title: Priporočilo Svetu glede 67. zasedanja generalne skupščine Združenih narodov Priporočilo Evropskega parlamenta Svetu z dne 13. junija 2012 glede 67. zasedanja generalne skupščine Združenih narodov (2012/2036(INI))

text:
               15.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               CE 332/106

         Sreda, 13. junij 2012Priporočilo Svetu glede 67. zasedanja generalne skupščine Združenih narodov
   P7_TA(2012)0240
   Priporočilo Evropskega parlamenta Svetu z dne 13. junija 2012 glede 67. zasedanja generalne skupščine Združenih narodov (2012/2036(INI))
   2013/C 332 E/23

      Evropski parlament,

               —

               ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji (PEU), zlasti členov 21 in 34 Pogodbe,

               —

               ob upoštevanju predloga priporočila Svetu o 67. zasedanju generalne skupščine Združenih narodov (GSZN), ki ga je v imenu skupine ALDE pripravil Alexander Graf Lambsdorff (B7-0132/2012),

               —

               ob upoštevanju priporočila Svetu z dne 8. junija 2011 o 66. zasedanju generalne skupščine Združenih narodov (1) in svoje resolucije z dne 11. maja 2011 o vlogi EU kot svetovnega akterja: njeni vlogi v večstranskih organizacijah (2),

               —

               ob upoštevanju prednostnih nalog EU za 66. zasedanje generalne skupščine Združenih narodov, ki jih je Svet sprejel dne 10. junija 2011 (3),

               —

               ob upoštevanju 66. zasedanja generalne skupščine Združenih narodov, zlasti njenih resolucij "Združeni narodi pri upravljanju na svetovni ravni" (4), "Spodbujanje učinkovitosti, odgovornosti, uspešnosti in preglednosti javne uprave s krepitvijo vrhovnih revizijskih institucij" (5), "Razmere v Sirski arabski republiki" (6), "Krepitev vloge ljudstva in njegov razvoj" (7), "Globalnim partnerstvom naproti" (8), "Sodelovanje jug-jug" (9), "Vloga Združenih narodov pri spodbujanju razvoja v okviru globalizacije in soodvisnosti" (10), "Krepitev vloge Združenih narodov pri spodbujanju rednih in poštenih volitev ter demokratizacije" (11), "Poročilo s konference o razorožitvi" (12), "Spodbujanje demokratičnega in pravičnega mednarodnega reda" (13) ter "Splošna veljavnost, nedeljivost ter medsebojna odvisnost, povezanost in dopolnjevanje vseh človekovih pravic in temeljnih svoboščin" (14),

               —

               ob upoštevanju resolucije generalne skupščine Združenih narodov z dne 19. decembra 2011 o boju proti netolerantnosti, negativnim stereotipom ter stigmatizaciji, diskriminaciji in pozivanju k nasilju ter nasilju nad osebami na podlagi vere ali prepričanja (15),

               —

               ob upoštevanju resolucije generalne skupščine Združenih narodov z dne 3. maja 2011 o sodelovanju Evropske unije pri delu Združenih narodov (16),

               —

               ob upoštevanju resolucije generalne skupščine Združenih narodov z dne 31. marca 2010 o izvajanju Agende 21, programa za nadaljnje izvajanje Agende 21 ter sklepov s Svetovnega vrha o trajnostnem razvoju (17),

               —

               ob upoštevanju Deklaracije tisočletja Združenih narodov z dne 8. septembra 2000, ki določa razvojne cilje tisočletja kot skupne cilje mednarodne skupnosti za izkoreninjenje revščine,

               —

               ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 10. septembra 2003 z naslovom "Evropska unija in Združeni narodi: izbira večstranskosti" (COM(2003)0526),

               —

               ob upoštevanju pripomb predsednika Evropskega sveta po njegovem srečanju z generalnim sekretarjem Združenih narodov dne 16. aprila 2012,

               —

               ob upoštevanju svoje resolucije z dne 16. februarja 2012 k stališču Parlamenta o zasedanju Sveta ZN za človekove pravice (18),

               —

               ob upoštevanju svoje resolucije z dne 17. novembra 2011 o podpori EU Mednarodnemu kazenskemu sodišču: soočanje z izzivi in reševanje težav (19),

               —

               ob upoštevanju svoje resolucije z dne 7. julija 2011 o zunanjih politikah EU v prid demokratizaciji (20),

               —

               ob upoštevanju svoje resolucije z dne 15. decembra 2010 o prihodnosti strateškega partnerstva med EU in Afriko po tretjem vrhunskem srečanju EU-Afrika (21),

               —

               ob upoštevanju svoje resolucije z dne 25. novembra 2010 o 10. obletnici resolucije Varnostnega sveta OZN št. 1325 (2000) o ženskah, miru in varnosti (22),

               —

               ob upoštevanju resolucije z dne 23. novembra 2010 o civilno-vojaškem sodelovanju in razvoju civilno-vojaških zmogljivosti (23),

               —

               ob upoštevanju svoje resolucije z dne 9. junija 2005 o reformi OZN (24),

               —

               ob upoštevanju poročila skupne delegacije Odbora za zunanje zadeve in Pododbora za človekove pravice k 66. zasedanju generalne skupščine ZN dne 28. in 29. novembra 2011,

               —

               ob upoštevanju člena 121(3) in člena 97 Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve in mnenja Odbora za razvoj (A7-0186/2012),

               A.

               ker je namen skupnih mednarodnih vrednot in norm zagotoviti mir, varovati človekove pravice, varnost in blaginjo na svetu ter bolj pravično deliti koristi globalizacije med vse prebivalce;

               B.

               ker so Združeni narodi v središču upravljanja na svetovni ravni, medtem ko si hkrati prizadevajo za svoje reforme, da bi povečali svojo preglednost, uspešnost in učinkovitost;

               C.

               ker so vedno bolj potrebna skupna pravila in mehanizmi za sprejemanje odločitev, da bi skupaj obravnavali nastajajoče svetovne izzive in negativni učinek svetovne gospodarske krize;

               D.

               ker mora EU okrepiti svojo kohezijo, da bi ostala ključni igralec v vedno bolj večpolnem svetu, ki potrebuje globalno usklajeno delovanje; ker morajo države članice EU v skladu s pogodbami usklajevati svoje ukrepe v mednarodnih organizacijah in na mednarodnih konferencah;

               E.

               ker je EU zavezana učinkoviti večstranskosti z močnimi Združenimi narodi na čelu, saj je to bistveno za reševanje svetovnih izzivov;

               F.

               ker EU in njene države članice finančno največ prispevajo v sistem Združenih narodov; ker EU-27 financira 39 % rednega proračuna Združenih narodov in več kot 40 % njihovih mirovnih operacij;

               G.

               ker je trdno in stabilno partnerstvo med EU in Združenimi narodi temeljno za njihovo delovanje v okviru vseh treh stebrov – miru in varnosti, človekovih pravic in razvoja – in je tudi ključno za vlogo EU kot svetovnega akterja;

               H.

               ker sta EU in Združeni narodi naravna partnerja pri vzpostavljanju miru in oblikovanju države ter skupaj zagotavljata okvir za tovrstna skupna prizadevanja;

               I.

               ker so človekove pravice in demokracija ustanovne vrednote EU ter načela in cilji evropskega zunanjepolitičnega delovanja, vključno z mednarodno trgovino; ker so spoštovanje, spodbujanje in varovanje splošne veljavnosti in nedeljivosti človekovih pravic temelji evropske enotnosti in celovitosti;

               J.

               ker sta pravičnost in pravna država stebra trajnega miru, saj zagotavljata človekove pravice in temeljne svoboščine; ker Rimski statut Mednarodnega kazenskega sodišča odločilno prispeva k spoštovanju človekovih pravic in mednarodnega prava ter k boju proti nekaznovanju;

               K.

               ker imajo vse države in vsi državljani ter mednarodna skupnost sama koristi od stalne podpore demokratičnim procesom; ker se soočajo z izzivi vzpostavljanja, obnavljanja in ohranjanja demokracij;

         1.   naslavlja naslednja priporočila na Svet:

         EU v Združenih narodih

               (a)

               naj v čim večji mer uskladi in izrazi enotna stališča ter okrepi usklajenost in prepoznavnost EU kot globalnega akterja v Združenih narodih; naj izpolni pričakovanja članic Združenih narodov glede sposobnosti EU, da ukrepa in zagotavlja rezultate pravočasno; naj sprejme širok in prilagodljiv pristop do stališč Skupne zunanje in varnostne politike na ravni ZN, da EU omogoči hitro in obsežno delovanje v povezavi s vprašanji Skupne zunanje in varnostne politike;

               (b)

               naj poveča svoj prispevek k delu ZN, tako da se dogovori o skupni razlagi resolucije generalne skupščine ZN o načinu sodelovanja EU pri delu generalne skupščine ZN in s partnerji deluje v smeri celovitega izvajanja te resolucije; naj Parlamentu posreduje poročilo o njenem izvajanju v praksi;

               (c)

               naj z državami članicami EU in delegacijo EU pri ZN deluje v smeri boljšega sodelovanja, preglednosti in izmenjave informacij v varnostnem svetu Združenih narodov ter boljše obrambe stališč in interesov EU v varnostnem svetu s strani tistih držav članic EU, ki so članice tega organa, ali s strani predstavnika EU na poziv predsednika; naj okrepi vpliv EU na odločitve varnostnega sveta ZN in poveča njeno prepoznavnost v ZN pri bistvenih vprašanjih, ki jih obravnava varnostni svet;

               (d)

               naj zagotovi močno zastopanost EU v vseh institucijah ZN in specializiranih agencijah;

               (e)

               naj razvije dolgoročno strategijo, katere cilj bo članstvo v ZN in naj si prizadeva za močnejšo javno diplomacijo o zadevah Združenih narodov;

         EU in upravljanje na svetovni ravni

               (f)

               naj se zavzame za učinkovito večstranskost kot osrednjo strateško skrb EU, tako da krepi reprezentativnost, preglednost, odgovornost, učinkovitost in uspešnost Združenih narodov, da bi se izboljšalo njihovo delovanje v praksi; naj ponovno poudari potrebo po vzpostavitvi novega institucionalnega ravnotežja med vedno večjo vlogo držav skupine G-20, ZN in njegovimi agencijami ter mednarodnimi finančnimi institucijami; pri tem poziva k okrepitvi svetovnega upravljanja ter k iskanju rešitev za boljše usklajevanje med skupinami G ter sistemom Združenih narodov, pri čemer bi lahko te skupine koristno pokrivale ekonomsko razsežnost, Združeni narodi pa bi ohranili osrednjo vlogo in ostali legitimen organ za svetovno ukrepanje;

               (g)

               naj bolj dejavno sodeluje s strateškimi ter drugimi dvostranskimi in večstranskimi partnerji, zlasti z ZDA, da bi spodbudil iskanje učinkovitih rešitev za težave, s katerimi se srečujejo državljani EU in svet na splošno, vključno z najrevnejšim in najbolj ranljivim prebivalstvom;

               (h)

               naj dejavno podpira celovito in konsenzualno reformo varnostnega sveta ZN, da bi okrepili njegovo legitimnost, regionalno zastopanost, odgovornost in učinkovitost; naj ponovno poudari, da sedež EU v razširjenem varnostnem svetu ZN ostaja osrednji dolgoročni cilj Evropske unije; naj v ta namen visoko predstavnico/podpredsednico pozove k oblikovanju skupnega stališča držav članic, da se v prihodnosti doseže ta cilj, v Svetu EU predhodno usklajujejo stališča glede uvedbe novih članic varnostnega sveta ZN in glede reforme postopka odločanja v tem organu;

               (i)

               naj se vključi v razmislek, ki se je začel v generalni skupščini ZN, o vlogi ZN pri upravljanju na svetovni ravni, da se dosežeta večja preglednost in sodelovanje; naj spodbuja boljše sodelovanje med EU in generalno skupščino ZN;

               (j)

               naj pomaga oživiti in povečati učinkovitost generalne skupščine ZN, med drugim s podporo dela začasne delovne skupine, spodbujanjem bolj poglobljenih in k rezultatom usmerjenih tematskih razprav o aktualnih in pomembnih vprašanjih ter tesnejšim sodelovanjem generalne skupščine ZN z drugimi zainteresiranimi stranmi, vključno s civilno družbo ter drugimi mednarodnimi in regionalnimi organizacijami in forumi; naj poudari, da je treba še bolj racionalizirati dnevne rede generalne skupščine ZN in njenih glavnih odborov; naj poudari, da je oživitev mogoče doseči samo, če generalna skupščina ZN sprejme relevantne in ustrezne ukrepe v zvezi s vprašanji, ki so v skupnem interesu mednarodne skupnosti;

               (k)

               naj znova potrdi svojo zavezanost zagotavljanju uspešnosti in učinkovitosti upravljanja ustreznih finančnih sredstev ZN, in sicer v skladu z načeli proračunske discipline in usklajenosti ter najvišjimi mednarodnimi standardi;

         Mir in varnost

      Ohranjanje in izgradnja miru

               (l)

               naj okrepi operativno partnerstvo in spodbudi strateško skladnost in učinkovitost kolektivnih prizadevanj za vzpostavitev miru, med drugim z delom posebnega odbora za operacije v zvezi z ohranitvijo miru;

               (m)

               naj se zavzame za sodelovanje in oblikuje partnerstva na področju preprečevanja konfliktov, civilnega in vojaškega kriznega upravljanja ter reševanja konfliktov z OZN, OVSE, Afriško unijo (AU), Arabsko ligo ter drugimi mednarodnimi in regionalnimi organizacijami in civilno družbo; naj izboljša zmogljivosti regionalnih organizacij za vzpostavljanje miru, med drugim s predlaganima trojnima partnerstvoma EU–OZN–AU in EU–OZN–ECOWAS;

               (n)

               naj spodbuja sodelovanje različnih akterjev pri izgradnji miru, zlasti sodelovanje sekretariata, varnostnega sveta in generalne skupščine OZN z državami članicami OZN, ki sodelujejo pri mirovnih misijah; naj si prizadeva zagotoviti, da bodo države članice EU prispevale k mirovnim misijam OZN s posebnimi zmogljivostmi, kot sta prevoz in logistika, ter z usposabljanjem; naj razmisli o možnosti začetka vojaške operacije v okviru SVOP, vključno z možno razporeditvijo bojne skupine pred začetkom mirovne misije ZN na zahtevo ZN, pri čemer se posebno pozornost nameni zaščiti vseh članov mirovnih misij in bojnih skupin; naj podpira razvoj zmogljivosti za preprečevanje in obvladovanje konfliktov ter mediacije, ohranjanje in vzpostavljanje miru na nacionalni in podnacionalni ravni; naj spodbuja izmenjavo izkušenj in najboljših praks med partnerji;

               (o)

               naj zagotovi podporo za pregled civilnih zmogljivosti, ki so ga začeli OZN, in sicer pri opredeljevanju praktičnih načinov za usklajevanje povpraševanja in ponudbe na ključnih področjih civilnih zmogljivosti; naj pospeši zaposlovanje, odpravi operativne neskladnosti in prepreči prekrivanje, kadar ukrepe OZN podpira s civilnimi zmogljivostmi SVOP; naj razišče možnosti za skupno razporeditev skupin za ukrepanje v krizi v okviru operacije OZN v primerih, v katerih je potrebna hitra razporeditev zmogljivosti;

               (p)

               naj zagotovi sodelovanje žensk v vseh fazah mirovnih procesov in po sistematičnem vključevanju le-teh v preventivno diplomacijo, zgodnje opozarjanje in varnostni nadzor; naj se v skladu z resolucijo varnostnega sveta ZN 1325 (2000) o ženskah, miru in varnosti, o potrebi vključitve vidika spolov v preprečevanje konfliktov, ohranjanje miru, humanitarno pomoč, obnovo po konfliktih in pobude DDR (25); naj si dejavno prizadeva za zagotavljanje izvajanja resolucije varnostnega sveta ZN št. 1325 s strani vseh držav članic ZN;

               (q)

               naj sodeluje z ZN pri reševanju sedanjih globalnih groženj, kot so podnebne spremembe, širjenje jedrskega orožja, organizirani kriminal in terorizem ter pandemije;

               (r)

               naj prispeva k uspešnemu izidu konference OZN o sporazumu o trgovini z orožjem in pregledne konference OZN o akcijskem programu o osebnem in lahkem orožju iz leta 2012 ter k nadaljnjemu ukrepanju po njh;

      Odgovornost za zaščito

               (s)

               naj pomaga državam pri izpolnjevanju njihovih nalog za zaščito prebivalstva; naj poudari potrebo po časovnem in ustreznem mednarodnem ukrepanju, da se prepreči ter zaustavi genocid, etnično čiščenje, vojni zločini in zločini proti človeštvu;

               (t)

               naj zagotovi nadaljnji politični in institucionalni napredek pri izvajanju koncepta odgovornosti za zaščito v organih ZN, zlasti v varnostnem svetu in generalni skupščini ter svetu ZN za človekove pravice, pri čemer sklepa in se uči na podlagi posegov v Libiji in nesposobnosti hitrega ukrepanja v primeru Sirije; naj omogoči razpravo o tem, kako bi lahko organi OZN, zlasti varnostni svet, uporabili ta koncept, da bi zagotovili boljše sodelovanje med državami članicami OZN v primeru krize; naj podpre pozitivno vlogo regionalnih organizacij pri razvoju in uporabi operativnega pristopa glede odgovornosti za zaščito;

               (u)

               naj skupaj s partnerji zagotovi, da bo ta koncept osredotočena na preprečevanje konfliktov, zaščito in obnovo po konfliktih, v skladu s trojno delitvijo odgovornosti za zaščito na odgovornost za preprečevanje, odgovornost za zaščito in odgovornost za obnovo; naj pomaga državam pri vzpostavljanju zmogljivosti za ta namen, med drugim s krepitvijo mehanizmov za zgodnje opozarjanje in ustreznih zmogljivosti OZN za mediacijo; v sodelovanju z državami članicami OZN naj spodbudi ustanovitev kontaktnih točk za spremljanje nastajajočih konfliktnih situacij in vzpostavi ustrezne zmogljivosti v delegacijah EU;

               (v)

               naj odločno potrdi zavezo EU konceptu odgovornosti za zaščito in začne z oblikovanjem medinstitucionalnega konsenza o odgovornosti za zaščito med Evropskim parlamentom, Evropsko službo za zunanje delovanje in državami članicami EU, ki bi lahko zagotovil doslednejše ukrepe EU v okviru forumov OZN pri tovrstnih vprašanjih;

      Mediacija

               (w)

               naj spodbuja mediacijo kot stroškovno učinkovito orodje za mirno preprečevanje in reševanje sporov ter preprečevanje oživitve konflikta med državami v pokonfliktnih razmerah; naj oblikuje bolj učinkovite smernice za mediacijo na področju pravne države in demokratične odgovornosti;

               (x)

               naj da prednost temu orodju in razvija njegovo izvajanje ter dodatno razvija zmogljivosti za mediacijo v okviru Evropske službe za zunanje delovanje na podlagi koncepta krepitve zmogljivosti EU za mediacijo in dialog;

               (y)

               naj pri mediaciji tesno sodeluje z OZN in drugimi akterji; naj si prizadeva za sinergije pri mediaciji z oddelkom OZN za politične zadeve; naj krepi partnerstvo in sodelovanje mednarodnih, regionalnih in podregionalnih organizacij z OZN, njihovo medsebojno partnerstvo in sodelovanje ter partnerstvo in sodelovanje s civilno družbo, na primer preko skupnega partnerstva EU-OZN pri zmogljivostih za mediacijo; naj izboljša izmenjavo informacij, sodelovanje in usklajevanje, da se zagotovijo skladna in komplementarna prizadevanja akterjev, ki sodelujejo pri posamezni mediaciji;

      Mednarodna sodišča

               (z)

               naj krepi mednarodni sistem kazenskega prava; naj izpostavi vlogo Mednarodnega kazenskega sodišča v boju proti nekaznovanju in dodatno spodbuja to sodišče kot edino stalno sodno telo, ki ima pristojnost soditi posameznim storilcem zaradi vojnih zločinov, zločinov proti človeštvu in genocida, ko državna sodišča tega ne zmorejo ali na to niso pripravljena;

               (aa)

               naj okrepi Mednarodno kazensko sodišče, tako da mu zagotovi politično, diplomatsko, finančno in logistično podporo; naj spodbuja vse države članice OZN, da z ratifikacijo Rimskega statuta pridružijo sodišču; naj pospešuje tesno sodelovanje OZN ter njenih organov in agencij s sodiščem;

         Človekove pravice

               (ab)

               naj okrepi mednarodna prizadevanja, katerih cilj je zagotoviti, da se vse človekove pravice, opredeljene v konvencijah OZN, obravnavajo kot univerzalne, nedeljive ter medsebojno odvisne in povezane; naj pomaga okrepiti nacionalne zmogljivosti za izpolnjevanje mednarodnih obveznosti na področju človekovih pravic; naj v zvezi s tem poudarja potrebo, da se za vse zagotovi pravica do svobode veroizpovedi in prepričanja;

               (ac)

               naj dejavno podpira pobudo pod afriškim vodstvom in priporočilo Komisije o položaju žensk, in sicer s prizadevanji, da generalna skupščina OZN leta 2012 sprejme resolucijo, katere cilj bo prepoved pohabljanja ženskih splovil po vsem svetu; naj pozove visoko predstavnico/podpredsednico in Komisijo, da zagotovitvi uspeha tega procesa namenita absolutno prednost;

               (ad)

               naj še dodatno spodbuja vključevanje človekovih pravic v vse vidike delovanja OZN in s tem ponovno potrdi, da so človekove pravice neločljivo povezane z drugimi cilji OZN glede miru in varnosti ter razvoja;

               (ae)

               naj aktivno sodeluje pri delu sveta OZN za človekove pravice s sopokroviteljstvom resolucij, podajanjem izjav ter sodelovanjem v interaktivnih dialogih in razpravah za zagotovitev njegovega bolj uravnoteženega delovanja;

               (af)

               naj z vzpostavitvijo mehanizma, ki bi posebnim postopkom omogočal samodejno sprožitev obravnave razmer v svetu OZN za človekove pravice, okrepi njihovo zmogljivost zgodnjega opozarjanja; naj okrepi proces spremljanje kar zadeva izvajanje priporočil, sprejetih v okviru posebnih postopkov;

               (ag)

               naj si prizadeva za okrepitev procesa splošnega rednega pregleda z vključitvijo priporočil v dvostranske in večstranske dialoge z državami članicami OZN in opiranjem teh dialogov na mednarodne norme in standarde;

               (ah)

               naj nadaljuje s svojimi prizadevanji v okviru generalne skupščine OZN in njenih odborov v povezavi s pozivom k moratoriju na uporabo smrtne kazni, kateremu podporo namenja vedno večje število držav, pa tudi v povezavi z otrokovimi pravicami, svobodo medijev in versko strpnostjo; naj podpre vsa prizadevanja, da se izkorenini mučenje; naj še posebej spodbuja sprejetje opcijskega protokola h Konvenciji OZN proti mučenju;

         Podpora demokraciji

               (ai)

               naj pomaga zagotoviti lokalno prevzemanje odgovornosti za demokratični proces ter razvoj kulture demokracije in pravne države; naj razširi podporo demokraciji tudi na obdobje po volitvah, da se bo ohranila na dolgi rok in se bodo lahko dosegli oprijemljivi rezultati za državljane; naj zagotovi večje vključevanje parlamentov in političnih strank v programe za podporo demokraciji; naj poudarja pomen neodvisnih nevladnih organizacij, ki lahko svobodno delujejo za razvoj močne državljanske kulture;

               (aj)

               naj se osredotoči na socialno in ekonomsko vključevanje, prehod v demokracijo in politične/volilne procese, vzpostavljanje zmogljivosti, krepitev civilne družbe, sodelovanje mladih v parlamentarni demokraciji, zaščito svobode izražanja, svobodo vesti in veroizpovedi ter zaščito pravic žensk, tudi kar zadeva njihovo sodelovanje v javnem in političnem življenju tako na ravni družbene prakse kot na zakonske ureditve;

               (ak)

               naj v evropsko zunanjepolitično delovanje bolje vključi podporo demokraciji; naj podpira demokratično upravljanje prek svojih različnih finančnih instrumentov, in sicer tako, da kadarkoli je to mogoče uporablja vire delegacij EU; naj si z OZN in drugimi partnerji na svetovni in lokalni ravni prizadeva za krepitev pravne države, spodbujanje neodvisnih medijev ter vzpostavitev in krepitev demokratičnih institucij, ki lahko zagotovijo rezultate;

               (al)

               naj zagotovi, da se v mandatih misij za ohranjanje miru odraža potreba po podpiranju misij za opazovanje volitev in zagotovijo sredstva, potrebna za zagotavljanje varnosti opazovalcev na terenu;

         Razvoj

               (am)

               naj na vseh ravneh vključuje politike EU, povezane z razvojem, da se preprečijo protislovja med politikami, ki so usmerjene v razvoj, na eni strani ter ovirami za razvoj partnerskih držav v dvostranskih in večstranskih sporazumih in forumih na drugi strani; naj v prostotrgovinskih sporazumih in med pogajanji na ravni Svetovne trgovinske organizacije posveti posebno pozornost človekovim pravicam in razvojnim posledicam;

               (an)

               naj še naprej deluje v smeri postavljanja ljudi v središče razvojnih procesov; naj sledi deklaraciji OZN o pravici do razvoja in se pri tem osredotoča na praktične korake v smeri njenega izvajanja;

               (ao)

               naj zagotovi, da se delež celotne evropske pomoči, zagotovljene v proračunu EU, ne bo zmanjšal in da bo pomoč še naprej osredotočena na revščino in lakoto; naj razmisli, da bi 20 % vse pomoči EU namenil osnovnim socialnim storitvam, kot jih opredeljujejo ZN, s posebnim poudarkom na prostem in enakem dostopu do osnovnega zdravstvenega varstva in osnovnega izobraževanja ter ob upoštevanju podpore EU pobudi "izobrazba za vse" in njenih zavez, da bo imela vlogo na področju zdravja v svetu;

               (ap)

               naj prispeva h krepitvi skladnosti politik za razvoj in izboljšanju učinkovitosti razvojne pomoči, saj to ostaja ključno za doseganje razvojnih ciljev tisočletja;

               (aq)

               naj vodi in pospeši prizadevanja v okviru OZN za uresničitev razvojnih ciljev tisočletja z osredotočanjem zlasti na cilje, pri katerih je bil dosedanji napredek najskromnejši;

               (ar)

               naj deluje v smeri opredelitve ambicioznega programa razvojnih ciljev tisočletja za obdobje po letu 2015, pri čemer naj upošteva tako dosedanji napredek kot preostale izzive, obenem pa naj ostane zavezan odpravljanju revščine v sodelovanju z mednarodno skupnostjo;

               (as)

               naj sledi ciljem konference OZN Rio+20 o trajnostnem razvoju in si prizadeva za njihovo celovito izvajanje, med drugim s spodbujanjem trajnostnega razvoja kot vodilnega načela za dolgoročni svetovni razvoj;

               (at)

               naj oblikuje skupino uglednih osebnosti pri OZN;

               (au)

               naj aktivno spremlja uresničevanja sklepov, sprejetih v Busanu;

               (av)

               naj odločilno prispeva k boju proti špekulacijam z živili in reševanju perečih problemov revščine in lakote;

               (aw)

               naj prednost nameni varni preskrbi s hrano, proizvodni zmogljivosti v kmetijstvu, infrastrukturi, izgradnji zmogljivosti, vključujoči gospodarski rasti, spodbudnim razmeram na trgu in novim podjetjem, dostopu do tehnologij ter človekovemu in socialnemu razvoju v najmanj razvitih državah v skladu z akcijskim programom iz Istanbula in sklepi, sprejetimi na 13. zasedanju konference Združenih narodov za trgovino in razvoj (UNCTAD) v Dohi 26. aprila 2012;

               (ax)

               naj ponovno potrdi svojo zavezanosti načelom iz Rima o zanesljivosti preskrbe s hrano; naj obžaluje posledice špekulacije z živili;

               (ay)

               naj spodbuja države v razvoju, naj s pomočjo mednarodnih donatorjev sprejmejo dolgoročne ukrepe, s katerimi bodo zagotovile, da suša ne bo neizogibno privedla tudi do lakote; naj izvaja strategije za zmanjševanje tveganja nesreč in vzpostavitev sistemov zgodnjega opozarjanja;

               (az)

               naj v celoti podpira osrednjo vlogo OZN, zlasti njenega Urada za usklajevanje humanitarnih zadev (UNOCHA);

               (ba)

               naj ponovno potrdi dolgoročno zavezanosti EU podpiranju blaginje ljudi na Afriškem rogu in obravnavanju temeljnih vzrokov za strukturno negotovost preskrbe s hrano in konflikte.

         Podnebne spremembe, svetovno varstvo okolja in trajnost

               (bb)

               naj prevzame vodilno vlogo pri globalnem upravljanju z okoljem in mednarodnem sodelovanju na področju podnebnih sprememb; naj prispeva k izgradnji institucionalne arhitekture, ki bo vključujoča, pregledna in pravična ter bo zagotavljala uravnoteženo zastopstvo razvitih držav in držav v razvoju v ustreznih upravnih organih, naj dodatno razvija dialog s ključnimi akterji, kot so države BRICS (Brazilija, Rusija, Indija, Kitajska, Južna Afrika) in države v razvoju, saj so podnebne spremembe postale bistveni element mednarodnih odnosov; naj dodatno razvija zmogljivosti Evropske službe za zunanje delovanje, da bi oblikovala politiko EU na področju "podnebne diplomacije";

               (bc)

               naj državljane še naprej pooblašča na področju upravljanja okolja z učinkovitim globalnim izvajanjem načela 10 deklaracije iz Ria; naj v zvezi s tem razširi določbe Aarhuške konvencije onkraj Ekonomske komisije OZN za Evropo (UNECE) s svetovno konvencijo ali z možnostjo, da k Aarhuški konvenciji pristopijo pogodbenice izven UNECE; naj spodbuja boljše upravljanje na področju trajnostnega razvoja, med drugim s krepitvijo Okoljskega programa OZN (UNEP), naj dejavno sodeluje s partnerji, da bi se na svetovni ravni boljše uveljavljala zakonodaja na področju okolja;

               (bd)

               naj si prizadeva za uresničitev skupnega stališča Afriške unije in EU za preoblikovanje Okoljskega programa OZN v specializirano agencijo OZN s sedežem v Nairobiju v Keniji; naj v tem novem institucionalnem okviru obravnava vprašanja financiranja, prenosa tehnologije in krepitve zmogljivosti za trajnostni razvoj;

               (be)

               naj podpira biotsko raznovrstnost in varovanje podnebja v državah v razvoju, skladno s cilji Okvirne konvencije OZN o spremembi podnebja (UNFCCC) in Konvencije o biološki raznovrstnosti (CBD); naj morja in oceane postavi med osrednje stebre okvira iz Ria, skupaj z varstvom podnebja in biotske raznovrstnosti;

               (bf)

               naj podpira dejavno sodelovanje Komisije v tekoči razpravi o pomanjkljivostih v zaščiti in odgovorih, katere pobudnik je visoki komisar OZN za begunce s svojim dialogom o izzivih zaščite iz leta 2010, s katerim si prizadeva za izboljšanje obstoječega mednarodnega okvira zaščite za nasilno razseljene osebe in osebe brez državljanstva; naj dejavno sodeluje v razpravi o pravni opredelitvi pojma "podnebni begunec", ki se nanaša na ljudi, ki so zaradi podnebnih sprememb prisiljeni zapustiti svoje domove in si poiskati zatočišče v tujini in ki še ni priznan po mednarodnem pravu ali v pravno zavezujočih mednarodnih sporazumih;

         Razno

               (bg)

               naj spodbuja vzajemno delovanje vlad in parlamentov pri svetovnih vprašanjih in razpravo o vlogi parlamentov na svetovni ravni; naj okrepi demokratično naravo, odgovornost in preglednost upravljanja na svetovni ravni ter omogoči večje sodelovanje javnosti in parlamentov pri dejavnostih OZN;

         2.   naroči svojemu predsedniku, naj to priporočilo posreduje visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko/podpredsednici Komisije, Svetu in v vednost Komisiji.

      (1)  Sprejeta besedila, P7_TA(2011)0255.

      (2)  Sprejeta besedila, P7_TA(2011)0229.

      (3)  Svet Evropske unije, 11298/2011.

      (4)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/256.

      (5)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/209.

      (6)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/253.

      (7)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/224.

      (8)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/223.

      (9)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/219.

      (10)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/210.

      (11)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/163.

      (12)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/59.

      (13)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/159.

      (14)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/151.

      (15)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/66/167.

      (16)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/65/276.

      (17)  Resolucija generalne skupščine ZN A/RES/64/236.

      (18)  Sprejeta besedila, P7_TA(2012)0058.

      (19)  Sprejeta besedila, P7_TA(2011)0507.

      (20)  Sprejeta besedila, P7_TA(2011)0334.

      (21)  Sprejeta besedila, P7_TA(2010)0482.

      (22)  UL C 99 E, 3.4.2012, str. 56.

      (23)  UL C 99 E, 3.4.2012, str. 7.

      (24)  UL C 124 E, 25.5.2006, str. 549.

      (25)  Razorožitev, demobilizacija, ponovna uvrstitev in ponovna vključitev.


title: Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o uvedbi evropskega ogrodja kvalifikacij za vseživljenjsko učenje (Besedilo velja za EGP)

text:
               6.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 111/1

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

   z dne 23. aprila 2008
   o uvedbi evropskega ogrodja kvalifikacij za vseživljenjsko učenje
   (Besedilo velja za EGP)
   (2008/C 111/01)
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 149(4) in 150(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Komisije,
   ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
   ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
   v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe (3),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Razvoj in priznavanje znanja, spretnosti in kompetenc državljanov sta bistvenega pomena za posameznikov razvoj, konkurenčnost, zaposlenost in socialno kohezijo v Skupnosti. Takšna razvoj in priznavanje bi morala olajšati transnacionalno mobilnost delavcev in udeležencev v procesu učenja ter prispevati k izpolnjevanju zahtev ponudbe in povpraševanja na evropskem trgu dela. Dostop do vseživljenjskega učenja in udeležbo v njem za vse, vključno s prikrajšanimi osebami, ter uporabo kvalifikacij bi bilo zato treba spodbujati in izboljšati na nacionalni ravni in na ravni Skupnosti.

               (2)

               Evropski svet je v Lizboni leta 2000 sklenil, da bi morala biti povečana preglednost kvalifikacij eden ključnih elementov, potrebnih za prilagoditev sistemov izobraževanja in usposabljanja v Skupnosti potrebam družbe znanja. Poleg tega je Evropski svet v Barceloni leta 2002 pozval k tesnejšemu sodelovanju na univerzitetnem področju in k izboljšanju preglednosti in metod priznavanja na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja.

               (3)

               Resolucija Sveta z dne 27. junija 2002 o vseživljenjskem učenju (4) poziva Komisijo, naj v tesnem sodelovanju s Svetom in državami članicami razvije ogrodje za priznavanje kvalifikacij za izobraževanje in usposabljanje, in sicer na podlagi dosežkov bolonjskega procesa in s spodbujanjem podobnih ukrepov na področju poklicnega usposabljanja.

               (4)

               Skupni poročili Sveta in Komisije o izvajanju delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“, sprejeti leta 2004 in 2006, sta poudarili potrebo po oblikovanju evropskega ogrodja kvalifikacij.

               (5)

               V okviru kopenhagenskega procesa so Sklepi Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, z dne 15. novembra 2004 o prihodnjih prednostnih nalogah okrepljenega evropskega sodelovanja na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja dali prednost razvoju odprtega in prožnega evropskega ogrodja kvalifikacij, ki bi temeljilo na preglednosti in vzajemnem zaupanju, kar bi morala biti skupna referenčna točka, ki bi zajemala tako izobraževanje kot tudi usposabljanje.

               (6)

               Priznavanje učnih izidov neformalnega in priložnostnega učenja bi bilo treba spodbujati v skladu s Sklepi Sveta o skupnih evropskih načelih za identifikacijo in priznavanje neformalnega in priložnostnega učenja z dne 28. maja 2004.

               (7)

               Zasedanji Evropskega sveta v Bruslju marca 2005 in marca 2006 sta poudarili pomen sprejetja evropskega ogrodja kvalifikacij.

               (8)

               To priporočilo upošteva Odločbo št. 2241/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004 o enotnem okviru Skupnosti za preglednost kvalifikacij in usposobljenosti (Europass) (5) in Priporočilo 2006/962/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o ključnih kompetencah za vseživljenjsko učenje (6).

               (9)

               To priporočilo je skladno z okvirom za evropski visokošolski prostor in z opisniki ciklov, za katere so se dogovorili ministri, pristojni za visoko šolstvo, 45 evropskih držav na srečanju v okviru bolonjskega procesa, ki je potekalo v Bergnu dne 19. in 20. maja 2005.

               (10)

               Sklepi Sveta o zagotavljanju kakovosti v poklicnem izobraževanju in usposabljanju z dne 23. in 24. maja 2004, Priporočilo 2006/143/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. februarja 2006 o nadaljnjem evropskem sodelovanju pri zagotavljanju kakovosti v visokem šolstvu (7) ter standardi in smernice za zagotavljanje kakovosti v evropskem visokošolskem prostoru, za katere so se dogovorili ministri, odgovorni za visoko šolstvo, na srečanju v Bergnu, vsebujejo skupna načela za zagotavljanje kakovosti, ki bi morala biti podlaga za izvajanje evropskega ogrodja kvalifikacij.

               (11)

               To priporočilo ne posega v Direktivo 2005/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (8), ki podeljuje pravice in obveznosti tako pristojnim nacionalnim organom kakor tudi migrantom. Sklicevanje na ravni evropskega ogrodja kvalifikacij ne bi smelo vplivati na dostop do trga dela, za katerega so poklicne kvalifikacije priznane v skladu z Direktivo 2005/36/ES.

               (12)

               Cilj tega priporočila je ustvariti skupni referenčni okvir, ki bi moral služiti kot sredstvo za pretvorbo med različnimi sistemi kvalifikacij in njihovimi ravnmi za splošno in visokošolsko izobraževanje ali za poklicno izobraževanje in usposabljanje. To bo izboljšalo preglednost, primerljivost in prenosljivost kvalifikacij državljanov, podeljenih v skladu s prakso v različnih državah članicah. Načeloma bi morala biti vsaka raven kvalifikacij dosegljiva po različnih izobraževalnih in poklicnih poteh. Evropsko ogrodje kvalifikacij bi moralo poleg tega mednarodnim področnim organizacijam omogočiti povezavo njihovih sistemov kvalifikacij s skupno evropsko referenčno točko in tako prikazati razmerje med mednarodnimi področnimi kvalifikacijami in nacionalnimi sistemi kvalifikacij. To priporočilo tako prispeva k doseganju širših ciljev spodbujanja vseživljenjskega učenja in povečanja zaposljivosti, mobilnosti in socialne vključenosti delavcev in udeležencev v procesu učenja. Pregledna načela zagotavljanja kakovosti in izmenjava informacij bodo z večanjem medsebojnega zaupanja podprli njegovo izvajanje.

               (13)

               To priporočilo bi moralo prispevati k modernizaciji sistemov izobraževanja in usposabljanja, k medsebojni povezavi med izobraževanjem, usposabljanjem in zaposlovanjem ter k izgradnji mostov med formalnim, neformalnim in priložnostnim učenjem in privesti tudi do priznavanja učnih izidov, pridobljenih z izkušnjami.

               (14)

               To priporočilo ne nadomešča ali opredeljuje nacionalnih sistemov kvalifikacij in/ali samih kvalifikacij. Evropsko ogrodje kvalifikacij ne opisuje posameznih kvalifikacij ali posameznikove usposobljenosti, tako da bi bilo treba posamezne kvalifikacije umestiti v evropsko ogrodje kvalifikacij s pomočjo ustreznih nacionalnih sistemov kvalifikacij.

               (15)

               To priporočilo je zaradi svoje neobvezujoče narave v skladu z načelom subsidiarnosti, saj podpira in dopolnjuje dejavnosti držav članic s tem, da olajšuje nadaljnje sodelovanje med njimi s ciljem povečanja preglednosti in promoviranja mobilnosti in vseživljenjskega učenja. Izvajati bi ga bilo treba v skladu z nacionalno zakonodajo in prakso.

               (16)

               Ker cilja tega priporočila, in sicer ustvariti skupno ogrodje kvalifikacij, ki naj služi kot orodje za pretvorbo med različnimi sistemi kvalifikacij in njihovimi ravnmi, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker ta cilj zaradi obsega in učinkov ukrepa lažje doseže Skupnost, Skupnost lahko sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena to priporočilo ne prekoračuje okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenih ciljev –

         PRIPOROČATA DRŽAVAM ČLANICAM, DA:

               1.

               uporabljajo evropsko ogrodje kvalifikacij kot orodje za primerjanje ravni kvalifikacij različnih sistemov kvalifikacij in za spodbujanje tako vseživljenjskega učenja in enakih možnosti v družbi, ki temelji na znanju, kakor tudi nadaljnjega povezovanja evropskega trga dela, ob upoštevanju bogate raznolikosti nacionalnih izobraževalnih sistemov;

               2.

               do leta 2010 povežejo nacionalne sisteme kvalifikacij z evropskim ogrodjem kvalifikacij, zlasti s preglednim umeščanjem svojih ravni kvalifikacij na ravni iz Priloge II in, kjer je to primerno, z razvijanjem nacionalnih ogrodij kvalifikacij v skladu z nacionalno zakonodajo in prakso;

               3.

               po potrebi sprejmejo ukrepe, tako da bo do leta 2012 v vseh novih spričevalih o pridobljenih kvalifikacijah, diplomah in dokumentih „Europass“, ki jih izdajo pristojni organi, jasno navedena – s pomočjo nacionalnih sistemov kvalifikacij – ustrezna raven evropskega ogrodja kvalifikacij;

               4.

               uporabijo pristop, ki se pri opredeljevanju in opisovanju kvalifikacij opira na učne izide, ter spodbujajo priznavanje neformalnega in priložnostnega učenja v skladu s skupnimi evropskimi načeli, dogovorjenimi v okviru Sklepov Sveta z dne 28. maja 2004, in pri tem posebno pozornost namenjajo državljanom, ki se bodo najverjetneje srečali z brezposelnostjo ali negotovo zaposlitvijo in ki bi jim takšen pristop lahko omogočil večjo udeležbo v vseživljenjskem učenju in večji dostop na trg dela;

               5.

               pri umeščanju kvalifikacij s področja visokega šolstva ter poklicnega izobraževanja in usposabljanja iz nacionalnih sistemov kvalifikacij v evropsko ogrodje kvalifikacij spodbujajo in uporabljajo načela zagotavljanja kakovosti izobraževanja in usposabljanja, navedena v Prilogi III;

               6.

               imenujejo nacionalne točke za usklajevanje, povezane s posebnimi strukturami in zahtevami držav članic za vsak posamezen primer, ki naj podpirajo in – v povezavi z drugimi ustreznimi nacionalnimi organi – usmerjajo razmerje med nacionalnim sistemom kvalifikacij in evropskim ogrodjem kvalifikacij, da bi se povečala kakovost in preglednost navedenega razmerja.
               Naloge teh nacionalnih točk za usklajevanje bi morale vsebovati:

                           (a)

                           primerjavo ravni kvalifikacij v okviru nacionalnih sistemov kvalifikacij z ravnmi evropskega ogrodja kvalifikacij iz Priloge II;

                           (b)

                           zagotavljanje, da se za umeščanje nacionalnih ravni kvalifikacij v evropsko ogrodje kvalifikacij uporablja pregledna metodologija, da se na eni strani omogoči lažje primerjave med njimi, ter na drugi strani zagotovi, da se sprejete odločitve tudi objavijo;

                           (c)

                           zagotavljanje dostopa do informacij in zagotavljanje usmerjanja zainteresiranih strani glede tega, kako se nacionalne kvalifikacije umeščajo v evropsko ogrodje kvalifikacij prek nacionalnih sistemov kvalifikacij;

                           (d)

                           spodbujanje sodelovanja vseh zadevnih zainteresiranih strani, vključno z – v skladu z nacionalno zakonodajo in prakso – visokošolskimi zavodi ter zavodi za poklicno izobraževanje in usposabljanje, socialnimi partnerji, področji dejavnosti ter strokovnjaki s področja primerjave in uporabe kvalifikacij na evropski ravni.

         PODPIRATA NAMEN KOMISIJE, DA:

               1.

               podpre države članice pri izvajanju zgoraj navedenih nalog in mednarodne področne organizacije pri uporabi referenčnih ravni in načel evropskega ogrodja kvalifikacij, kakor so določene v tem priporočilu, zlasti z lajšanjem sodelovanja, izmenjavo dobrih praks in preskušanja, med drugim s pomočjo prostovoljnega medsebojnega pregleda in pilotnih projektov v okviru programov Skupnosti, izvajanjem informacijskih in posvetovalnih kampanj z odbori za socialni dialog in s pripravo gradiva za podporo in usmerjanje;

               2.

               do 23. aprila 2009 ustanovi svetovalno skupino evropskega ogrodja kvalifikacij (sestavljeno iz predstavnikov držav članic in vključujočo evropske socialne partnerje in po potrebi druge zainteresirane strani), odgovorno za zagotavljanje splošne usklajenosti in spodbujanje preglednosti procesa primerjave sistemov kvalifikacij z evropskim ogrodjem kvalifikacij;

               3.

               v sodelovanju z državami članicami in po posvetovanju z zadevnimi zainteresiranimi stranmi oceni in ovrednoti ukrepe, sprejete na podlagi tega priporočila, vključno z nalogami in mandatom svetovalne skupine, in do. 23. aprila 2013 poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o pridobljenih izkušnjah in posledicah za prihodnost, po potrebi pa tudi o morebitnem pregledu in reviziji tega priporočila;

               4.

               spodbuja tesne vezi med evropskim ogrodjem kvalifikacij in obstoječimi ali bodočimi evropskimi sistemi prenašanja in zbiranja kreditnih točk na področju visokošolskega izobraževanja ter poklicnega izobraževanja in usposabljanja, da se izboljša mobilnost državljanov in poenostavi priznavanje učnih izidov.

      V Strasbourgu, 23. aprila 2008

            Za Evropski parlament

            Predsednik

         H.-G. PÖTTERING

            Za Svet

            Predsednik

         J. LANARČIČ

      (1)  UL C 175, 27.7.2007, str. 74.

      (2)  UL C 146, 30.6.2007, str. 77.

      (3)  Mnenje Evropskega parlamenta z dne 24. oktobra 2007 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in Sklep Sveta z dne 14. februarja 2008.

      (4)  UL C 163, 9.7.2002, str. 1.

      (5)  UL L 390, 31.12.2004, str. 6.

      (6)  UL L 394, 30.12.2006, str. 10.

      (7)  UL L 64, 4.3.2006, str. 60.

      (8)  UL L 255, 30.9.2005, str. 22. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2006/100/ES (UL L 363, 20.12.2006, str. 141).

      PRILOGA I
      Opredelitve pojmov
      V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                  (a)

                  „kvalifikacija“ pomeni uradni rezultat procesa ocenjevanja in priznanja, ki se pridobi, kadar pristojni organ odloči, da je posameznik dosegel učne izide, ki ustrezajo opredeljenim standardom;

                  (b)

                  „nacionalni sistem kvalifikacij“ pomeni vse vidike delovanja države članice, povezane s priznavanjem učenja, in druge mehanizme, ki povezujejo izobraževanje in usposabljanje s trgom dela in civilno družbo. To zajema vzpostavljanje in razvoj institucionalnih ureditev in procesov, povezanih z zagotavljanjem kakovosti, vrednotenjem in podeljevanjem kvalifikacij. Nacionalni sistem kvalifikacij je lahko sestavljen iz več podsistemov in lahko vključuje nacionalno ogrodje kvalifikacij;

                  (c)

                  „nacionalno ogrodje kvalifikacij“ pomeni orodje za razvrstitev kvalifikacij glede na niz meril za dosežene posamezne ravni učenja, katerega cilj je povezati in uskladiti nacionalne podsisteme kvalifikacij in izboljšati preglednost, dostopnost, napredek in kakovost kvalifikacij glede na trg dela in civilno družbo;

                  (d)

                  „področje dejavnosti“ pomeni sestav poklicnih dejavnosti na podlagi njihove glavne gospodarske funkcije, izdelkov, storitev ali tehnologije;

                  (e)

                  „mednarodna področna organizacija“ pomeni združenje nacionalnih organizacij, vključno z na primer združenji delodajalcev in strokovnimi združenji, ki zastopajo interese nacionalnih področij dejavnosti;

                  (f)

                  „učni izidi“ pomenijo ugotovitve o tem, kaj udeleženec ob zaključku učnega procesa zna, razume in je sposoben opraviti. Opredeljeni so v smislu znanja, spretnosti in kompetenc;

                  (g)

                  „znanje“ pomeni rezultat osvajanja informacij preko učenja. Znanje je skupek dejstev, načel, teorij in praks, ki so povezane s področjem dela ali študija. V okviru evropskega ogrodja kvalifikacij je znanje opisano kot teoretično in/ali podatkovno;

                  (h)

                  „spretnosti“ pomenijo sposobnost uporabe znanja in strokovnega znanja za izvedbo nalog in reševanje problemov. V okviru evropskega ogrodja kvalifikacij so spretnosti opisane kot kognitivne (vključujejo uporabo logičnega, intuitivnega in ustvarjalnega mišljenja) ali praktične (vključujejo ročne spretnosti in uporabo metod, materialov, orodij in instrumentov);

                  (i)

                  „kompetenca“ pomeni dokazano zmožnost uporabljati znanja, spretnosti in osebne, socialne in/ali metodološke zmožnosti v delovnem ali študijskem okolju ter v strokovnem in osebnem razvoju. V okviru evropskega ogrodja kvalifikacij je kompetenca opredeljena glede na odgovornost in samostojnost.

      PRILOGA II
      Opisniki, ki opredeljujejo ravni evropskega ogrodja kvalifikacij (EOK)

                  Vsaka od teh 8 ravni je opredeljena z nizom opisnikov, ki navajajo učne izide glede na kvalifikacije na navedeni ravni v katerem koli sistemu kvalifikacij.

                  Znanje

                  Spretnosti

                  Kompetenca

                  V okviru EOK je znanje opisano kot teoretično in/ali podatkovno.

                  V okviru EOK so spretnosti opisane kot spoznavne (uporaba logičnega, intuitivnega in ustvarjalnega mišljenja) in praktične (ki zajemajo ročne spretnosti in uporabo metod, gradiv, orodij in instrumentov).

                  V okviru EOK je „kompetenca“ opredeljena glede na odgovornost in samostojnost.

                  Raven 1
                  Učni izidi na ravni 1 so

                  osnovno splošno znanje

                  osnovne spretnosti, potrebne za izvedbo preprostih nalog

                  delo ali študij pod neposrednim nadzorom v strukturiranem okviru

                  Raven 2
                  Učni izidi na ravni 2 so

                  osnovno podatkovno znanje s področja dela ali študija

                  osnovne spoznavne in praktične spretnosti, potrebne za uporabo ustreznih podatkov za izvedbo nalog in reševanje rutinskih problemov z uporabo preprostih pravil in orodij

                  delo ali študij pod nadzorom in delno samostojno

                  Raven 3
                  Učni izidi na ravni 3 so

                  poznavanje dejstev, načel, postopkov in splošnih pojmov s področja dela ali študija

                  vrsta spoznavnih in praktičnih spretnosti, potrebnih za dokončanje nalog in reševanje problemov z izbiro in uporabo osnovnih metod, orodij, gradiv in podatkov

                  prevzem odgovornosti za dokončanje nalog pri delu ali študiju
                  med reševanjem problemov prilagajanje lastnega vedenja okoliščinam

                  Raven 4
                  Učni izidi na ravni 4 so

                  podatkovno in teoretično znanje v širšem okviru na področju dela ali študija

                  vrsta spoznavnih in praktičnih spretnosti, potrebnih za pripravo rešitev specifičnega problema na področju dela ali študija

                  samostojno delovanje v okviru smernic na področjih dela ali študija, ki so navadno predvidljive, vendar se lahko spremenijo
                  nadzor rutinskega dela drugih, prevzem delne odgovornosti za vrednotenje in izboljšanje delovnih ali študijskih dejavnosti

                  Raven 5 (1)

                  Učni izidi na ravni 5 so

                  celostno, specializirano, podatkovno in teoretično znanje na področju dela ali študija in zavedanje o mejah tega znanja

                  celoten niz spoznavnih in praktičnih spretnosti, potrebnih za pripravo ustvarjalnih rešitev abstraktnih problemov

                  vodenje in nadzor v okviru delovnih in študijskih dejavnosti v primeru nepredvidljivih sprememb
                  pregled in razvijanje svojega delovanja in delovanja drugih

                  Raven 6 (2)

                  Učni izidi na ravni 6 so

                  poglobljeno znanje s področja dela ali študija, skupaj s kritičnim razumevanjem teorij in načel

                  zahtevnejše spretnosti, ki dokazujejo obvladanje in inovativnost, potrebne za reševanje kompleksnih in nepredvidljivih problemov na specializiranem področju dela ali študija

                  vodenje kompleksnih tehničnih ali strokovnih dejavnosti ali projektov, prevzem odgovornosti za sprejemanje odločitev v nepredvidljivem delovnem ali študijskem okviru
                  prevzem odgovornosti za vodenje strokovnega razvoja posameznikov ali skupin

                  Raven 7 (3)

                  Učni izidi na ravni 7 so

                  visoko specializirano znanje, ki delno vključuje najnovejša spoznanja s področja dela ali študija, kot podlaga za izvirna dognanja in/ali raziskave
                  kritično zavedanje o vprašanjih znanja s področja in na stičiščih med posameznimi področji

                  specializirane spretnosti za reševanje problemov, potrebne pri raziskavah in/ali inovacijah za razvoj novega znanja in postopkov ter za povezovanje znanja z različnih področij

                  vodenje in preoblikovanje okvirov dela ali študija, ki so kompleksni, nepredvidljivi in je do njih treba pristopati z novimi strategijami
                  prevzem odgovornosti za prispevanje k strokovnemu znanju in praksi in/ali za pregled strateškega delovanja delovnih skupin

                  Raven 8 (4)

                  Učni izidi na ravni 8 so

                  najbolj izpopolnjeno znanje na delovnem ali študijskem področju in na stičiščih med posameznimi področji

                  najbolj izpopolnjene in specializirane spretnosti in tehnike, vključno s sintezo in vrednotenjem, potrebne za reševanje kritičnih problemov v raziskavah in/ali inovacijah ter za razširitev in ponovno opredelitev obstoječega znanja ali strokovne prakse

                  izkazovanje znatne avtoritete, inovativnosti, samostojnosti, znanstvene in strokovne celovitosti in trajne zavezanosti razvijanju novih zamisli ali procesov v ospredju delovnega ali študijskega okvira, vključno z raziskovanjem

                  Ogrodje kvalifikacij evropskega visokošolskega prostora zagotavlja opisnike ciklov.
                  Opisnik vsakega cikla ponuja splošno izjavo o tipičnih pričakovanjih glede dosežkov in zmožnosti, povezanih s kvalifikacijami, ki predstavljajo konec posameznega cikla.

         (1)  Opisnik kratkega cikla visokošolskega izobraževanja (v okviru prvega cikla ali povezan s prvim ciklom), ki ga je oblikovala skupna pobuda za kakovost kot del bolonjskega procesa, ustreza učnim izidom ravni 5 EOK.

         (2)  Opisnik prvega cikla v ogrodju kvalifikacij evropskega visokošolskega prostora, o katerem so se dogovorili ministri, odgovorni za visoko šolstvo, na srečanju v okviru bolonjskega procesa, ki je potekalo v Bergnu maja 2005, ustreza učnim izidom ravni 6 EOK.

         (3)  Opisnik drugega cikla v ogrodju kvalifikacij evropskega visokošolskega prostora, o katerem so se dogovorili ministri, odgovorni za visoko šolstvo, na srečanju v okviru bolonjskega procesa, ki je potekalo v Bergnu maja 2005, ustreza učnim izidom ravni 7 EOK.

         (4)  Opisnik tretjega cikla v ogrodju kvalifikacij evropskega visokošolskega prostora, o katerem so se dogovorili ministri, odgovorni za visoko šolstvo, na srečanju v okviru bolonjskega procesa, ki je potekalo v Bergnu maja 2005, ustreza učnim izidom ravni 8 EOK.

      PRILOGA III
      Skupna načela za zagotavljanje kakovosti visokošolskega izobraževanja ter poklicnega izobraževanja in usposabljanja v okviru evropskega ogrodja kvalifikacij
      Pri izvajanju evropskega ogrodja kvalifikacij bi bilo treba zagotavljanje kakovosti, ki je potrebno za zagotovitev odgovornosti in izboljšanja visokošolskega izobraževanja ter poklicnega izobraževanja in usposabljanja, izvajati v skladu z naslednjimi načeli:

                  —

                  Politike in postopki zagotavljanja kakovosti bi morali biti podlaga vsem ravnem evropskega ogrodja kvalifikacij.

                  —

                  Zagotavljanje kakovosti bi moralo biti sestavni del notranjega upravljanja zavodov za izobraževanje in usposabljanje.

                  —

                  Zagotavljanje kakovosti bi moralo zajemati redno vrednotenje zavodov, njihovih programov ali njihovih sistemov za zagotavljanje kakovosti, ki bi ga izvajali zunanji nadzorni organi ali agencije.

                  —

                  Zunanji nadzorni organi ali agencije, ki izvajajo zagotavljanje kakovosti, bi morali biti redno pregledovani.

                  —

                  Zagotavljanje kakovosti bi moralo zajemati podatke o okviru, vložku, procesu in rezultatih, pri čemer bi moral biti poudarek na rezultatih in učnih izidih.

                  —

                  Sistemi zagotavljanja kakovosti bi morali vključevati naslednje elemente:

                              —

                              jasne in merljive cilje in standarde,

                              —

                              smernice za izvajanje, vključno s sodelovanjem zainteresiranih strani,

                              —

                              ustrezne vire,

                              —

                              enotne metode vrednotenja, ki povezujejo samoocenjevanje in zunanji pregled,

                              —

                              mehanizme povratnih informacij in postopke za izboljšanje,

                              —

                              široko dostopne rezultate vrednotenja.

                  —

                  Pobude za zagotavljanje kakovosti na mednarodni, nacionalni in regionalni ravni bi se morale usklajevati, da se zagotovijo pregled, skladnost, sinergija in analiza celotnega sistema.

                  —

                  Zagotavljanje kakovosti bi moralo biti proces sodelovanja prek ravni in sistemov izobraževanja in usposabljanja ter vključevati zainteresirane strani tako v državah članicah kot v Skupnosti.

                  —

                  Usmeritve za zagotavljanje kakovosti na ravni Skupnosti lahko predstavljajo referenčne točke za vrednotenja in vzajemno učenje.


title: 2012/417/EU: Priporočilo Komisije z dne 17. julija 2012 o dostopu do znanstvenih informacij in njihovem arhiviranju

text:
               21.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 194/39

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 17. julija 2012
   o dostopu do znanstvenih informacij in njihovem arhiviranju
   (2012/417/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V Sporočilu Komisije „Evropa 2020“ (1) je kot prednostna naloga predstavljen razvoj gospodarstva, ki temelji na znanju in inovacijah.

               (2)

               Cilji, določeni v strategiji Evropa 2020, so podrobneje predstavljeni zlasti v okviru vodilnih pobud „Evropska digitalna agenda“ (2) in „Unija inovacij“ (3). Eden izmed ukrepov, ki jih je treba sprejeti v okviru „digitalne agende“, bi moralo biti splošno razširjanje javno financiranih raziskovalnih dejavnosti prek odprtega dostopa do objav znanstvenih podatkov in dokumentov. Pobuda „Unija inovacij“ poziva k vzpostavitvi okvira za Evropski raziskovalni prostor (ERP), ki bo pripomogel k premagovanju ovir za mobilnost in čezmejno sodelovanje. Navaja namreč, da je treba spodbujati prost dostop do objav in podatkov iz javno financiranih raziskav, dostop do objav pa določiti za splošno načelo projektov, ki jih financirajo raziskovalni okvirni programi EU.

               (3)

               Komisija je 14. februarja 2007 sprejela Sporočilo o znanstvenih informacijah v digitalni dobi: dostop, razširjanje in arhiviranje (4), ki mu je priložen delovni dokument. Tako je zagotovila pregled nad stanjem v Evropi glede znanstvenih objav in arhiviranja rezultatov raziskav, saj omenjeno sporočilo obravnava ustrezne organizacijske, pravne, tehnične in finančne zadeve.

               (4)

               Sporočilu so novembra 2007 sledili sklepi Sveta o znanstvenih informacijah v digitalni dobi: dostop, razširjanje in arhiviranje. Ti sklepi vsebujejo poziv Komisiji, naj poskusno začne izvajati načelo odprtega dostopa do znanstvenih objav, ki so rezultat projektov, financiranih iz okvirnih raziskovalnih programov EU, vključujejo pa tudi vrsto ukrepov, ki jih naj izvedejo države članice. Na nekaterih področjih, obravnavanih v sklepih, je bil sicer dosežen napredek, vendar vsi cilji niso bili doseženi, poleg tega je bil napredek neenakomeren med državami članicami. Da bi kar najbolje izkoristili evropski raziskovalni potencial, so potrebni ukrepi na ravni EU.

               (5)

               Namen politik odprtega dostopa je bralcem zagotoviti brezplačen dostop do strokovno pregledanih znanstvenih objav in podatkov raziskav, in sicer v čim bolj zgodnji fazi postopka njihovega razširjanja, ter omogočiti uporabo in ponovno uporabo rezultatov znanstvenih raziskav. Take politike je treba izvajati ob upoštevanju izziva pravic intelektualne lastnine.

               (6)

               Politike prostega dostopa do rezultatov znanstvenih raziskav bi se morale uporabljati za vse raziskovalne dejavnosti, ki prejemajo javna sredstva. Take politike naj bi izboljšale pogoje za izvajanje raziskav prek zmanjšanja podvajanj prizadevanj in skrajšanja časa, ki se porabi za iskanje informacij in dostopanje do njih. To bo pospešilo znanstveni napredek in olajšalo sodelovanje v EU ter izven njenih meja. Te politike bodo tudi ustregle pozivom znanstvene skupnosti k širšemu dostopu do znanstvenih informacij.

               (7)

               Omogočanje družbenim akterjem, da sodelujejo v raziskovalnem ciklu, izboljšuje kakovost, ustreznost, sprejemljivosti in trajnost rezultatov inovacij s povezovanjem pričakovanj, potreb, interesov in vrednot družbe. Odprt dostop je ključni dejavnik politik držav članic pri zagotavljanju odgovornih raziskav in inovacij, saj omogoča dostop do rezultatov raziskav za vse, poleg tega pa tudi spodbuja angažiranje družbe.

               (8)

               Prednosti širšega dostopa do rezultatov znanstvenih raziskav bodo uživala tudi podjetja. Zlasti mala in srednje velika podjetja bodo izboljšala svoje zmogljivosti za inovacije. Politike za dostop do znanstvenih informacij bi zato morale tudi omogočiti dostop do znanstvenih informacij za zasebne družbe.

               (9)

               Internet je temeljito spremenil svet znanosti in raziskav. Raziskovalne skupnosti so na primer poskusno izvajale nove načine za registracijo, certifikacijo, razširjanje in arhiviranje znanstvenih objav. Raziskave in financiranje politik se morajo prilagoditi temu novemu okolju. Državam članicam bi bilo treba predlagati, naj prilagodijo oziroma razvijejo svoje politike v zvezi z odprtim dostopom do znanstvenih objav.

               (10)

               Odprt dostop do podatkov znanstvenih raziskav pomeni boljšo kakovost podatkov, manjšo potrebo po podvajanju raziskav, hitrejši znanstveni napredek in pomoč pri boju proti znanstvenim goljufijam. Skupina strokovnjakov na visoki ravni za znanstvene podatke je v svojem končnem poročilu „Jahanje vala: koristi, ki jih lahko Evropa pridobi od porasta znanstvenih podatkov“ (5), objavljenim oktobra 2010, poudarila ključni pomen deljenja in arhiviranja zanesljivih podatkov, dognanih v znanstvenem procesu. Dejavnosti s področja politike za dostop do podatkov so zato nujne in jih je treba priporočiti vsem državam članicam.

               (11)

               Arhiviranje rezultatov znanstvenih raziskav je v javnem interesu. Tradicionalno je spadalo med odgovornosti knjižnic, predvsem nacionalnih knjižnic za deponiranje. Obseg rezultatov, ki jih dajejo raziskave, je vse večji. Za dolgotrajno arhiviranje rezultatov raziskav v digitalni obliki bi bilo treba usposobiti mehanizme, infrastrukture in rešitve za programsko opremo. Trajnostno financiranje arhiviranja je bistvenega pomena, saj so stroški shranjevanja podatkov za digitalne vsebine še vedno razmeroma visoki. Zaradi velikega pomena arhiviranja za prihodnjo uporabo rezultatov raziskav bi bilo državam članicam treba priporočiti ustanovitev oziroma krepitev politik na tem področju.

               (12)

               Politike, ki jih razvijejo države članice, bi se morale opredeliti na nacionalni ali podnacionalni ravni, odvisno od ustavnopravnega položaja in razdelitve pristojnosti za opredelitev politik na področju raziskav.

               (13)

               Trdne e-infrastrukture, ki bodo podpirale znanstvene informacijske sisteme, bodo izboljšale dostop do znanstvenih informacij ter njihovo dolgoročno arhiviranje. To lahko spodbudi skupne raziskovalne projekte. V skladu s Sporočilom Komisije „Infrastrukture IKT za e-znanost“ (6) se e-infrastrukture razumejo kot „okolje, v katerem se lahko raziskovalni viri (strojna in programska oprema ter vsebina) nemudoma izmenjajo ali so dostopni, kadar je to potrebno za spodbujanje boljših in učinkovitejših raziskav.“ Zato bi bilo treba priporočiti nadaljnji razvoj tovrstnih infrastruktur in njihovo medsebojno povezanost na evropski ravni.

               (14)

               Prizadevanje za prehod na odprt dostop ima svetovne razsežnosti, kar je razvidno tudi iz „Revidirane strategije o prispevku UNESCO k spodbujanju prostega dostopa do znanstvenih informacij in raziskav“ (7) ter „OECE Deklaracije o dostopu do raziskovalnih podatkov iz javnega financiranja“ (8). Države članice bi morale biti del teh svetovnih prizadevanj in vzor s spodbujanjem odprtega, skupnega raziskovalnega okolja, ki bo temeljilo na vzajemnosti.

               (15)

               Glede na to, da založniški sektor trenutno doživlja številne spremembe, se morajo zainteresirane strani združiti in s skupnimi močmi spremljati uvedbe teh sprememb ter poiskati trajnostne rešitve za postopek objavljanja znanstvenih prispevkov.

               (16)

               12. decembra 2011 je Komisija sprejela paket, ki vsebuje sporočilo o odprtih podatkih, predlog direktive o spremembi Direktive 2003/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. novembra 2003 o ponovni uporabi informacij javnega sektorja (9) in nova pravila Komisije v zvezi z dokumenti, ki jih hrani. Ta paket je strategijo Komisije v zvezi z odprtimi podatki predstavil v enotnem in skladnem okviru, ki zajema ukrepe, med katere sodi tudi to priporočilo.

               (17)

               Temu priporočilu je priloženo sporočilo, v katerem Komisija opredeljuje svojo politiko in vizijo v zvezi s prostim dostopom do rezultatov raziskav. Opisuje ukrepe, ki jih bo Komisija sprejela kot organ, ki zagotavlja finančna sredstva za znanstvene raziskave iz proračuna Unije.

               (18)

               Komisija skupaj s tem priporočilom in njemu priloženim sporočilom sprejema tudi sporočilo o „okrepitvi partnerstva Evropskega raziskovalnega prostora za odličnost in rast“, v katerem določa ključne prednostne naloge za dokončno vzpostavitev Evropskega raziskovalnega prostora, med katere spadajo na primer optimalna izmenjava, dostop do znanstvenega znanja in njegov prenos –

         DRŽAVAM ČLANICAM PRIPOROČA, NAJ:

      Odprt dostop do znanstvenih objav

               1.

               Opredelijo jasne politike za razširjanje in odprt dostop do znanstvenih objav, ki so rezultat javno financiranih raziskav. Te politike morajo zagotoviti:

                           —

                           konkretne cilje in kazalnike za merjenje napredka,

                           —

                           načrte za izvajanje, vključno s porazdelitvijo odgovornosti,

                           —

                           s tem povezano finančno načrtovanje.

                     Kot rezultat teh politik zagotovijo, da:

                           —

                           bo dostop do objav, ki so rezultat javno financiranih raziskav, odprt čim prej, po možnosti takoj, v vsakem primeru pa najpozneje šest mesecev po datumu objave, za družbene znanosti in humanistične vede pa dvanajst mesecev,

                           —

                           bodo sistemi izdajanja licenc prispevali k odprtemu dostopu do znanstvenih objav, ki so rezultat javno financiranih raziskav, na uravnotežen način ter v skladu z in brez poseganja v veljavno zakonodajo o avtorskih pravicah, in spodbujali raziskovalce, naj ohranijo svoje avtorske pravice, medtem ko bodo podeljevali licence založnikom,

                           —

                           sistem akademskih poklicnih poti podpira in nagrajuje raziskovalce, ki sodelujejo v kulturi izmenjave rezultatov svojih raziskav, zlasti z zagotavljanjem odprtega dostopa do svojih objav in z razvojem, spodbujanjem in uporabo novih alternativnih modelov za oceno poklicnih poti, merjenje in kazalnike,

                           —

                           se preglednost izboljša, zlasti s pomočjo obveščanja javnosti o sporazumih med javnimi ustanovami ali skupinami javnih ustanov in založniki za dobavo znanstvenih informacij. To bi naj vključevalo sporazume, ki zajemajo tako imenovane „dobre kupčije“, tj. popuste za sklenitev hkratne naročnine na objave v tiskani in elektronski obliki,

                           —

                           mala in srednje velika podjetja ter povezani raziskovalci imajo najširši in najcenejši možni dostop do znanstvenih objav rezultatov raziskav, ki so financirane iz javnih sredstev.

               2.

               Zagotovijo, da institucije, ki financirajo raziskave in so odgovorne za upravljanje javnega financiranja raziskav, ter akademske ustanove, ki prejemajo javno financiranje, izvajajo politike prek:

                           —

                           opredelitve institucionalnih politik za razširjanje znanstvenih objav in odprt dostop do njih; določanja načrtov za izvajanje na ravni teh ustanov financiranja,

                           —

                           dajanja na voljo potrebnih sredstev za razširjanje informacij (vključno z odprtim dostopom), kar bo omogočilo različne kanale razširjanja, vključno z digitalnimi e-infrastrukturami, kadar je to primerno, ter nove in preizkusne metode komunikacije med znanstveniki,

                           —

                           prilagajanja zaposlovanja in sistema za ocenjevanje poklicnih poti za raziskovalce ter sistema ocenjevanja za podelitev raziskovalnih štipendij raziskovalcem, tako da so tisti, ki sodelujejo v kulturi izmenjavanja rezultatov svojih raziskav, nagrajeni. Izboljšani sistemi bi morali upoštevati rezultate raziskav, ki so na voljo prek odprtega dostopa, in razviti, spodbuditi in uporabiti nove, nadomestne modele za oceno poklicnih poti, merjenje in kazalnike,

                           —

                           zagotavljanja smernic raziskovalcem v zvezi s tem, kako doseči skladnost s politikami odprtega dostopa, zlasti kar zadeva upravljanje njihovih pravic intelektualne lastnine, da se zagotovi odprt dostop do njihovih objav,

                           —

                           skupnih pogajanj z založniki, da se dosežejo najboljši možni pogoji za dostop do objav, vključno z uporabo in ponovno uporabo,

                           —

                           zagotavljanja, da so rezultati raziskav, ki so financirane iz javnih sredstev, lahko prepoznavni z ustreznimi tehničnimi sredstvi, vključno z metapodatki, priloženimi elektronskim različicam rezultatov raziskav.

      Odprt dostop do podatkov raziskav

               3.

               Opredelijo jasne politike za razširjanje podatkov, ki so rezultat javno financiranih raziskav, in za odprt dostop do njih. Te politike morajo zagotoviti:

                           —

                           konkretne cilje in kazalnike za merjenje napredka,

                           —

                           načrte za izvajanje, vključno s porazdelitvijo odgovornosti (vključno z ustreznim izdajanjem licenc),

                           —

                           s tem povezano finančno načrtovanje.

                     Kot rezultat teh politik zagotovijo, da:

                           —

                           podatki, ki so rezultat javno financiranih raziskav, postanejo javno dostopni ter primerni za uporabo in ponovno uporabo prek digitalnih e-infrastruktur. Treba je ustrezno upoštevati razne pomisleke, zlasti tiste v zvezi z zasebnostjo, poslovnimi skrivnostmi, nacionalno varnostjo, zakonitimi poslovnimi interesi in pravicami intelektualne lastnine. Kakršni koli podatki, znanje in/ali informacije, ne glede na njihovo obliko ali naravo, ki jih imajo zasebne stranke v skupnem javno-zasebnem partnerstvu pred začetkom raziskovalne dejavnosti in so bili opredeljeni kot taki, ne spadajo v to obveznost,

                           —

                           so podatkovni nizi zlahka prepoznavni ter se jih lahko poveže z drugimi podatkovnimi nizi in objavami prek ustreznih mehanizmov, poleg tega pa se zagotovijo dodatne informacije, ki omogočajo njihovo pravilno vrednotenje in uporabo,

                           —

                           institucije, odgovorne za upravljanje javnega financiranja raziskav in akademskih institucij, ki so javno financirane, pomagajo pri izvajanju nacionalne politike tako, da vzpostavijo mehanizme, ki omogočajo in nagrajujejo izmenjavo raziskovalnih podatkov,

                           —

                           se spodbujajo in/ali izvajajo izobraževalni programi na visoki ravni za nove poklicne profile na področju tehnologij upravljanja s podatki.

      Arhiviranje in ponovna uporaba znanstvenih informacij

               4.

               Okrepijo arhiviranje znanstvenih informacij prek:

                           —

                           opredeljevanja in izvajanja politik, vključno z dodelitvijo pristojnosti za arhiviranje znanstvenih informacij, skupaj s povezanim finančnim načrtovanjem, da se zagotovi shranjevanje in dolgotrajno arhiviranje rezultatov raziskav (primarnih raziskovalnih podatkov in vseh drugih rezultatov, vključno z objavami),

                           —

                           zagotavljanja, da je vzpostavljen učinkovit sistem shranjevanja elektronskih znanstvenih podatkov, ki zajema objave, ustvarjene v digitalni obliki, in, kadar je ustrezno, z njimi povezane nize podatkov,

                           —

                           arhiviranja strojne in programske opreme, potrebne za razbiranje informacij v prihodnosti, ali prek rednega prenosa informacij na nova programska in računalniška okolja,

                           —

                           spodbujanja pogojev, v katerih lahko zainteresirane strani nudijo storitve z dodano vrednostjo, ki temeljijo na ponovni uporabi znanstvenih informacij.

      E-infrastrukture

               5.

               Nadalje razvijajo e-infrastrukture, ki podpirajo sistem za razširjanje znanstvenih informacij prek:

                           —

                           podpiranja infrastruktur znanstvenih podatkov za širjenje znanja, raziskovalnih ustanov in organov financiranja, da se tako zajamejo vse stopnje življenjskega cikla podatkov. Te stopnje bi morale zajemati pridobitev, shranjevanje, metapodatke, izvor, obstojne prepoznavne značilnosti, odobritev, preverjanje pristnosti in celovitost podatkov. Treba je razviti pristope za zagotovitev enotne oblike in prepoznavnosti podatkov posameznih disciplin, s čimer se bo znižala krivulja učenja za dosego produktivnosti,

                           —

                           podpiranja razvoja in usposabljanja novih generacij strokovnjakov na področju strokovno zahtevnega računalništva, vključno s strokovnjaki na področju podatkov, tehniki in upravljavci podatkov,

                           —

                           izkoriščanja obstoječih sredstev in nadaljnjega razvijanja na njihovi podlagi, da se doseže ekonomska učinkovitost in uvajajo inovacije na področju orodij za analize, vizualizacij, podpore pri odločanju, modelov in orodij za modeliranje, simulacij, novih algoritmov in znanstvene programske opreme,

                           —

                           krepitve infrastrukture za dostop do znanstvenih informacij in njihovega arhiviranja na nacionalni ravni ter prek zagotavljanja potrebnih sredstev,

                           —

                           zagotavljanja kakovosti in zanesljivosti infrastrukture, vključno z uporabo mehanizmov za certificiranje arhivov,

                           —

                           zagotavljanja interoperabilnosti med e-infrastrukturami na nacionalni in svetovni ravni.

               6.

               Zagotovijo sinergije med nacionalnimi e-infrastrukturami na evropski in svetovni ravni prek:

                           —

                           prispevkov k interoperabilnosti e-infrastruktur, zlasti kar zadeva izmenjavo znanstvenih podatkov, ob upoštevanju izkušenj z obstoječimi projekti, infrastrukturami in programsko opremo, razvito na evropski in svetovni ravni;

                           —

                           podpiranja prizadevanj za meddržavno sodelovanje, ki spodbujajo uporabo ter razvoj infrastrukture informacijskih in komunikacijskih tehnologij, namenjene višjemu izobraževanju in raziskavam.

      Dialog med več zainteresiranimi stranmi na nacionalni, evropski in mednarodni ravni

               7.

               Sodelujejo v dialogih med več zainteresiranimi stranmi na nacionalni, evropski in/ali mednarodni ravni o tem, kako spodbujati odprt dostop do znanstvenih informacij in njihovo arhiviranje. Udeleženci bi morali upoštevati zlasti:

                           —

                           načine povezovanja objav z osnovnimi podatki,

                           —

                           načine za izboljšanje dostopa in ohranjanje stroškov pod nadzorom, na primer prek skupnih pogajanj z založniki,

                           —

                           nove kazalnike raziskav in bibliometrijske postopke, ki bodo zajemali ne samo znanstvene objave, ampak tudi podatkovne nize in druge vrste rezultatov raziskovalne dejavnosti ter učinkovitost posameznega raziskovalca,

                           —

                           nove sisteme plačila in strukture,

                           —

                           spodbujanje načel odprtega dostopa in izvajanje na mednarodni ravni, zlasti v okviru dvostranskih, večstranskih in mednarodnih pobud za sodelovanje.

      Strukturirana uskladitev držav članic na ravni EU in izvajanje ukrepov, ki sledijo priporočilu

               8.

               Do konca leta imenujejo nacionalno referenčno točko, katere naloge bodo:

                           —

                           usklajevanje ukrepov iz tega priporočila,

                           —

                           delovanje kot kontaktna oseba, na katero se bo Evropska komisija obrnila za vprašanja v zvezi z dostopom do znanstvenih informacij in njihovim arhiviranjem, zlasti v zvezi z boljšimi opredelitvami skupnih načel in standardov, izvedbenih ukrepov ter novih načinov razširjanja in deljenja raziskav v Evropskem raziskovalnem prostoru,

                           —

                           poročanje o ukrepih, ki bodo sledili temu priporočilu.

      Pregled in poročanje

               9.

               18 mesecev po objavi tega priporočila v Uradnem listu Evropske unije in nato vsaki dve leti za tem Komisijo obvestijo o ukrepih, sprejetih kot odziv na različne elemente tega priporočila, v skladu s formalnostmi, ki jih je treba opredeliti in doreči. Na podlagi tega bo Komisija pregledala napredek, dosežen po vsej EU, in ocenila, ali so potrebni nadaljnji ukrepi za dosego ciljev iz tega priporočila.

      V Bruslju, 17. julija 2012

            Za Komisijo

         Neelie KROES

            Podpredsednica

      (1)  COM (2010) 2020 final z dne 3.3.2010, na voljo na naslovu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:2020:FIN:SL:PDF.

      (2)  COM (2010) 245 final/2 z dne 26.8.2010, na voljo na naslovu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0245:FIN:SL:PDF.

      (3)  COM (2010) 546 final z dne 6.10.2010, na voljo na naslovu: http://ec.europa.eu/research/innovation-union/pdf/innovation-union-communication_en.pdf#view=fit&pagemode=none.

      (4)  COM(2007) 56 final z dne 14.2.2007; na voljo na naslovu http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52007DC0056:SL:NOT.

      (5)  http://cordis.europa.eu/fp7/ict/e-infrastructure/docs/hlg-sdi-report.pdf.

      (6)  COM (2009) 108 final.

      (7)  http://www.unesco.org/new/fileadmin/MULTIMEDIA/HQ/CI/CI/images/GOAP/OAF2011/213342e.pdf.

      (8)  http://www.oecd.org/dataoecd/9/61/38500813.pdf.

      (9)  UL L 345, 31.12.2003, str. 90.