniziranih standardov in/ali drugih ustreznih tehničnih specifikacij, katerih navedbe so bile objavljene v Uradnem listu Evropske unije in/ali nacionalnih tehničnih specifikacijah, priglašenih v skladu s členom 17(3) Direktive 2008/57/ES, in ki so uporabljeni v celoti ali deloma, ter opis rešitev, sprejetih za izpolnitev zahtev ustreznih TSI, če navedeni harmonizirani ali nacionalni standardi niso bili uporabljeni. Če so bili harmonizirani ali nacionalni standardi uporabljeni le delno, morajo biti v tehnični dokumentaciji navedeni deli, ki so bili uporabljeni;

                     (d)

                     pogoje za uporabo podsistema (omejitve obratovalnega časa ali razdalje, omejitve glede obrabe itd.);

                     (e)

                     opise in razlage, potrebne za razumevanje delovanja in vzdrževanja podsistema;

                     (f)

                     pogoje za vzdrževanje in tehnično dokumentacijo v zvezi z vzdrževanjem podsistema;

                     (g)

                     morebitne tehnične zahteve iz ustreznih TSI, ki jih je treba upoštevati pri proizvodnji, vzdrževanju ali obratovanju podsistema;

                     (h)

                     vsa druga ustrezna tehnična dokazila, ki dokazujejo, da so pristojni organi uspešno in v primerljivih pogojih opravili predhodne preglede ali preskuse.

               2.2.3.3   Vložnik hrani tehnično dokumentacijo, ki je ustreznim nacionalnim organom na voljo do konca obratovanja podsistema.
         2.2.4   Postopek za dokazovanje ravni skladnosti s temeljnimi parametri TSI.
         2.2.4.1   Neodvisni ocenjevalec, ki ga izbere vložnik, upošteva dokazila o pregledih, preverjanjih in preskusih, ki so jih opravili drugi organi ali vložnik.
         2.2.4.2   Dokazila, ki jih zbere neodvisni ocenjevalec, bi morala biti ustrezna in zadostna, da dokažejo raven skladnosti z zahtevami ustreznih TSI ter da so bili opravljeni vsi zahtevani in ustrezni preskusi in preverjanja.
         2.2.4.3   Če obstoječi podsistem izpolnjuje zahteve zadevnih TSI, lahko neodvisni ocenjevalec izda EI-potrdilo o dokazu.
         2.2.5   EI-izjava o dokazu
         2.2.5.1   Vložnik sestavi pisno EI-izjavo o dokazu za podsistem in jo hrani do konca obratovanja podsistema. EI-izjava o dokazu opredeljuje podsistem, za katerega je bila sestavljena.
         2.2.5.2   EI-izjava o dokazu in spremljajoči dokumenti so pripravljeni v skladu s poglavjem 2.5 tega postopka.
         2.2.5.3   Pristojnim organom se na zahtevo zagotovi izvod EI-izjave o dokazu.
         2.2.6   Tehnični dosje
         2.2.6.1   Naloga neodvisnega ocenjevalca je sestaviti tehnični dosje, ki spremlja EI-izjavo o dokazu.
         2.2.6.2   Tehnični dosje, ki spremlja EI-izjavo o dokazu, se vloži pri vložniku.
         2.2.6.3   Vložnik izvod tehničnega dosjeja hrani do konca obratovanja podsistema; kopija tehničnega dosjeja se na zahtevo pošlje kateri koli drugi državi članici.
         2.3   Značilnosti, ki se ocenjujejo

         Značilnosti, ki se ocenjujejo pri uporabi postopka za dokazovanje ravni skladnosti s temeljnimi parametri TSI, so določene v naslednjih preglednicah:

                     —

                     preglednici 1 za podsistem infrastruktura in

                     —

                     preglednici 2 za podsistem energija.

            Preglednica 1

            Ocena podsistema infrastruktura za EI-dokaz skladnosti

                     Značilnosti, ki se ocenjujejo (TSI INF)

                     Obstoječa proga, za katero ne poteka postopek verifikacije ES

                     Posebni postopki ocenjevanja

                     1

                     2

                     Svetli profil (4.2.3.1)

                     X

                     6.2.4.1

                     Medtirna razdalja (4.2.3.2)

                     X

                     6.2.4.2

                     Največji nakloni (4.2.3.3)

                     X

                     Najmanjši polmer horizontalnega loka zavoja (4.2.3.4)

                     X

                     6.2.4.4

                     Najmanjši polmer vertikalnega loka (4.2.3.5)

                     X

                     6.2.4.4

                     Nazivna tirna širina (4.2.4.1)

                     X

                     6.2.4.3

                     Nadvišanje (4.2.4.2)

                     X

                     6.2.4.4

                     Primanjkljaj nadvišanja (4.2.4.3)

                     X

                     6.2.4.4
                     6.2.4.5

                     Nenadna sprememba primanjkljaja nadvišanja (4.2.4.4)

                     X

                     6.2.4.4

                     Ekvivalentna koničnost (4.2.4.5)

                     X

                     6.2.4.6

                     Profil glave tirnice na odprti progi (4.2.4.6)

                     n. r.

                     6.2.4.7

                     Nagib tirnice (4.2.4.7)

                     X

                     Konstrukcijsko določena geometrija kretnic in tirnih križišč (4.2.5.1)

                     X

                     6.2.4.8

                     Uporaba kretnic s premičnimi srci (4.2.5.2)

                     X

                     6.2.4.8

                     Največja nevodena dolžina nepremičnih dvojnih src kretnic (4.2.5.3)

                     X

                     6.2.4.8

                     Odpor tira na navpične obremenitve (4.2.6.1)

                     X

                     6.2.5

                     Vzdolžni odpor tira (4.2.6.2)

                     X

                     6.2.5

                     Prečni odpor tira (4.2.6.3)

                     X

                     6.2.5

                     Odpornost novih mostov na prometne obremenitve (4.2.7.1)

                     n. r.

                     Enakovredna navpična obremenitev, ki deluje na nove zemeljske objekte, in učinki zemeljskega pritiska (4.2.7.2)

                     n. r.

                     Odpornost novih konstrukcij nad tiri ali v bližini tirov (4.2.7.3)

                     n. r.

                     Odpornost obstoječih mostov in zemeljskih objektov na prometne obremenitve (4.2.7.4)

                     X

                     6.2.4.10

                     Mejna vrednost takojšnjega ukrepanja pri poravnavi (4.2.8.1)

                     n. r.

                     Mejna vrednost takojšnjega ukrepanja pri višinskih napakah tira (4.2.8.2)

                     n. r.

                     Mejna vrednost takojšnjega ukrepanja pri vegavosti tira (4.2.8.3)

                     n. r.

                     Mejna vrednost takojšnjega ukrepanja pri širini tira kot posamezni napaki (4.2.8.4)

                     n. r.

                     Mejna vrednost takojšnjega ukrepanja pri nadvišanju (4.2.8.5)

                     n. r.

                     Mejna vrednost takojšnjega ukrepanja pri kretnicah in tirnih križiščih (4.2.8.6)

                     n. r.

                     Uporabna dolžina peronov (4.2.9.1)

                     X

                     Višina perona (4.2.9.2)

                     X

                     Odmik perona (4.2.9.3)

                     X

                     6.2.4.11

                     Trasa tira vzdolž peronov (4.2.9.4)

                     X

                     Največje nihanje tlaka v predorih (4.2.10.1)

                     X

                     6.2.4.12

                     Vpliv bočnih vetrov (4.2.10.2)

                     X

                     6.2.4.13

                     Privzdigovanje tolčenca (4.2.10.3)

                     Odprta točka

                     Označevalci lokacije (4.2.11.1)

                     X

                     Ekvivalentna koničnost med obratovanjem (4.2.11.2)

                     n. r.

                     Praznjenje stranišč (4.2.12.2)

                     X

                     6.2.4.14

                     Naprave za čiščenje zunanjosti vlaka (4.2.12.3)

                     X

                     6.2.4.14

                     Oskrba z vodo (4.2.12.4)

                     X

                     6.2.4.14

                     Polnjenje z gorivom (4.2.12.5)

                     X

                     6.2.4.14

                     Stacionarna oskrba z električno energijo (4.2.12.6)

                     X

                     6.2.4.14

                     Uporaba komponent interoperabilnosti

                     n. r.

            Preglednica 2

            Ocena podsistema energija za EI-dokaz skladnosti

                     Značilnosti, ki se ocenjujejo (TSI ENE)

                     Obstoječa proga, za katero ne poteka postopek ES-verifikacije

                     Posebni postopki ocenjevanja

                     1

                     2

                     Napetost in frekvenca (4.2.3)

                     X

                     Parametri v zvezi z zmogljivostjo sistema oskrbe (4.2.4)

                     X

                     6.2.4.1

                     Kapaciteta toka, sistemi z enosmernim tokom, mirujoči vlaki (4.2.5)

                     X

                     6.1.4.2

                     Regenerativno zaviranje (4.2.6)

                     X

                     6.2.4.2

                     Ureditve usklajevanja električne zaščite (4.2.7)

                     X

                     6.2.4.3

                     Harmonsko nihanje in dinamični učinki za sisteme AC za vlečni napajalni sistem (4.2.8)

                     X

                     6.2.4.4

                     Geometrija voznega voda (4.2.9)

                     X

                     Profil odjemnika toka (4.2.10)

                     X

                     Srednja kontaktna sila (4.2.11)

                     X

                     Dinamično vedenje in kakovost odjema toka (4.2.12)

                     X

                     6.1.4.1, 6.2.4.5

                     Razmik odjemnikov toka za projektiranje voznega voda (4.2.13)

                     X

                     Material kontaktnega vodnika (4.2.14)

                     X

                     Odseki ločevanja faz (4.2.15)

                     X

                     Odseki ločevanja sistemov (4.2.16)

                     X

                     Zaščitni ukrepi pred električnim udarom (4.2.18)

                     X

                     6.2.4.6

                     Predpisi glede vzdrževanja (4.5)

                     X

                     6.2.4.7

               2.4   Zahteve glede neodvisnega ocenjevalca

         2.4.1   Neodvisni ocenjevalec, ki ga izbere vložnik, izvede dokaz skladnosti EI za obstoječe proge. Neodvisni ocenjevalec je lahko zunanji subjekt ali pa subjekt, ki organizacijsko pripada upravljavcu infrastrukture.
         2.4.2   Glede na železniško infrastrukturo ima neodvisni ocenjevalec:

                     (a)

                     ustrezno tehnično usposobljenost;

                     (b)

                     zadovoljivo znanje o zahtevah v zvezi z ocenjevanjem in zadostne praktične izkušnje z izvedbo s tem povezanih preskusov ter

                     (c)

                     zmogljivosti za pripravo EI-potrdil o dokazu in tehnično dokumentacijo, ki predstavljajo formalni zapis o opravljenih ocenjevanjih.

               2.4.3   Neodvisni ocenjevalec, ki organizacijsko pripada upravljavcu infrastrukture, bi moral izpolnjevati naslednje zahteve:

                     (a)

                     ocenjevalec in njegovo osebje sta organizacijsko določljiva in uporabljata metode poročanja, ki zagotavljajo njuno nepristranskost;

                     (b)

                     niti ocenjevalec niti njegovo osebje ne smeta biti odgovorna za delovanje ali vzdrževanje izdelka, ki ga ocenjujeta, in se ne smeta ukvarjati z nobeno dejavnostjo, ki bi lahko ogrožala njuno neodvisnost pri presojanju ali moralno integriteto v zvezi z njunimi dejavnostmi ocenjevanja.

               2.5   Izjava o dokazu

         2.5.1   EI-izjava o dokazu in spremni dokumenti so datirani in podpisani.
         2.5.2   Navedena izjava je napisana v istem jeziku kot tehnični dosje in vsebuje naslednje:

                     (a)

                     navedbo postopka za dokazovanje skladnosti s tehničnimi specifikacijami za interoperabilnost obstoječih železniških prog;

                     (b)

                     trgovsko ime in polni naslov vložnika ali njegovega pooblaščenega zastopnika s sedežem v EU (v primeru pooblaščenega zastopnika je treba navesti tudi trgovsko ime vložnika);

                     (c)

                     kratek opis podsistema;

                     (d)

                     ime in naslov neodvisnega ocenjevalca, ki je izvedel EI-dokaz skladnosti;

                     (e)

                     sklicevanja na dokumente, vsebovane v tehničnem dosjeju;

                     (f)

                     vse veljavne začasne ali dokončne določbe, s katerimi morajo biti podsistemi v skladu, zlasti vse obratovalne omejitve ali pogoje;

                     (g)

                     obdobje veljavnosti EI-izjave o dokazu, če je ta začasna;

                     (h)

                     identiteto podpisnika.