title: Priporočilo Sveta z dne 9. julija 2013 v zvezi z nacionalnim programom reform Latvije za leto 2013 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Latvije za obdobje 2012–2016

text:
               30.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/47

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 9. julija 2013
   v zvezi z nacionalnim programom reform Latvije za leto 2013 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Latvije za obdobje 2012–2016
   2013/C 217/12
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Voditelji držav oziroma vlad so 29. junija 2012 sprejeli dogovor za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

               (4)

               Svet je 10. julija 2012 sprejel priporočilo (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Latvije za leto 2012 in dal mnenje o konvergenčnem programu Latvije za obdobje 2012–2015.

               (5)

               Komisija je 28. novembra 2012 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2013. Poleg tega je 28. novembra 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (4) sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Latvije ni opredelila kot ene od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (6)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 7. februarja 2013 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2013 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2013.

               (7)

               Evropski svet je 14. marca 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, vrnitvi k normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

               (8)

               Latvija je 29. aprila 2013 predložila konvergenčni program za leto 2013, ki zajema obdobje 2012–2016, 2. maja 2013 pa nacionalni program reform za leto 2013. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (9)

               Na podlagi ocene konvergenčnega programa v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v programu, verjeten. Gospodarska rast naj bi se v programskem obdobju nekoliko upočasnila, in sicer na približno 4 % letno, rast cen pa naj bi ostala zmerna. Javnofinančni primanjkljaj se je v letu 2012 znižal na raven precej pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki je 3 % BDP, in s tem je bil lani dosežen srednjeročni proračunski cilj, torej precej prej, kot je bilo predvideno v konvergenčnem programu Latvije za obdobje 2012-2015. Konvergenčni program potrjuje prejšnji srednjeročni proračunski cilj v višini –0,5 %, ki ustrezno odraža cilje Pakta za stabilnost in rast. Cilj proračunske strategije, opisane v konvergenčnem programu, je ohraniti strukturni proračunski položaj, ki temelji na srednjeročnem proračunskem cilju. Morebitna odstopanja morajo biti omejena na postopni učinek pokojninske reforme Ta reforma vključuje postopno povečanje deleža prispevkov za socialno varnost, ki bo preusmerjeno v naložbeno pokojninsko shemo in bo izvedeno v letih 2013, 2015 in 2016. Vendar pa celovita ocena, ki temelji na preračunanem strukturnem saldu, vključno z analizo odhodkov brez diskrecijskih ukrepov, kaže, da bo strukturni saldo v letu 2013 odstopal od srednjeročnega proračunskega cilja za 1,0 odstotne točke BDP, kar krepko presega postopni učinek sistemske pokojninske reforme, v letu 2014 pa naj bi odstopanje znašalo 0,2 odstotne točke. Javni dolg naj bi v celotnem programskem obdobju ostal na ravni precej pod 60 %, in sicer naj bi se med letoma 2012 in 2013, ko bo vlada zbirala sredstva za poplačilo dolgov, povečal s 40,7 % na 44,5 % BDP, od leta 2014 dalje, ko se bo začelo odplačevanje dolgov, pa naj bi se zmanjševal in do konca programskega obdobja dosegel 34,6 % BDP. Latvijski parlament je januarja 2013 potrdil zakon o fiskalni disciplini, ki je začel veljati marca 2013. Če bi se zakon učinkovito izvajal, bi to znatno okrepilo fiskalni okvir v Latviji, saj bi zagotovilo učinkovit mehanizem za omejevanje rasti odhodkov v obdobjih ugodnih gospodarskih razmer in podlago za večletno proračunsko načrtovanje, ki temelji na pravilih.

               (10)

               Latvija je znižala davke na delo in namerava tudi v letih 2014 in 2015 sprejeti dodatne ukrepe na tem področju. Kljub temu je za osebe z nizkimi dohodki davčni primež še vedno med najvišjimi v Uniji, kar kaže na to, da bo treba za spodbuditev zaposlovanja nizko kvalificiranih delavcev ustrezno prilagoditi davčno politiko. Poleg tega naj bi se s širšo uporabo periodičnih davkov na nepremičnine in davkov na uporabo naravnih in drugih virov namesto davkov na delo izboljšal strukturni saldo. Okoljski davki ostajajo razmeroma slabo razviti, saj močno prevladujejo davki na motorna goriva, medtem ko je obdavčitev drugih energetskih virov, onesnaževanja in rabe naravnih virov pod povprečjem EU. Nadaljnja razširitev davčne osnove na druge vire okoljskih davkov bi pripomogla k doseganju okoljskih ciljev. Vlada je okrepila prizadevanja za boj proti sivi ekonomiji, ki naj jih nadaljuje tudi v prihodnje.

               (11)

               Strukturna prilagoditev po krizi je bila sicer uspešna, vendar izkušnja izrazitega cikla gospodarskega razcveta in upada kaže na potrebo po spremljanju prihodnje rasti posojil in stabilnosti financiranja bank, povezanega s prilivi tujih vlog, s pomočjo ustreznih mikro- in makrobonitetnih politik.

               (12)

               Latvija je sprejela vrsto ukrepov za zmanjšanje visoke stopnje dolgotrajne brezposelnosti in brezposelnosti mladih. Sredstva za aktivno politiko trga dela in pokritost z njo so se v letu 2013 v primerjavi z letom 2012 povečali, ter se uvajajo novi ukrepi, vključno s profiliranjem brezposelnih oseb in boljšo podporo pri iskanju zaposlitve. Kljub temu sta dolgotrajna brezposelnost in brezposelnost mladih še vedno veliki, delo najde le malo brezposelnih oseb in prejemnikov nadomestil za brezposelnost, slab pa je tudi dostop do socialnih storitev. Skrb vzbujajo pomisleki, da poklicno izobraževanje in usposabljanje delovni sili ne zagotavlja zadostne kakovosti znanj in da je dostopnost kakovostnega usposabljanja na delovnem mestu omejena. Treba je vzpostaviti celovit sistem poklicnega svetovanja in nadaljevati izvajanje reform na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja, vključno z izboljšanjem kakovosti in dostopnosti usposabljanja na delovnem mestu ter vajeništva.

               (13)

               Revščina in socialna izključenost ogrožata velik delež latvijskega prebivalstva (40 %), še bolj pa so ogroženi otroci (trenutno 43,6 %). Skupna stopnja tveganja revščine se je v letu 2012 rahlo povečala, kar kaže na to, da rast sama po sebi še ne pomeni manj revščine in da so potrebne ciljno usmerjene politike. Latvija je sprejela nekaj ukrepov za zmanjšanje revščine brezposelnih in otrok, vendar je bilo manj neposrednih ukrepov za rešitev težav v zvezi s sistemom socialne pomoči, zlasti glede preglednosti sistema, ustreznosti in pokritosti z nadomestili ter nezadostnih ukrepov za aktivacijo prejemnikov nadomestil. Pomanjkanje fiskalnega manevrskega prostora je botrovalo znižanju ravni zajamčenega minimalnega dohodka in odpravi financiranja tega dohodka iz državnega proračuna. Ti odločitvi bosta najverjetneje še poglobili skrajno revščino in povečali obstoječo neenakost pri dostopu do socialne pomoči med lokalnimi upravami, hkrati pa zmanjšali spodbude centralne ravni države za vlaganje v razvoj politik in nadzor socialne pomoči. Pomembno je spremljati učinke teh odločitev in tako preprečiti, da bi se položaj poslabšal.

               (14)

               Latvija je predlagala ambiciozno reformo, ki naj bi prinesla znatne pozitivne učinke na kakovost visokošolskega sistema. Reformni načrti zajemajo prenovo akreditacijskega postopka, ločitev akademske in upravne funkcije univerz, razvoj novega modela financiranja ter boljšo povezanost visokošolskih ustanov. Vendar so ti načrti še v zelo zgodnji fazi in jih je treba ustrezno izvajati, da bodo doseženi predvideni pozitivni učinki. Poleg tega bo v letu 2013 opravljena ocena učinkovitosti znanstvenih ustanov in njihovih razvojnih strategij. Ta pomembna ocena naj bi bila podlaga za prihodnje reforme in financiranje znanstvenih ustanov v podporo povečanju inovacijskih dejavnosti v Latviji.

               (15)

               Latvija je predstavila ukrepe, namenjene ustvarjanju prihrankov energije v glavnih sektorjih gospodarstva. Pričakuje se, da bo v prihodnjih letih več kot 70 % prihrankov energije ustvarjenih v stavbnem sektorju. Vendar je izvajanje projektov za izolacijo stavb počasno, število končanih projektov pa je glede na stavbni fond še vedno nizko, kar pomeni velike izgube energije. Na tem področju obstaja velik potencial za energetske prihranke, saj je bila energetska intenzivnost latvijskih gospodinjstev v letu 2010 najvišja v Uniji. Leta 2012 je Latvija dosegla napredek pri odpiranju trga električne energije za konkurenco in pri udeležbi na regionalnih trgih. V poslovnem sektorju je bilo neposredno sklepanje pogodb z dobavitelji električne energije uveljavljeno v celoti, za gospodinjstva pa je bilo uvedeno na prostovoljni osnovi. Latvija naj bi junija 2013 začela trgovati na nordijski borzi električne energije (Nord Pool Spot). Država pa ni dosegla napredka pri odpiranju trga zemeljskega plina, na katerem prevladuje odvisnost od enega samega vira. Latvijske oblasti se soočajo tudi s težavnimi pogajanji o lastništvu in upravljanju skladišča zemeljskega plina, kar je zelo pomembno za ustrezno delovanje regionalnega plinskega trga.

               (16)

               Za latvijski pravosodni sistem je značilna neučinkovitost sistema civilnega sodstva, ki se sooča z več problemi, kot so dolgotrajni postopki za reševanje civilnih in gospodarskih zadev na prvi stopnji ter nizka stopnja rešenih zadev, kar povzroča sodne zaostanke. Še posebno dolgotrajni so insolvenčni postopki. Poleg tega številne zadeve niso rešene na prvi stopnji, kar povzroča zamude na vseh ravneh, vse do vrhovnega sodišča. Pred kratkim so bili sprejeti ukrepi za izboljšanje učinkovitosti in kakovosti sistema, vendar je za oceno njihovega učinka še prezgodaj. Zlasti je pomembno nameniti zadostno pozornost politikam za upravljanje človeških virov v sodstvu. K bolj kakovostnemu sodstvu bi lahko prispevali večja vključenost Sodnega sveta ter premislek o vlogi vodilnih položajev v sodstvu in več usposabljanj za sodnike. Konec leta 2012 so bile predlagane spremembe zakona o insolventnosti. Čas pa bo pokazal, ali so predlagane spremembe zadostne, da popravijo pomankljivosti zakona v celoti. Tako so bile ugotovljene težave v zvezi z izvajanjem zakona v praksi, zlasti glede vloge stečajnih upraviteljev, njihovih pristojnosti v razmerju do sodnikov in učinkovite likvidacije sredstev, pa tudi težave v zvezi z osebnim stečajem, ki jih je prav tako treba obravnavati.

               (17)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo latvijske ekonomske politike. Ocenila je nacionalni program reform in konvergenčni program. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Latviji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 7 spodaj.

               (18)

               Svet je ob upoštevanju te ocene proučil konvergenčni program, njegovo mnenje (5) pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke 1 spodaj –

         PRIPOROČA, da Latvija v obdobju 2013–2014 ukrepa tako, da:

               1.

               Okrepi proračunsko strategijo in s tem zagotovi, da bo odstopanje od srednjeročnega proračunskega cilja odražalo samo postopni učinek sistemske pokojninske reforme. V okviru te strategije zmanjša obdavčitev oseb z nizkimi dohodki, in sicer tako, da poveča davke na področjih, kot so trošarine, periodični davki na nepremičnine in/ali okoljski davki. Še naprej si prizadeva za izboljšanje izpolnjevanja davčnih obveznosti in boj proti sivi ekonomiji. Nadaljuje s krepitvijo fiskalnega okvira z učinkovitim izvajanjem zakona o fiskalni disciplini in večletnim proračunskim načrtovanjem.

               2.

               Nadaljuje z uporabo mikro- in makrobonitetnih politik, da se prepreči morebitna ranljivost zaradi večanja kreditov v prihodnost ter bančnimi aktivnostmi nerezidentov.

               3.

               Zmanjša dolgotrajno brezposelnost in brezposelnost mladih, tako da poveča pokritost z aktivnimi politikami trga dela in ciljno usmerjenimi socialnimi storitvami ter njihovo učinkovitost. Izboljša zaposljivost mladih, na primer z jamstvom za mlade, vzpostavi celovit sistem poklicnega svetovanja, izvede reforme na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter izboljša kakovost in dostopnost vajeništva.

               4.

               Zmanjša visoko stopnjo revščine, tako da izvede reformo socialne pomoči in poveča pokritost z njo, izboljša ustreznost nadomestil ter aktivacijske ukrepe za prejemnike nadomestil. Okrepi izvedbene mehanizme za učinkovito zmanjšanje revščine otrok.

               5.

               Izvede načrtovanje reforme visokega šolstva, zlasti v zvezi z uvedbo modela financiranja, ki nagrajuje kakovost, reformo akreditacijskega sistema, boljšo povezanostjo visokošolskih ustanov in spodbujanjem internacionalizacije. Sprejme nadaljnje ukrepe za posodobitev raziskovalnih ustanov na podlagi neodvisne ocene, ki se trenutno izvaja.

               6.

               Nadaljuje z izboljševanjem energetske učinkovitosti, zlasti stanovanjskih stavb in omrežij za daljinsko ogrevanje, zagotavlja spodbude za zmanjšanje energetskih stroškov ter porabo preusmeri na energetsko učinkovite proizvode. Izboljša povezljivost z evropskimi energetskimi omrežji in sprejme ukrepe za liberalizacijo trga zemeljskega plina, vključno z zagotavljanjem jasnih pravil glede dostopa tretjih strani do skladišča zemeljskega plina.

               7.

               Dokonča začete reforme za izboljšanje učinkovitosti in kakovosti sodstva ter zmanjša sodne zaostanke in skrajša trajanje postopkov, vključno na področju insolventnosti. Vzpostavi celovito politiko upravljanja človeških virov ter sprejme ukrepe za izvajanje mediacijskih zakonov in racionalizira sistem arbitražnih sodišč.

      V Bruslju, 9. julija 2013

            Za Svet

            Predsednik

         R. ŠADŽIUS

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Za leto 2013 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2013/208/EU z dne 22. aprila 2013 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 118, 30.4.2013, str. 21).

      (3)  UL C 219, 24.7.2012, str. 50.

      (4)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (5)  V skladu s členom 9(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


               19.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/174

         P7_TA(2013)0279
   Spodbujanje in zaščita svobode veroizpovedi ali prepričanja
   Priporočilo Evropskega parlamenta Svetu z dne 13. junija 2013 o osnutku smernic EU o spodbujanju in zaščiti svobode veroizpovedi ali prepričanja (2013/2082(INI))
   (2016/C 065/25)

      Evropski parlament,

               —

               ob upoštevanju predloga priporočila Svetu, ki ga je v imenu skupine PPE vložila Laima Liucija Andrikienė, o osnutku smernic EU o spodbujanju in zaščiti svobode veroizpovedi ali prepričanja (B7-0164/2013),

               —

               ob upoštevanju Splošne deklaracije o človekovih pravicah in Deklaracije ZN o odpravi vseh oblik nestrpnosti in diskriminacije na podlagi vere ali prepričanja,

               —

               ob upoštevanju mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah in splošne pripombe št. 22 Odbora ZN za človekove pravice (1),

               —

               ob upoštevanju Listine Evropske unije o temeljnih pravicah,

               —

               ob upoštevanju sklepov Sveta o nestrpnosti, diskriminaciji in nasilju na podlagi vere ali prepričanja iz let 2009 in 2011 (2),

               —

               ob upoštevanju strateškega okvira in akcijskega načrta EU za človekove pravice in demokracijo, ki ju je Svet sprejel 25. junija 2012 (3),

               —

               ob upoštevanju skupnega sporočila Evropske komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z dne 12. decembra 2011„Človekove pravice in demokracija v središču zunanjega delovanja EU – za učinkovitejši pristop“ (COM(2011)0886),

               —

               ob upoštevanju svojih priporočil Svetu z dne 13. junija 2012 o posebnem predstavniku Evropske unije za človekove pravice (4) in Sklepa Sveta 2012/440/SZVP z dne 25. julija 2012 o imenovanju posebnega predstavnika Evropske unije za človekove pravice (5),

               —

               ob upoštevanju svoje resolucije z dne 13. decembra 2012 o pregledu strategije EU o človekovih pravicah (6),

               —

               ob upoštevanju svojih resolucij o letnih poročilih o človekovih pravicah in demokraciji v svetu ter zadevnih politikah EU (7),

               —

               ob upoštevanju člena 36 Pogodbe o Evropski uniji,

               —

               ob upoštevanju osnutka smernic EU o spodbujanju in zaščiti svobode veroizpovedi ali prepričanja (v nadaljnjem besedilu: „smernice“),

               —

               ob upoštevanju člena 121(3) Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve (A7-0203/2013),

               A.

               ker so v skladu s členom 21 Pogodbe o Evropski uniji demokracija, pravna država, univerzalnost in nedeljivost človekovih pravic in temeljnih svoboščin, spoštovanje človekovega dostojanstva, načeli enakosti in solidarnosti ter spoštovanje načel Ustanovne listine Združenih narodov in mednarodnega prava vodilna načela vseh oblik zunanjega delovanja EU;

               B.

               ker so svoboda veroizpovedi ali prepričanja, vključno s teističnimi, neteističnimi in ateističnimi prepričanji, pravica do neverovanja ter pravica do spremembe veroizpovedi ali prepričanja univerzalne človekove pravice in temeljne svoboščine vsakega človeka, povezane z drugimi človekovimi pravicami in temeljnimi svoboščinami, kot je zapisano v členu 18 Splošne deklaracije o človekovih pravicah;

               C.

               ker je Evropski parlament večkrat pozval k ambicioznemu naboru orodij za spodbujanje pravice do svobode veroizpovedi ali prepričanja kot dela zunanje politike EU;

               D.

               ker je Evropski parlament v zvezi s tem pozdravil zavezo EU k oblikovanju smernic o svobodi veroizpovedi ali prepričanja v skladu z akcijskim načrtom EU o človekovih pravicah in demokraciji ter je poudaril, da morajo biti Parlament in organizacije civilne družbe vključeni v pripravo teh smernic;

               E.

               ker imajo v skladu s standardi mednarodnega prava vse države dolžnost, da zagotovijo učinkovito zaščito vsem svojim državljanom in vsem drugim osebam pod svojo jurisdikcijo; ker je preganjanje posameznikov in njihovih družin, skupnosti, verskih objektov in ustanov na podlagi verske pripadnosti, stališč ali legitimnega javnega izražanja veroizpovedi ali prepričanja v nekaterih regijah sveta zelo razširjeno; ker v vseh regijah po svetu, tudi v Evropi in njeni soseščini, še vedno obstaja diskriminacija zaradi veroizpovedi ali prepričanja in ker se v mnogih državah pripadnikom določenih verskih skupnosti, vključno z verskimi manjšinami in neverniki, še vedno odrekajo človekove pravice in so redno žrtve diskriminacije, aretacij, obsodb in včasih celo usmrtitev;

               1.

               na Svet naslavlja naslednja priporočila:

         Razlogi za ukrepanje

               (a)

               spodbujanje pravice do svobode veroizpovedi ali prepričanja ter preprečevanje kršenja te pravice morata biti prednostni nalogi zunanjih politik EU;

               (b)

               v številnih delih sveta se še vedno izvaja nasilje nad pripadniki verskih skupnosti in manjšin ali nad ljudmi, ki nimajo verskih prepričanj, pa tudi njihovo preganjanje in diskriminacija; pomanjkanje verske strpnosti, pripravljenosti na dialog in verskega sožitja pogosto privede do političnih nemirov, nasilja in odkritih oboroženih konfliktov, ki ogrožajo življenja in spodkopavajo regionalno stabilnost; Evropska unija bi morala kot temeljni del svoje politike na področju svobode veroizpovedi ali prepričanja jasno in nemudoma obsoditi vse oblike nasilja in diskriminacije; posebno pozornost bi bilo treba posvetiti položaju tistih, ki so spremenili svojo veroizpoved ali prepričanje, saj so v številnih državah v praksi tarča družbenih pritiskov, ustrahovanja ali celo fizičnega nasilja;

         Namen in področje uporabe

               (c)

               namen in področje uporabe smernic EU bi morali biti spodbujanje in zaščita svobode veroizpovedi ali prepričanja v tretjih državah, vključitev svobode veroizpovedi ali prepričanja v celotno zunanje delovanje EU in njene politike na področju človekovih pravic ter razvoj jasnih referenčnih standardov, meril, norm in praktične usmeritve, s katerimi bi okrepili spodbujanje svobode veroizpovedi ali prepričanja pri delu uradnikov institucij EU in držav članic ter tako prispevali k povečanju skladnosti, učinkovitosti in prepoznavnosti v zunanjih odnosih EU;

         Opredelitev pojmov

               (d)

               ker bo uspešno izvajanje smernic odvisno od tega, bi morali biti pojmi, ki so uporabljeni, jasno opredeljeni, pravica do svobode veroizpovedi ali prepričanja pa ustrezno in v celoti zaščitena v skladu z mednarodnim pravom, tako na javni in zasebni kot na individualni, kolektivni in institucionalni ravni, vključno s pravico posameznika, da verjame ali ne, pravico do spremembe veroizpovedi ali prepričanja, svobodo izražanja, zbiranja in združevanja ter pravico staršev do izobraževanja svojih otrok v skladu s svojim moralnimi prepričanji, in sicer verskimi ali neverskimi; prav tako je treba jasno opredeliti in v celoti zaščititi priznavanje pravne osebnosti verskih ustanov in na prepričanju osnovanih ustanov ter spoštovanje njihove avtonomije, pravico do ugovora vesti, pravico do azila, pravico do spoštovanja dni počitka in praznovanja praznikov in slovesnosti v skladu z načeli lastne veroizpovedi ali prepričanja ter temeljno pravico do zaščite lastnine;

         Operativne smernice

               (e)

               smernice bi morale temeljiti na mednarodnem pravu in pogodbah, ki jih priznava in jih je ratificirala mednarodna skupnost;

         Sorazmernost

               (f)

               kot je navedeno v osnutku smernic in v skladu z načeli, ki jih je sprejela mednarodna skupnost, se posameznika ne sme prisiliti v veroizpoved ali prepričanje ali k njuni spremembi, prav tako pa se ne sme omejevati svobode staršev in skrbnikov, da zagotovijo versko in moralno vzgojo; vsako drugo obliko izražanja pravice do svobode veroizpovedi ali prepričanja lahko omejujejo samo zakonsko določeni predpisi, ki so potrebni za zaščito javne varnosti, reda, zdravja ali morale oziroma temeljnih pravic in svoboščin drugih (8); obenem je treba dosledno interpretirati omejitve, ki morajo biti neposredno povezane in sorazmerne z zaščitenimi pravicami drugih, doseči pa je treba ustrezno ravnovesje; v smernicah je zato treba poudariti merilo sorazmernosti;

         Svoboda izražanja

               (g)

               svoboda veroizpovedi ali prepričanja in svoboda izražanja sta pravici, ki se medsebojno krepita, kadar pa se ti dve pravici uveljavljata ena zoper drugo, bi morala EU upoštevati, da lahko sodobna medijska orodja omogočijo večjo povezanost med kulturami in verami; zato je treba sprejeti ukrepe, s katerimi bi se izognili medkulturnemu nasilju kot odzivu na uveljavljanje svobode izražanja, povezano s kritiziranjem in zlasti posmehovanjem ali norčevanjem; zato bi morala EU v tem smislu prispevati k zmanjšanju teh napetosti, na primer s spodbujanjem medsebojnega razumevanja in dialoga ter brez izjeme obsoditi vsakršno nasilje, ki je odziv na takšno izražanje, ter odločno nasprotovati vsem poskusom kriminalizacije svobode govora v povezavi z verskimi vprašanji, kot so zakoni o bogokletstvu;

         Kolektivna razsežnost svobode veroizpovedi ali prepričanja

               (h)

               v smernicah bi bilo treba poudariti, da je bistvena komponenta svobode veroizpovedi ali prepričanja pravica vsakega posameznika do izražanja veroizpovedi ali prepričanja samostojno ali v skupnosti z drugimi; to zajema:

                           —

                           pravico do verskih obredov in zbiranja v povezavi z veroizpovedjo ali prepričanjem ter do ustanovitve in vzdrževanja objektov in verskih krajev v te namene;

                           —

                           pravico do nesodelovanja pri kakršni koli verski dejavnosti ali dogodku;

                           —

                           pravico do ustanovitve in vzdrževanja ustreznih verskih, medijskih, izobraževalnih, zdravstvenih, socialnih, dobrodelnih ali humanitarnih ustanov;

                           —

                           pravico prositi za prostovoljne finančne in druge prispevke od posameznikov in ustanov ter jih prejemati;

                           —

                           pravico do usposabljanja, določanja, izvolitve ali imenovanja na podlagi nasledstva ustreznih vodij, v skladu z zahtevami in standardi veroizpovedi ali prepričanja;

                           —

                           pravico do navezovanja in vzdrževanja stikov s posamezniki in skupnostmi v zvezi z vprašanji veroizpovedi in prepričanja na nacionalni in mednarodni ravni; prav tako bi bilo treba v smernicah omeniti, da pravica do izražanja veroizpovedi v skupnosti z drugimi, ki mora vedno spoštovati osebne svoboščine posameznika, ne bi smela biti po nepotrebnem omejena na uradno priznane verske objekte, poleg tega bi morala EU obsojati vse oblike neupravičenega omejevanja svobode do zbiranja; v smernicah je treba poudariti, da so države dolžne ostati nevtralne in nepristranske do verskih skupin, tudi kar zadeva simbolično in finančno podporo;

               (i)

               meni, da sekularnost, opredeljena kot stroga ločitev med verskimi in političnimi oblastmi, pomeni zavračanje vsakršnega vmešavanja verske sfere v delovanje vlade in vsakršnega vmešavanja javne sfere v verske zadeve, razen če je to potrebno za vzdrževanje javnega reda, miru in varnosti (to zajema tudi spoštovanje svoboščin drugih), in zagotavlja, da imajo vsi, tako verniki kot agnostiki in ateisti, enako svobodo vesti;

         Pogoji za registracijo

               (j)

               EU bi morala ukrepati, kadar pogoji za registracijo verskih ali s prepričanjem povezanih organizacij neupravičeno omejujejo svobodo veroizpovedi ali prepričanja; registracija ne bi smela biti pogoj za uveljavljanje posameznikove človekove pravice do svobode veroizpovedi ali prepričanja, saj ta ne more biti pogojena z upravnimi ali zakonskimi zahtevami; EU bi morala pozvati k razveljavitvi vseh zakonov, kot je o obvezni navedbi veroizpovedi v dokumentih o osebnem stanju, če vodijo k diskriminaciji oseb, ki ne verujejo ali so spremenile veroizpoved ali prepričanje;

         Izobraževanje

               (k)

               v skladu z mednarodno sprejetimi standardi imajo starši ali zakoniti skrbniki otroka svobodo zagotoviti, da so njihovi otroci deležni verskega in moralnega izobraževanja, skladnega z njihovimi prepričanji, otroka pa se ne sme prisilno poučevati o veroizpovedi ali prepričanju v nasprotju z željami njegovih staršev ali zakonitih skrbnikov, ob čemer mora biti vodilno načelo največja korist otroka; pravica staršev, da svoje otroke vzgajajo v skladu s svojim verskim ali neverskim prepričanjem, vključuje pravico, da zavrnejo vsakršno neprimerno vmešavanje državnih ali nedržavnih akterjev v vzgojo otrok, če to ni v skladu z njihovim verskim ali neverskim prepričanjem; v smernicah bi bilo treba poudariti ta vidik svobode veroizpovedi ali prepričanja ter prav tako zagotoviti sekularizacijo javnega šolstva, delegacije EU pa bi morale ustrezno ukrepati, če je to načelo kršeno;

         Družinska in socialna zakonodaja

               (l)

               EU bi morala biti zlasti pozorna na diskriminacijo na podlagi veroizpovedi ali prepričanja v družinski in socialni zakonodaji tretjih držav, predvsem, a ne izključno, v zvezi s pravico do poroke in skrbništva nad otroki;

         Pravica do ugovora vesti

               (m)

               v smernice bi bilo treba vključiti pravico do ugovora vesti vojaški dolžnosti kot legitimno uveljavljanje pravice do svobode misli, vesti in vere; EU bi morala pozvati države s sistemom obveznega služenja vojaškega roka, naj omogočijo nadomestno služenje z nevojaškim ali civilnim značajem v javnem interesu in brez kaznovalne narave ter naj ugovornike vesti ne kaznujejo, vključno z zaporno kaznijo, zaradi nesluženja vojaškega roka;

         Azil

               (n)

               EU bi morala spodbujati tretje države, da sprejmejo begunce, preganjane zaradi veroizpovedi ali prepričanja, ter jim omogočijo zaščito z azilom, zlasti kadar se jim grozi s smrtjo ali nasiljem; države članice EU bi morale okrepiti prizadevanja za sprejemanje beguncev, preganjanih zaradi veroizpovedi ali prepričanja;

         Podpiranje civilne družbe in sodelovanje z njo

               (o)

               spodbujanje širokega spektra organizacij civilne družbe, vključno z organizacijami za človekove pravice ter verskimi in na prepričanju osnovanimi skupinami, in sodelovanje z njimi bosta pri oblikovanju in izvajanju smernic bistvenega pomena za spodbujanje in zaščito svobode veroizpovedi ali prepričanja, zato bi morale kontaktne točke za človekove pravice v delegacijah EU ohranjati redne stike s temi organizacijami, da bi lahko čim prej zaznale težave, ki se porajajo na področju svobode veroizpovedi ali prepričanja v posameznih državah;

         Spremljanje in ocenjevanje

               (p)

               Evropska služba za zunanje delovanje, za katero je odgovoren visoki predstavnik Evropske unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, mora zagotoviti ustrezno in stalno spremljanje in ocenjevanje razmer na področju svobode veroizpovedi ali prepričanja v svetu, v letnem poročilu EU o človekovih pravicah v svetu pa bi moralo biti temu vprašanju še naprej namenjeno poglavje, vključno s priporočili za izboljšave; spremljanje razmer na področju svobode veroizpovedi ali prepričanja bi moralo biti eno od bistvenih vprašanj med drugimi vprašanji o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah v odnosih EU s tretjimi državami, zlasti v okviru evropske sosedske politike; to bi se moralo odražati v vseh sporazumih ter dokumentih o pregledih in poročilih; posebni predstavnik EU za človekove pravice bi moral biti v sklopu vseh svojih dejavnosti še posebej pozoren na vprašanja v zvezi s spodbujanjem in zaščito svobode veroizpovedi ali prepričanja ter bi moral imeti vidno vlogo pri spodbujanju teh svoboščin v okviru zunanjih odnosov EU; prav tako bi se moral povezati z Evropskim parlamentom in pristojnimi odbori ter jih obveščati o bistvenih področjih in doseženem napredku ter sodelovati z ustreznimi nevladnimi organizacijami;

               (q)

               sprejeti je treba niz instrumentov za spremljanje, ocenjevanje in podporo smernic EU; ta mora biti osredotočen na operativna orodja za boljše odražanje prednostnih področij ukrepanja iz smernic in mora med drugim:

                           —

                           zagotoviti podroben seznam za preverjanje analize razmer, da bi spremljali in nadzirali razmere na področju svobode veroizpovedi ali prepričanja v zadevnih državah za opredelitev napredka ali nazadovanj;

                           —

                           od vodij misij EU zahtevati, da redno poročajo o vprašanjih svobode veroizpovedi ali prepričanja s podrobno oceno razmer ter o kršitvah te pravice in zatiranju njenih zagovornikov ali drugih posameznikov, z opredelitvijo konkretnih primerov očitnih kršitev pravice do svobode veroizpovedi ali prepričanja; ta poročila vodij misij morajo biti v kar največji meri standardizirana, da se jih lahko med sabo primerja;

                           —

                           poudariti konkretne ukrepe mednarodnih forumov ali dejavnosti razvojnega sodelovanja, ki so bistveni za zaščito in spodbujanje pravice do svobode veroizpovedi ali prepričanja, vključno z učinkovitim obravnavanjem konkretnih primerov (posamezniki, skupine, manjšine, ustanove) diskriminacije ali preganjanja zaradi vere ali prepričanja;

                           —

                           ponovno poudariti, da je lahko podpora za žrtve diskriminacije ali preganjanja zaradi vere ali prepričanja mnogovrstna, vključno s povabilom teh žrtev v institucije EU, da bi poročale o svojih razmerah;

         o tem nizu instrumentov (obvestilu) se je treba posvetovati z interesnimi stranmi, pripraviti pa ga je treba do konca leta 2013;

         Uporaba zunanjih finančnih instrumentov

               (r)

               Zunanji finančni instrumenti EU bi se morali uporabljati kot spodbude in kot odvračalni ukrepi (na primer zamrznitev sredstev) v zvezi s svobodo veroizpovedi ali prepričanja v posamezni državi, saj je to sestavni del ocene splošnih razmer na področju človekovih pravic v dani državi; v primeru resnega poslabšanja teh razmer, tudi v zvezi s svobodo veroizpovedi in prepričanja, bi morala EU uporabiti veljavne klavzule o človekovih pravicah v zunanjih sporazumih EU s to državo; uporaba klavzul o človekovih pravicah v zunanjih sporazumih EU mora biti zavezujoča in sistematično vključena v vse sporazume EU s tretjimi državam;

         Ukrepanje EU v večstranskih forumih

               (s)

               EU bi morala nadaljevati svoje pobude v večstranskih forumih, da bi spodbujala in zaščitila svobodo veroizpovedi ali prepričanja; kjer je to primerno, bi morala EU na zahtevo pomagati tretjim državam pri pripravi zakonodaje o spodbujanju in zaščiti svobode veroizpovedi ali prepričanja;

         Ocenjevanje

               (t)

               v skladu s členom 36 Pogodbe o Evropski uniji bi moral biti Evropski parlament vključen v oceno izvajanja smernic, ki se opravi najpozneje tri leta po začetku njihove veljavnosti; ocena bi morala temeljiti na analizi odgovora EU na konkretne razmere v zvezi s kršenjem svobode veroizpovedi ali prepričanja v tretjih državah; Evropski parlament bi moral biti redno obveščen o zadevnih področjih in dogodkih, o katerih poročajo delegacije EU; njegovi pristojni odbori bi morali prejeti podrobne informacije;

               2.

               naroči svojemu predsedniku, naj to priporočilo posreduje Svetu, visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter v vednost Komisiji.

      (1)  Splošna pripomba, ki jo je Odbor ZN za človekove pravice sprejel v skladu s členom 40(4) mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah CCPR/C/21/Rev.1/Add.4, 27. september 1993.

      (2)  Svet Evropske unije, 24.11.2009, 21.2.2011.

      (3)  Svet Evropske unije, 11855/12.

      (4)  Sprejeta besedila, P7_TA(2012)0250.

      (5)  UL L 200, 27.7.2012, str. 21.

      (6)  Sprejeta besedila, P7_TA(2012)0504.

      (7)  Sprejeta besedila, P7_TA(2010)0489, P7_TA(2012)0126, P7_TA(2012)0503.

      (8)
   Deklaracija ZN o odpravi vseh oblik nestrpnosti in diskriminacije na podlagi vere ali prepričanja, člen 1(3), A/RES/36/55.


Pomembno pravno obvestilo

|

52007SC0972

Priporočilo Komisije Svetu glede predlogov za spremembe Priloge A k Stockholmski konvenciji o obstojnih organskih onesnaževalih v imenu Evropske skupnosti in skupaj z državami članicam  /* SEK/2007/0972 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 11.7.2007SEC(2007)972 konč.PRIPOROČILO KOMISIJE SVETUglede predlogov za spremembe Priloge A k Stockholmski konvenciji o obstojnih organskih onesnaževalih v imenu Evropske skupnosti in skupaj z državami članicamA. OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM1.  Stockholmska konvencija o obstojnih organskih onesnaževalih (v nadaljnjem besedilu „Konvencija“) je začela veljati 17. maja 2004. Cilj Konvencije je zaščititi zdravje ljudi in okolje pred obstojnimi organskimi onesnaževali. Konvencija zagotavlja okvir, ki temelji na previdnostnem načelu, za odpravo proizvodnje, uporabe, uvoza in izvoza prvotnih dvanajstih prednostnih obstojnih organskih onesnaževal, za varno ravnanje z njimi, njihovo odpravo in uničenje ali zmanjšanje izpustov nekaterih nenamernih obstojnih organskih onesnaževal.2.  Evropska skupnost in večina njenih držav članic so pogodbenice Konvencije[1].3.  V skladu s členom 8 Konvencije lahko katera koli pogodbenica sekretariatu predloži predlog za uvrstitev kemikalije v priloge h Konvenciji. Po tehničnem pregledu lahko postopek pripelje do odločitve Konference pogodbenic, ali se kemikalija uvrsti na seznam in ali se opredelijo ukrepi za nadzor nad to kemikalijo v prilogah h Konvenciji na podlagi postopka iz člena 22(4) glede sprememb prilog. Skupnost in države članice morajo predloge predložiti skupaj, in sicer v skladu z zahtevo po tesnem sodelovanju na področju mednarodne zastopanosti Skupnosti.4.  Glede na začetek postopkov za pogajanja o možnih spremembah prilog h Konvenciji in glede na zadeve, ki so v pristojnosti Skupnosti, je Komisija v letih 2005 in 2006 v imenu Skupnosti in skupaj z državami članicami, ki so pogodbenice Konvencije, izvršilnemu sekretarju Konvencije predložila predlog za spremembo ustreznih prilog h Konvenciji, in sicer z vključitvijo naslednjih snovi: heksabromobifenil, klordekon, oktabromodifenil eter, pentaklorobenzen in klorirani parafini s kratkimi verigami.5.  Glede na razpoložljive znanstvene podatke in poročila o pregledu ter ob upoštevanju Priloge D h Konvenciji kažeta endosulfan in trifluralin značilnosti obstojnih organskih onesnaževal. Navedeni snovi sta bili ocenjeni v skladu z Direktivo Sveta 91/414/EGS o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet[2]. Zato je treba fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo endosulfan, v celoti in dokončno umakniti s trga do decembra 2007[3], fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo trifluralin, pa je treba v celoti in dokončno umakniti s trga do decembra 2008[4]. Zaradi zmožnosti za prenos teh kemikalij v okolju na velike razdalje ukrepi, sprejeti na nacionalni ravni ali ravni Skupnosti, ne zadostujejo za zagotavljanje visoke stopnje zaščite okolja in zdravja ljudi, zato so potrebni ukrepi na širši mednarodni ravni. Zato je primerno, da Skupnost in države članice, ki so pogodbenice Konvencije, predlagajo vključitev teh dveh snovi v ustrezne priloge Konvencije.B. PRIPOROČILOGlede na zgoraj navedeno Komisija priporoča, da:– Svet glede na pričetek postopkov za pogajanja o možnih spremembah prilog k Stockholmski konvenciji o obstojnih organskih onesnaževalih in glede na zadeve, ki so v pristojnosti Skupnosti, pooblasti Komisijo, da v imenu Skupnosti in skupaj z državami članicami, ki so pogodbenice Konvencije, izvršilnemu sekretarju Stockholmske konvencije pravočasno – da se omogoči obravnava pred naslednjim sestankom Odbora za pregled obstojnih organskih onesnaževal novembra 2007 – predloži predlog za spremembo ustreznih prilog Konvencije, in sicer z vključitvijo naslednjih snovi:– endosulfan– trifluralin– Komisija skupaj z državami članicami zagotovi, da se sekretariatu predložijo ustrezni podatki v podporo predlogu.[1] Komisija je na sestanku delovne skupine za mednarodne okoljske vidike 9. januarja 2007 opozorila, da morajo vse države članice čim prej ratificirati Stockholmsko konvencijo na podlagi načela enotnosti pri mednarodnem zastopanju Skupnosti.[2] UL L 230, 19.8.1991, str.1. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Komisije 2005/58/ES (UL L 246, 2.9.2005, str.27).[3] UL L 317, 3.12.2005, str.25.[4] Odločbo Komisije glede nevključitve trifluralina v Prilogo 1 Direktive Sveta 91/414/EGS je treba sprejeti kmalu.


title: Priporočilo Sveta z dne 12. julija 2011 v zvezi z nacionalnim programom reform Španije za leto 2011 ter mnenje Sveta o posodobljenem programu za stabilnost Španije za obdobje 2011–2014

text:
               19.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/1

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 12. julija 2011
   v zvezi z nacionalnim programom reform Španije za leto 2011 ter mnenje Sveta o posodobljenem programu za stabilnost Španije za obdobje 2011–2014
   2011/C 212/01
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(3) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast, imenovano Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za spodbuditev potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014), 21. oktobra 2010 pa sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v svojih nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Komisija je 12. januarja 2011 sprejela prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek novega cikla gospodarskega upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.

               (4)

               Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil prednostne naloge za fiskalno konsolidacijo in strukturno reformo (v skladu s sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na podlagi letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je potrebo po prednostni obravnavi ponovne vzpostavitve trdnega proračunskega stanja in fiskalne vzdržnosti, zmanjšanja brezposelnosti z reformami na trgu dela ter novih prizadevanj za povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da te prednostne naloge pretvorijo v konkretne ukrepe ter jih vključijo v svoje programe za stabilnost ali konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (5)

               Poleg tega je Evropski svet 25. marca 2011 pozval države članice, ki sodelujejo v paktu „euro plus“, naj pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe za stabilnost ali konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (6)

               Španija je 29. aprila 2011 predložila leta 2011 posodobljeno različico programa za stabilnost za obdobje 2011–2014 in nacionalni program reform za leto 2011. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave.

               (7)

               Špansko gospodarstvo je kriza močno prizadela in se je v obdobju 2008–2009 močno prilagodilo. Realni BDP se je med začetkom leta 2008 in koncem leta 2010 zmanjšal za 4,3 %, zaposlovanje pa se je zmanjšalo za več kot 10 %. Posledično se je stopnja brezposelnosti na koncu leta 2010 povišala na 20,1 %, kar je najvišja stopnja brezposelnosti v EU. Recesija v Španiji je najbolj prizadela mlade (41,6 % stopnja brezposelnosti) in manj izobražene delavce (26,4 % stopnja brezposelnosti). Donosnost v zvezi z državnim dolgom se je povečala v kontekstu negativnega razvoja javnega dolga v evroobmočju in bančni sistem, zlasti hranilnice, so se znašle pod pritiskom, ko je počil nepremičninski balon in se je gradbeni sektor močno zmanjšal. Absorbiranje velikih makroekonomskih neravnovesij, ki so se okrepila v obdobju razcveta, se bo še nekaj časa nadaljevalo. Španska vlada se je kot odgovor na te izzive lotila načrta reform, ki zajema fiskalno konsolidacijo, reformo pokojninskega sistema, prestrukturiranje hranilnic ter reforme trga dela in proizvodov.

               (8)

               Na podlagi ocene posodobljene različice programa za stabilnost v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 je Svet mnenja, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v programu za stabilnost, optimističen za leti 2011 in 2012. V skladu s programom za stabilnost naj bi se proračunski primanjkljaj do leta 2013 zmanjšal pod referenčno vrednost, ki znaša 3 % BDP, kar je v skladu s priporočili Sveta iz aprila 2009, leta 2014 pa naj bi se primanjkljaj nadalje zmanjšal na 2,1 % BDP. Program za stabilnost ne predvideva, da bo v programskem obdobju dosežen srednjeročni cilj, ki ostaja uravnotežen proračun. Ta potek prilagoditve je na splošno primeren. Letno povprečno izboljšanje strukturnega salda znaša v letih 2010–2013 v skladu s priporočilom Sveta 1,5 % BDP, leta 2014 pa dodatnega 0,3 % BDP. Predvideva se, da se bo razmerje med dolgom in BDP povečalo s 60,1 % BDP leta 2010 na 69,3 % leta 2013 in nekoliko zmanjšalo leta 2014. Pri poteku konsolidacije obstajajo glede temeljnih makroekonomskih predpostavk negativna tveganja, prav tako tudi pri upoštevanju proračunskih ciljev na regionalni ravni. Regije zajemajo velik delež skupnih javnih odhodkov in 9 od 17 jih je leta 2010 prekoračilo svoje fiskalne cilje. Vendar so bili mehanizmi za nadzor primanjkljaja in dolga za regionalne vlade okrepljeni in španska vlada se je zavezala, da bo sprejela dodatne ukrepe, če bo to potrebno za doseganje proračunskih ciljev.

               (9)

               Da bi bila leta 2011 in 2012 dosežena predvidena fiskalna konsolidacija, je treba strogo uporabljati mehanizme za nadzor primanjkljaja in dolga, ki so bili uvedeni za regionalne vlade. Za doseganje proračunskih ciljev, če bo makroekonomski in proračunski razvoj v letih 2011 in 2012 slabši od pričakovanega, bodo potrebni dodatni ukrepi, za katere se je španska vlada zavezala, da jih bo sprejela. Načrt pregleda odhodkov za leto 2013 vsebuje nekaj ukrepov, da bi podprli proračunske cilje. V skladu z zadnjo oceno Komisije se zdijo tveganja v zvezi z dolgoročno vzdržnostjo javnih financ visoka.

               (10)

               Srednjeročni proračunski okvir v Španiji je bil ključnega pomena za spodbujanje večletnega fiskalnega načrtovanja in kaže na splošno dobre rezultate. Vendar je kriza postavila ta okvir na preizkušnjo ter pokazala potrebo po nadaljnji krepitvi fiskalne stabilnosti in preventivnega vidika fiskalne politike. To bi okrepila uvedba pravila glede porabe, ki temelji na srednjeročni nominalni rasti BDP v skladu z novim okvirom gospodarskega upravljanja EU. Pravilo, ki so ga v programu za stabilnost navedli španski organi, bi bil avtomatsko zavezujoč za centralno oblast in lokalne oblasti. Vlada tudi načrtuje, da si bo prizadevala za soglasje znotraj Sveta za fiskalno in finančno politiko glede uporabe pravila v avtonomnih skupnostih.

               (11)

               Brez reform bi bil verjeten dolgoročen vpliv staranja prebivalstva na španski javni proračun višji od povprečja v EU. Razlog je predvsem veliko povečanje odhodkov za pokojnine kot deleža BDP, do katerega bo predvidoma prišlo v prihodnjih desetletjih. Dolgoročno bo staranje prebivalstva privedlo do znatnega povečanja števila upokojencev na enega delavca. Predlog španske vlade za pokojninsko reformo, ki je bil sprejet v dogovoru s socialnimi partnerji, bo znatno pomagal izboljšati fiskalno vzdržnost in povečati spodbude za udeležbo na trgu dela. Vendar mora reformo odobriti še parlament in se lahko v manjšem obsegu še vedno spremeni.

               (12)

               Španija je odločno ukrepala za okrepitev svojega bančnega sistema z zagotavljanjem javne podpore in sprejetjem ukrepov za prestrukturiranje hranilnic, okrepitev solventnosti bank in izboljšanje preglednosti njihovih bilanc stanja. Sektor je posledično bil predmet opazne konsolidacije, predvsem med hranilnicami, s pozitivnimi rezultati glede na povprečno velikost institucij, zmanjšanje odvečnih zmogljivosti glede na podružnice in zaposlovanje, okrepitev bilanc stanja, dokapitalizacije in izboljšanje učinkovitosti in dobičkonosnosti. Nedavna zakonodaja se nanaša na probleme, ki so nastali zaradi vloge lokalnih oblasti pri upravljanju hranilnic, saj večina prenaša svoja sredstva in obveznosti na komercialne banke. Španska vlada se je zavezala, da bo večji del prestrukturiranja končala do konca septembra 2011. Naslednji krog stresnih testov bo ponovno imel najvišjo pokritost v EU.

               (13)

               Reformo trga dela v Španiji, ki trenutno poteka, mora spremljati revizija sedanjega togega sistema kolektivnih pogajanj. Prevlada regionalnih dogovorov in dogovorov v industriji pušča malo manevrskega prostora za pogajanja na ravni podjetij. Avtomatsko podaljšanje kolektivnih pogodb, veljavnost neobnovljivih pogodb in uporaba klavzul o ex-post indeksaciji zaradi inflacije prispevajo k nespremenljivosti plač in preprečujejo prožnost plač, ki je potrebna za pospešitev gospodarske prilagoditve in ponovno vzpostavitev konkurenčnosti. Španska vlada je od socialnih partnerjev zahtevala, da se spomladi 2011 dogovorijo o reformi sistema kolektivnih pogajanj. Vlada je zaradi neobstoja dogovora 10. junija sprejela kraljevi zakon, ki je začel takoj veljati, a ga mora potrditi še parlament.

               (14)

               Zaradi zelo visoke brezposelnosti je Španija z zakonom iz septembra 2010 začela reformo trga dela. Namen zakona je zmanjšati dvojnost na trgu dela in brezposelnost mladih, povečati zaposljivost ranljivih skupin, povečati prožnost na ravni podjetij ter izboljšati učinkovitost posredovanja dela na trgu. Februarja 2011 sprejeta reforma aktivnih politik trga dela, ki je vključevala tudi ukrepe za okrepitev svetovalne in vodilne vloge služb za zaposlovanje ter njihovo usklajevanje na nacionalnih in regionalnih ravneh. Na tej stopnji je prezgodaj za celovito oceno, ali reforma zadostuje za zmanjšanje segmentacije ter zmanjšanje brezposelnosti mladih in dolgotrajne brezposelnosti, saj nekateri ukrepi še niso operativni. Španska vlada se je zavezala, da bo do oktobra 2011 sprejela dodatne ukrepe.

               (15)

               V Španiji se je cenovna in stroškovna konkurenčnost zmanjšala, čeprav kaže razmeroma dobro delovanje glede na delež izvoznega trga, ki se je med in po krizi okrepil. Višja rast plač skupaj z nižjo rastjo produktivnosti kot v euroobmočju in pomanjkanje konkurence na nekaterih trgih proizvodov so prispevali k vedno višji inflaciji v Španiji. Iskanje možnosti za izboljšanje davčne učinkovitosti bi lahko pripomoglo k temu, da se poveča konkurenčnost. K povečanju konkurenčnosti bi pripomogla nadaljnja okrepitev konkurence na trgih proizvodov in sprejetje reforme sistema kolektivnega pogajanja za zagotavljanje, da je rast plač bolje prilagojena spremembam produktivnosti.

               (16)

               Še zlasti je vzrok za zaskrbljenost visoka raven zgodnjega opuščanja šolanja v Španiji (31,2 % leta 2009), saj zmanjšuje velikost usposobljene delovne sile, vpliva na zaposlitvene možnosti zadevnih posameznikov in zmanjšuje potencialno rast. Zakon o trajnostnem gospodarstvu, sprejet 15. februarja 2011, vključuje ukrepe, namenjene povečanju kakovosti in količine človeškega kapitala z izobraževanjem in poklicnim usposabljanjem. Vendar je uspešnost novih ukrepov za preprečevanje zgodnjih opustitev šolanja in izboljšanje poklicnega usposabljanja negotova in njihovo izvajanje na vseh ravneh upravljanja se bo morda izkazalo za zahtevno.

               (17)

               Španija je znatno napredovala pri izboljšanju pogojev za konkurenco na trgih proizvodov in storitev, saj je začela odpravljati enega od vzrokov za šibko rast produktivnosti. Prenos direktive o storitvah v zakonodajo v Španiji dobro in ambiciozno napreduje, vendar je treba nadalje odpreti sektor strokovnih storitev. Zakon o trajnostnem gospodarstvu vključuje široko vrsto ukrepov za izboljšanje poslovnega okolja, okrepitev konkurence in spodbujanje okoljske trajnosti. Uspešno izvajanje zahteva nadaljnja prizadevanja na vseh ravneh upravljanja in primerno usklajenost.

               (18)

               Španija je v okviru pakta „euro plus“ sprejela številne zaveze. Kar zadeva fiskalno področje, se Španija zavezuje, da bo sprejela pravilo o odhodkih, da bi okrepila fiskalno stabilnost in tako vzdržnost javnih financ. Da bi okrepila finančno stabilnost, se je Španija zavezala, da bo pred 30. septembrom zaključila postopek prestrukturiranja finančnega sektorja. Ukrepi glede zaposlovanja se osredotočajo na izvedbene akte o aktivnih politikah na trgu dela in določbe na področju poklicnega usposabljanja ter obravnavajo neformalno zaposlovanje. Ukrepi glede konkurenčnosti se osredotočajo na reformo sistema kolektivnih pogajanj, regulirane poklice, ustanovitev svetovalnega odbora za konkurenčnost in reformo stečajne zakonodaje. Zgoraj navedene zaveze se nanašajo na vsa štiri področja pakta. Predstavljajo nadaljevanje programa reform, ki trenutno poteka, in dodajajo zavezujoč časovni okvir za izvedbo določenih reform ter zagotavljajo, da se reforme, ki se že izvajajo, izvajajo v celoti. Te zaveze so bile ocenjene in upoštevane v priporočilih.

               (19)

               Komisija je ocenila program za stabilnost in nacionalni program reform, vključno z zavezami pakta „euro plus“. Zaradi potrebe po okrepitvi splošnega gospodarskega upravljanja EU z zagotavljanjem prispevka EU k prihodnjim nacionalnim odločitvam vključiti EU raven, je Komisija upoštevala tako njihov pomen za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Španiji kot tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU. V skladu s tem je Komisija mnenja, da je španska vlada oblikovala načrte za fiskalno konsolidacijo v skladu z zahtevanimi cilji, vendar nekatera negativna tveganja ostajajo. Rast javnih odhodkov bi morala biti pod stopnjo srednjeročne rasti BDP in treba je sprejeti pokojninsko reformo. Nadaljnji ukrepi v letih 2011–2012 bi se morali osredotočati na zagotavljanje stabilnosti finančnega sistema (preko dokončanja prestrukturiranja in konsolidacije hranilnic) in okrepitev domačih virov rasti, in sicer z odpravljanjem sedanje povečane brezposelnosti, zlasti z reformo kolektivnih pogajanj in nadaljnjim izvajanjem reform, ki trenutno potekajo na trgu dela, ter natančnim spremljanjem in ocenjevanjem uspešnosti teh reform. Storitveni sektor, stroke in poklice bi bilo treba odpreti večji konkurenci ter zmanjšati upravno breme za podjetja.

               (20)

               Glede na to oceno in ob upoštevanju priporočila Sveta na podlagi člena 126(7) Pogodbe o delovanju Evropske unije z dne 2. junija 2010 je Svet preučil posodobljeno različico programa za stabilnost Španije za leto 2011, njegovo mnenje (3) pa je zlasti odraženo v njegovem priporočilu (1) v nadaljevanju. Ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta z dne 25. marca 2011 je Svet preučil nacionalni program reform Španije –

         PRIPOROČA, da Španija v obdobju 2011–2012 sprejme naslednje ukrepe:

               1.

               Izvede proračunsko strategijo v letih 2011 in 2012, popravi čezmejni primanjkljaj v letu 2013 v skladu s priporočilom Sveta na podlagi postopka v zvezi s čezmejnim primanjkljajem ter zagotovi doseganje ciljnih primanjkljajev na vseh ravneh upravljanja, vključno s strogo uporabo obstoječih mehanizmov za nadzor primanjkljaja in dolga za regionalne vlade; sprejme nadaljnje ukrepe, če proračunski in gospodarski razvoj ne bosta takšna, kot se pričakuje; izkoristi vsako priložnost, vključno z boljšimi gospodarskimi pogoji, za pospešitev zmanjšanja primanjkljaja; določi konkretne ukrepe, da bi v celoti podprla cilje za leti 2013 in 2014, kar naj bi visoki delež javnega dolga pripeljajo na pot zniževanja, ter zagotovi primeren napredek v smeri srednjeročnega cilja. Obdrži rast javnih odhodkov pod stopnjo srednjeročne rasti BDP, tako da, kot je predvideno, na vseh ravneh upravljanja uvede zavezujoče pravilo o odhodkih. Nadalje izboljša zagotavljanje informacij v zvezi s proračuni regionalnih in lokalnih oblasti in njihovo izvajanje.

               2.

               Kot je načrtovano, sprejme predlagano pokojninsko reformo, da se zviša zakonsko določena upokojitvena starost in poveča število delovnih let za izračun pokojnin; kot je načrtovano, redno pregleduje dejavnike pokojnin v skladu s spremembami pričakovane življenjske dobe in razvije nadaljnje ukrepe za izboljšanje vseživljenjskega učenja za starejše delavce.

               3.

               Tesno spremlja prestrukturiranje finančnega sektorja, zlasti hranilnic, z namenom, da se, kot je predvideno, zaključi do 30. septembra 2011.

               4.

               Razišče možnosti za izboljšanje učinkovitosti davčnega sistema, na primer s premikom od dela v smeri potrošnje in okoljskih davkov ob zagotavljanju načrtov fiskalne konsolidacije.

               5.

               Po posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu z nacionalno prakso dokonča sprejetje in nadaljuje z izvajanjem celovite reforme postopka kolektivnega pogajanja in sistema indeksacije plač, da se zagotovi boljša prilagojenost rasti plač razvoju produktivnosti ter pogojem na lokalni ravni in ravni podjetij ter da se podjetjem omogoči dovolj fleksibilnosti, da delovne pogoje navznoter prilagodijo spremembam v gospodarskem okolju.

               6.

               Do konca leta 2011 oceni vplive reform trga dela iz septembra 2010 in reforme aktivnih politik na trgu dela iz februarja 2011, ki jih po potrebi spremljajo predlogi za nadaljnje reforme za zmanjšanje segmentacije na trgu dela in za izboljšanje zaposlitvenih priložnosti za mlade; zagotovi tesno spremljanje uspešnosti ukrepov, določenih v nacionalnem programu reform, da se zmanjša zgodnje opuščanje šolanja, vključno s preventivnimi politikami, ter olajša prehod k poklicnemu izobraževanju in usposabljanju.

               7.

               Nadalje odpre sektor strokovnih storitev in sprejme načrtovano zakonodajo, z namenom, da preoblikuje regulativni okvir in odstrani sedanje omejitve za konkurenco, učinkovitost in inovacije; izvaja zakon o trajnostnem gospodarstvu, zlasti ukrepe, namenjene izboljšanju poslovnega okolja in okrepitvi konkurence na trgih proizvodov in storitev na vseh ravneh upravljanja; ter izboljša usklajenost med regionalnimi in nacionalnimi upravami, da se zmanjša upravno breme za podjetja.

      V Bruslju, 12. julija 2011

            Za Svet

            Predsednik

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Veljajo tudi za leto 2011 v skladu s Sklepom Sveta 2011/308/EU z dne 19. maja 2011 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 138, 26.5.2011, str. 56).

      (3)  Predvideno v členu 5(3) Uredbe (ES) št. 1466/97.


Avis juridique important

|

52004SC0485(01)

Priporočilo za Priporočilo Sveta za zgodnje opozorilo Italiji, da bi se preprečil nastanek čezmernega primanjkljaja (predložena Komisije v skladu s členom 99(4) Pogodbe)  /* SEK/2004/0485 končno */

Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA za zgodnje opozorilo Italiji, da bi se preprečil nastanek čezmernega primanjkljaja (predložena Komisije v skladu s členom 99(4) Pogodbe)OBRAZLOITVENI MEMORANDUMUredbo Sveta (ES) st. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik [1] vključuje sistem zgodnjega opozorila, v skladu s katerim Svet drzavo članico v zgodnji fazi opozori na potrebo po sprejetju ukrepov za popravo proračuna, da bi se preprečil nastanek čezmernega javnofinančnega primanjkljaja. V členu 6(2) Uredbe je določeno, kako se sistem zgodnjega opozorila uporablja pri drzavah, ki so udelezene v enotni valuti. Svet redno spremlja izvajanje programov za stabilnost, zlasti da bi ugotovil dejanski ali pričakovani znatni odmik proračunskega stanja od srednjeročnega cilja proračunskega stanja ali od usmeritev za prilagajanje, po katerih naj bi se to stanje doseglo, kakor je določeno v programu. Če Svet ugotovi znatni odmik, poslje zadevni drzavi članici kot zgodnje opozorilo za preprečitev nastanka preseznega dolga priporočilo, naj sprejme potrebne prilagoditvene ukrepe. To zgodnje opozorilo se poslje v skladu s postopkom člena 99(4) Pogodbe in temelji na priporočilu Komisije.[1]  UL L 209, 2.8.1997.Pri odločanju, ali sproziti mehanizem zgodnjega opozorila, Komisija [2] prouči naslednje elemente: velikost odmika od zadanega proračunskega cilja, to pomeni, za koliko se proračunsko stanje drzave članice razlikuje od ciljev, določenih v programih za stabilnost ali konvergenco; razlog za odmik od zadanega proračunskega cilja, to pomeni, ali se odmik dejanskega stanja od cilja lahko razlozi izključno s konjunkturnimi dejavniki; tveganje stanja čezmernega primanjkljaja, to pomeni, ali obstaja tveganje prekoračitve referenčne vrednosti 3 % BDP.[2]  KOM(2002) 668 končno, 27.11.2002.Cilji primanjkljaja in rezultatiPosodobljena različica programa za stabilnost za Italijo iz leta 2002, ki zajema obdobje od 2002 do 2006, je bila Komisiji predlozena 20. novembra 2002. V njej je za leto 2003 napovedan splosni javnofinančni primanjkljaj 1,5 % BDP ob predpostavki realne rasti BDP 2,3 %, za leto 2004 pa splosni javnofinančni primanjkljaj 0,6 % BDP ob predpostavki realne rasti BDP 2,9 %. Program je bil večkrat popravljen (glej spodnji pregled), saj je bil proračunski rezultat za leto 2002 slabsi od pričakovanega, projekcije gospodarske rasti so bile posodobljene in proračunski cilji na novo določeni. V uradni napovedi, predstavljeni skupaj s proračunom septembra 2003, je bila napoved primanjkljaja za leto 2003 določena na 2,5 % BDP ob realni rasti BDP 0,5 %. Ciljni primanjkljaj za leto 2004 je bil določen na 2,2 % BDP ob predpostavki realne rasti BDP 1,9 %. Te stevilke za leti 2003 in 2004 so bile potrjene v posodobljeni različici programa za stabilnost, predlozeni 1. decembra 2003.>TABELPOSITION>Zaporedni popravki gospodarske rasti navzdol in proračunskega primanjkljaja navzgor odrazajo vzorec, na katerega je bilo opozorjeno ze v tehničnih presojah posodobljenih različic programov za stabilnost [3], ki so jih opravile sluzbe Komisije, in v mnenjih Sveta o istih programih [4]. Proračunski načrti so vedno znova temeljili na preveč optimističnih predpostavkah o rasti, zlasti glede srednjeročnih obetov rasti. Zaradi tega so bili proračunski rezultati v odstotku BDP slabsi tako nominalno kot prilagojeni za konjunkturne vplive, četudi v tem proračunskem letu niso bili sprejeti nobeni dodatni ekspanzivni diskrecijski ukrepi. Zaporedni popravki realnega BDP so potisnili navzdol raven proizvodnega potenciala [5]. Kar naj bi bilo po uradni projekciji konjunkturno proračunsko poslabsanje, se je izkazalo za strukturno poslabsanje. Tudi če je vsaka napoved rasti ze po naravi sami podvrzena napakam in je večina napovedi podcenila trajanje sedanje konjunkturne upočasnitve, stopnja in vztrajnost optimizma glede uradnih napovedi rasti v Italiji nista skladni s preudarno finančno strategijo.[3]  Presoje posodobljenih programov za stabilnost za leti 2002 in 2003 najdete na:[4]  UL C 26 , 4.2.2003; UL C 51, 26.2.2002; UL C 77, 9.3.2001.[5]  Osnova je metoda za izračun proizvodnega potenciala in proizvodne vrzeli, ki jo je sprejel Svet 12. julija 2002.Odmik od proračunskega cilja v letu 2003Po poročanju o javnofinančnem primanjkljaju in stanju javnega dolga 1. marca 2004 (obvestilo v okviru postopka pri čezmernem primanjkljaju) je leta 2003 realna rast BDP znasala 0,3 % in primanjkljaj 2,4 % BDP, kar je za 0,9 odstotne točke več kot izhodisčni ciljni primanjkljaj, in to kljub sprejetju enkratnih ukrepov, katerih vpliv je ocenjen na več kot 2 odstotni točki BDP. Brez enkratnih ukrepov bi primanjkljaj znasal več kot 4,5 % BDP [6].[6]  "Enkratni ukrepi" so ukrepi, ki vodijo do začasnega (in torej popolnoma reverzibilnega) poslabsanja ali izboljsanja proračunskega stanja. Glavna značilnost je znaten, prehoden in ugotovljiv vpliv na javne finance, ki prevlada nad morebitnimi trajnimi učinki ukrepa. Tudi če na primer ni mogoče izključiti, da davčne amnestije trajno razsirijo davčno osnovo in s tem ne pomenijo izključno enkratnih ukrepov, se učinek v letu, v katerem prihodki iż davčne amnestije nastanejo, brez dvoma lahko označi kot začasen.Vzrok za odmik v letu 2003 v primerjavi s posodobljeno različico programa za stabilnost iz leta 2002 so visji primarni izdatki od načrtovanih v razmerju do BDP v visini 1,7 odstotne točke, vključno z izpadom prejemkov iz prodaje nepremičnin za priblizno 0,4 odstotne točke BDP. [7] Dodatni izpad, ki je posledica preveč optimistične ocene davčne intenzivnosti ekonomske rasti, je bil v celoti kompenziran z nepričakovanimi prejemki od davčne amnestije. V celoti je odmik v primerjavi s posodobljeno različico programa za stabilnost iz leta 2002 v začetnem proračunskem stanju znasal 1,6 % BDP, kar potrjuje trend nazadovanja v začetnem proračunskem stanju po visokih presezkih, zabelezenih v poznih 1990. Zaradi nizjih plačil obresti v primerjavi z uradno predvidenimi v visini 0,7 % BDP je bila skupna proračunska prekoračitev 0,9 % BDP, kakor ze prej navedeno.[7]  Po Evropskem sistemu računov (ESA95) se prodaje nepremičnin zavedejo kot zmanjsanje bruto investicij v osnovna sredstva.Na podlagi skupno dogovorjene metode za izračun proizvodnega potenciala in proizvodne vrzeli Pomladanska napoved 2004 Komisije ocenjuje primanjkljaj, prilagojen za konjunkturne vplive, v letu 2003 na 1,9 % BDP, kar je izboljsanje za 0,3 odstotne točke v primerjavi s predhodnim letom. Ta rezultat, ki je bil dosezen na podlagi enkratnih ukrepov, kakor je bilo prej navedeno, je ocenjen rahlo nad 2 odstotni točki BDP, od priblizno 1,5 odstotne točke navzgor v letu 2002.Odmik od proračunskega cilja v letu 2004Po Pomladanski napovedi 2004 Komisije se pričakuje realna rast BDP za 1,2 % in če ne bo dodatnih ukrepov, se predvideva, da bo splosni javnofinančni primanjkljaj 3,2 % BDP, torej nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe. Kljub upadajoči naravi enkratnih ukrepov v primerjavi z letom 2003, ocenjenih na priblizno eno odstotno točko BDP, so ti ukrepi se vedno pomembni. Brez enkratnih ukrepov bi bil ocenjeni primanjkljaj priblizno 4ź % BDP.Na podlagi istih napovedi Komisija v letu 2004 pričakuje, da bo primanjkljaj za 1,0 odstotne točko presegel spremenjeni cilj 2,2 % iz posodobljene različice programa za stabilnost iz leta 2003 in za 2,6 odstotne točke ciljni primanjkljaj 0,6 % iz posodobljene različice programa za stabilnost iz leta 2002. Komisija ocenjuje, da se bo proračunski primanjkljaj, prilagojen za konjunkturne vplive, v primerjavi z letom 2003 zvisal z 0,7 odstotne točke na 2,6 % BDP, to je znatno nad ravnijo, ki zagotavlja varnostno stopnjo pred prekoračitvijo referenčne vrednosti 3 % BDP.Razkorak med primanjkljajem 3,2 % BDP iz Pomladanske napovedi 2004 Komisije in spremenjenim ciljem 2,2 %, uradno določenim v posodobljeni različici programa za stabilnost iz leta 2003, je posledica naslednjih elementov, ki se upostevajo v predhodnem izračunu: (i) slabsi rezultati v letu 2003 (če izključimo prispevek enkratnih ukrepov); (ii) slabsa ekonomska rast v letu 2004; (iii) večje zvisanje nadomestil na zaposlenega v javnem sektorju, ki temeljijo na nedavnih pogodbenih sporazumih; (iv) previdnejsa, vendar se vedno optimistična ocena prodaje nepremičnin v javni lasti; in (v) ANAS (agencija, odgovorna za nalozbe v javno cestno omrezje in njegovo vzdrzevanje) v nasprotju z uradno napovedjo [8] ostaja znotraj splosnega vladnega sektorja. Pomladanska napoved 2004 Komisije vseeno vključuje uradne ocene stevilnih ukrepov na proračun (podaljsanje pogojev davčne amnestije za prenizko napoved nekaterih davčnih obveznosti, amnestija za krsitve urbanističnih pravil in moznosti za poravnavo davkov), ki pa se morda ne bodo uresničili, kakor je načrtovano.[8]  ANAS je bila preoblikovana v delnisko druzbo v letu 2002. V letu 2002 in 2003 sta Istat in Eurostat menila, da ni izpolnjevala zahtev, da bi bila razvrsčena zunaj sektorja javne uprave, to je, da bi prodaja pokrivala vsaj 50 % proizvodnih stroskov (vključno z amortizacijo obstoječih sredstev), kakor izhaja iz Evropskega sistema računov (ESA95).Počasno nizanje razmerja javnega dolga in BDPŠe vedno visoko razmerje javnega dolga in BDP ostaja velika skrb. V posodobljeni različici programa za stabilnost iz leta 2002 je bilo načrtovano, da se razmerje v obdobju med koncem leta 2001 in koncem leta 2004 zniza za 9,5 odstotka, da bi doseglo 100,4 % BDP. V posodobljeni različici programa za stabilnost iz leta 2003 je bil uradni cilj revidiran na 105 % BDP. Marca 2004 je bil naveden dolg ob koncu leta 2003 106,2 % BDP [9]. Brez izrednih posegov, kot so konverzija dolga s strani Banke Italije v letu 2002 in prodaja vladnih delezev v Enel-u, ENI-ju in Post SpA hkrati s preobrazbo Cassa Depositi e Prestiti (prej javna banka za vloge in posojila) v delnisko druzbo v letu 2003, bi se delez dolga od leta 2001 komaj kaj zmanjsal. V Pomladanski napovedi 2004 Komisije znasa leta 2004 106 % BDP in je dejansko nespremenjen v primerjavi s prejsnjim letom kljub prihodkom od privatizacije v visini 1 % BDP (kakor je določeno v posodobljeni različici programa za stabilnost iz leta 2003).[9]  Poleg rutinskih revizij dolga in BDP je bila od leta 1999 revidirana celota zneskov dolga javne uprave, ki so bili sporočeni 1. marca 2004 z obvestilom v okviru postopka pri čezmernem primanjkljaju, da bi vanj vključili podatke o postnih depozitih (tekoči računi). Zneski so bili znova revidirani, da bi prilagodili nekatere konsolidacijske postavke.Zmanjsanje dolga je bilo upočasnjeno z: (i) zaporednimi odmiki od zadanega proračunskega cilja, (ii) nizjo nominalno rastjo BDP od predvidene v visini 0,5 % v letu 2002-2003, ki izhaja iz optimističnih predpostavk za realno rast BDP, delno izenačeno z visjimi povečanji deflatorja BDP, kot predvidenim; in (iii) glede prilagoditve toka zalog: potrebo po financiranju, sistematično visjim od primanjkljaja (fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche - merilo primanjkljaja, ki temelji na denarnih tokovih in vključuje transakcije s finančnimi sredstvi, vendar izključuje izkupiček od privatizacij) v smislu Maastrichta (ki je izračunan po načelu evidentiranja vseh stroskov in prihodkov ter brez finančnih transakcij).Povezava med "fabbisogno" in primanjkljajem v smislu Maastrichta ni popolnoma jasna. Vzroki odstopanja med dvema agregatoma so: (i) nerazumljivo vztrajna razlika med denarnimi in poslovno-izidnimi računi, ki bi se zaradi narave teh agregatov morala sčasoma izničiti, (ii) finančne transakcije in (iii) statistične prilagoditve. Kumulirani presezek "fabbisogno" nad maastrichtsko določenim primanjkljajem dodaja 8 odstotnih točk BDP na zmanjsanje deleza dolga od 1999.V prihodnosti bodo različni dejavniki ogrozali dolgoročno vzdrzno stanje javnih financ. Primarni presezek se v zadnjih letih stalno niza in v letu 2003 je dosegel 2,9 % BDP, kar po oceni sluzb Komisije ustreza primarnemu presezku, prilagojenemu za konjunkturne vplive, v visini 3,4 %; pričakovati je, da bosta obe vrednosti upadali tudi v letu 2004 (Pomladanska napoved 2004). Kakor je navedeno v strokovni presoji posodobljene različice programa za stabilnost 2003, ki so jo izvedle sluzbe Komisije, in tudi potrjeno v samem programu, ta raven, glede na vpliv, ki ga ima starajoče se prebivalstvo na proračun, dolgoročno ne zagotavlja vzdrznega stanja javnih financ. [10] Poleg tega počasi izginjajo ugodnosti iz naslova zmanjsanja implicitne obrestne mere za dolgove, povezane z maastrichtskim konvergenčnim procesom: moznosti za ustvarjanje presezka z refinanciranjem starejsih obveznic z visjimi obrestnimi merami z novimi izdajami obveznic z veliko nizjimi obrestnimi merami so ze skoraj izčrpane. Dejansko obstaja nevarnost, da bi se obremenitev proračuna za obresti ponovno začela večati, ker obstaja verjetnost, da bi se trzne obrestne mere povečale z najnizjih vrednosti, ki so bile dosezene v zadnjih letih. Poleg tega bo v prihodnje na zmanjsevanje dolga vplivala tudi nizka stopnja potencialne rasti proizvodnje, za katero ni pričakovati, da bi se znatno povečala, razen če Italija ne pospesi izvajanja strukturnih reform v skladu s cilji načrta, sprejetega v Lizboni. Razlika med denarnimi in poslovno-izidnimi računi je se dodatna ovira za zmanjsanje dolga.[10]  Presoja posodobljene različice programa za stabilnost 2003 za Italijo (2003-2007), ECFIN/18/04-EN (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/commwd/it/com_it20032004.pdf).UgotovitveKomisija meni, da Pomladanska napoved 2004 Komisije nakazuje: (1) znatno poslabsanje proračunskega stanja v letu 2004 za eno odstotno točko v primerjavi s ciljnim primanjkljajem, ki je bil opredeljen v posodobljeni različici programa za stabilnost 2003 (2,2 % BDP) in ki je bil v posodobljeni različici programa za stabilnost 2002 povečan s ciljnih 0,6 % BDP; (2) da je mogoče znatni odmik od zastavljenega srednjeročnega cilja, uravnotezenega proračunskega stanja ali proračunskega presezka, utemeljiti predvsem s pojemanjem rasti BDP, ki je bila večkrat podcenjena, kakor je poudarjeno v zaporednih mnenjih Sveta o posodobljenih različicah programa za stabilnost; (3) da razlika nastaja kljub znatnemu prispevku enkratnih ukrepov v visini ene odstotne točke BDP; (4) da bi pričakovani primanjkljaj v letu 2004 v odsotnosti dodatnih popravljalnih ukrepov presegel referenčno vrednost v visini 3 %, določeno v Pogodbi; (5) da ocena proračunskega stanja, prilagojena za konjunkturne vplive, znatno presega 1,5 % BDP, ki zagotavlja varnostno rezervo pred prekoračitvijo referenčne vrednosti v visini 3 % BDP; (6) da se bo odstopanje od zastavljenega srednjeročnega cilja, uravnotezenega proračunskega stanja ali proračunskega presezka, verjetno se povečalo v letu 2005 v skladu z načrtovanim progresivnim opusčanjem enkratnih ukrepov - Komisija predvideva, da bo primanjkljaj na osnovi obstoječe zakonodaje dosegel 4 % BDP poleg ozivitve gospodarstva; in (7) da je zmanjsevanje dolga enako ogrozeno kljub obseznim privatizacijskim načrtom v visini 1,1 % BDP.V primeru Italije to zahteva uvedbo sistema zgodnjega opozorila.Glede na zgoraj omenjeno bi morale italijanske oblasti sprejeti dodatne ukrepe, ki bi zagotovili, da javnofinančni primanjkljaj ne preseze referenčne vrednosti 3 % BDP.Dobro zasnovana prilagoditev, ki bi se izvedla do konca leta in bi bila oblikovana kot prvi korak verodostojnega večletnega programa, bi lahko spodbudila oblikovanje pozitivnega poslovnega zaupanja in tako pripomogla k nadomestitvi kratkoročnih negativnih učinkov na zahtevo. Prilagoditev bi morala temeljiti na precejsnjem zmanjsanju in prestrukturiranju javnih izdatkov, kar bi ustvarilo več moznosti za predvideno zmanjsanje davčne obremenitve, in na pospesenem zmanjsevanju razmerja med dolgom in BDP. Tako bi bile zagotovljene boljse moznosti za dolgoročno potencialno rast.V letu 2004 bi bilo zato smiselno uvesti dodatne trajne ukrepe v visini najmanj 7 milijard evrov (0,5 % BDP), ki bi v skladu z Pomladansko napovedjo 2004 Komisije zajezili slabsanje proračunskega stanja, prilagojenega za konjunkturne vplive, v letu 2004. Tako bi bila zagotovljena ustrezna rezerva za znizanje proračunskega primanjkljaja pod referenčno vrednost v visini 3 % BDP. Ob tem je treba upostevati morebitna tveganja, da enkratni ukrepi ne bi ustvarili sredstev, kakor je predvideno v Pomladanski napovedi 2004 Komisije, ki v znatni meri odraza uradne projekcije o vplivu prehodnih ukrepov.V prihodnjih letih bi se morala Italija posvetiti zagotavljanju letne rasti v visini najmanj 0,5 odstotne točke BDP, prilagojeno za konjunkturne vplive, in nadaljevati z ukinjanjem enkratnih ukrepov, kakor je določeno v posodobljeni različici programa za stabilnost 2003. Glede na zgoraj omenjeno in na cilje vlade, da progresivno zniza davčno obremenitev, bo ključnega pomena zajezitev javne porabe v izogib visjim proračunskim primanjkljajem, ki bi bili posledica nekompenziranega znizevanja davkov. Za doseganje največjih srednjeročnih koristi iz naslova konsolidacije proračuna bi se morala vlada posvetiti tudi strukturi in namembnosti javne porabe.Na podlagi te ocene je Komisija sprejela prilozeno priporočilo za Priporočilo Sveta, ki Italiji posreduje zgodnje opozorilo, in ga Svetu posreduje v odločanje. Komisija ocenjuje, da bi bilo treba v interesu odprtosti in preglednosti opozorilo objaviti javno, zato je sprejela predlog odločbe Sveta v skladu s členom 99(4) Pogodbe.Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA za zgodnje opozorilo Italiji, da bi se preprečil nastanek čezmernega primanjkljajaSVET EVROPSKE UNIJE JE -ob upostevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 99(4) Pogodbe,ob upostevanju Uredbe Sveta (ES) st. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o krepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik [11] in zlasti člena 6(2) Uredbe,[11]  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.ob upostevanju priporočila Komisije,ob upostevanju naslednjega:(1) Člen 6(2) Uredbe Sveta (ES) st. 1466/97 z dne 7. julija 1997 v okviru Pakta za stabilnost in rast vzpostavlja sistem zgodnjega opozorila, ki je namenjen zgodnjemu opozarjanju drzave članice o potrebnih prilagoditvah proračuna, da bi se preprečil čezmerni proračunski primanjkljaj. Zgodnje opozorilo se izda, ko Svet odkrije dejanske ali predvidene znatne odmike proračunskega stanja v drzavi članici od srednjeročnega proračunskega cilja ali usmeritev za prilagajanje, po katerih naj bi se to stanje doseglo, kakor je določeno v programu za stabilnost javnih financ v drzavi članici.(2) Pri odločanju, ali sproziti mehanizem zgodnjega opozorila, je treba preučiti naslednje elemente: velikost odmika od zadanega proračunskega cilja, to pomeni, za koliko se proračunsko stanje drzave članice razlikuje od ciljev, določenih v programih za stabilnost ali konvergenco; razlog za odmik od zadanega proračunskega cilja, to pomeni, ali se odmik dejanskega stanja od cilja lahko razlozi izključno s konjunkturnimi dejavniki; tveganje stanja čezmernega primanjkljaja, to pomeni, ali obstaja tveganje prekoračitve referenčne vrednosti 3 % BDP.(3) V Resoluciji o Paktu za stabilnost in rast, sprejeti v Amsterdamu dne 17. junija 1997 [12], je Evropski svet pozval vse strani k natančnemu in pravočasnemu izvajanju Pogodbe in Pakta za stabilnost in rast.[12]  UL C 236, 2.8.1997, str. 1.(4) V posodobljeni različici programa za stabilnost 2003 za Italijo, o kateri je Svet podal svoje mnenje 10. februarja 2004 [13], so italijanske oblasti za leto 2004 navedle kot cilj javnofinančni primanjkljaj v visini 2,2 % BDP, kar pomeni povečanje glede na primanjkljaj 0,6 % BDP iz posodobljene različice programa za stabilnost 2002.[13]  UL C 43, 19.2.2004, str. 1-2.(5) Po Pomladanski napovedi 2004 Komisije (Commission Spring 2004 forecast) je pričakovani javnofinančni primanjkljaj v Italiji za leto 2004 3,2 % BDP, kar je za 2,6 odstotne točke več od določenega cilja v posodobljeni različici programa za stabilnost 2002 in za 1,0 odstotne točke več od določenega cilja v posodobljeni različici programa za stabilnost 2003. Ob upostevanju začetnega cilja 0,6 % BDP le manjsi del odmika od zadanega proračunskega cilja (2,6 odstotne točke) je mozno razloziti s spremembo polozaja v ciklu, merjeno s proizvodno vrzeljo. Ob upostevanju spremenjenega cilja 2,2 % BDP je odmik od zadanega proračunskega cilja 1,0 odstotne točke v celoti prilagojen za konjunkturne vplive, medtem ko je ocena proizvodne vrzeli praktično nespremenjena. Močna opora vladne strategije fiskalnega usklajevanja na ukrepe prehodne narave skriva se večje poslabsanje proračunskega polozaja, ki kaze pomanjkanje prilagajanja tekočih primarnih izdatkov.(6) Zaporedni popravki proračunskega primanjkljaja navzgor odrazajo vzorec, na katerega je bilo opozorjeno ze v tehničnih presojah posodobljenih različic programov za stabilnost [14], ki so jih opravile sluzbe Komisije, in v mnenjih Sveta o istih programih [15]. Proračunski načrti so vedno znova temeljili na preveč optimističnih predpostavkah o rasti, kar je ex-post vodilo k proračunskim rezultatom, ki so bili slabsi v odstotku BDP od načrtovanih, tako nominalno kot prilagojeni za konjunkturne vplive, četudi v tem proračunskem letu niso bili sprejeti nobeni dodatni ekspanzivni diskrecijski ukrepi. Tudi če je vsaka napoved rasti ze po naravi podvrzena napakam in je večina podcenila trajanje trenutne konjunkturne upočasnitve, stopnja in vztrajnost optimizma uradnih napovedi rasti v Italiji nista ravno skladni s preudarno finančno strategijo.[14]  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm.[15]  UL C 26 , 4.2.2003; UL C 51, 26.2.2002; UL C 77, 9.3.2001.(7) Zaradi zaporednih odmikov je proračunsko stanje Italije daleč od uravnotezenega, tako nominalno kot prilagojeno za konjunkturne vplive. V Pomladanski napovedi 2004 Komisije je znesek primanjkljaja v letu 2004 nad referenčno vrednostjo 3 % BDP, določeno za primanjkljaj v Pogodbi. Poleg tega se bo odmik od zadanega proračunskega cilja z načrtovano prilagoditveno usmeritvijo k uravnotezenemu proračunskemu stanju ali proračunskemu presezku, predstavljen v posodobljeni različici programa za stabilnost 2003, verjetno se bolj povečal v letu 2005. Komisija v Pomladanski napovedi 2004 za leto 2005 napoveduje primanjkljaj 4 % BDP, temelječ na obstoječi zakonodaji in pričakovanem izboljsanju splosne gospodarske dejavnosti.(8) Še vedno visoka stopnja javnega dolga v BDP Italije in njegovo počasno zmanjsevanje vzbujata skrbi glede njenih javnih financ. Poleg zaporednih proračunskih odmikov je na počasno odpravljanje dolga vplivala trajna razlika med denarnimi in poslovno-izidnimi računi, ki bi se zaradi same narave obeh agregatov morala čez čas odpraviti. Kumulirani presezek fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche (merilo primanjkljaja, ki temelji na denarnem toku in vključuje transakcije s finančnim premozenjem ter izključuje prihodke iz privatizacije) nad maastrichtsko določenim primanjkljajem je dodal okoli 8 odstotnih točk BDP na zmanjsanje deleza dolga od 1999. Za prihodnost Komisija meni, da velik delez dolga predstavlja tveganje za dolgoročno stabilnost javnih financ, upostevajoč proračunski vpliv starajočega se prebivalstva, erozijo primarnega presezka, občutljivost na neugodne soke obrestnih mer, z vse manjso moznostjo nadaljnjega padanja implicitnih obresti na dolgove, in nizko stopnjo potenciala rasti italijanskega gospodarstva.(9) Z namenom osvetlitve vladne dinamike dolga v zadnjih letih in srednjeročnem obdobju je primerno, da Italija pridobi informacije se glede ostalih dejavnikov, ne samo glede neto posojanja, ki prispevajo k spremembi stopnje dolga, kot so npr. različne vrste finančnih transakcij (zlasti povečanja odobrenih posojil in pridobljenega kapitala) in razlike med stevilkami denarnih in poslovno-izidnih računov javnofinančnega primanjkljaja.(10) Načrtovan razvoj javnih financ v letu 2004 kaze znatni odmik od načrtov posodobljene različice programa za stabilnost 2003 in ustvarja usmeritve za prilagajanje srednjeročnemu ciljnemu stanju, ki je uravnotezeno proračunsko stanje ali proračunski presezek. Znatni odmik, ki ga kaze leto 2004, bi se nadalje prelozil srednjeročno obvezo, da se doseze uravnotezeno proračunsko stanje.(11) Dobro zasnovana prilagoditev, ki bi se izvedla do konca leta in bi bila oblikovana kot prvi korak verodostojnega večletnega programa, bi lahko spodbudila oblikovanje pozitivnega poslovnega zaupanje in tako pripomogla k nadomestitvi kratkoročnih negativnih učinkov na zahtevo. Temeljiti bi morala na precejsnjem zmanjsanju in prestrukturiranju javnih izdatkov, kar bi ustvarilo več moznosti za predvideno zmanjsanje davčne obremenitve, in na pospesenem zmanjsevanju razmerja med dolgom in BDP. Tako bi bile zagotovljene boljse moznosti za dolgoročno potencialno rast.(12) Ob upostevanju navedenega bi bilo primerno, da se v letu 2004 izvajajo dodatni popravljalni ukrepi stalne narave v okviru koledarskega leta, ki bi znasali najmanj 7 milijard evrov (0,5 % BDP) in bi, osnovani na Pomladanski napovedi 2004 Komisije, ustavili poslabsanje konjunkturno prilagojenega ravnotezja v letu 2004. V prihodnjih letih bi se morala Italija posvetiti zagotavljanju letne rasti v visini najmanj 0,5 odstotne točke BDP, prilagojeno za konjunkturne vplive, da se doseze uravnotezeno proračunsko stanje, in nadaljevati z ukinjanjem enkratnih ukrepov, kakor je določeno v posodobljeni različici programa za stabilnost 2003.(13) Na podlagi ocene Komisije Svet ugotavlja znaten odmik v smislu člena 6(2) Uredbe sveta (ES) st. 1466/97.(14) Italiji je treba poslati zgodnje opozorilo, da bi se preprečil nastanek čezmernega primanjkljaja -PRIPOROČA:1. Italijanske oblasti morajo sprejeti vse potrebne ukrepe, da javnofinančni primanjkljaj v letu 2004 ne prekorači referenčne vrednosti 3 % BDP, kot je določeno v Pogodbi. V ta namen sprejetje dodatnih ukrepov stalne narave, ki bi znasali najmanj 0,5 % odstotne točke BDP v letu 2004, ne bi samo zmanjsalo tveganja krsitve praga 3 % BDP, ampak bi tudi prispevalo k obnovi fiskalne konsolidacije.2. V prihodnjih letih bi se morala Italija posvetiti zagotavljanju letne rasti v visini najmanj 0,5 odstotne točke BDP, prilagojeno za konjunkturne vplive, da se doseze uravnotezeno proračunsko stanje ali proračunski presezek, in nadaljevati z ukinjanjem enkratnih ukrepov, kakor je določeno v posodobljeni različici programa za stabilnost 2003. Glede na cilje vlade, da progresivno zniza davčno obremenitev, bo ključnega pomena zajezitev primarnih izdatkov ter istočasno izboljsanje njihove kakovosti in sestave v izogib visjim proračunskim primanjkljajem, ki bi bili posledica nekompenziranega znizevanja davkov. To bi prispevalo k trajni fiskalni konsolidaciji in pospesevanju potenciala rasti.3. Italija mora storiti vse potrebno za pospesitev znizevanja dolga. Italijo se pozove, da do začetka julija pripravi poročilo o dinamiki javnega zadolzevanja v preteklih letih in srednjeročnem obdobju, s posebnim poudarkom na dejavnikih poleg neto posojanja, ki prispevajo k spremembi ravni dolga.To priporočilo je naslovljeno na Republiko Italijo.V Bruslju, [...]Za SvetPredsednik[...]