title: Priporočilo Sveta z dne 10. julija 2012 v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2012 in mnenje Sveta o programu Italije za stabilnost za obdobje 2012–2015

text:
               24.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/46

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 10. julija 2012
   v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2012 in mnenje Sveta o programu Italije za stabilnost za obdobje 2012–2015
   2012/C 219/14
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (3), ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, da integrirane smernice upoštevajo pri svojih nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 12. julija 2011 sprejel priporočilo (4) v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2011 in dal mnenje o posodobljenem programu Italije za stabilnost za obdobje 2011–2014.

               (4)

               Komisija je 23. novembra 2011 sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020. Komisija je 14. februarja 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Italijo opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (5)

               Svet je 1. decembra 2011 sprejel sklepe, v katerih je pozval Odbor za socialno zaščito, da v sodelovanju z Odborom za zaposlovanje in drugimi odbori predstavi svoja stališča o priporočenih ukrepih v okviru političnega cikla strategije Evropa 2020. Ta stališča so del mnenja Odbora za zaposlovanje.

               (6)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 15. februarja 2012 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2012 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2012.

               (7)

               Evropski svet je 2. marca 2012 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih pogojev dodeljevanja posojil gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, reševanju problema brezposelnosti in socialnih posledic krize ter posodobitvi javne uprave.

               (8)

               Evropski svet je 2. marca 2012 tudi pozval države članice, ki sodelujejo v Paktu „euro plus“, da pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe za stabilnost oziroma konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (9)

               Italija je 30. aprila 2012 predložila program za stabilnost za obdobje 2012–2015 in nacionalni program reform za leto 2012. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost. Komisija je v poglobljenem pregledu iz člena 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011 preučila tudi, ali je Italija prizadeta zaradi makroekonomskih neravnotežij. Komisija je v svojem poglobljenem pregledu ugotovila, da so v Italiji prisotna neravnotežja, ki pa niso čezmerna. Medtem ko se javni dolg podrobno preverja že v okviru Pakta za stabilnost in rast, je treba posvetiti pozornost makroekonomskim razmeram na področju izvozne uspešnosti, da se zmanjša tveganje škodljivih učinkov za delovanje gospodarstva.

               (10)

               Na podlagi ocene programa za stabilnost v skladu s členom 5(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, verjeten pod predpostavko, da se pogoji na finančnih trgih ne bodo še naprej slabšali. V skladu z napovedjo služb Komisije iz pomladi 2012 predvideva, da se bo BDP letos močno zmanjšal, v letu 2013 pa postopno povečal. Skladno s postopkom o čezmernem primanjkljaju je cilj proračunske strategije, opisane v programu za stabilnost, do leta 2012 doseči splošen javnofinančni primanjkljaj, ki bi bil nižji od referenčne vrednosti 3 % BDP iz Pogodbe, kar bi temeljilo na omejevanju nadaljnjih odhodkov in dodatnih prihodkih. Po odpravi čezmernega primanjkljaja program za stabilnost potrjuje srednjeročni proračunski cilj uravnoteženega proračunskega položaja v strukturnem smislu, ki ustrezno odraža zahteve Pakta za stabilnost in rast. Italija načrtuje, da ga bo dosegla v letu 2013, tj. eno leto prej v primerjavi s ciljem iz predhodnega programa za stabilnost, in sicer na podlagi ukrepov, ki so bili sprejeti že v obdobju 2010–2011. Na podlagi (preračunanega) strukturnega proračunskega salda (5) je bila načrtovana povprečna letna fiskalna prilagoditev v obdobju 2010–2012 precej nad 0,5 % BDP, kot priporoča Svet skladno s postopkom o čezmernem primanjkljaju. Predvidena hitrost prilagajanja v strukturnem smislu v letu 2013 omogoča, da Italija doseže srednjeročni proračunski cilj v navedenem letu in načrtovano stopnjo rasti javnofinančnih odhodkov, če bodo diskrecijski ukrepi glede prihodkov ustrezali referenčni vrednosti za odhodke iz Pakta za stabilnost in rast.
               Po programu za stabilnost naj bi bil delež javnega dolga najvišji leta 2012, nato pa naj bi se s povečevanjem primarnega presežka začel vse hitreje zmanjševati. Obdobje 2013–2014 bo za Italijo prehodnega značaja, njeni proračunski načrti pa naj bi zagotovili zadosten napredek pri zagotavljanju skladnosti z referenčno vrednostjo glede zmanjšanja dolga, kot potrjuje tudi napoved služb Komisije iz pomladi 2012. V skladu z načrti Italije bo cilj glede zmanjšanja dolga dosežen konec prehodnega obdobja (2015). Za doseganje navedenega ciljnega primanjkljaja in dolga bo na ravni proračuna potrebno strogo in polno izvrševanje korektivnih ukrepov, sprejetih v obdobju 2010–2011.

               (11)

               Kar zadeva fiskalni okvir, je italijanski parlament potrdil zakon, ki v italijansko ustavo vključuje pravilo o uravnoteženem proračunu. Sprejeti je treba zakonodajo za izvajanje, da se opredelijo ključne lastnosti pravila, tj. načini izvedbe in ustrezni korekcijski mehanizmi ter odstopne klavzule, pa tudi potrebna usklajevanja med različnimi ravnmi upravljanja. Vlada je zavezana trajnemu izboljševanju učinkovitosti in kakovosti javnih odhodkov prek poglobljenih pregledov porabe na vseh ravneh upravljanja. Pregledi bi morali omogočati tudi dajanje prednosti odhodkovnim postavkam, ki spodbujajo rast. Z enakim namenom poteka preusmerjanje uporabe strukturnih skladov prek ukrepov, sprejetih marca 2011, in z akcijskim načrtom za kohezijo iz novembra 2011, katerega namen je tudi pospešitev črpanja sredstev iz strukturnih skladov. Vendar so za črpanje sredstev še naprej ovira znatne pomanjkljivosti v smislu zmogljivosti javne uprave, zlasti v konvergenčnih regijah.

               (12)

               Struktura davčnega sistema ter visoka stopnja davčnih utaj in dela na črno sta škodljivo vplivala na gospodarsko uspešnost države. Tudi na davčno disciplino in davčno upravljanje vplivajo obsežni davčni izdatki ter zapleteni in težavni upravni postopki. Delni prenos davčnega bremena s proizvodnih dejavnikov na potrošnjo in premoženje, ki je bil že izveden v okviru že izvedenih zakonodajnih reform, je pomemben prvi korak k zagotavljanju rasti prijaznejše davčne strukture, vendar je treba ta prenos povečati, ob tem pa upoštevati distribucijski učinek.

               (13)

               Sporazum socialnih partnerjev iz junija 2011 o reformi okvira za pogajanja o plačah je prenesen v zakonodajo. Moral bi omogočiti širšo uporabo pogodb na ravni podjetij ob večjem upoštevanju potreb določenih proizvodnih dejavnosti, kar pa bi bilo treba spremljati. Vendar bi bilo treba sistem pogajanj o plačah še nadalje reformirati, da bo mogoče v celoti reševati vprašanje bolj dinamičnih nominalnih stroškov dela na enoto v primerjavi s trgovinskimi partnerji, ki je eden od dejavnikov, povezanih z izgubo konkurenčnosti Italije, pri čemer bi bilo treba dovoliti prožnejšo ureditev tudi na nacionalni sektorski ravni. Aprila 2012 je vlada predlagala ambiciozno reformo trga dela glede izzivov, s katerimi se italijanski trg dela že dolgo sooča, vključno z njegovo razdrobljenostjo. To reformo je treba nujno sprejeti in pri tem zagotoviti, da ostaneta njen cilj in stopnja ambicioznosti sorazmerna z izzivi italijanskega trga dela. Pozorno je treba spremljati obseg in učinkovitost liberalizacije sistema zavodov za zaposlovanje.

               (14)

               Kljub prizadevanjem za povečanje stopnje zaposlenosti žensk, zlasti z usmerjenimi fiskalnimi spodbudami, je stopnja zaposlenosti žensk v Italiji občutno nižja (46,5 % leta 2011) od povprečja v EU-27 (58,5 % leta 2011). Potrebni so nadaljnji ukrepi na področju zmogljivosti za otroško varstvo in oskrbo starejših. Izziv je zlasti velik za starejše ženske, zaposlene v zasebnem sektorju, saj se bo upokojitvena starost za ženske med letoma 2012 in 2018 zvišala za pet let.

               (15)

               Brezposelnost mladih v Italiji je leta 2011 znašala v povprečju 29,1 %, v prvih mesecih leta 2012 pa se je še povečala. Visoka je zlasti stopnja brezposelnosti visokošolskih diplomantov in obstaja neskladje med pridobljenimi spretnostmi in znanji ter spretnostmi in znanji, za katere obstaja potreba na trgu dela. Spodbujanje vajeništva kot glavne točke vstopa na trg dela je dobrodošlo, vendar je še vedno potrebno izvajanje ustreznih instrumentov, kot so novi sistem poklicnih standardov in standardov usposabljanja ter sistemi za certifikacijo znanj. Komisija je ustanovila akcijsko skupino za reprogramiranje kohezijskih skladov v korist ukrepov v podporo zaposlovanju mladih in za razvoj malih in srednjih podjetij (MSP).

               (16)

               Delež zgodnjega opuščanja šolanja, znaša na nacionalni ravni 18,8 %, z velikimi razlikami na regionalni ravni, ima pa škodljive učinke na brezposelnost mladih. Treba je sprejeti bolj usmerjene in usklajene ukrepe za reševanje izzivov zgodnjega opuščanja šolanja, pri tem pa kombinirati ukrepe za preprečevanje, posredovanje in nadomestila. Treba bi bilo popraviti neuspešnost sistema visokega šolstva, tudi s polnim izvajanjem reforme univerz iz leta 2010 ter močnejšo povezavo med uspešnostjo univerz in dodeljevanjem javnih sredstev.

               (17)

               Italija je sprejela pomembne ukrepe za liberalizacijo storitev, zlasti poklicnih storitev, ter izboljšanje konkurence v omrežnih panogah. Vendar v energetskem in prometnem sektorju ostaja veliko zapletenih izzivov, zlasti kar zadeva železnice in pristanišča, kjer ostajajo precejšnja ozka grla v infrastrukturi in na trgu.

               (18)

               Čeprav so bili že sprejeti nekateri ukrepi za spodbujanje poenostavitve uprave, je poslovno okolje v Italiji še vedno zapleteno. Zlasti za pravosodni sistem je značilnih več pomanjkljivosti na področju uporabe virov, postopkov in institucionalne organizacije, ki se odražajo v slabi uspešnosti sistema italijanskega civilnega pravosodja, zlasti dolgotrajnih postopkih in številnih zaostankih.

               (19)

               Dostop MSP do financiranja je težaven, intenzivnost tveganega kapitala pa je nizka. Decembra 2011 je bil uveden odbitek za nov lastniški kapital, ki družbam omogoča, da fiktivni donos novih injekcij lastniškega kapitala izključijo iz obdavčljivega dohodka. To naj bi po pričakovanjih pospešilo povečanje velikosti MSP in naložbe v inovacije. Čeprav so bili sprejeti nekateri ukrepi za spodbujanje zasebnih raziskav in razvoja, zlasti refinanciranje davčnih dobropisov za poslovne naložbe v raziskave, je intenzivnost nizka in izvede se malo projektov inovativne narave.

               (20)

               Italija je v okviru Pakta „euro plus“ sprejela več zavez. Te zaveze in izvajanje zavez, predstavljenih leta 2011, se nanašajo na spodbujanje zaposlovanja, izboljšanje konkurenčnosti, izboljšanje vzdržnosti javnih financ in krepitev finančne stabilnosti. Komisija je ocenila izvajanje zavez iz Pakta „euro plus“. Rezultate te ocene je upoštevala pri priporočilih v nadaljevanju.

               (21)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo italijanske ekonomske politike. Ocenila je program za stabilnost in nacionalni program reform ter predstavila poglobljeni pregled. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Italiji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Priporočila Komisije v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih v točkah 1 do 6 v nadaljevanju.

               (22)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program Italije za stabilnost, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu v točki 1 v nadaljevanju.

               (23)

               Svet je ob upoštevanju rezultatov poglobljenega pregleda, ki ga je izvedla Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in program za stabilnost. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena zlasti v priporočilih v točkah (1), (4), (5) in (6) v nadaljevanju –

         PRIPOROČA, da Italija v obdobju 2012–2013 ukrepa tako, da:

               1.

               Izvaja proračunsko strategijo, kot je načrtovana, ter zagotovi odpravo čezmernega primanjkljaja v letu 2012. Zagotovi načrtovane strukturne primarne presežke, da se bo razmerje med dolgom in BDP do leta 2013 začelo zmanjševati. Zagotovi ustrezen napredek pri doseganju srednjeročnega proračunskega cilja ob hkratnem doseganju referenčne vrednosti za odhodke in zadostnem napredku pri doseganju skladnosti z referenčno vrednostjo zmanjšanja dolga.

               2.

               Zagotovi, da bodo opredelitve ključnih lastnosti ustavnega pravila o uravnoteženem proračunu v izvedbeni zakonodaji, vključno z ustrezno usklajenostjo med različnimi ravnmi upravljanja, skladne z okvirom EU. Si prizadeva za trajno izboljševanje učinkovitosti in kakovosti javnih odhodkov z načrtovanim pregledom porabe in izvajanjem akcijskega načrta za kohezijo iz leta 2011, da se izboljšata črpanje in upravljanje sredstev EU, zlasti na jugu Italije.

               3.

               Sprejme nadaljnje ukrepe za reševanje problema brezposelnosti mladih, vključno z boljšo usklajenostjo med potrebami trga dela in izobrazbo ter olajšanjem vstopa na trg dela, tudi s spodbudami za ustanavljanje podjetij in zaposlovanje delavcev. Spodbuja priznavanje znanj in kvalifikacij na nacionalni ravni za spodbujanje mobilnosti delovne sile. Sprejme ukrepe za zmanjšanje opuščanja visokošolskega izobraževanja in preprečevanje zgodnjega opuščanja šolanja.

               4.

               Sprejme reformo trga dela kot prednostno nalogo pri reševanju problema razdrobljenosti trga dela in vzpostavi celovit sistem nadomestil za brezposelnost. Sprejme nadaljnje ukrepe za spodbujanje udeležbe žensk na trgu dela, zlasti z zagotavljanjem varstva otrok in oskrbe starejših. Spremlja in po potrebi okrepi izvajanje novega okvira za določanje plač ter tako prispeva k usklajevanju rasti plač in produktivnosti na ravni panog in družb.

               5.

               Nadaljuje boj proti davčnim utajam. Preganja sivo ekonomijo in delo na črno, na primer s poostritvijo pregledov in kontrol. Sprejme ukrepe za zmanjšanje obsega davčnih oprostitev, olajšav in nižjih stopenj DDV ter poenostavi davčni zakonik. Sprejme nadaljnje ukrepe za prenos davčnega bremena s kapitala in dela na lastnino in potrošnjo, pa tudi okolje.

               6.

               Izvede sprejete ukrepe za liberalizacijo in poenostavitev ukrepov v storitvenem sektorju. Sprejme nadaljnje ukrepe za izboljšanje dostopa do trga za mrežne panoge, pa tudi infrastrukturne zmogljivosti in medsebojne povezave. Nadalje poenostavi regulativni okvir za podjetja in spodbuja upravne zmogljivosti. Izboljša dostop do finančnih instrumentov, zlasti lastniškega kapitala, za financiranje rasti podjetij in inovacij. Izvede načrtovano reorganizacijo sistema civilnega pravosodja ter spodbuja uporabo mehanizmov za alternativno reševanje sporov.

      V Bruslju, 10. julija 2012

            Za Svet

            Predsednik

         V. SHIARLY

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Za leto 2012 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 119, 4.5.2012, str. 47).

      (4)  UL C 215, 21.7.2011, str. 4.

      (5)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in začasnih ukrepov, ki so ga službe Komisije ponovno izračunale na podlagi informacij, predloženih v programu, z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije z dne 28. decembra 2004 o dopolnitvi Priporočila 96/129/ES o Evropskem dovoljenju za strelno orožjeBesedilo velja za EGP

text:
               12.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 9/1

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 28. decembra 2004
   o dopolnitvi Priporočila 96/129/ES o Evropskem dovoljenju za strelno orožje
   (Besedilo velja za EGP)
   (2005/11/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti druge alinee člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Direktiva Sveta 91/477/EGS z dne 18. junija 1991 o nadzoru nabave in posedovanja orožja (1) predvideva uvedbo Evropskega dovoljenja za strelno orožje.

               (2)

               Komisija je s Priporočilom 93/216/EGS (2) o Evropskem dovoljenju za strelno orožje in s Priporočilom 96/129/ES, ki dopolnjuje Priporočilo 93/216/EGS o Evropskem dovoljenju za strelno orožje (3), države članice pozvala, naj uvedejo ta dokument po priloženem modelu k omenjenima priporočiloma.

               (3)

               Model Evropskega dovoljenja za strelno orožje mora biti prilagojen dejstvu, da se pridružujejo nove države članice –

         PRIPOROČA:
   Člen 1
   Češka Republika, Republika Estonija, Republika Ciper, Republika Latvija, Republika Litva, Republika Madžarska, Republika Malta, Republika Poljska, Republika Slovenija in Slovaška republika uvedejo Evropsko dovoljenje za strelno orožje po modelu iz Priloge.
   Člen 2
   Druge države članice, ki že izdajajo Evropsko dovoljenje za strelno orožje skladno z modelom, priloženim Priporočilu 96/129/ES, postopno uvedejo dovoljenje v skladu z modelom iz Priloge do izpraznitve zalog starega dovoljenja in najkasneje do 1. maja 2006.

      V Bruslju, 28. decembra 2004.

            Za Komisijo

         Günter VERHEUGEN

            Podpredsednik

      (1)  UL L 256, 13.9.1991, str. 51.

      (2)  UL L 93, 17.4.1993, str. 39.

      (3)  UL L 30, 8.2.1996, str. 47.

      PRILOGA
      Prilagojeno Evropsko dovoljenje za strelno orožje (model iz leta 1996), vključno z jezikovnimi spremembami, zahtevanimi zaradi širitve z dne 1. maja 2004.


				|

		52013DC0356

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Estonije za leto 2013 in mnenje Sveta o estonskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2017 /* COM/2013/0356 final - 2013/ () */

Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Estonije za leto 2013 in mnenje Sveta o estonskem programu stabilnosti za
obdobje 2012–2017
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske komisije[2],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[3],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Evropski svet je
26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne
izvajati novo strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji
na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na
ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje
potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.
(2)       Svet je
13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah za
ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter
21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav
članic[4],
ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane,
naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in
politikah zaposlovanja.
(3)       Voditelji držav oziroma vlad
so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z
uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen
okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja.
Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic,
in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020
ter izvajanju priporočil za posamezne države.
(4)       Svet je
6. julija 2012 sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim
reformnim programom Estonije za leto 2012 in dal mnenje o dopolnitvi
estonskega stabilnosti za obdobje 2011–2015.
(5)       Komisija je
28. novembra 2012 sprejela letni pregled rasti[5], ki zaznamuje začetek
evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2013. Poleg tega
je 28. novembra 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij sprejela
poročilo o mehanizmu opozarjanja[6],
v katerem Estonije ni opredelila kot ene od držav članic, za katere je
treba opraviti poglobljen pregled.
(6)       Evropski svet je
14. marca 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje
finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje
rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne
konsolidacije, vrnitvi k normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu, spodbujanju
rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic
krize ter modernizaciji javne uprave.
(7)       Estonija je
30. aprila 2013 predložila program stabilnosti za leto 2013, ki
zajema obdobje 2012–2017, in nacionalni reformni program za leto 2013. Programa
sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna
povezanost.
(8)       Na podlagi ocene programa
stabilnosti za leto 2013 v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1466/97
Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske
napovedi v programu, verjeten za obdobje 2013–2014, za katero povprečna
pričakovana realna rast BDP znaša okoli 3,3%. Komisija v napovedi iz
pomladi 2013 v obdobju 2013–2014 predvideva rast v višini 3,5 %.
Estonija je v letu 2012 zabeležila nominalni proračunski primanjkljaj v
višini 0,3 % BDP. Program potrjuje prejšnji srednjeročni
proračunski cilj, tj. strukturni presežek. Ta cilj je ambicioznejši, kot
zahteva Pakt za stabilnost in rast. V letu 2012 je bil estonski strukturni
saldo v presežku, tako da je država dosegla svoj srednjeročni
proračunski cilj eno leto prej, kot je bilo načrtovano v prejšnjem
programu. Cilj proračunske strategije, opisane v programu stabilnosti, je
zagotoviti vzdržno fiskalno politiko, ki podpira uravnoteženo rast, z izpolnjevanjem
srednjeročnega proračunskega cilja ter hkratnim zagotavljanjem
zadostnih fiskalnih rezerv in zmanjšanjem davčne obremenitve dela.
Načrtovani nominalni primanjkljaj za leto 2013, ki znaša 0,5% BDP, naj bi
se v skladu s programom v obdobju, ki ga zajema napoved, izboljšal, in sicer
naj bi v letu 2014 dosegel uravnotežen položaj, po letu 2014 pa se prevesil v
presežek. Celovita ocena preračunanega strukturnega salda, ki
vključuje analizo referenčne vrednosti za odhodke, kaže, da Estonija
v letu 2013 ne odstopa znatno od srednjeročnega proračunskega cilja
in bo v letu 2014 ponovno beležila strukturni presežek. Delež dolga je krepko
pod 60 % BDP in se bo skladno s programom po letu 2013 verjetno znižal na
okrog 9 % v obdobju 2015–2016. Estonija načrtuje, da bo v letu 2013
uvedla pravilo o strukturno uravnoteženem proračunu v skladu z zahtevami
Pogodbe o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju. Pravilo bi bilo treba
dopolniti z okrepitvijo zavezujoče narave večletnih ciljev glede odhodkov,
in sicer takoj, ko bo uvedeno.
(9)       Na trgu dela se zaposlenost
še naprej povečuje, vendar še vedno obstajajo ozka grla za rast, med
drugim trajna brezposelnost mladih in dolgotrajna brezposelnost, neskladje med
ponudbo in povpraševanjem po kvalifikacijah na trgu dela ter
naraščajoče pomanjkanje delovne sile, vključno z izgubo delovne
sile zaradi dolgotrajnih zdravstvenih težav. Sistem socialnih nadomestil bi
bilo treba spremeniti tako, da bo bolj prožen in ciljno prilagojen ter bo
zagotavljal podporne storitve in spodbude za brezposelne in neaktivne osebe, ki
jih je mogoče ponovno zaposliti, ukrepe za aktivacijo pa je treba
okrepiti, da bi dosegli tiste, ki jih najbolj potrebujejo. Stroškovno
učinkovitost odhodkov za družinsko politiko bi bilo mogoče izboljšati
na proračunsko nevtralen način, med drugim s prerazporejanjem
sredstev za starševski dodatek na učinkovitejše ukrepe, kot so storitve
otroškega varstva, s pričakovanim pozitivnim učinkom na zaposlovanje
žensk. Pri gospodarskem razvoju regij je potreben bolj usklajen pristop, da bo
Estonija dosegla vidnejše rezultate.
(10)     Na področju izobraževanja
in usposabljanja je Estonija delno izpolnila priporočila za leto 2012; v
letu 2012 je sprejela reformo visokega šolstva, v letu 2013 pa naj bi sprejela
novo celovito reformo poklicnega izobraževanja in usposabljanja. Posebno
pozornost bo treba nameniti zadostni vključenosti socialnih partnerjev, da
se zagotovi zadostno število vajeništev v poklicnem izobraževanju.
Racionalizirano srednješolsko izobraževanje ostaja pomembna, še neizpolnjena
zaveza. Še vedno razmeroma visoka brezposelnost mladih zahteva ukrepanje zaradi
dejstva, da je velik delež mladih brez strokovne ali poklicne izobrazbe. Tudi
dostop do vseživljenjskega učenja za nizko kvalificirane delavce še ni bil
ustrezno obravnavan, ukrepi za brezposelne mlade pa niso vedno ustrezno
prilagojeni potrebam na trgu dela. Nepovezanost med javnim raziskovalnim
sektorjem in gospodarstvom še naprej ovira rast produktivnosti in negativno
vpliva na konkurenčnost Estonije. Zaradi majhnosti estonskega gospodarstva
ostaja izziv tudi internacionalizacija sistema raziskav in inovacij ter njegova
uvrstitev med prednostne naloge.
(11)     Energetska intenzivnost
Estonije je še vedno zelo visoka. Čeprav je vlada sprejela nekaj ukrepov na
tem področju, je treba ta prizadevanja nadaljevati in okrepiti, pri tem pa
dati večji poudarek obnovi stanovanjskih stavb. Novi avtomobili v Estoniji
so najbolj energetsko intenzivni v EU, navade potrošnikov pa se kljub povišanim
trošarinam na gorivo ne spreminjajo. Brez dodatnih ukrepov Estonija
najverjetneje ne bo izpolnila svojega cilja glede emisij toplogrednih plinov,
zlasti če ne bo sprejela dodatnih ukrepov na področju prometne in
stanovanjske politike. Estonski energetski trg ostaja razmeroma izoliran, saj
so čezmejne povezave nezadostne.
(12)     Storitve, ki jih mora država v
skladu z zakonom zagotavljati na lokalni ravni, so v večini sektorjev
neučinkovite, zlasti pa na področjih dolgotrajne oskrbe, družinske
podpore, zdravstvenega varstva, izobraževanja in prometa. Razlog je v šibki
upravni zmogljivosti lokalnih uprav ter neskladju med prihodki lokalnih
upravnih enot in pristojnostmi, ki so bile nanje prenesene. Zaenkrat še ni bil
pripravljen izvedljiv načrt za izboljšanje lokalne uprave.
(13)     V okviru evropskega semestra
je Komisija izvedla obsežno analizo estonske ekonomske politike. Ocenila je
program stabilnosti in nacionalni reformni program. Glede na to, da je treba
okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka
na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni
upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko
politiko v Estoniji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena
priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih
iz točk 1 do 5 spodaj.
(14)     Svet je ob upoštevanju te
ocene preučil estonski program stabilnosti, njegovo mnenje[7] pa je izraženo zlasti v
priporočilu iz točke 1 spodaj.
(15)     V okviru evropskega semestra
je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot
celote. Na tej podlagi je Svet izdal posebna priporočila za države
članice, katerih valuta je euro. Estonija bi morala tudi zagotoviti, da se
ta priporočila izvedejo v celoti in pravočasno –
PRIPOROČA, naj Estonija v obdobju
2013–2014 izvede naslednje ukrepe:
1.       Izvaja naj rasti prijazno fiskalno
politiko in ohranja trden fiskalni položaj, kot je predvideno v programu, ter
tako zagotovi izpolnjevanje srednjeročnega proračunskega cilja v
celotnem programskem obdobju. Načrtovano proračunsko pravilo naj
dopolni z bolj zavezujočimi pravili o večletnem načrtovanju
odhodkov v okviru srednjeročnega proračunskega okvira ter še naprej
povečuje učinkovitost javne porabe.
2.       Izboljša naj spodbude za delo s
povečanjem doslednosti različnih obstoječih sistemov socialnih
nadomestil ter večjo prožnostjo in ciljno usmerjenostjo dodeljevanja
socialnih nadomestil. Izboljša naj zagotavljanje socialnih storitev,
vključno z otroškim varstvom, ter poveča učinkovitost in
stroškovno učinkovitost družinske politike. Okrepi naj ukrepe za
aktivacijo, da bo olajšala ponovno vključevanje dolgotrajno brezposelnih
in oseb, ki prejemajo nadomestila za invalidnost in nesposobnost za delo, na
trg dela. Pripravi naj usklajeno strategijo za spodbujanje gospodarskega
razvoja v regijah z visoko brezposelnostjo.
3.       Nadaljuje naj prizadevanja za izboljšanje
sistema izobraževanja in usposabljanja glede na potrebe trga dela, med drugim z
nadaljnjim vključevanjem socialnih partnerjev ter sprejetjem usmerjenih
ukrepov za zmanjšanje brezposelnosti mladih. Znatno naj poveča udeležbo
nizko kvalificiranih oseb v vseživljenjskem učenju. Okrepi naj
prizadevanja za uvrstitev sistema raziskav in inovacij med prednostne naloge
ter njegovo internacionalizacijo ter izboljša sodelovanje med gospodarstvom,
visokim šolstvom in raziskovalnimi ustanovami.
4.       Izboljša naj energetsko
učinkovitost, zlasti stavb in prometa, ter okrepi okoljske spodbude v
zvezi z vozili in odpadki, pri čemer naj med možnimi ukrepi preuči
obdavčitev osebnih vozil in/ali višje trošarine na motorna goriva. Okrepi
naj razvoj čezmejnih energetskih povezav, da zagotovi s ciljem
diverzificirati energetske vire in spodbujati konkurenco na energetskem trgu.
5.       Prihodke lokalnih upravnih enot naj
ustrezneje prilagodi njihovim pristojnostim. Izboljša naj učinkovitost
lokalnih uprav in zagotovi kakovostno opravljanje lokalnih javnih storitev.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997,
str. 1.
[2]               COM(2013) 356 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 in P7_TA(2013)0053.
[4]               Sklep Sveta 2013/208/EU z dne 22.
aprila 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               V skladu s členom 5(2)
Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije z dne 13. junija 2007 opredeljevanje niza ukrepov za izvrševanje Uredbe Sveta (ES) št. 338/97 o varstvu prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst z zakonsko ureditvijo trgovine z njimi (notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 2551)

text:
               20.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 159/45

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 13. junija 2007
   opredeljevanje niza ukrepov za izvrševanje Uredbe Sveta (ES) št. 338/97 o varstvu prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst z zakonsko ureditvijo trgovine z njimi
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 2551)
   (2007/425/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Nedovoljena trgovina z osebki vrst, vključenih v Uredbo Sveta (ES) št. 338/97 z dne 9. decembra 1996 o varstvu prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst z zakonsko ureditvijo trgovine z njimi (1), s katero se izvaja Konvencija o mednarodni trgovini z ogroženimi prosto živečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami (v nadaljnjem besedilu „CITES“), povzroča veliko škodo prosto živečim živalim in rastlinam, zmanjšuje učinkovitost programov upravljanja z njimi ter ogroža zakonito trajnostno trgovino in trajnostni razvoj mnogih držav proizvajalk z gospodarstvom v razvoju.

               (2)

               Prizadevanja za uveljavitev teh načel so zelo pomembna pri odpravljanju temeljnih razlogov za obstoj nedovoljene trgovine s prosto živečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami.

               (3)

               V skladu s členom 14 Uredbe (ES) št. 338/97 države članice ustrezno ukrepajo, da zagotovijo skladnost z Uredbo (ES) št. 338/97 in njeno uveljavljanje, po potrebi pa sprožijo pravni postopek.

               (4)

               V skladu s členom 15 Uredbe (ES) št. 338/97 morajo države članice in Komisija zagotoviti, da se sprejmejo potrebni ukrepi za ozaveščanje in obveščanje javnosti o določbah, ki se nanašajo na izvajanje CITES in Uredbe.

               (5)

               V skladu s členom 16 Uredbe (ES) št. 338/97 morajo države članice zagotoviti nalaganje kazni za kršitve Uredbe, ki ustrezajo njihovi naravi in teži.

               (6)

               Glede na ustaljeno sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti je odgovornost držav članic zagotoviti, da so kazni za kršitve prava Skupnosti učinkovite, odvračilne in sorazmerne.

               (7)

               V skladu s členom 10 Pogodbe ES je usklajevanje in sodelovanje med državami članicami in njihovimi organi bistveno pri zagotavljanju učinkovitega izvrševanja Uredbe (ES) št. 338/97.

               (8)

               Za uporabo Uredbe (ES) št. 338/97 je potrebno mednarodno sodelovanje, ki je pomembno tudi za izpolnjevanje ciljev CITES.

               (9)

               Študija Komisije o izvajanju uredb EU o trgovini s prosto živečimi rastlinami in živalmi v EU-25, objavljena v novembru 2006, ugotavlja potrebo po opredelitvi prednostnih področij za usklajeno delovanje in pripravo skupnih smernic, ki bodo olajšale uporabo Uredbe (ES) št. 338/97.

               (10)

               Svet je decembra 2006 v svojih sklepih o zaustavitvi izgube biotske raznovrstnosti (2) države članice pozval, da okrepijo svoja prizadevanja za boj proti nedovoljeni trgovini z vrstami, navedenimi v CITES, ter pozval države članice in Komisijo, da okrepijo usklajeni odziv in ukrepe za izvrševanje CITES.

               (11)

               Niz ukrepov, opredeljen v tem priporočilu, je rezultat razprav, ki so potekale v okviru skupine za izvajanje, ustanovljene na podlagi člena 14 Uredbe (ES) št. 338/97, in Odbora za trgovino s prostoživečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami, ustanovljenega na podlagi člena 18 Uredbe –

         PRIPOROČA:

               I.

               Države članice bi morale izvesti ukrepe, opredeljene v tem priporočilu, zaradi lažjega izvrševanja Uredbe (ES) št. 338/97.

               II.

               Države članice bi morale zaradi povečanja možnosti za izvrševanje izvesti naslednje ukrepe:

                           (a)

                           sprejeti nacionalne akcijske načrte za usklajeno izvrševanje; v njih bi morali biti jasno opredeljeni cilji in časovna obdobja, treba bi jih bilo redno medsebojno usklajevati in pregledovati;

                           (b)

                           zagotoviti, da imajo vsi pristojni organi pregona na voljo zadostna finančna sredstva in osebje za izvrševanje Uredbe (ES) št. 338/97 in da imajo na voljo posebno opremo in ustrezno strokovno znanje;

                           (c)

                           zagotoviti, da delujejo kazni za kršitve Uredbe (ES) št. 338/97 v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti svarilno zoper kazniva dejanja trgovine s prosto živečimi vrstami, zagotoviti doslednost pri njihovem izvajanju in zlasti da se med drugim upošteva tržna vrednost osebkov, pomen prizadetih vrst za ohranjanje okolja in prizadejana višina škode;

                           (d)

                           v zvezi s točko (c) izpeljati usposabljanje ali dejavnosti za povečanje ozaveščenosti v organih pregona, tožilstvu in sodstvu;

                           (e)

                           vsem pristojnim organom pregona zagotoviti ustrezno usposabljanje glede vsebine Uredbe (ES) št. 338/97 in poznavanja vrst;

                           (f)

                           poskrbeti, da so javnost in zainteresirane strani ustrezno informirane in da so zlasti seznanjene z negativnimi učinki nedovoljene trgovine s prosto živečimi vrstami;

                           (g)

                           poleg preverjanj na mejnih prehodih, ki jih zahteva Uredba (ES) št. 338/97, zagotoviti izvrševanje Uredbe v državi, in sicer zlasti z rednim preverjanjem trgovcev in imetnikov živali in rastlin, kakršni so trgovine z živalmi, rejci in vrtnarije;

                           (h)

                           sistematično uporabljati ocene tveganja in informacij zaradi zagotavljanja temeljitih preverjanj na mejnih prehodih in v državi;

                           (i)

                           poskrbeti za obstoj ustanov za začasno oskrbo zaseženih in odvzetih živih osebkov in po potrebi obstoj mehanizmov za njihovo dolgotrajno nastanitev.

               III.

               Države članice bi morale zaradi povečanja sodelovanja in izmenjave informacij izvesti naslednje ukrepe:

                           (a)

                           uvesti postopke za usklajevanje ukrepov izvrševanja med ustreznimi nacionalnimi organi prek npr. vzpostavitev usklajevalnih odborov med organi, sklenitev memorandumov o soglasju in drugih medinstitucionalnih sporazumov o sodelovanju;

                           (b)

                           pristojnim uradnim osebam olajšati dostop do komunikacijskih virov, pripomočkov in kanalov, ki so na voljo, za izmenjavo informacij o izvrševanju Uredbe (ES) št. 338/97 in CITES, da bi bile vse ustrezne informacije na voljo uradnim osebam na vseh ravneh, vključno z operativnim osebjem;

                           (c)

                           ustanoviti kontaktne točke za izmenjavo informacij o trgovini s prosto živečimi vrstami;

                           (d)

                           na rednih srečanjih skupine za izvajanje in tudi med posameznimi srečanji izmenjevati zadevne informacije o pomembnih trendih, zasegih in sodnih postopkih;

                           (e)

                           sodelovati s pristojnimi organi pregona v drugih državah članicah pri preiskavah kršitev iz Uredbe (ES) št. 338/97;

                           (f)

                           pri usklajevanju preiskav na ravni Skupnosti uporabljati sredstva obveščanja, možnosti za usklajevanje ter znanje in izkušnje Evropskega urada za boj proti goljufijam;

                           (g)

                           zaradi zagotavljanja dosledne uporabe Uredbe izmenjevati informacije o kaznih za prekrške v trgovini s prosto živečimi vrstami;

                           (h)

                           pomagati drugim državam članicam pri institucionalni in kadrovski krepitvi zaradi uporabe Uredbe (ES) št. 338/97, in sicer med drugim s programi usposabljanja ter izmenjavo priročnikov in gradiva za usposabljanje;

                           (i)

                           druge države članice seznaniti s sredstvi, ki jih uporabljajo za povečanje ozaveščenosti javnosti in zainteresiranih strani;

                           (j)

                           drugim državam članicam pomagati pri začasni oskrbi in dolgotrajni nastanitvi zaseženih in odvzetih živih osebkov;

                           (k)

                           tesno sodelovati z upravnimi organi CITES in organi pregona v izvornih, tranzitnih in namembnih državah zunaj Skupnosti ter sekretariatom CITES, ICPO-Interpolom in Svetovno carinsko organizacijo, da bi z izmenjavo informacij olajšali odkrivanje in preprečevanje nedovoljene trgovine s prosto živečimi vrstami;

                           (l)

                           zagotavljati svetovanje in podporo upravnim organom CITES in organom pregona v izvornih, tranzitnih in namembnih državah zunaj Skupnosti, da bi olajšali zakonito in trajnostno trgovino prek pravilnega izvajanja postopkov;

                           (m)

                           pomagati tretjim državam pri programih institucionalne in kadrovske krepitve zaradi izboljšanja izvajanja in izvrševanja CITES, med drugim prek skladov za sodelovanje in razvoj ter v okviru prihodnje „strategije pomoči za trgovino“ (3);

                           (n)

                           podpirati medregionalno sodelovanje pri boju zoper nedovoljeno trgovino s prosto živečimi vrstami, med drugim z vzpostavljanjem stikov z drugimi regionalnimi in podregionalnimi iniciativami.

               IV.

               Informacije o ukrepih, sprejetih na podlagi tega priporočila, bi bilo treba Komisiji poslati hkrati z informacijami iz člena 15(4)(c) Uredbe (ES) št. 338/97.

      V Bruslju, 13. junija 2007

            Za Komisijo

         Stavros DIMAS

            Član Komisije

      (1)  UL L 61, 3.3.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1332/2005 (UL L 215, 19.8.2005, str. 1).

      (2)  2773. zasedanje Sveta za okolje z dne 18. decembra 2006.

      (3)  Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij Ob pripravi evropske strategije pomoči za trgovino – prispevek Komisije (COM(2007) 163).


title: Priporočilo Sveta z dne 8. julija 2014 v zvezi z nacionalnim programom reform Češke republike za leto 2014 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Češke republike za leto 2014

text:
               29.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/12

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 8. julija 2014
   v zvezi z nacionalnim programom reform Češke republike za leto 2014 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Češke republike za leto 2014
   2014/C 247/03
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je na predlog Komisije 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Voditelji držav članic oziroma vlad so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Sprejeli so odločitev o ukrepih, ki jih morajo sprejeti države članice, in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

               (4)

               Svet je 9. julija 2013 sprejel priporočilo (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Češke republike za leto 2013 in dal mnenje o posodobljenem konvergenčnem programu Češke republike za obdobje 2012–2016.

               (5)

               Komisija je 13. novembra 2013 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2014. Komisija je 13. novembra 2013 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (4) sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Češke republike ni opredelila kot ene od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (6)

               Evropski svet je 20. decembra 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, konsolidacije javnih financ in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne konsolidacije javnih financ, ponovni vzpostavitvi normalnih pogojev kreditiranja gospodarstva, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

               (7)

               Češka republika je 16. aprila 2014 predložila nacionalni program reform za leto 2014, 28. aprila 2014 pa še svoj konvergenčni program za leto 2014. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (8)

               Cilj proračunske strategije, opisane v konvergenčnem programu za leto 2014, je ohranjanje javnofinančnega primanjkljaja v programskem obdobju pod referenčno vrednostjo 3 % BDP, ki jo določa Pogodba. Konvergenčni program vsebuje srednjeročni cilj v višini 1 % BDP, kar je v skladu z zahtevami Pakta za stabilnost in rast. Čeprav je proračunska strategija za leto 2014 skladna s Paktom za stabilnost in rast, zahtevana prilagoditev v strukturnem smislu v letu 2015 predvidoma ne bo dosežena, saj se bo preračunani strukturni saldo v skladu z napovedjo poslabšal za 0,6 odstotne točke. Poleg tega se glede na projekcije javni odhodki ne bodo povečevali tako, da bi bilo to v skladu z referenčno vrednostjo za odhodke. Preračunani strukturni saldo bo od zahtevane prilagoditvene poti predvidoma odstopal tudi v letih 2016 in 2017, saj naj bi v skladu s projekcijami znašal 1,6 % oziroma 1,9 % BDP. Na splošno se od leta 2015 pričakuje tveganje odstopanja od poteka prilagoditve srednjeročnemu cilju. V skladu s konvergenčnim programom naj bi se delež dolga, ki je pod referenčno vrednostjo 60 % BDP, po projekcijah začasno znižal za 1,1 odstotne točke na 45 % BDP v letu 2014 in se nato povečal na 46 % BDP v letu 2015. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v konvergenčnem programu, je verjeten. Češko gospodarstvo naj bi v skladu s konvergenčnim programom v letu 2014 zraslo za 1,7 %, v letu 2015 pa za 2 %, medtem ko naj bi glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2014 zraslo za 2 % oziroma 2,4 %. Glavna tveganja za proračunske napovedi izhajajo iz velike negotovosti glede prihodnjega razvoja javnih naložb in iz morebitnega enkratnega odhodka v zvezi z načrtovano najemno pogodbo za bojna letala s pričakovanim učinkom na povečanje primanjkljaja v višini 0,5 % BDP v letu 2015.
               V skladu z napovedjo Komisije obstaja tveganje za znatno odstopanje od srednjeročnega cilja v letu 2015. Razlika glede na scenarij iz konvergenčnega programa je posledica različnih predpostavk o politikah in diskrecijskih ukrepih v letu 2015. Na podlagi ocene konvergenčnega programa in napovedi Komisije v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da se je primanjkljaj v letu 2013 trajnostno znižal pod 3 % BDP v skladu s priporočilom Sveta in da bo po pričakovanjih srednjeročni cilj leta 2014 izpolnjen, od leta 2015 dalje pa obstaja znatno tveganje odstopanja od njega.

               (9)

               Češka republika se je izvila iz dveletne recesije, zdaj pa se sooča z izzivom doseganja trajnostne visoke rasti ob upoštevanju hitrega staranja prebivalstva. Javne naložbe so se v preteklih letih močno skrčile, še zlasti naložbe v infrastrukturo. Pred krizo je model rasti češkega gospodarstva temeljil na obsežnih prilivih tujega kapitala in močni izvozni usmerjenosti. Ker se zdijo možnosti za zmanjšanje zaostanka na podlagi akumulacije proizvodnih dejavnikov (vključno s tujim kapitalom) omejene, bi preusmeritev k domačim gonilom rasti ustvarila nove priložnosti za povečanje produktivnosti. Bistveni elementi tega procesa so podpiranje izobraževanja, usposabljanja in inovacij ter krepitev institucij.

               (10)

               Vlada je nedavno odobrila Pogodbo o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju, čeprav je parlament doslej še ni ratificiral. Prizadevanja za celovito reformo fiskalnega okvira so se začela leta 2011, vendar sta njegovo sprejetje in izvajanje še vedno negotova. Odloženo je bilo tudi sprejetje ustrezne zakonodaje za zagotavljanje skladnosti z Direktivo Sveta 2011/85/EU (5).

               (11)

               Na davčnem področju sta ključna izziva za Češko republiko izboljšanje učinkovitosti pobiranja prihodkov in oblikovanje bolj rasti naklonjene davčne strukture. Češka republika je sprejela nekatere ukrepe za izboljšanje izpolnjevanja davčnih obveznosti, zlasti na področju posrednega obdavčenja, toda skupni strošek izpolnjevanja obveznosti je še vedno previsok. Ob tem davčne osnove (dohodnina, prispevki za zdravstveno zavarovanje in socialno varnost) še niso bile usklajene, vzpostavitev enotne točke za pobiranje davkov, načrtovana za leto 2015, pa je bila odpovedana. Toda vlada je napovedala, da namerava obravnavati vprašanje uskladitve davčnih osnov. Priporočila iz leta 2013 v zvezi s strukturo obdavčenja niso bila upoštevana. Obdavčitev dela ostaja visoka, zlasti za tiste z nižjimi dohodki, vključno z delavci s krajšim delovnim časom, predvsem zaradi visokih prispevkov za socialno varnost. Obstaja nekaj možnosti za preusmeritev z obdavčitve dela na druga področja, kot so okoljski davki in periodični davki na nepremičnine, ki so oboji relativno nizki. Še vedno obstajajo pomembne razlike v obravnavi zaposlenih in samozaposlenih glede davkov in socialnih prispevkov, ki vodijo k zmanjševanju davčne osnove in ustvarjajo spodbude za navidezno samozaposlovanje z nepoštenimi posledicami za zaposlene na podlagi pogodbe o redni zaposlitvi.

               (12)

               Dolgoročno se Češka republika sooča s srednjim tveganjem za vzdržnost, kar je v veliki meri posledica pričakovanih povečanj odhodkov za pokojnine in zdravstvo. V skladu s sedanjo zakonodajo je na dolgi rok načrtovano povečanje zakonsko določene upokojitvene starosti, toda v srednjeročnem obdobju je to prepočasno. Vlada načrtuje uvedbo mehanizma za revizijo, s katerim bi se upokojitvena starost usklajevala s spremembami glede pričakovane življenjske dobe, vendar je to le delni odgovor na izziv, ki ga predstavlja vrzel v vzdržnosti. Poleg tega se bo začasno nižja indeksacija pokojnin končala leta 2015, kar je eno leto prej, kot je bilo načrtovano, pri čemer standardni mehanizem indeksacije pokojnin (cene plus tretjina povečanja realnih plač) ni bil revidiran. Pri spodbujanju zaposljivosti starejših delavcev je bil dosežen omejen napredek. Pri izboljšanju stroškovne učinkovitosti javne porabe za zdravstvo ni bilo napredka. V bolnišničnem sektorju obstaja presežek zmogljivosti, kar kaže na možnosti za izboljšave stroškovne učinkovitosti in upravljanja.

               (13)

               Storjenih je bilo nekaj začetnih korakov za izboljšanje zmogljivosti in kakovosti javnega zavoda za zaposlovanje. Ti koraki gredo v pravo smer, vendar je treba njihov učinek oceniti. Za aktivne politike zaposlovanja je še vedno na voljo premalo sredstev ter niso učinkovito zasnovane za ženske z majhnimi otroki, mlade in starejše delavce. Kljub razmeroma visoki splošni stopnji zaposlenosti so te skupine na trgu dela še vedno premalo zastopane. Omejen dostop do cenovno dostopnega otroškega varstva in razmeroma nizka uporaba dela s skrajšanim delovnim časom ovirata udeležbo žensk na trgu dela. Razlika v plačilu med spoloma je bila leta 2012 še vedno ena največjih v Uniji.

               (14)

               Kakovost češkega izobraževalnega sistema in njegova ustreznost za trg dela povzročata zaskrbljenost. Sprejeti so bili nekateri ukrepi za izboljšanje okvira ocenjevanja na področju obveznega izobraževanja, toda nadaljnji ukrepi za šole in učence s slabšimi rezultati še vedno predstavljajo izziv. Težava, ki jo namerava vlada obravnavati, je tudi privlačnost učiteljskih poklicev. Nizka vključenost romskih otrok v redno izobraževanje, vključno s predšolsko vzgojo in osnovnošolskim izobraževanjem, ostaja ovira za njihovo vključevanje. Reforma visokošolskega izobraževanja je bila odložena in napredka pri izboljšanju akreditiranja in financiranja na področju visokošolskega izobraževanja ni bilo. Uvedene so bile samo manjše spremembe v zvezi s financiranjem raziskovalnih ustanov. Ključnega pomena ostaja oblikovanje pravih spodbud za javne raziskovalce, da si bodo prizadevali za odličnost, obravnavo družbenih izzivov in sodelovanje s poslovnim sektorjem.

               (15)

               Proces deregulacije velikega števila reguliranih poklicev se je začel, vendar poteka prepočasi in ne ustvarja hitrih koristi zaradi povečane konkurence v storitvenem sektorju. Češka republika je sprejela nekatere začetne ukrepe za povečanje energijske učinkovitosti, zlasti s spodbudami v obliki javnega financiranja za podporo stavbnemu sektorju. Možnosti za prihranek energije so še vedno velike, bolj ambiciozni ukrepi pa bi tudi prispevali k zmanjšanju energetske odvisnosti.

               (16)

               Kakovost in učinkovitost javne uprave še vedno predstavljata izziv, kar ima negativne gospodarske posledice. Dolgo pričakovani zakon o javni upravi še ni bil sprejet; njegovo sprejetje je ključna prednostna naloga vlade. Napredek na področju boja proti korupciji je bil omejen; pomembni deli zakonodaje iz protikorupcijske strategije za obdobje 2013–2014 niso bili sprejeti. Jasna dolgoročna vizija o tem, kako na trajnosten način obravnavati to vprašanje, ki ima velik pomen za gospodarski in družbeni razvoj, še ni bila oblikovana. Izvajanje javnih razpisov na lokalni in regionalni ravni zaznamujejo nepotrebne zamude. Nova pravila o javnih naročilih pomenijo korak nazaj, saj odpravljajo nekatere zaščitne ukrepe v zvezi s preglednostjo. Pri izboljšanju izvrševanja sredstev EU je bil dosežen določen napredek. Potrebna so nadaljnja prizadevanja, kar je razvidno iz visokih stopenj napak, o katerih je za več programov poročal revizijski organ ob koncu leta 2013.

               (17)

               V okviru evropskega semestra je Komisija opravila celovito analizo ekonomske politike Češke republike. Ocenila je nacionalni program reform in konvergenčni program. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Češki republiki, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 7 v nadaljevanju.

               (18)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil konvergenčni program, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 v nadaljevanju –

         PRIPOROČA, da Češka republika v obdobju 2014–2015 ukrepa tako, da:

               1.

               Po odpravi čezmernega primanjkljaja v letu 2014 ohrani trden fiskalni položaj. V letu 2015 bistveno okrepi proračunsko strategijo za zagotovitev doseganja srednjeročnega cilja in izpolnjevanje tega cilja tudi v prihodnje. Prednostno obravnava rasti prijazne odhodke, da se podpre okrevanje in izboljšajo možnosti za rast. Sprejme in izvaja ukrepe za krepitev fiskalnega okvira ter zlasti ustanovi neodvisno fiskalno institucijo, ki bo spremljala fiskalne politike, uvede fiskalna pravila za lokalne in regionalne vlade ter izboljša usklajevanje med vsemi ravnmi upravljanja.

               2.

               Izboljša izpolnjevanje davčnih obveznosti s posebnim poudarkom na DDV ter zmanjša stroške pobiranja in plačevanja davkov s poenostavitvijo davčnega sistema ter uskladitvijo davčnih osnov za dohodnino in prispevke za socialno in zdravstveno varstvo. Zmanjša visoko stopnjo obdavčitve dela, zlasti za tiste z nižjimi dohodki. Obdavčenje preusmeri na področja, ki manj škodujejo rasti, kot so periodični davki na nepremičnine in okoljski davki. Dodatno zmanjša razlike med davčno obravnavo zaposlenih in samozaposlenih.

               3.

               Zagotovi dolgoročno vzdržnost javnega pokojninskega sistema, zlasti s pospešitvijo povečevanja zakonsko določene upokojitvene starosti in njeno jasnejšo povezavo s spremembami glede pričakovane življenjske dobe. Spodbuja zaposljivost starejših delavcev in revidira mehanizem indeksacije pokojnin. Sprejme ukrepe za znatno izboljšanje stroškovne učinkovitosti in upravljanja na področju zdravstva, zlasti bolnišnične oskrbe.

               4.

               Okrepi učinkovitost in uspešnost javnega zavoda za zaposlovanje, zlasti z vzpostavitvijo sistema za merjenje uspešnosti. Poveča sodelovanje mladih brezposelnih v individualiziranih storitvah. Znatno poveča razpoložljivost cenovno dostopnega in kakovostnega otroškega varstva s poudarkom na otrocih do starosti treh let.

               5.

               Zagotovi, da akreditiranje, upravljanje in financiranje na področju visokošolskega izobraževanja prispevajo k izboljšanju njegove kakovosti in njegovega pomena za trg dela. Pospeši oblikovanje in uvedbo nove metodologije za ocenjevanje raziskav in dodeljevanje sredstev s ciljem povečanja deleža financiranja, ki temelji na rezultatih raziskovalnih institucij. V zvezi z obveznim izobraževanjem poskrbi za večjo privlačnost učiteljskega poklica, uvedbo celovitega okvira ocenjevanja ter podporo šolam in učencem s slabšimi rezultati. Poveča vključenost na področju izobraževanja, predvsem s spodbujanjem udeležbe socialno prikrajšanih in romskih otrok, zlasti v predšolski vzgoji.

               6.

               Pospeši reformo reguliranih poklicev, zlasti z osredotočanjem na odpravo neupravičenih in nesorazmernih zahtev. Okrepi prizadevanja za izboljšanje energijske učinkovitosti v gospodarstvu.

               7.

               V letu 2014 sprejme in izvaja zakon o javni upravi, ki bo zagotovil stabilno, učinkovito in strokovno javno upravo. Pospeši in bistveno okrepi boj proti korupciji z izvajanjem preostalih zakonodajnih ukrepov, predvidenih v strategiji boja proti korupciji za obdobje 2013–2014, ter z oblikovanjem načrtov za naslednje obdobje. Nadalje izboljša upravljanje s sredstvi EU tako, da poenostavi izvedbene strukture, poveča zmogljivost in odpravi navzkrižja interesov. Poveča preglednost javnih naročil in izboljša izvajanje javnih razpisov z zagotavljanjem ustreznega usmerjanja in nadzora.

      V Bruslju, 8. julija 2014

            Za Svet

            Predsednik

         P. C. PADOAN

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Za leto 2014 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2014/322/EU z dne 6. maja 2014 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic za 2014 (UL L 165, 4.6.2014, str. 49).

      (3)  UL C 217, 30.7.2013, str. 14.

      (4)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

      (5)  Direktiva Sveta 2011/85/EU z dne 8. novembra 2011 o zahtevah v zvezi s proračunskimi okviri držav članic (UL L 306, 23.11.2011, str. 41).

      (6)  V skladu s členom 9(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 6. oktobra 2006 o sprejetju nekaterih ukrepov za učinkovitejšo zaščito eurobankovcev pred ponarejanjem (ECB/2006/13)

text:
               25.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 257/16

      PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE

   z dne 6. oktobra 2006
   o sprejetju nekaterih ukrepov za učinkovitejšo zaščito eurobankovcev pred ponarejanjem
   (ECB/2006/13)
   (2006/C 257/07)
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE —
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 106(1) Pogodbe,
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 16 in člena 34.1 Statuta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Pogodba in Statut sta izdajanje eurobankovcev zaupala Evropski centralni banki (ECB) in, če ECB to odobri, nacionalnim centralnim bankam (NCB) držav članic brez odstopanja.

               (2)

               Zagotavljanje celovitosti in primernosti eurobankovcev v obtoku in s tem krepitev zaupanja javnosti v eurobankovce predstavlja del te naloge.

               (3)

               Eurosistemov Okvir delovanja za odkrivanje ponaredkov in razvrščanje eurobankovcev v kreditnih institucijah in drugih profesionalnih uporabnikih gotovine glede na primernost bankovcev za uporabo v obtoku (1) (v nadaljevanju: „Okvir delovanja“) vzpostavlja usklajene standarde in postopke za recikliranje bankovcev v euroobmočju. Zlasti v primeru, kadar je treba preglede pristnosti in primernosti za uporabo v obtoku opraviti z napravami za obdelavo bankovcev, se lahko za preverjanje bankovcev, ki naj bi se ponovno dali v obtok, uporabljajo samo tiste naprave, ki so bile uspešno testirane v NCB. V tem kontekstu NCB proizvajalcem omogočijo enotno testiranje naprav za obdelavo bankovcev, ki je priznano v celotnem euroobmočju in opravljeno z enotnimi testnimi svežnji, ki med drugim vključujejo izbrane kategorije ponaredkov eura. Ti testi tako zahtevajo razpoložljivost ponarejenih bankovcev enake kategorije za začetno sestavo in za dopolnitev enotnih testnih svežnjev ter zato redno izmenjavo in prevoz teh bankovcev znotraj Evropske unije med NCB.

               (4)

               Člen 4(2) Uredbe (ES) št. 1338/2001 z dne 28. junija 2001 o določitvi ukrepov, potrebnih za zaščito eura pred ponarejanjem (2), pristojne nacionalne organe zavezuje, da nacionalnim analitskim centrom (NAC) nemudoma predložijo potrebne zahtevane vzorce vseh tipov bankovcev, za katere obstaja sum, da so ponarejeni, v analizo in prepoznavanje. NAC so nadalje zavezani, da ECB pošljejo vsak nov tip bankovca, za katerega obstaja sum, da je ponarejen, in ki ustreza merilom ECB za namene analize in razvrstitve.

               (5)

               Obveznosti, naslovljene na pristojne nacionalne organe in NAC, iz člena 4(2) Uredbe (ES) št. 1338/2001 se uporabljajo brez poseganja v nacionalno kazensko pravo. Zlasti ne smejo preprečevati, da se bankovci, za katere obstaja sum, da so ponarejeni, uporabijo ali zadržijo kot dokazno gradivo v kazenskih postopkih. V več državah članicah to nadvse ovira razpoložljivost ponarejenih bankovcev za NAC in NCB, ki niso NAC.

               (6)

               Uporaba naprav za obdelavo gotovine, njihovo testiranje in nenehno izboljševanje so sredstva, ki lajšajo odkrivanje ponarejenih bankovcev in tako prispevajo k dajanju eurobankovcev v obtok na način, da se zaščitijo pred ponarejanjem.

               (7)

               Zato je ključno, da se prevoz ponarejenih bankovcev s strani NAC in NCB, ki niso NAC, dovoli tudi za namene Okvira delovanja, pri čemer se dolžno upoštevajo začeti kazenski postopki.

               (8)

               Člen 10 Pogodbe zahteva, da države članice, vključno s policijskimi in sodnimi organi, sprejmejo vse ukrepe, ki so potrebni za zagotovitev učinkovitosti prava Skupnosti.

               (9)

               Učinkovita zaščita eura pred ponarejanjem je pomembna sestavina prava Skupnosti. Prizadevanja za preprečevanje ponarejanja zadevajo tako Skupnost, na podlagi njene pristojnosti v zvezi z enotno valuto, kot države članice, na podlagi njihove pristojnosti na področju kazenskega prava in politik v boju proti organiziranemu kriminalu.

               (10)

               Kazensko pravo in pravila kazenskega postopka v splošnem niso v pristojnosti Skupnosti, razen če je to potrebno za zagotovitev učinkovitosti prava Skupnosti. V vseh drugih primerih se lahko zahteva sprejetje ukrepov v skladu z Naslovom VI Pogodbe o Evropski uniji o policijskem in pravosodnem sodelovanju v kazenskih zadevah.

               (11)

               Člen 29 Pogodbe o Evropski uniji določa, da je cilj EU glede zagotavljanja državljanom visoke stopnje varstva na območju svobode, varnosti in pravice s pripravo skupnih ukrepov med državami članicami med drugim dosežen s približevanjem kazenskih predpisov v državah članicah.

               (12)

               Odgovornost Eurosistema, da zagotovi celovitost in primernost eurobankovcev v obtoku, zahteva oblikovanje priporočil o nekaterih ciljih politike, medtem ko EU in nacionalnim organom prepušča, da te cilje preučijo in sprejmejo ustrezne ukrepe za njihovo izvedbo —

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Evropska komisija bi morala preučiti možnost, da predlaga razširitev pooblastil NAC in NCB, ki niso NAC, da bi ti lahko zadržali identificirane in analizirane vzorce ponarejenih bankovcev ter tudi zahtevali in zakonito prevažali take bankovce znotraj EU za namene Okvira delovanja. Zlasti bi bilo treba spremeniti člen 4(2) Uredbe (ES) št. 1338/2001 in posledično črtati člen 4(3). Treba bi bilo vsaj spremeniti ta zadnji odstavek, tako da z uporabo ali zadržanjem ponarejenih bankovcev kot dokaznega gradiva v kazenskih postopkih ne bi bila preprečena polna uporaba člena 4(2), razen kadar je taka uporaba glede na količino in tip zaseženih ponaredkov nemogoča.

               2.

               Medtem ko je sprememba Uredbe (ES) št. 1338/2001 nujno potrebna, da bi se dovolila prevoz ponaredkov za namene Okvira delovanja in tudi prenos ponaredkov od nacionalnih organov, bi se lahko preučil obseg, v katerem bi v tem pogledu lahko bili koristni skupni ukrepi na podlagi Naslova VI Pogodbe o EU. Konkretno bi bilo treba preučiti uporabljivost člena 31(1)(e) Pogodbe o EU, kolikor so zaseženi ponaredki uporabljeni kot dokazno gradivo v začetih kazenskih postopkih pred nacionalnimi sodnimi organi. Zlasti bi morale države članice zagotoviti, da bi lahko v obsegu, v katerem se ne posega v pravice osumljencev in obtožencev, uslužbenci NAC in NCB, ki niso NAC, zakonito prevažali in zadržali količino zaseženih ponarejenih bankovcev za namene Okvira delovanja, pod pogojem, da jih na zahtevo nemudoma vrnejo organom kazenskega pregona ali sodnim organom.

               3.

               Ne glede na sprejetje zgornjih ukrepov bodo države članice morda morale spremeniti svojo nacionalno zakonodajo, da bi olajšale zadržanje in prevoz zaseženih ponarejenih bankovcev za namene Okvira delovanja. Države članice bi morale razmisliti zlasti o odpravi nacionalnih pravil, ki določajo, da morajo zaseženi ponarejeni bankovci ves čas ostati v arhivih sodišč, biti uničeni, predani izključno policiji ali ostati na nacionalnem ozemlju.

               4.

               Ne glede na sprejetje zgornjih ukrepov bi morale države članice razmisliti o pospeševanju in podpiranju praktičnih ureditev s svojimi NCB, pri čemer so ponarejeni bankovci predloženi slednjim za namene Okvira delovanja in izmenjani med NCB, morda preko izvrševanja diskrecije organov kazenskega pregona ali sodnih organov.

         To priporočilo je naslovljeno na Svet Evropske unije, Evropski parlament, Komisijo Evropskih skupnosti in države članice.

      V Frankfurtu na Majni, 6. oktobra 2006

            Predsednik ECB

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Dostopno na www.ecb.int.

      (2)  UL L 181, 4.7.2001, str. 6.


title: 2014/124/EU: Priporočilo Komisije z dne 7. marca 2014 o krepitvi načela enakega plačila za ženske in moške s preglednostjo  Besedilo velja za EGP

text:
               8.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 69/112

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 7. marca 2014
   o krepitvi načela enakega plačila za ženske in moške s preglednostjo
   (Besedilo velja za EGP)
   (2014/124/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               S členom 2 in členom 3(3) Pogodbe o Evropski uniji je pravica enakosti žensk in moških določena kot ena bistvenih vrednot in nalog Unije.

               (2)

               Člena 8 in 10 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) določata, da si Unija prizadeva odpraviti neenakosti in spodbujati enakost med moškimi in ženskami, ter da si v vseh svojih dejavnostih prizadeva za boj proti diskriminaciji na podlagi spola.

               (3)

               Člen 157(1) PDEU določa, da mora vsaka država članica zagotoviti uporabo načela enakega plačila za enako delo ali delo enake vrednosti za moške in ženske.

               (4)

               Člen 23 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije določa, da se mora enakost žensk in moških zagotoviti na vseh področjih, vključno z zaposlovanjem, delom in plačilom za delo.

               (5)

               Enako plačilo za enako delo in delo enake vrednosti je ena od petih prednostnih nalog iz Listine žensk, ki potrjuje zavezanost Komisije k odločnemu aktiviranju vseh instrumentov, tako zakonodajnih kot nezakonodajnih, da bi se zmanjšala razlika v plačilu med spoloma. Strategija za enakost med ženskami in moškimi za obdobje 2010–2015 temelji na prednostnih nalogah iz Listine žensk. Strategija določa, da bo Komisija raziskala možnosti za izboljšanje preglednosti plačil.

               (6)

               Direktiva 2006/54/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta določa, da je treba za enako delo ali delo enake vrednosti odpraviti neposredno in posredno diskriminacijo zaradi spola glede vseh vidikov in pogojev plačila. Še zlasti takrat, kadar se za določanje plačila uporablja sistem razvrstitve delovnih mest, bi ta sistem moral temeljiti na enakih merilih za moške in ženske ter bi moral biti oblikovan tako, da bi izključeval vsakršno diskriminacijo zaradi spola.

               (7)

               Ženske v Evropski uniji kljub občutnemu napredku v izobraženosti in delovnih izkušnjah še vedno v povprečju za vsako uro dela zaslužijo 16,2 % manj kot moški (Eurostat 2011). To kaže na trdovratno razliko v plačilu med spoloma, ki se le počasi zmanjšuje.

               (8)

               Sporočilo Komisije COM(2007) 424 final (2) vsebuje ugotovitev, da so ženske še vedno zaradi spola diskriminirane pri plačilu in izpostavljene neenakostim na trgu dela, zaradi česar ne morejo v celoti izkoristiti svojega potenciala. Očitna neposredna diskriminacija pri plačilu za isto delo je postala dokaj redek pojav. Vendar pa je obstoječi pravni okvir manj učinkovit pri zagotavljanju izvajanja načela enakega plačila za delo enake vrednosti. Verjetnost, da bi se taka diskriminacija obravnavala na sodišču, je majhna, ne le zato ker se je potencialne žrtve verjetno ne zavedajo, ampak tudi zato ker žrtve diskriminacije pri plačilu s težavo učinkovito uveljavljajo načelo enakega plačila. Da bi se dokazno breme preneslo na delodajalca, morajo žrtve dokazati dejstva, na podlagi katerih je mogoče domnevati o diskriminaciji. Na te težave vplivajo zlasti nepregledne plačilne strukture in pomanjkanje razpoložljivih informacij o ravni plačil zaposlenih, ki opravljajo enako delo ali delo enake vrednosti.

               (9)

               V Sporočilu Komisije COM(2010) 543 final (3) so bile nadaljnje izboljšave pri prenosu, izvajanju in uveljavljanju zakonodaje Unije navedene med prednostnimi nalogami Komisije na področju pametne pravne ureditve.

               (10)

               Evropski parlament je 18. novembra 2008 (4) in 24. maja 2012 (5) sprejel resoluciji o enakem plačilu moških in žensk s priporočili o tem, kako bolje izvajati načelo enakega plačila. Ta priporočila vključujejo uvedbo ukrepov za preglednost plač ter vrednotenje in razvrstitev delovnih mest, ki sta nevtralna glede na spol.

               (11)

               Svet je v svojih sklepih z dne 6. decembra 2010 o krepitvi zaveze in pospešitvi ukrepov za odpravo razlik v plačilu med spoloma in o pregledu izvajanja pekinških izhodišč za ukrepanje (6) države članice pozval, naj sprejmejo ukrepe za odpravo vzrokov za razlike v plačilih med spoloma, zlasti tistih, ki spodbujajo preglednost plačil ter vrednotenje in razvrstitev delovnih mest, ki sta nevtralna glede na spol.

               (12)

               Komisija v sporočilu COM(2013) 83 final (7) države članice poziva, naj si prizadevajo za odpravo razlike v plačilu med spoloma, obravnavajo druge ovire za udeležbo žensk na trgu dela in spodbudijo delodajalce k odpravljanju diskriminacije na delovnem mestu v smislu svojih prizadevanj za upoštevanje strategije dejavnega vključevanja.

               (13)

               Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu (COM(2013) 861 final (8) nakazuje, da izvajanje načela enakega plačila ovirajo pomanjkanje preglednosti plačilnih sistemov, pomanjkanje pravne varnosti glede pojma dela enake vrednosti in postopkovne ovire. Med temi ovirami je dejstvo, da zaposleni ne razpolagajo z vsemi informacijami, potrebnimi za uspešen zahtevek za enako plačilo, zlasti pa ne z informacijami o ravni plačil za tiste kategorije zaposlenih, ki opravljajo enako delo ali delo enake vrednosti.

               (14)

               Ukrep za olajševanje izvajanja načela enakega plačila na ravni Unije bi nacionalnim organom in zadevnim zainteresiranim stranem pomagal okrepiti prizadevanja za odpravljanje razlike v plačilu med spoloma ter diskriminacije pri plačilu z boljšim izvajanjem sedanjih pravnih zahtev. Ob popolnem upoštevanju načela subsidiarnosti je treba okrepiti učinkovito uporabo načela enakega plačila v državah članicah.

               (15)

               To priporočilo se želi osredotočiti na preglednost plačnih kategorij, kar je bistveno za učinkovito uporabo načela enakega plačila. Večja preglednost lahko v plačilnih strukturah podjetja ali organizacije razkrije razlikovanje in diskriminacijo zaradi spola. Zaposlenim, delodajalcem in socialnim partnerjem omogoča, da sprejmejo ustrezne ukrepe in tako zagotovijo izvajanje načela enakega plačila. To priporočilo želi predstaviti nabor ukrepov, ki bi bili državam članicam v pomoč pri zavzemanju prilagojenih pristopov k izboljšanju preglednosti plač. Države članice bi bilo treba spodbuditi k izvajanju ukrepov, ki so najprimernejši za njihove specifične okoliščine, in k uporabi vsaj enega od glavnih ukrepov za izboljšanje preglednosti iz tega priporočila (upravičenost do zahteve po informacijah o plačilu, poročanje s strani podjetij, pregledi plačil, pogajanja za sklenitev kolektivnih pogodb glede enakega plačila).

               (16)

               Plačna politika podjetja ali organizacije bi bila preglednejša, če bi zaposleni lahko zahtevali po spolu razčlenjene informacije o ravneh plačil za druge kategorije zaposlenih, ki opravljajo enako delo ali delo enake vrednosti, vključno z dopolnilnimi in sprejemljivimi komponentami plačil, kot so nadomestila in dodatki. S tem bi se tudi izboljšale možnosti za uspeh posameznih pravnih postopkov v primerih diskriminacije pred nacionalnimi sodišči, tako da bi delovali odvračalno.

               (17)

               Preglednost plač bi se izboljšala tudi, če bi delodajalci redno podajali po spolu razčlenjena poročila o plačah po kategorijah zaposlenih ali položaju, kar bi nudilo zanesljivo osnovo za razpravo o ukrepih za izvajanje načela enakega plačila. Tako skupno razkritje plač pa se ne bi smelo zahtevati od podjetij in organizacij z manj kot 50 zaposlenimi, ki izpolnjujejo z delovno silo povezana merila za mala podjetja v Priporočilu Komisije 2003/361/ES (9), saj bi zanje to lahko bilo nesorazmerno breme.

               (18)

               Pregledi plačil bi morali olajšati analizo vidikov enakosti spolov pri plačilu in omogočiti sklepe o uporabi načela enakega plačila. Preglede plačil bi delodajalci in predstavniki delavcev lahko uporabljali kot izhodišče za razpravo, katere namen bi bil odpraviti diskriminacijo pri plačilu zaradi spola. Ukrepi v zvezi s pregledi plačil se ne bi smeli zahtevati od podjetij in organizacij z manj kot 250 zaposlenimi, ki izpolnjujejo z delovno silo povezana merila za srednje velika podjetja v Priporočilu 2003/361/ES, saj bi zanje to lahko bilo nesorazmerno breme.

               (19)

               Preglednost plač in obravnavo razlike v plačilu med spoloma je mogoče okrepiti tudi s spodbujanjem in zavezovanjem socialnih partnerjev k temu, da v kolektivnih pogajanjih zadevam v zvezi z enakim plačilom namenijo razpravo in posebno pozornost.

               (20)

               Zbiranje po spolu razčlenjenih statističnih podatkov o plačah in pošiljanje natančnih in popolnih statističnih podatkov Eurostatu sta bistvenega pomena za analiziranje in spremljanje razlik v plačilu med spoloma na evropski ravni. Uredba Sveta (ES) št. 530/1999 (10) od držav članic zahteva, da na štiri leta zbirajo strukturno statistiko plačil, kar omogoča izračun razlike v plačilu med spoloma. Za leti 2006 in 2010 je bila razlika v plačilu med spoloma izračunana iz podatkov, zbranih v raziskavi o strukturi plačil. Za obdobje med letoma 2007 in 2009 so države članice podatke o razliki v plačilu med spoloma posredovale prostovoljno, pogosto z zamudo in v obliki osnutka, ki je bil kasneje spremenjen. Kvalitetna letna statistika bi lahko povečala preglednost in dodatno okrepila osveščenost o problemu neenakosti spolov pri plačilu. Razpoložljivost in primerljivost takih podatkov je ključna za oceno stanja na tem področju po celotni EU.

               (21)

               Pomanjkanje opredelitve dela enake vrednosti, vključno z jasno podanimi ocenjevalnimi merili za primerjavo različnih delovnih mest, žrtvam diskriminacije pri plačilu zelo otežuje vložitev zahtevkov pred sodiščem. Pri oceni tega, ali zaposleni opravljajo delo enake vrednosti, je treba upoštevati vrsto dejavnikov, vključno z naravo dela, usposobljenostjo in delovnimi razmerami. Vključitev take opredelitve ter meril vrednotenja in razvrščanja delovnih mest v nacionalnih zakonih bi žrtvam diskriminacije pri plačilu olajšala vložitev zadev pri nacionalnih sodiščih.

               (22)

               Sistemi vrednotenja in razvrščanja delovnih mest, ki so nevtralni glede na spol, uspešno vzpostavljajo pregleden plačilni sistem. Zaznavajo namreč posredno diskriminacijo pri plačilu, povezano s podcenjevanjem delovnih mest, ki jih običajno zasedajo ženske, saj merijo in primerjajo delovna mesta, katerih vsebina je sicer različna, a enakovredna. Na ta način ti sistemi podpirajo načelo dela enake vrednosti. Komisija države članice, socialne partnerje in delodajalce spodbuja, naj se zavzamejo za razvoj in uporabo sistemov vrednotenja in razvrščanja delovnih mest, ki so nevtralni glede na spol, pri čemer naj se zgledujejo po Prilogi 1 delovnega dokumenta služb Komisije, ki spremlja poročilo o uporabi Direktive 2006/54/ES (11).

               (23)

               Da bi bila uporaba načela enakega plačila učinkovita, je bistveno, da se k procesu pritegnejo organi za enakost. Nacionalni organi za enakost spolov bi zato morali imeti ustrezne pristojnosti in pooblastila, da bi lahko obravnavali diskriminacijo pri plačilu zaradi spola, vključno z morebitnimi obveznostmi glede preglednosti. S tem, da bi se organom za enakost spolov omogočilo zastopanje posameznikov, bi se zmanjšale postopkovne in s stroški povezane ovire, s katerimi se soočajo žrtve diskriminacije pri plačilu. To bi zmanjšalo tveganje pravnega spora za posamezne zaposlene in bi lahko bila rešitev za sedanje zelo majhno število tožb zaradi diskriminacije pri plačilu.

               (24)

               V dejavnostih osveščanja se zainteresirane strani seznanjajo o obstoju in pomenu načela enakega plačila. Države članice bi bilo treba spodbujati, naj poskrbijo za večjo osveščenost podjetij in organizacij, socialnih partnerjev ter širše javnosti, da bodo učinkovito spodbujali uporabo načela enakega plačila ter metod vrednotenja in razvrščanja delovnih mest, ki niso pristranske glede na spol, s čemer bi se razlike v plačilu med spoloma lotili širše. Potrebni so tudi ukrepi na ravni podjetij in organizacij –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   I.   PREDMET UREJANJA

               1.

               To priporočilo vsebuje smernice, ki naj bi bile državam članicam v pomoč pri boljšem in učinkovitejšem izvajanju načela enakega plačila za boj proti diskriminaciji pri plačilu in prispevek k odpravljanju nenehnih razlik v plačilu med spoloma.

         II.   PREGLEDNOST PLAČ

               2.

               Države članice bi morale javne in zasebne delodajalce ter socialne partnerje spodbujati k sprejetju politik preglednosti glede sestave in strukture plač. Uvesti bi morale posebne ukrepe za spodbujanje preglednosti plač. V svoje pristope, ki bi bili prilagojeni specifični situaciji posamezne države članice, bi morale vključiti enega ali več ukrepov iz točk od 3 do 6.

      Pravice delavcev do pridobitve informacij o ravneh plačil

               3.

               Države članice bi morale uvesti ustrezne in sorazmerne ukrepe, s katerimi bi zagotovile, da bi zaposleni lahko zahtevali informacije o ravneh plačil, ki bi bile razčlenjene po spolu in po kategorijah zaposlenih, ki opravljajo enako delo ali delo enake vrednosti. Te informacije bi morale vključevati dopolnilne ali spremenljive komponente, ki presegajo določeno osnovno plačo, kot so nadomestila in dodatki.

      Poročanje o plačilu

               4.

               Države članice bi morale uvesti ukrepe, s katerimi bi zagotovile, da bi delodajalci v podjetjih in organizacijah z vsaj 50 zaposlenimi redno obveščali zaposlene, predstavnike delavcev in socialne partnerje o povprečnem plačilu po kategorijah zaposlenih ali položaju, razčlenjenem po spolu.

      Pregledi plačil

               5.

               Države članice bi morale sprejeti ustrezne ukrepe, s katerimi bi zagotovile, da bi se v podjetjih in organizacijah z vsaj 250 zaposlenimi izvajali pregledi plač. Ti pregledi bi morali obsegati tudi analizo deleža žensk in moških za vsako kategorijo ali položaj zaposlenih, analizo uporabljenega sistema za vrednotenje in razvrstitev delovnih mest ter podrobne informacije o plačilih in razlikah v plačilu glede na spol. Predstavnikom delavcev in socialnim partnerjem, ki bi izrazili zahtevo, bi moral biti omogočen vpogled v te preglede.

      Kolektivna pogajanja

               6.

               Države članice bi morale brez poseganja v avtonomijo socialnih partnerjev in v skladu z nacionalno zakonodajo in prakso zagotoviti, da bi se vprašanje enakega plačila, vključno s pregledi plačil, obravnavalo na ustrezni ravni kolektivnih pogajanj.

      Statistični in upravni podatki

               7.

               Države članice bi morale statistične podatke Eurostatu zagotavljati vsako leto in pravočasno, s čimer bi prispevale k nadaljnjemu izboljševanju razpoložljivosti ažurnih podatkov o razliki v plačilu med spoloma. Ti statistični podatki bi morali biti razčlenjeni po spolu, gospodarskem sektorju (12), delovnem času (polni/skrajšani delovni čas), ekonomskem nadzoru (javno/zasebno lastništvo) in starosti ter bi se morali izračunavati vsako leto.

               8.

               Prav tako bi države članice morale Komisiji ob obveščanju v skladu s točko 18 posredovati podatke o številu in vrstah primerov diskriminacije pri plačilu.

      Varstvo podatkov

               9.

               V kolikor bi se s podatki, podanimi na podlagi ukrepov iz točk od 3 do 8, razkrili osebni podatki, morajo biti podani v skladu z nacionalno zakonodajo na področju varstva podatkov, zlasti zakonov o izvajanju Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (13).

      Pojem dela enake vrednosti

               10.

               V skladu s sodno prakso Sodišča Evropske unije morajo države članice v svojih zakonodajah pojasniti pojem „delo enake vrednosti“. Vrednost dela bi bilo treba oceniti in primerjati na podlagi objektivnih meril, kot so zahteve glede izobrazbe, strokovnosti in usposabljanja, spretnosti, napor in odgovornost, vloženo delo ter narava delovnih nalog.

      Sistemi vrednotenja in razvrščanja delovnih mest

               11.

               Države članice bi morale, tudi kot delodajalci v javnem sektorju, spodbujati razvoj in uporabo sistemov vrednotenja in razvrščanja delovnih mest, ki so nevtralni glede na spol, in tako preprečevati ali ugotavljati in obravnavati morebitno diskriminacijo pri plačilu zaradi plačilnih lestvic, ki so pristranske glede na spol. Posebej bi morale spodbujati delodajalce in socialne partnerje k uvedbi sistemov vrednotenja in razvrščanja delovnih mest, ki so nevtralni glede na spol.

               12.

               Kar se tiče sistemov vrednotenja in razvrščanja delovnih mest, Komisija države članice spodbuja, naj se zgledujejo po Prilogi 1 Delovnega dokumenta služb Komisije, ki spremlja poročilo o uporabi Direktive 2006/54/ES.

         III.   HORIZONTALNE DOLOČBE

      Organi za enakost

               13.

               Države članice bi morale poskrbeti, da bi v pristojnosti in pooblastila njihovih nacionalni organov za enakost spadala tudi vprašanja, povezana z diskriminacijo pri plačilu, vključno s preglednostjo obveznosti. Kjer je primerno, bi morale države članice organom za enakost omogočati dostop do informacij in pregledov iz točk 4 in 5 tega priporočila.

               14.

               Države članice bi morale organom za enakost spolov omogočiti zastopanje posameznikov, s čimer bi se zmanjšale postopkovne ovire pri tožbah zaradi diskriminacije pri plačilu.

               15.

               Države članice bi morale poskrbeti za tesnejše sodelovanje in usklajevanje med nacionalnimi organi za enakost in nacionalnimi organi, ki nadzirajo trg dela.

      Spremljanje in izvrševanje

               16.

               Države članice bi morale zagotoviti usklajen nadzor nad izvajanjem načela enakega plačila in uveljavljanje vseh razpoložljivih pravnih sredstev za odpravo diskriminacije pri plačilu.

      Dejavnosti osveščanja

               17.

               Države članice bi morale poskrbeti za večjo osveščenost javnih in zasebnih podjetij ter organizacij, socialnih partnerjev in splošne javnosti za spodbujanje načela enakega plačila za delo enake vrednosti in preglednosti plač, da bi se odpravili vzroki za razlike v plačilu med spoloma, in razviti orodja za analizo in oceno neenakosti v plačilu.

         IV.   SPREMLJANJE

               18.

               Države članice bi morale sprejeti potrebne ukrepe, da bi zagotovile uporabo tega priporočila, in so pozvane, naj do 31. decembra 2015 Komisijo obvestijo o teh ukrepih, da bi Komisija lahko skrbno spremljala razmere. Prav tako naj pripravijo poročilo o napredku pri izvajanju tega priporočila in na podlagi tega ocenijo, ali so potrebni nadaljnji ukrepi.

         V.   KONČNE DOLOČBE

               19.

               To priporočilo je naslovljeno na vse države članice. Naslovljeno je tudi na socialne partnerje, zlasti v tistih državah članicah, kjer so socialni partnerji v skladu z nacionalno zakonodajo in prakso posebej odgovorni za izvajanje načela enakega plačila pri sklepanju kolektivnih pogodb.

      V Bruslju, 7. marca 2014

            Za Komisijo

         Viviane REDING

            Podpredsednica

      (1)  Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (UL L 204, 26.7.2006, str. 23).

      (2)  Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru Regij z dne 18. julija 2007: Odprava razlike v plačilu med ženskami in moškimi.

      (3)  Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z dne 8. oktobra 2010: Pametna pravna ureditev v Evropski uniji.

      (4)  UL C 16 E, 22.1.2010, str. 21.

      (5)  P7_TA(2012) 225.

      (6)  UL C 345, 18.12.2010, str. 1.

      (7)  Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z dne 20. februarja 2013: Socialne naložbe za rast in kohezijo – vključno z izvajanjem Evropskega socialnega sklada 2014–2020 (str. 11).

      (8)  Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o izvajanju Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu.

      (9)  Priporočilo Komisije 2003/361/ES z dne 6. maja 2003 o opredelitvi mikro, malih in srednje velikih podjetij (UL L 124, 20.5.2003, str. 36).

      (10)  Uredba Sveta (ES) št. 530/1999 z dne 9. marca 1999 o strukturni statistiki plačil in stroškov dela (UL L 63, 12.3.1999, str. 6).

      (11)  Delovni dokument služb Komisije, ki spremlja Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o izvajanju Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu, SWD(2013) 512 final.

      (12)  Vsaj NACE Rev. 2, oddelki od B do S, razen O.

      (13)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL L 281, 23.11.1995, str. 31).