Pomembno pravno obvestilo

|

52007SC0724

Priporočilo mnenje Sveta v skladu s členom 9(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Češke republike, 2006–2009  /* SEK/2007/0724 končno */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 30.5.2007SEC(2007) 724 konč.PriporočiloMNENJE SVETAv skladu s členom 9(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Češke republike, 2006–2009(predložila Komisija)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM1. SPLOšNO OZADJEPakt stabilnosti in rasti, ki je začel veljati 1. julija 1998, temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje razmer za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki pospešuje ustvarjanje delovnih mest. Reforma Pakta iz leta 2005 je potrdila njegovo koristnost pri utrjevanju proračunske discipline, je pa poskusila okrepiti njegovo učinkovitost in gospodarsko podlago ter zavarovati dolgoročno vzdržnost javnih financ.Uredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], ki je del Pakta stabilnosti in rasti, določa, da morajo države članice Svetu in Komisiji predložiti programe stabilnosti ali konvergenčne programe ter njihove letne dopolnitve (države članice, ki so že sprejele enotno valuto, predložijo programe stabilnosti ali njihove dopolnitve, države članice, ki je še niso sprejele, predložijo konvergenčne programe oziroma njihove dopolnitve). Prvi konvergenčni program Češke republike je bil predložen maja 2004. V skladu z Uredbo je Svet na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom podal mnenje 5. julija 2004. V skladu z istim postopkom Komisija oceni dopolnitve programov stabilnosti in konvergenčnih programov, preuči jih prej navedeni odbor, po potrebi pa jih preuči še Svet.2. OZADJE OCENE NOVEGA PROGRAMAKomisija je preučila najnovejšo dopolnitev konvergenčnega programa Češke republike, predložene 15. marca 2007, in sprejela priporočilo za zadevno mnenje Sveta (glej okvir z glavnimi točkami ocene).Kot ozadje za oceno proračunske strategije v dopolnitvi konvergenčnega programa naslednji odstavki povzemajo:1.  gospodarsko in proračunsko uspešnost zadnjih desetih let,2.  stanje države pri korektivnem delu Pakta stabilnosti in rasti (postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem),3.  najnovejšo oceno stanja države pri preventivnem delu Pakta stabilnosti in rasti (povzetek mnenja Sveta o predhodni dopolnitvi konvergenčnega programa), in4.  oceno Komisije o nacionalnem programu reform iz novembra 2006.2.1. Nedavna ekonomska in proračunska uspešnostČeško gospodarstvo v zadnjih šestih letih uživa trdno rast po recesiji v poznih devetdesetih. V zadnjih dveh letih gospodarstvo beleži rekordno letno rast v višini 6 % BDP. Trg dela se enakomerno izboljšuje od leta 2004, brezposelnost pa je leta 2006 padla na okoli 7 %. BDP na prebivalca je trenutno 76,2 % povprečja EU. HICP je bil leta 2006 malo več kot 2 %.Od leta 2004 letni proračun beleži primanjkljaje, ki so nižji od načrtovanih, predvsem zaradi rasti, ki je višja, kot je bilo predvideno, in prenosa neporabljenih dodeljenih proračunskih sredstev v rezervni sklad, medtem ko so zgornje meje izdatkov, določene s srednjeročnim proračunskim okvirom, vseeno presežene.2.2. Postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem za Češko republikoSvet je 5. julija 2004 odločil, da ima Češka republika na podlagi člena 104(6 ) čezmerni primanjkljaj. Hkrati je nanjo naslovil priporočilo v skladu s členom 104(7), v katerem določa, da je treba čezmerni primanjkljaj zmanjšati do leta 2008. Češki republiki je bilo zlasti priporočeno, da čimprej konča stanje čezmernega primanjkljaja in v okviru srednjeročnega obdobja ukrepa na verodostojen in trajnosten način z namenom doseči cilj zmanjšanja primanjkljaja pod 3 % BDP do leta 2008 v skladu s potjo za zmanjšanje primanjkljaja, kakor je navedeno v Mnenju Sveta z dne 5. julija 2004 o konvergenčnem programu, posredovanem maja 2004 . Češki republiki je bilo priporočeno tudi, da prizadevno izvaja ukrepe, predvidene v konvergenčnem programu maja 2004, zlasti za zmanjšanje stroškov za zaposlene v institucionalnih enotah centralne ravni države in zmanjšanje porabe na posameznih ministrstvih ter da do 5. novembra 2004 učinkovito ukrepa v zvezi z ukrepi, predvidenimi za dosego ciljnega primanjkljaja za leto 2005.Dne 22. decembra 2004 je Komisija sklenila, da je kot odgovor na priporočilo Sveta češka vlada učinkovito ukrepala v zvezi z ukrepi, predvidenimi za dosego ciljnega primanjkljaja za leto 2005 do roka 5. novembra in da niso potrebni dodatni v zvezi s postopkom čezmernega primanjkljaja.2.3. Ocena v mnenju Sveta o predhodnem programuSvet je 24. januarja 2006 sprejel mnenje o predhodni dopolnitvi konvergenčnega programa, ki zajema obdobje 2005–2008. Svet je bil mnenja, da „program sledi poteku prilagoditve primanjkljaja iz priporočil Sveta na podlagi člena 104(7)“. Svet je pozval Češko republiko, da: „(i) v okviru morebitnega boljšega proračunskega rezultata v letu 2005 in močnejše rasti ter pričakovanj okrepi prizadevanja za strukturno prilagoditev proračuna glede na majhno odstopanje pod referenčno vrednostjo, ki si jo postavlja za cilj za leto 2008 (kar je rok za popravek čezmernega primanjkljaja) in za pospešeno doseganje srednjeročnih ciljev; (ii) izboljša kakovost načrtovanja proračuna, zlasti na podlagi analize vzrokov precejšnjih prenosov odhodkov in okrepitve srednjeročnih zgornjih mej odhodkov; (iii) izboljša dolgoročno vzdržnost javnih financ, zlasti s pospeševanjem pokojninske reforme in z izvajanjem reforme zdravstvenega sistema.“2.4. Ocena Komisije o nacionalnem programu reform iz novembra 2006Poročilo o izvajanju nacionalnega programa reform Češke republike, ki ga določa prenovljena lizbonska strategija za rast in delovna mesta, je bilo predloženo 21. novembra 2006. Nacionalni program reform Češke republike kot ključne izzive ali prednostne naloge opredeljuje: nadaljnjo reformo javnih financ, okrepitev in povečanje konkurenčnosti v proizvodnji ob upoštevanju potrebe po trajnostnih virih ter povečanje prožnosti trga dela.Ocena Komisije tega programa (sprejeta kot del njenega letnega poročila o napredku [2] iz decembra 2006) je pokazala, da je napredek Češke republike pri izvajanju nacionalnega programa reform omejen. Na več področjih napredek ni jasno opredeljen; nekatere reforme so preložene na kasnejši čas, nekatere se niso začele izvajati. Pa vendar bi morala močna gospodarska rast olajšati reforme. Na makroekonomskem področju obstajajo tveganja zlasti za srednjeročno konsolidacijo proračuna in dolgoročno vzdržnost javnih financ v okviru staranja prebivalstva. Čeprav Češka republika na področju mikroekonomije relativno dobro napreduje, je napredek na področju raziskav in razvoja skromen. Na področju zaposlovanja se zahteva večje prizadevanje za izboljšanje prožnosti trga dela kot ključnega izziva.Glede na ugotovljene močne in šibke točke se Češki republiki priporoča, da sprejme ukrepe na področju: (i) reform pokojninskega in zdravstvenega sistema, (ii) sodelovanja med podjetji in javnimi raziskovalno-razvojnimi institucijami ter (iii) ohranjanja delovnih mest ter sistemov izobraževanja in usposabljanja.Okvir: glavne točke za oceno Kot določata člen 5(1) (za programe stabilnosti) in člen 9(1) (za konvergenčne programe) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97, ocena upošteva naslednje točke: ali so ekonomske predpostavke, na katerih temelji program, verjetne; srednjeročni proračunski cilj, ki ga je predložila država članica, in ali so prilagoditvene poti za njegovo dosego ustrezne; ali ukrepi, sprejeti in/ali predlagani za upoštevanje teh prilagoditvenih poti, zadoščajo za uresničitev srednjeročnega cilja v okviru konjunkturnega cikla; ali so pri oceni prilagoditvenih poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja prizadevanja za usklajevanje večja v času dobrih gospodarskih razmer, medtem ko so lahko prizadevanja v času slabih gospodarskih razmer manjša, in ali si za države članice euroobmočja in MDT II zadevna država članica prizadeva za letno izboljšanje svojega proračunskega stanja, iz katerega so izločeni vplivi konjunkture ter enkratnih in začasnih ukrepov, z 0,5 % BDP kot merilom za dosego srednjeročnega proračunskega cilja; izvajanje večjih strukturnih reform, ki imajo neposredne dolgoročne učinke na prihranek pri izdatkih (vključno s spodbujanjem potencialne rasti) in torej preverljiv učinek na dolgoročno vzdržnost javnih financ (pod pogojem, da se glede referenčne vrednosti 3 % BDP ohrani ustrezna varnostna meja in se pričakuje vrnitev proračunskega stanja v programskem obdobju na srednjeročni proračunski cilj), in sicer pri določanju prilagoditvenih poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki ga še niso dosegle) ali pri odobritvi začasnega odklona od srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki so ga dosegle), pri tem pa se nameni posebna pozornost pokojninskim reformam, ki uvajajo večstebrni sistem, ki vključuje obvezen, v celoti naložbeni pokojninski steber; ali so ekonomske politike zadevne države članice skladne s širšimi smernicami ekonomskih politik. Verjetnost makroekonomskih predpostavk programa se oceni glede na napovedi služb Komisije iz pomladi 2007 in tudi z uporabo skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje potencialnih rezultatov in ciklično prilagojenih saldov. Skladnost s širšimi smernicami ekonomskih politik se oceni na podlagi širših smernic ekonomskih politik na področju javnih financ, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Pri oceni se preučijo tudi: razvoj deleža dolga in obeti za dolgoročno vzdržnost javnih financ, ki jim je treba posvečati „zadostno pozornost pri nadzoru proračunskih stanj“ v skladu s poročilom Sveta z dne 20. marca 2005 o „Izboljšanju izvajanja Pakta stabilnosti in rasti“. Sporočilo Komisije z dne 12. oktobra 2006 določa pristop k oceni dolgoročne vzdržnosti javnih financ[3]; stopnja integracije z nacionalnim programom reform, ki ga predložijo države članice v skladu z lizbonsko strategijo za rast in delovna mesta. V spremni opombi Evropskemu svetu z dne 7. junija 2005 o širših smernicah ekonomskih politik za obdobje 2005–2008 je Svet Ecofin navedel, da morajo biti nacionalni programi reform skladni s programi stabilnosti in konvergenčnimi programi; skladnost s kodeksom ravnanja[4], ki med drugim določa skupno strukturo in vrsto razpredelnic s podatki za programe stabilnosti in konvergenčne programe. |-  PriporočiloMNENJE SVETAv skladu s členom 9(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Češke republike, 2006–2009SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[5] in zlasti člena 9(3) Uredbe,ob upoštevanju priporočila Komisije,po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –PODAL NASLEDNJE MNENJE:5.  Dne [10. julija 2007] je Svet proučil dopolnitev konvergenčnega programa Češke republike, ki zajema obdobje od 2006 do 2009. Dopolnitev je bila predložena z zamudo 15. marca 2007, po roku, določenem za 1. december v skladu s kodeksom ravnanja, zaradi političnega položaja Češke republike, ko je po splošnih volitvah junija 2006 parlament 19. januarja 2007 potrdil stalno vlado.6.  Makroekonomski scenarij, ki podpira program, predvideva, da bo realna rast BDP upadla, in sicer s 6,1 % v letu 2006 na 4,9 % v letu 2007 ter se potem bolj ali manj ustalila. Zdi se, da ta scenarij, ocenjen na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov, temelji na uresničljivih predpostavkah o rasti. Videti je, da so v programu tudi napovedi glede inflacije stvarne.7.  Za leto 2006 je bil javnofinančni primanjkljaj v napovedi služb Komisije iz pomladi 2007 ocenjen na 2,9 % BDP, pri čemer je bila napoved iz predhodne dopolnitve konvergenčnega programa 3,8% BDP. Močnejši BDP, rast zaposlovanja in prenos znatnega deleža neporabljenih dodeljenih proračunskih sredstev so prispevali k primanjkljaju, nižjemu od načrtovanega.8.  Glavni cilj srednjeročne proračunske strategije novega programa je doseganje dolgoročne vzdržnosti javnih financ, predvsem z doseganjem srednjeročnega cilja za proračunski položaj strukturnega salda (tj. ciklično prilagojen proračunski saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov) v višini 1 % BDP. V skladu s programom se mora objavljen primanjkljaj v letu 2007 povečati na 4 % BDP predvsem zaradi diskrecijskih povečanj socialnih odhodkov, in se potem v letu 2008 postopoma znižati na 3,5 % BDP in v letu 2009 na 3,2 % BDP. Primarni presežek naj bi se po načrtih z 2,4 % BDP v letu 2006 zmanjšal na 1,6 % v letu 2009. Predvidena javnofinančna konsolidacija po letu 2007 temelji na povečanju prihodkov za 0,4 odstotne točke BDP v programskem obdobju, zlasti na „drugih odhodkih“ (brez določitve dejanskih ukrepov, ki pa domnevno zadevajo transferje EU), ki bodo več kot izravnali upad davkov in socialnih prispevkov. Po vsebini je konsolidacija odhodek, ki ga povzroči skladno zmanjšanje javne porabe, ki se pojavi zlasti zaradi omejitve plač v sektorju države, ki bo več kot izravnala povečanje odhodkov za javne naložbe in obresti. V primerjavi s prejšnjo dopolnitvijo novi program za najmanj dve leti odlaga načrtovano zmanjšanje primanjkljaja pod referenčno vrednostjo, ki znaša 3 % BDP, v okviru ugodnejšega makroekonomskega scenarija. Opozoriti je treba, da program predstavlja tudi drugo možnost, o kateri razmišlja vlada, in predstavlja manjša ciljna primanjkljaja v višini 3,2 % BDP v letu 2008 in 2,8% BDP v letu 2009. To temelji na vrsti ukrepov politike in vzpostavitvi večje prožnost v javnih financah z zmanjšanjem deleža obveznih odhodkov. Vendar ti temeljijo na ukrepih politike, o katerih se je še treba dokončno dogovoriti in jih potrditi, program pa ponuja skladen in zadovoljivo količinsko opredeljen srednjeročni proračunski okvir le za prej omenjene višje ciljne primanjkljaje.9.  Načrtuje se, da se bo strukturni primanjkljaj, izračunan na podlagi skupno dogovorjene metodologije, zmanjšal z okoli 3,5 % BDP v letu 2006 na okoli 4,5 % BDP v letu 2007, preden se bo postopno izboljšal na 3,5 % BDP v letu 2009. Tako kot v prejšnji dopolnitvi je tudi v tej srednjeročni cilj za proračunsko stanje, kot je napovedano v programu, strukturni primanjkljaj 1% BDP. V primerjavi s predhodno dopolnitvijo je doseganje srednjeročnega cilja preloženo za eno leto, do leta 2013. Ker srednjeročni cilj presega najnižje merilo (glede na primanjkljaj v višini okoli 1,5 % BDP), bi se moral ob njegovi uresničitvi izpolniti tudi cilj, da se zagotovi varnostna rezerva za preprečitev pojava čezmernega primanjkljaja. Srednjeročni cilj programa v zadostni meri odraža delež dolga in povprečno dolgoročno potencialno rast proizvodnje.10.  Tveganja za proračunske napovedi v programu so na splošno videti uravnotežena. Tveganja, ki izhajajo iz makroekonomskega scenarija, so na splošno nevtralna, medtem ko se zdi, da projekcije glede davkov na splošno temeljijo na previdnih predpostavkah. Predvidena javnofinančna konsolidacija v programu močno temelji na omejevanju odhodkov javne porabe, vendar program ne zagotavlja zadostnih podpornih informacije o tem, kako bo to doseženo. Po drugi strani je Češka republika v zadnjih letih dosegla dobre rezultate, kljub temu, da je bilo doseganje proračunskih ciljev olajšano zaradi rasti, ki je bila višja od pričakovane. Obstaja tudi politično tveganje, povezano z zelo uravnoteženim parlamentarnim položajem.11.  Glede na to oceno tveganja proračunska naravnanost v programu ni skladna z zmanjšanjem čezmernega primanjkljaja do leta 2008, ki ga priporoča Svet 5. julija 2004. Glede na to, da gospodarstvo trenutno uživa „čas dobrih razmer“ in da je rast višja od pričakovane v času priporočila Sveta iz julija 2004, obstaja dovolj možnosti za povečanje prizadevanja za konsolidacijo in dosego zmanjšanja, večjega od napovedanega v programu.12.  Ocenjuje se, da je bruto javni dolg v letu 2006 dosegel 30,4 % BDP, kar je precej pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. Program predvideva povečanje deleža dolga za skoraj 2 odstotni točki v programskem obdobju.13.  Dolgoročni proračunski vpliv staranja prebivalstva v Češki republiki je večji od povprečja EU, na kar vplivata predvsem znatno povečanje odhodkov za pokojnine glede na delež BDP in znatno povečanje odhodkov zdravstvenega varstva. Izvajanje ukrepov strukturnih reform, zlasti na področju pokojnin in zdravstvenega varstva, namenjenih hitremu povečevanju odhodkov zaradi staranja prebivalstva, bi prispevalo k zmanjšanju tveganja glede vzdržnosti javnih financ. Proračunsko stanje, ki se pričakuje na koncu programskega obdobja, se je v primerjavi s prejšnjim izvajanjem poslabšalo in predstavlja tveganje glede vzdržnosti javnih financ, še preden se sploh upošteva dolgoročni proračunski vpliv staranja prebivalstva. Konsolidiranje javnih financ v večji meri kot je trenutno načrtovano, bi prispevalo k zmanjšanju tveganj glede vzdržnosti javnih financ. Na splošno je Češka republika izpostavljena večjemu tveganju, kar zadeva vzdržnost javnih financ.14.  Konvergenčni program ne vsebuje kvalitativne ocene splošnega učinka poročila o izvajanju nacionalnega programa reform iz novembra 2006 v okviru srednjeročne davčne strategije. Poleg tega ne zagotavlja nobenih sistematskih informacij glede neposrednih proračunskih stroškov (ali prihrankov), povezanih z bistvenimi reformami, ki so predvidene v nacionalnem programu reform, razen povečanja odhodkov za raziskave in razvoj v proračunu za leto 2007, vendar se zdi, da proračunske napovedi programa upoštevajo učinek na javne finance, ki ga imajo vsi ukrepi, navedeni v nacionalnem programu reform. Ukrepi na področju javnih financ, predvideni v konvergenčnem programu, so skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform. Zlasti prenos davčnega bremena z neposrednega na posredno obdavčenje in dodatna podpora za raziskave in razvoj.15.  Proračunska strategija iz programa ni skladna s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008, zlasti glede na odstopanje od poteka prilagoditve, ki jo je julija 2004 določil Svet za zmanjšanje čezmernega primanjkljaja, in nezadosten napredek pokojninskih in zdravstvenih reform.16.  Kar zadeva zahteve po podatkih, določenih v kodeksu ravnanja za programe stabilnosti in konvergenčne programe, vsebuje program vse obvezne in večino neobveznih podatkov[6].Splošni zaključek je, da kljub boljšim možnostim za rast in nižjemu primanjkljaju v letu 2006 od napovedanega, program v primerjavi s priporočilom Sveta iz julija 2004 v skladu s členom 104(7), ki rok določa najkasneje do leta 2008, preloži rok za zmanjšanje čezmernega primanjkljaja do leta 2010. Ob upoštevanju trajne rasti bi preložitev, ki odraža višji primanjkljaj, ki je nastal predvsem zaradi načrtovanega povečanje socialnih odhodkov leta 2007, vodila tudi v prociklično ekspanzivno proračunsko naravnanost.Ob upoštevanju zgornje ocene Svet Češko republiko poziva, da:(i) omeji proračunsko poslabšanje leta 2007 in zagotovi verodostojno in trajnostno zmanjšanje primanjkljaja najpozneje do leta 2008;(ii) pregleda sestavo odhodkov za zmanjšanje deleža obveznih odhodkov;(iii) ob upoštevanju povišanja odhodkov v zvezi s staranjem prebivalstva izboljša dolgoročno vzdržnost javnih financ z izvajanjem reform pokojnin in zdravstvenega varstva.Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih projekcij2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realni BDP (spremembe v %) | KP mar. 2007 | 6,1 | 6,0 | 4,9 | 4,8 | 4,8 |COM maj 2007 | 6,1 | 6,1 | 4,9 | 4,9 | ni podatkov |KP nov. 2005 | 4,8 | 4,4 | 4,2 | 4,3 | ni podatkov |Inflacija po HICP (%) | KP mar. 2007 | 1,6 | 2,4 | 2,6 | 2,5 | 2,5 |COM maj 2007 | 1,6 | 2,1 | 2,4 | 2,9 | ni podatkov |KP nov. 2005 | 1,5 | 2,2 | 2,0 | 2,1 | ni podatkov |Proizvodna vrzel (v % potencialnega BDP) | KP mar. 20071 | -0,7 | 0,9 | 1,1 | 1,0 | 1,0 |COM maj 20073 | -1,1 | 0,4 | 0,5 | 0,5 | ni podatkov |KP nov. 20051 | -0,8 | -0,1 | 0,3 | 0,8 | ni podatkov |Javnofinančni saldo (v % BDP) | KP mar. 20076 | -3,6 | -3,5 | -4,0 | -3,5 | -3,2 |COM maj 2007 | -3,5 | -2,9 | -3,9 | -3,6 | ni podatkov |KP nov. 2005 | -4,8 | -3,8 | -3,3 | -2,7 | ni podatkov |Primarni saldo (v % BDP) | KP mar. 2007 | -2,5 | -2,4 | -2,6 | -2,0 | -1,6 |COM maj 2007 | -2,4 | -1,8 | -2,8 | -2,6 | ni podatkov |KP nov. 2005 | -4,1 | -3,0 | -2,4 | -1,7 | ni podatkov |Ciklično prilagojeni saldo (v % BDP) | KP mar. 20071 | -3,4 | -3,9 | -4,4 | -3,9 | -3,5 |COM maj 2007 | -3,1 | -3,1 | -4,1 | -3,8 | ni podatkov |KP nov. 20051 | -4,5 | -3,8 | -3,4 | -3,0 | ni podatkov |Strukturni saldo2 (v % BDP) | KP mar. 2007 | -3,4 | -3,9 | -4,4 | -3,9 | -3,5 |COM maj 20074 | -2,0 | -2,8 | -4,1 | -3,8 | ni podatkov |KP nov. 20055 | -3,4 | -3,8 | -3,4 | -3,0 | ni podatkov |Bruto javni dolg (v % BDP) | KP mar. 2007 | 30,4 | 30,6 | 30,5 | 31,3 | 32,2 |COM maj 2007 | 30,4 | 30,4 | 30,6 | 30,9 | ni podatkov |KP nov. 2005 | 37,4 | 37,1 | 37,9 | 37,8 | ni podatkov |Opombe: |1 Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov iz programa. |2 Ciklično prilagojeni saldo (kot v prejšnjih vrsticah) brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. |3Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 4,2 %, 4,6 %, 4, 8 % in 4,9 % v tem zaporedju v obdobju 2005–2008. |4 Enkratni in drugi začasni ukrepi iz napovedi služb Komisije iz jeseni 2007: |1,1 % BDP v letu 2005 oziroma 0,2 % BDP v letu 2006 (v obeh primerih povečanje presežka). |5 Enkratni in drugi začasni ukrepi iz konvergenčnega programa za leto 2005. |(V letu 2005 1,1 % BDP, povečanje primanjkljaja). |6Drugi ciljni primanjkljaji, ki temeljijo na še ne odobrenih ukrepih |nove češke vlade: 3,2 % BDP v letu 2008 in 2,8 % BDP v letu 2009. |Vir: |Konvergenčni program (KP); gospodarske napovedi služb Komisije iz pomladi 2007 (COM); izračuni služb Komisije. |[1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Sporočilo Komisije spomladanskemu zasedanju Evropskega sveta, „Izvajanje prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta – Leto uresničevanja“, 12.12.2006, COM(2006) 816.[3] Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu „Dolgoročna vzdržnost javnih financ v EU“, 12.10.2006, COM(2006) 574 in Generalni direktorat za gospodarske in finančne zadeve pri Evropski komisiji (2006), „The long-term sustainability of public finances in the European Union“, European Economy št. 4/2006.[4] „Posebnosti izvajanja Pakta stabilnosti in rasti ter smernice za obliko in vsebino programov stabilnosti in konvergence “, ki jih je 11. oktobra 2005 potrdil Svet Ecofin.[5] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Ni podatkov za javnofinančne odhodke glede na njihov namen za leto 2009.


title: Priporočilo Komisije z dne 6. decembra 2007 o ukrepih za zmanjšanje tveganja zaradi snovi: piperazin; cikloheksan; metilendifenil diizocianat; but-2-in-1,4-diol; metiloksiran; anilin; 2-etilheksilakrilat; 1,4-diklorobenzen; 3,5-dinitro-2,6-dimetil-4-terc-butilacetofenon; di-(2-etilheksil) ftalat; fenol; 5-terc-butil-2,4,6-trinitro-m-ksilen (notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 5901) (Besedilo velja za EGP )

text:
               7.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 33/8

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 6. decembra 2007
   o ukrepih za zmanjšanje tveganja zaradi snovi: piperazin; cikloheksan; metilendifenil diizocianat; but-2-in-1,4-diol; metiloksiran; anilin; 2-etilheksilakrilat; 1,4-diklorobenzen; 3,5-dinitro-2,6-dimetil-4-terc-butilacetofenon; di-(2-etilheksil) ftalat; fenol; 5-terc-butil-2,4,6-trinitro-m-ksilen
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 5901)
   (Besedilo velja za EGP)
   (2008/98/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 z dne 23. marca 1993 o oceni in nadzoru tveganja, ki ga predstavljajo obstoječe snovi (1), in zlasti člena 11(2) Uredbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V okviru Uredbe (EGS) št. 793/93 so bile naslednje snovi opredeljene kot prednostne snovi za oceno v skladu z uredbami Komisije (ES) št. 1179/94 (2), (ES) št. 2268/95 (3) in (ES) št. 143/97 (4) o prvem, drugem in tretjem seznamu prednostnih snovi, kakor ga predvideva Uredba (EGS) št. 793/93:

                           —

                           piperazin,

                           —

                           cikloheksan,

                           —

                           metilendifenil diizocianat,

                           —

                           but-2-in-1,4-diol,

                           —

                           metiloksiran,

                           —

                           anilin,

                           —

                           2-etilheksilakrilat,

                           —

                           1,4-diklorobenzen,

                           —

                           3,5-dinitro-2,6-dimetil-4-terc-butilacetofenon,

                           —

                           di-(2-etilheksil) ftalat (DEHP),

                           —

                           fenol,

                           —

                           5-terc-butil-2,4,6-trinitro-m-ksilen.

               (2)

               Države članice poročevalke, imenovane v skladu z navedenimi uredbami, so v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 1488/94 z dne 28. junija 1994 o določitvi načel za ocenjevanje tveganja, ki ga obstoječe snovi predstavljajo za ljudi in okolje, dokončale ocenjevanje tveganja za človeka in okolje, ki ga pomenijo navedene snovi v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 793/93 (5), in v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 793/93 predlagale strategijo za omejevanje tveganja.

               (3)

               Opravljena so bila posvetovanja z Znanstvenim odborom za toksičnost, ekotoksičnost in okolje (SCTEE) ter Znanstvenim odborom za zdravstvena in okoljska tveganja (SCHER), ki sta o ocenah tveganja, ki so jih pripravile poročevalke, izdala svoja mnenja. Mnenja so objavljena na spletni strani SCTEE in SCHER.

               (4)

               Rezultati ocene tveganja in nadaljnji rezultati strategij za omejevanje tveganj so navedeni v Sporočilu Komisije z dne 7. februarja 2008 o rezultatih ocenjevanja tveganja in strategij za zmanjšanje tveganja zaradi snovi: piperazin; cikloheksan; metilendifenil diizocianat; but-2-in-1,4-diol; metiloksiran; anilin; 2-etilheksilakrilat; 1,4-diklorobenzen; 3,5-dinitro-2,6-dimetil-4-terc-butilacetofenon; di-(2-etilheksil) ftalat; fenol; 5-terc-butil-2,4,6-trinitro-m-ksilen (6).

               (5)

               Na podlagi navedene ocene je primerno priporočiti nekatere ukrepe za zmanjšanje tveganja zaradi nekaterih snovi.

               (6)

               Uporabljajo se obstoječi predpisi o varnosti pri delu, ki veljajo na ravni Skupnosti, saj zanje na splošno velja, da v zadostni meri omejujejo tveganja za delavce zaradi navedenih snovi.

               (7)

               Ukrepi za zmanjšanje tveganja iz tega priporočila so v skladu z mnenjem Odbora iz člena 15(1) Uredbe (EGS) št. 793/93 –

         PRIPOROČA:
   ODDELEK 1
   PIPERAZIN

         (št. CAS 110-85-0; št. Einecs 203-808-3)

   Ukrepi za zmanjšanje tveganja za okolje

               1.

               Pristojni organi zadevnih držav članic morajo v dovoljenjih, izdanih na podlagi Direktive Sveta 96/61/ES (7), določiti pogoje, mejne vrednosti emisij ali enakovredne parametre ali tehnične ukrepe za piperazin, da bi zadevni obrati do 31. oktobra 2007 delovali v skladu z najboljšimi razpoložljivimi tehnologijami (v nadaljnjem besedilu BAT), pri čemer se upoštevajo tehnične lastnosti posameznega obrata, njegova umestitev v prostoru in krajevne okoljske razmere.

               2.

               Države članice morajo skrbno nadzorovati uporabo BAT za piperazin in v okviru izmenjave informacij o BAT Komisiji sporočiti vsako pomembno novost.

               3.

               Po potrebi nadzorovanje lokalnih emisij v okolje urejajo nacionalni predpisi, da se onemogoči nastanek tveganja za okolje. Opomba: pri emisijah imamo običajno termin „lokalna emisija“.

         ODDELEK 2
   METILENDIFENIL DIIZOCIANAT

         (št. CAS 26447-40-5; št. Einecs 247-714-0)

   Ukrepi za zmanjšanje tveganja za delavce

               4.

               Delodajalci, ki uporabljajo metilendifenil diizocianat (MDI) za namene, ki so bili v oceni tveganja opredeljeni kot zaskrbljujoči, morajo upoštevati posebna navodila, pripravljena za posamezna področja na nacionalni ravni, ki temeljijo na praktičnih nezavezujočih smernicah, ki jih sestavi Komisija v skladu s členom 12(2) Direktive Sveta 98/24/ES (8).

         ODDELEK 3
   BUT-2-IN-1,4-DIOL

         (št. CAS 110-65-6; št. Einecs 203-788-6)

   Ukrepi za zmanjšanje tveganja za delavce

               5.

               Delodajalci, ki uporabljajo but-2-in-1,4-diol za namene, ki so bili v oceni tveganja opredeljeni kot zaskrbljujoči, in zlasti v obliki kosmičev, morajo upoštevati posebna navodila, pripravljena za posamezna področja na nacionalni ravni, ki temeljijo na praktičnih nezavezujočih smernicah, ki jih sestavi Komisija v skladu s členom 12(2) Direktive 98/24/ES.

         ODDELEK 4
   ANILIN

         (št. CAS 62-53-3; št. Einecs 200-539-3)

   Ukrepi za zmanjšanje za delavce, potrošnike in okolje

               6.

               Delodajalci, ki uporabljajo anilin pri dejavnostih, ki predvidoma vključujejo izpostavljenost (npr. servisiranje ali vzdrževanje pri zaprtih sistemih) morajo upoštevati posebna navodila, pripravljena za posamezna področja na nacionalni ravni, ki temeljijo na praktičnih nezavezujočih smernicah, ki jih sestavi Komisija v skladu s členom 12(2) Direktive 98/24/ES.

               7.

               Države članice morajo v zvezi s potrošniškimi proizvodi, ki vsebujejo anilin, izvajati aktiven in učinkovit nadzor trga na svojem ozemlju in Komisijo obveščati prek sistema Skupnosti za hitro izmenjavo informacij (RAPEX) iz Direktive 2001/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta (9). Če je nujno, je treba navedene proizvode umakniti s trga kot nevarne proizvode v skladu z osnovnimi varnostmi zahtevami iz Direktive 2001/95/ES.

               8.

               Zadevne države članice morajo za povodja rek, kjer lahko emisije anilina pomenijo tveganje, določiti okoljske standarde kakovosti (v nadaljnjem besedilu EQS) in jih uresničiti do 22. decembra 2015. Nacionalne ukrepe za zmanjšanje onesnaženja za uresničitev EQS je treba v skladu z določbami Direktive 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta (10) vključiti v načrte upravljanja povodij.

               9.

               Pristojni organi zadevnih držav članic morajo v dovoljenjih, izdanih na podlagi Direktive 96/61/ES, določiti pogoje, mejne vrednosti emisij ali enakovredne parametre ali tehnične ukrepe za anilin, da bi zadevni obrati do 31. oktobra 2007 delovali v skladu z BAT, pri čemer se upoštevajo tehnične lastnosti posameznega obrata, njegova umestitev v prostoru in krajevne okoljske razmere.

               10.

               Države članice morajo skrbno nadzorovati uporabo BAT za anilin in v okviru izmenjave informacij o BAT Komisiji sporočiti vsako pomembno novost.

               11.

               Po potrebi morajo nadzorovanje krajevnih emisij v vodno okolje in zračnih emisij anilina urejati nacionalni predpisi, da se preprečijo/zmanjšajo tveganja za okolje.

         ODDELEK 5
   DI-(2-ETILHEKSIL) FTALAT (DEHP)

         (št. CAS 117-81-7; št. Einecs 204-211-0)

   Ukrepi za zmanjšanje tveganja za okolje

               12.

               Zadevne države članice morajo za povodja rek, kjer lahko emisije DEHP pomenijo tveganje, določiti okoljske standarde kakovosti (v nadaljnjem besedilu EQS) in jih uresničiti do 22. decembra 2015. Nacionalne ukrepe za zmanjšanje onesnaženja za uresničitev EQS je treba v skladu z določbami Direktive 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta vključiti v načrte upravljanja povodij.

         ODDELEK 6
   FENOL

         (št. CAS 108-95-2; št. Einecs 203-632-7)

   Ukrepi za zmanjšanje tveganja za potrošnike in okolje

               13.

               Države članice morajo v zvezi s potrošniškimi proizvodi, ki vsebujejo fenol, izvajati aktiven in učinkovit nadzor trga na svojem ozemlju in Komisijo obveščati prek sistema Skupnosti za hitro izmenjavo informacij (RAPEX) iz Direktive 2001/95/ES. Če je nujno, je treba navedene proizvode umakniti s trga kot nevarne proizvode v skladu z osnovnimi varnostnimi zahtevami iz Direktive 2001/95/ES.

               14.

               Pristojni organi zadevnih držav članic morajo v dovoljenjih, izdanih na podlagi Direktive 96/61/ES, določiti pogoje, mejne vrednosti emisij ali enakovredne parametre ali tehnične ukrepe za fenol, da bi zadevni obrati do 31. oktobra 2007 delovali v skladu z BAT, pri čemer se upoštevajo tehnične lastnosti posameznega obrata, njegova umestitev v prostoru in krajevne okoljske razmere. Pristojni organi v zadevnih državah članicah morajo posebej upoštevati morebitna tveganja, ki jih pomenijo kraji, namenjeni proizvodnji in/ali predelavi fenola, in sicer za tam prisotne obrate za prečiščevanje odpadnih industrijskih vod in za ljudi, ki so takim tveganjem izpostavljeni preko okolja (rastlinski poganjki, ki jih kontaminirajo emisije iz takih krajev).

               15.

               Države članice morajo skrbno nadzorovati uporabo BAT za fenol in v okviru izmenjave informacij o BAT Komisiji sporočiti vsako pomembno novost.

               16.

               Po potrebi morajo nadzorovanje krajevnih emisij v okolje in obrate za prečiščevanje odpadnih industrijskih vod urejati nacionalni predpisi, da se onemogoči nastanek tveganja za mikroorganizme v obratih za prečiščevanje odpadnih industrijskih vod in za ljudi, ki so takim tveganjem izpostavljeni preko okolja.

         ODDELEK 7
   NASLOVNIKI

               17.

               To priporočilo je naslovljeno na vse sektorje, ki uvažajo, proizvajajo, prevažajo ali skladiščijo navedene snovi, ki jih formulirajo v pripravke ali drugače predelujejo, ki jih uporabljajo, odstranjujejo ali ponovno pridobivajo s predelavo odpadnih snovi, in na države članice.

      V Bruslju, 6. decembra 2007

            Za Komisijo

         Stavros DIMAS

            Član Komisije

      (1)  UL L 84, 5.4.1993, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 284, 31.10.2003, str. 1).

      (2)  UL L 131, 26.5.1994, str. 3.

      (3)  UL L 231, 28.9.1995, str. 18.

      (4)  UL L 25, 28.1.1997, str. 13.

      (5)  UL L 161, 29.6.1994, str. 3.

      (6)  UL C 34, 7.2.2008, str. 1.

      (7)  UL L 257, 10.10.1996, str. 26. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 166/2006 (UL L 33, 4.2.2006, str. 1).

      (8)  UL L 131, 5.5.1998, str. 11. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/30/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 165, 27.6.2007, str. 21).

      (9)  UL L 11, 15.1.2002, str. 4.

      (10)  UL L 327, 22.12.2000, str. 1. Direktiva, kakor je bila spremenjena s Sklepom št. 2455/2001/ES (UL L 331, 15.12.2001, str. 1).


Pomembno pravno obvestilo

|

52007DC0803(05)

Priporocilo Komisije o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Skupnosti (na podlagi člena 99 Pogodbe ES)  /* COM/2007/0803 konč. */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 11.12.2007COM(2007) 803 konč.DEL ISPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU SVETUStrateško poročilo o prenovljeni lizbonski strategiji za rast in delovna mesta: uvedba novega cikla (2008–2010) Ohranjevanje hitrosti spremembOhranjevanje hitrosti spremembS PRENOVLJENO LIZBONSKO STRATEGIJO V LETU 2005 IN NJENO NOVO USMERITVIJO NA RAST IN DELOVNA MESTA, JE EVROPA DOSEGLA VELIKO. V NAčINU DELOVANJA UNIJE SO OPAZNE POMEMBNE IN STALNE SPREMEMBE: TESNO PARTNERSTVO IN JASNO LOčEVANJE PRISTOJNOSTI MED DRžAVAMI čLANICAMI TER KOMISIJO STA OMOGOčILA VELIK KORAK NAPREJ.Rezultati so že vidni. Gospodarstvo je veliko uspešnejše kot je bilo leta 2005. Napovedi rasti so ugodne. V zadnjih dveh letih je bilo ustvarjenih skoraj 6,5 milijonov novih delovnih mest. Do leta 2009 pa bo po pričakovanjih ustvarjenih še dodatnih 5 milijonov. Za temi številkami stoji milijone Evropejcev, ki so se rešili bede brezposelnosti in katerih življenje se je izboljšalo.Seveda je del trenutnega razcveta konjunkturno pogojen. Vendar so strukturne reforme, ki so jih v zadnjih nekaj letih izvedle države članice in Unija v okviru lizbonske strategije, prinesle spremembe in pomenijo najboljšo zaščito pred padcem konjunkture.Lizbonska strategija je instrument EU za spremljanje sprememb. Zato je pomemben del odziva Unije na globalizacijo, ko pomaga Evropejcem pri oblikovanju novega sklopa izzivov in priložnosti.Reforme so lahko težke. Včasih tudi nepriljubljene. Toda pomenijo edino rešitev, ki je skladna z današnjimi potrebami. Naš dosedanji uspeh nas mora spodbujati k nadaljnjim prizadevanjem v naslednjem ciklu strategije.To pomeni, da moramo ohraniti hitrost sprememb. Preveč Evropejcev je še vedno brezposelnih. Do sedaj še nismo ustvarili najboljših pogojev za rast podjetij. Evropa je na področju spodbujanja inovacij ter raziskav in razvoja še vedno razdrobljena; prispevki zasebnega sektorja še vedno ne zadoščajo. S preoblikovanjem EU v gospodarstvo z nizkimi emisijami ogljika smo šele začeli. Glede na tveganje upočasnitve rasti na svetovni ravni je pomembno pospešiti reforme in povečati odpornost naših gospodarstev.Lizbonska strategija zahteva močno vodstvo. Ko to vodstvo prevzame Evropa, sledijo dejanja. Prednostni ukrepi, sprejeti na spomladanskem zasedanju Evropskega sveta leta 2006, so prinesli pravi zagon. Sedaj je veliko lažje in hitreje ustanoviti podjetje v večini držav članic. Sprejeta so bila tudi skupna načela o prožni varnosti. To zagotavlja trdno podlago za svežo politično spodbudo.Ta zagon moramo izkoristiti in sprejeti podroben seznam ambicioznih novih ukrepov. Skupaj moramo na primer:-  zmanjšati število oseb, ki zgodaj opustijo šolanje, da tako nihče v času globalizacije ne zaostaja;-  zagotoviti Evropi „peto svoboščino“, prosti pretok znanja, da lahko izkoristi svoj ustvarjalni potencial;-  vzpostaviti visokohitrostni internetni dostop in tako spodbuditi inovacije ter v dobi interneta ohraniti vodilno vlogo, ki jo ima Evropa;-  spodbujati mala in srednja podjetja v okviru zakona za mala podjetja v Evropi;-  znatno izboljšati energetsko učinkovitost naših zgradb in spodbujati spremembe z obsežnimi proračunskimi sredstvi za javna naročila;-  okrepiti trikotnik „izobraževanje-raziskave-inovacije“, predvsem z ustanovitvijo in delovanjem Evropskega inštituta za inovacije in tehnologijo (EIT) ter uvedbo skupnih tehnoloških pobud.Evropa ima enkratno priložnost, da se na temeljih močnega socialnega modela preoblikuje v ustvarjalno, naložbam prijazno gospodarstvo z nizkimi emisijami ogljika, ki bo imela dinamično poslovno okolje, visoko usposobljeno delovno silo in visokokakovostni izobraževalni sistem. Lizbonska strategija za rast in delovna mesta pomaga Evropejcem zagotavljati uspeh, in sicer s programom dostopa, možnosti in solidarnosti, ki nam bo na podlagi naše odprtosti širšemu svetu prinesel prednosti in omogočil oblikovati globalizacijo tako, da bo odražala evropske vrednote.José Manuel Durão BarrosoBrusselj, 11. decembra 2007KAZALO1. Uvod 52. Strukturne reforme, izvedene med prvim lizbonskim ciklom (2005–2008) 63. Poglobitev lizbonske strategije v naslednjem lizbonskem ciklu 73.1. Pospešitev reform na nacionalni ravni 73.2. Krepitev usklajevanja gospodarskih politik 83.3. Začeti reforme, potrebne na ravni Skupnosti, vključno z lizbonskim programom Skupnosti 93.4. Oblikovanje zunanjih politik 93.5. Povezovanje delovanja na nacionalni ravni, ravni Skupnosti in mednarodni ravni v okvir učinkovitega političnega odziva 104. Ukrepi na štirih prednostnih področjih 114.1. Vlaganje v ljudi in posodobitev trgov dela 114.2. Sprostitev poslovnega potenciala, zlasti malih in srednjih podjetij 134.3. Vlaganje v znanje in inovacije 144.4. Energija in podnebne spremembe 165. Nadaljnji ukrepi po spomladanskem zasedanju Evropskega sveta leta 2008 171. UVODS prenovljeno lizbonsko strategijo v letu 2005 so se Evropska unija in njene države članice zavezale k novemu partnerstvu, katerega namen bo zagotoviti trajnostno rast in delovna mesta.Skoraj tri leta pozneje so rezultati tega partnerstva jasno vidni. Gospodarska rast je zrasla z 1,8% v letu 2005 in bo po pričakovanjih dosegla 2,9% v letu 2007 ter 2,4% v letu 2008. Velik del trenutnega dviga je sicer konjunkturne narave, vendar so k temu prispevale tudi strukturne reforme v državah članicah. V zadnjih dveh letih je bilo ustvarjenih skoraj 6,5 milijonov novih delovnih mest. Do leta 2009 pa bo po pričakovanjih ustvarjenih še dodatnih 5 milijonov. Brezposelnost naj bi padla pod 7%, kar bo najnižja raven od sredine 80-ih. Stopnja zaposlenosti, ki je trenutno 66-odstotna, se je precej približala skupnemu lizbonskemu cilju, in sicer 70%. Prvič v desetih letih je močno povečanje zaposlenosti potekalo skupaj s krepko rastjo produktivnosti. Življenjski standard v državah članicah, ki so nedavno pristopile k EU, se vidno izboljšujejo.Vse države članice pa se reform niso lotile z enako odločnostjo. Na nekaterih področjih, kot npr. odpiranje trgov in odpravljanje segmentacije trga dela, so reforme zaostale. Hkrati pa se je zaradi svetovne gospodarske upočasnitve, finančnih pretresov in visokih cen blaga poslovno okolje spremenilo.Na neuradnem zasedanju Evropskega sveta v Lizboni oktobra 2007 so se voditelji držav in vlad odzvali na globalizacijo[1]. Potrdili so osrednje mesto prenovljene lizbonske strategije in predlagali njeno poglobitev v naslednjem ciklu. Poudarili so tudi, da bi morala EU uporabiti strategijo na način, da bi pomagala pri oblikovanju globalizacije v skladu z lastnimi vrednotami in interesi. Model razvoja Unije, ki povezuje konkurenčnost s solidarnostjo in trajnostjo, ter dolgoletne izkušnje z gospodarskim povezovanjem, lahko v času globalizacije pomenijo glavne prednosti. S podpisom Lizbonske pogodbe bo EU vstopila v novo obdobje. Po razrešitvi ključnih institucionalnih vprašanj lahko EU zdaj posveti pozornost vprašanjem, ki neposredno zadevajo njene državljane v vsakodnevnem življenju.Prvi del tega sporočila, namenjenega zasedanju spomladanskega Evropskega sveta leta 2008, določa predloge Komisije za nadaljevanje strategije. Poleg pomena makroekonomske stabilnosti poudarja tudi, da je treba izvesti manjkajoče reforme z namenom okrepiti temelje dobre gospodarske rasti v prihodnosti in pomagati EU, da vzdrži neugodne spremembe v svetovnem gospodarstvu.Drugi del sestavljajo ocena napredka v posameznih državah članicah (in euroobmočja), doseženega pri izvajanju nacionalnih programov reform, in priporočila po posameznih državah, kakor jih sprejel Svet[2]. Tretji del je spremni dokument, ki vsebuje podrobno oceno napredka po področjih[3]. Lizbonski paket vsebuje tudi: (1) predlog za priporočilo Sveta o posodobitvi priporočil po posameznih državah in izpostavljenih vprašanj; (2) predlog za priporočilo Sveta o ponovni potrditvi integriranih smernic za rast in delovna mesta; (3) nov lizbonski program Skupnosti in (4) analizo preusmeritve strukturnih skladov v podporo rasti in delovnim mestom.2. Strukturne reforme, izvedene med prvim lizbonskim ciklom (2005–2008)Čeprav vlada splošno soglasje o potrebnih ukrepih, pa je hitrost izvajanja različna. Vse države članice so od leta 2005 izvedle pomembne reforme, vendar so se na izziv nekatere med njimi odzvale močneje kot druge. V preteklih dvanajstih mesecih se je pokazalo nekaj očitnih znakov „reformne utrujenosti“.Pozitivno pa je dejstvo, da so se proračunski primanjkljaji iz 2,5% BDP v letu 2005 zmanjšali na predvidenih 1,1% v letu 2007, javnofinančni dolg pa je z 62,7% v letu 2005 padel malo pod 60% v letu 2007. Vendar pa možnost uporabe relativno močnih pogojev rasti za zmanjšanje strukturnih primanjkljajev še ni popolnoma izkoriščena, zlasti v euroobmočju.V nekaterih državah članicah je izboljšane pogoje rasti spremljalo postopno vzpostavljanje neravnovesij, o čemer pričajo obsežni primanjkljaji tekočega računa z znaki pregrevanja, izguba konkurenčnosti, vse večja zadolženost prebivalstva in hitra rast cen nepremičnin.Euro se je izkazal kot element stabilnosti. Olajšal je delovanje enotnega trga v dobro euroobmočja in celotne EU. Ocenjena potencialna stopnja rasti BDP v euroobmočju se je od leta 2005 povečala za 0,2 odstotne točke na 2,25%, kar je deloma posledica učinkov strukturnih reform.Rast produktivnosti je v primerjavi z letno stopnjo rasti 1,2% med letoma 2000 in 2005 dosegla 1,5% leta 2006. Evropa še vedno zaostaja za drugimi vodilnimi gospodarstvi tako pri naložbah v informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT) kakor tudi pri njihovi uporabi za povečanje produktivnosti. Odprtje mrežnih gospodarskih panog in storitev za konkurenco je potekalo počasi in velike ovire za vstop na trg ostajajo. Nekatere države članice zaostajajo z izvajanjem direktiv o notranjem trgu. Tudi prizadevanja za izboljšanje okvira za intelektualno in industrijsko lastnino in pospešitev standardizacije niso obrodila sadov.Program za boljšo pravno ureditev EU se izvaja postopoma, čeprav mora nekaj držav članic še uvesti potrebne instrumente, vključno s oceno učinka in metodami za merjenje in zmanjšanje upravnih obremenitev.Sedaj je veliko lažje in cenejše ustanoviti podjetje v skoraj vseh državah članicah. Evropa kot celota pa še nima dinamične podjetniške kulture. Prizadevanja za izboljšanje poslovnega okolja so prepogosto izvedena po koščkih, da bi lahko bila del integriranega pristopa, prilagojenega na rast MSP. Medtem ko so države članice določile cilje, s katerimi so se zavezale k bistveno večjim naložbam v R&R, ki bodo EU pomagale do leta 2010 doseči cilj 3% BDP, pa dokazi tega še ne odražajo.Rast zaposlenosti je bila prepričljiva, čeprav vsem regijam in skupinam ni prinesla enakih prednosti. Veliko držav članic je začelo izvajati reforme svojih pokojninskih sistemov in sistemov za predčasno upokojitev. To je prispevalo k močnemu in trajnostnemu povečanju stopnje zaposlenosti starejših delavcev, čeprav je cilj 50% še vedno nekoliko oddaljen. Stopnja zaposlenosti za ženske se je bistveno povečala (na 57,2% se približuje cilju 60%), čeprav bi morale države članice sprejeti dodatne ukrepe za spodbujanje enakosti spolov na trgu dela.Približno polovica držav članic je razvila – ali razvija – politike na podlagi pristopa „prožne varnosti“. Vendar pa ostaja odziv politik redek. Proces prehoda s pasivnih na aktivne politike trga dela vztrajno poteka. Države članice izvajajo reforme sistemov socialne varnosti, zlasti s spremembami davčnih sistemov in sistemov socialne pomoči, da bi dosegle ravnovesje med pravicami in dolžnostmi. Uvedene so bile sicer bolj prožne pogodbe o zaposlitvi za določene kategorije delojemalcev (npr. novi udeleženec na trgu dela), vendar jih možnosti za pridobivanje nove strokovne usposobljenosti, ki ljudem omogočijo napredovanje na trgu dela, niso spremljale v dovolj velikem obsegu. Spreminjanje pravil, ki urejajo druge vrste pogodb, kar je težja naloga, je vzbudila malo pozornosti. Tako ostaja več trgov dela razčlenjenega na dobro zaščitene notranje udeležence in ogrožene zunanje udeležence s pogodbami z negotovimi obeti.Tudi vseživljenjsko učenje ne dosega zastavljenih ciljev, zlasti med nizko usposobljenimi, ki to najbolj potrebujejo. Izobraževalni sistem in sistem usposabljanja se na potrebe trga dela še ne odzivata dovolj.EU je naredila prve korake, da postane družba z nizkimi emisijami ogljika. Pri doseganju skupnega kjotskega cilja EU je viden napredek in EU se je na spomladanskem zasedanju Evropskega sveta leta 2007 zavezala ambicioznim ciljem za zmanjšanje toplogrednih plinov in povečanje deleža obnovljivih energij do leta 2020.Podrobno poročilo o napredku na ravni posamezne države članice je na voljo v delu II tega sporočila.3. Poglobitev lizbonske strategije v naslednjem lizbonskem cikluČeprav se nahaja gospodarstvo v boljšem položaju kot v letu 2005, vstopa EU v nov lizbonski cikel ob upočasnjeni svetovni rasti in tveganjih, ki izhajajo iz finančnih pretresov ter naraščajočih cen nafte in blaga. Zato je zdaj pravi trenutek za sprejetje odločitve, da se poglobi izvajanje strategije, okrepijo zaupanje in gospodarski temelji za odziv na morebiten padec gospodarske rasti.3.1. Pospešitev reform na nacionalni ravniKljučni izziv za države članice med naslednjim ciklom je izvajanje preostalih reform, zlasti na tistih področjih, ki so podrobno opisana v priporočilih po posameznih državah in izpostavljenih vprašanjih.Glede na to, da je za izvedbo reform in dosego rezultatov potreben čas, Komisija predlaga, da se obstoječi sklop priporočil v velikem obsegu ne spremeni in se jih prilagodi v skladu z napredkom, doseženim po njihovem sprejetju spomladi 2007.Za najboljši izkoristek njihovega vpliva na rast in delovna mesta je treba v okviru nove generacije programov EU za kohezijsko politiko več kot 60% sredstev[4] nameniti nacionalnim programom reform (NPR). V obdobju 2007–2013 bo ciljem kohezije namenjenih 347 milijard EUR. Ta znesek bo dopolnjen z nacionalnim javnim in zasebnim sofinanciranjem v višini okrog 160 milijard EUR. Skupaj bo do leta 2013 letno zbrano 70 milijard EUR, večinoma v podporo NPR. Ker se je obdobje načrtovanja programov medtem zaključilo, je pomembno zagotoviti, da odhodki odražajo zadevne obveznosti in da se jih pozneje ne preusmeri na manj pomembna področja.Lokalni in regionalni organi se prek načrtovanja programov in izvajanja zadevnih kohezijskih programov že dejavno vključujejo v prenovljeno lizbonsko strategijo. Nadalje si bo treba prizadevati za večjo vključenost interesnih skupin in izmenjavo izkušenj, idej in najboljše prakse, kar je že velika prednost strategije. V tem okviru Komisija pozdravlja močan interes Evropskega parlamenta, Evropskega ekonomsko-socialnega odbora in Odbor regij, zlasti za spremljanje obsega vključenosti interesnih skupin v strategijo.3.2. Krepitev usklajevanja gospodarskih politikGospodarstva držav članic so močno medsebojno odvisna. Mnogo prednosti bi zagotovili enaka usmerjenost in pravočasna usklajenost reform. Novo upravljanje lizbonske strategije s poudarkom na partnerstvu med EU in državami članicami se je izkazalo kot učinkovito. Integrirane smernice so ključni instrument za tesnejše usklajevanje gospodarskih politik v okviru prenovljene strategije. Nudijo splošni okvir, v katerem lahko države članice na različnih stopnjah razvoja in z različnimi socialnimi sistemi in institucionalnimi okviri sledijo svojim nacionalnim programom reform in so dovolj odprte, da se lahko prilagodijo na spremembe v poslovnem okolju. Med državami članicami in zainteresiranimi stranmi obstaja široko soglasje o tem, da smernic ni treba spremeniti in da je treba poudarek obdržati na izvajanju[5].Iz teh razlogov Komisija predlaga, da je treba veljavne smernice ponovno potrditi za naslednji cikel in hkrati posodobiti pojasnila, ki opredeljujejo okvir, v katerem jih je treba izvesti. To na primer pomeni, dati večji poudarek ukrepom, namenjenim večjemu vlaganju v ljudi in posodobitvi trgov dela. Države članice bi morale pregledati svoje NPR in zagotoviti, da so posodobljeni za nov cikel, ter nadaljevati z vključevanjem širokega spektra zainteresiranih strani v izdelavo in izvajanje NPR.Izkušnje preteklih treh let so pokazale, da bi bilo treba usklajevanje reform krepiti še naprej. Komisija zato predlaga, da države članice svoje odzive na priporočila po posameznih državah in izpostavljena vprašanja obravnavajo kot del procesa večstranskega nadzora v okviru Svetu. Za oblikovanje razprave mora vsaka država članica kot del svojega poročila o izvajanju predložiti akcijski načrt, v katerem določi ukrepe, ki jih bo izvedla kot odgovor na priporočila in/ali izpostavljena vprašanja.Poleg tega je razlog za usklajene reforme v euroobmočju celo močnejši. Predlogi za učinkovitejše usklajevanje in upravljanje v euroobmočju bodo del pregleda delovanja EMU ob njeni desetletnici, ki ga bo Komisija predložila pred poletjem 2008.3.3. Začeti reforme, potrebne na ravni Skupnosti, vključno z lizbonskim programom SkupnostiNov lizbonski program Skupnosti (LPS) pomeni prispevek Skupnosti k prenovljeni lizbonski strategiji. Razumeti ga je treba kot nasprotje NPR in opredeljuje tiste ukrepe Skupnosti, ki dodajo reformam držav članic največjo vrednost in ki bodo imele največji vpliv na rast in delovna mesta. Medtem ko mora nekatere ukrepe LPS sprejeti samo Komisija, pa morata večino kot prednostno nalogo obravnavati in sprejeti tudi Svet in Parlament. Potreben je usklajen politični zagon vseh EU institucij, da se v naslednjem ciklu doseže soglasje o teh ukrepih in se tako okrepi rast in poveča število delovnih mest. Celotni LPS je predstavljen v ločenem sporočilu.Na ravni Skupnosti je pomembno odpraviti preostale vrzeli na enotnem trgu, zlasti na področju storitev, tako da bi nacionalne reforme prinesle kar največje prednosti. Komisija je nedavno predstavila svojo vizijo enotnega trga 21. stoletja[6]. Nekateri od predlaganih ukrepov bodo potekali prek LPS. Njihov namen je dati večjo moč potrošnikom in malim podjetjem ter izboljšati izvajanje in uveljavljanje pravil enotnega trga, na primer prek „centrov za enotni trg“ na nacionalni ravni in rednega spremljanja oblikovanja cen potrošniškega blaga. Okrepljena zakonodaja o varstvu potrošnikov bo potrošnikom pomagala izbirati med proizvajalci, kar bo spodbujalo konkurenčnost.3.4. Oblikovanje zunanjih politikEU mora sicer varovati svoje državljane, interese in vrednote, vendar protekcionizem ne more biti rešitev. EU kot največjemu svetovnemu trgovcu in investitorju odprtost omogoča cenejše proizvodne dejavnike, nižje cene in večjo izbiro za potrošnike ter spodbuja konkurenčnost podjetij in nove naložbe.Lizbonska strategija se izvaja v okviru globalizacije, zato jo je treba učinkoviteje vključiti v njeno izvajanje. To je mogoče izvesti na več načinov:-  EU bi morala z vsemi svojimi instrumenti zagotoviti, da je njena odprtost ohranjena, kar naj bi se kazalo v večjem dostopu njenih podjetij do trgov tretjih držav:Večstranska pogajanja, zlasti uspešen zaključek kroga pogajanj v Dohi in trenutni dvostranski trgovinski pogovori, je treba uporabiti za odprtje novih tržnih možnosti in odpravo carinskih in drugih trgovinskih ovir[7]. Uporabiti bi jih bilo treba tudi za spodbujanje pristopa, ki temelji na pravilih in podpira visoke standarde socialnega varstva in varstva okolja. Poleg tega bo Komisija letno poročala o dostopu na trg ter opredelila države in sektorje, v katerih občutne ovire ne bodo odpravljene. Običajno bi to moral biti povod za posvetovanja z zadevnimi državami. Če težave ne bodo odpravljene, bo treba razmisliti o uporabi trgovinskih instrumentov Skupnosti in/ali ukrepov v okviru STO. Posebna pozornost bo namenjena izboljšanju dostopa do trgov javnih naročil, uveljavljanju pravic intelektualne lastnine, pošteni konkurenci in dostopu do trgov za MSP.-  EU bi morala izboljšati svoje strateške dialoge s ključnimi tretjimi državami, da bi se razvile vzajemno koristne rešitve, spodbudili višji standardi in boljša regulativna konvergenca:Na podlagi izkušenj z enotnim trgom lahko EU nudi posebno strokovno znanje (npr. na področju integracije trgov, socialne varnosti, zaposlitve in pravic delavcev, zdravstvenega varstva, varstva okolja, pravil o konkurenci, carin), ki je lahko koristno za njene ključne partnerje, hkrati pa lahko tudi pogovori prinesejo rešitve na področjih, na katerih ima EU strateške interese (npr. dostop do trga, energija, podnebne spremembe, upravljanje migracij, dostojno delo, tehnološki standardi in pravice intelektualne lastnine, politika MSP). Ob upoštevanju posebnosti vsakega posameznega partnerja bi bilo treba razviti nove pristope, kakor pred kratkim ustanovljeni čezatlantski ekonomski svet. Posebno pozornost bi bilo treba posvetiti sosedstvu Unije.3.5. Povezovanje delovanja na nacionalni ravni, ravni Skupnosti in mednarodni ravni v okvir učinkovitega političnega odzivaNa spomladanskem zasedanju Evropskega sveta 2006 so bila sprejeta štiri prednostna področja, ki pomenijo stebre prenovljene strategije (znanje in inovacije, sprostitev poslovnega potenciala, vlaganje v ljudi in posodobitev trgov dela, energija/podnebne spremembe). Področja so med sabo povezana in njihovo vzporedno izvajanje pomeni integriran pristop.Na vsakem od teh štirih področij je bilo na spomladanskem zasedanju Evropskega sveta leta 2006 potrjeno tudi omejeno število posebnih, dejanskih ukrepov, ki bi jih bilo treba izvesti do konca prvega cikla. Stopnja uspešnosti pri izvajanju teh ukrepov je dobra. Zdaj je na primer mogoče skoraj v vseh državah članicah ustanoviti podjetje v roku enega tedna na podlagi sistema „vse na enem mestu“. Dosežen je bil dogovor o skupnem sklopu načel prožne varnosti. Zmanjšanje upravnih obremenitev je bilo s sklepom Evropskega sveta, ki je določil cilj na 25%, deležno močne spodbude. Ti primeri kažejo, da je z uporabo prenovljene lizbonske strategije mogoče zagotoviti neposredne in otipljive prednosti podjetjem in državljanom. To je dobra osnova, na kateri lahko Evropski svet zagotovi nadaljnjo spodbudo za izvajanje strategije in sprejme omejen sklop nadaljnjih ukrepov, ki bi jih bilo treba izvesti do leta 2010.Prenovljena strategija temelji na partnerskem pristopu, pri katerem je za obravnavanje skupnih izzivov potrebno polno sodelovanje vsake stopnje. Prednostna področja pomenijo okvir za združitev različnih stopenj. Ukrepe, ki jih morajo izvesti države članice, bi bilo treba vključiti v NPR; na področjih, na katerih je treba ukrepe izvesti na ravni Skupnosti, bi jih bilo treba izvesti v okviru LPS. Poleg tega pa je veliko teh ukrepov mogoče izvesti samo ob podpori proaktivne zunanje politike, katere namen je pomagati EU oblikovati globalizacijo in izkoristiti priložnosti, ki jih ponuja.4. Ukrepi na štirih prednostnih področjih4.1. Vlaganje v ljudi in posodobitev trgov dela„Prožna varnost“ ustvarja ravnotežje med prožnostjo in varnostjo na trgu dela. Njen cilj je vsem državljanom zagotoviti, da lahko uživajo visoko stopnjo zaposlitvene varnosti, tj. da lahko brez težav najdejo dobro zaposlitev v vsakem obdobju svojega delovno aktivnega življenja. Delojemalcem in delodajalcem pomaga izkoristiti priložnosti, ki jih ponuja globalizacija. Po doseženem dogovoru med socialnimi partnerji je Evropski svet pozvan, naj potrdi predlog Komisije o skupnih načelih „prožne varnosti“[8]. Države članice bi jih morale začeti izvajati in jih prilagoditi svojim lastnim razmeram.Okrepljena prizadevanja za boj proti revščini in socialni izključenosti ter integracijo ljudi z roba trga dela, zlasti z aktivnimi politikami vključevanja, so ključnega pomena. Zmanjšanje revščine je v središču prenovljene lizbonske strategije, s poudarkom na rasti in delovnih mestih ter izvajanjem ukrepov, ki vlagajo v sposobnosti ljudi, zagotavljajo enake možnosti, ustrezno socialno varstvo in ponujajo kakovostne zaposlitve. Podporo za nizko usposobljene delavce, migrante in invalide je treba okrepiti, zlasti s spodbujanjem razvoja njihovih spretnosti.Večje vlaganje v vseživljenjsko izobraževanje in strokovno znanje ni le ključnega pomena za uspeh Evrope v času globalizacije, ampak je tudi eden najbolj učinkovitih načinov za boj proti neenakosti in revščini. Otroci že zelo zgodaj razvijejo sposobnost za pridobivanje znanja vse do konca svojega življenja. Pozneje, na ravni osnovnošolskega in srednješolskega izobraževanja, postane bralna sposobnost osnovni pogoj za napredovanje. Kljub temu pa vsak peti 15-letnik v Evropi nima zadovoljivih bralnih sposobnosti. Vsak šesti posameznik med 18. in 24. letom je prekinil šolanje s samo nižjo srednješolsko izobrazbo. Zaradi tega je zanje zelo težko vstopiti na trg dela in tam napredovati. Mnogi med njimi končajo kot dolgoročno brezposelni. Evropa pri doseganju svojih ciljev na tem področju ni dosegla bistvenega napredka. Odločno si je treba prizadevati za dvig osnovnega znanja mladih in izrazito zmanjšanje zgodnjega opuščanja šolanja. Odločilni napredek je mogoče doseči samo tako, da ostanejo sredstva usmerjena več let.Učenje v tujini je lahko pomembna spodbuda za osebni razvoj in jezikovno znanje. Program Erasmus je skoraj dvema milijonoma mladih Evropejcev omogočil študij v tujini. Od tega bi moralo imeti koristi več mladih, da bi to sčasoma postalo standardni del univerzitetne izobrazbe.Če bo po celotni Evropi zagotovljeno priznavanje kvalifikacij, pridobljenih na delovnem mestu, se bodo povečale spodbude za ljudi, da si pridobivajo nova strokovna znanja v celotnem delovnem življenju. Nedavno sprejet evropski okvir kvalifikacij bo k temu še prispeval, če se bodo države članice hitro odzvale in z njim povezale svoje nacionalne sisteme kvalifikacij in okvire le-teh.Razvoj strokovne usposobljenosti in vseživljenjsko učenje podpirata politike „prožne varnosti“ s povečanjem prožnosti, zaposlitvene varnosti in mobilnosti med delovnimi mesti. Kot odziv na izzive aktivnega staranja in prispevek k povečanju produktivnosti in zaposljivosti je treba razviti močnejše in bolj usmerjene politike poklicnega usposabljanja. K takšnim prizadevanjem lahko bistveno prispeva Evropski socialni sklad.Več bi bilo treba storiti, da bi ocenili in spremljali prihodnje potrebe po strokovni usposobljenosti, Evropa pa bo morala zaradi perečega pomanjkanja delovne in strokovno usposobljene sile v vedno več sektorjih izboljšati regionalno in nacionalno mobilnost delovne sile ter opredeliti regulirano politiko priseljevanja. Takšno politiko morajo spremljati ukrepi za izboljšanje gospodarske in socialnega vključevanja priseljencev.Skupaj s pregledom enotnega trga je Komisija opredelila svojo vizijo za agendo o dostopu, možnostih in solidarnosti ter začela javno posvetovanje, da bi zbrala mnenja o teh ključnih vprašanjih. Na tej podlagi bo sredi leta 2008 sprejeta prenovljena socialna agenda.Več je treba vlagati v ljudi preko pristopa življenjskega cikla na področju zaposlitve in izobraževanja , posodobiti trge dela in okrepiti socialno vključenost:Ukrep Skupnosti:– Komisija bo do sredine leta 2008 predložila prenovljeno socialno agendo , ki bo temeljila na možnostih, dostopu in solidarnosti ter upoštevala novo družbeno realnost Evrope in zajemala zlasti vprašanja, kot so mladina, izobraževanje, migracije in demografija;– Komisija bo predložila predloge za odpravljanje pomanjkanja strokovne usposobljenosti, in sicer z boljšimi napovedmi in spremljanjem prihodnjih potreb po strokovni usposobljenosti v Evropi;– Komisija bo leta 2008 predložila predloge za skupno politiko priseljevanja .Države članice bi morale:– izvesti sprejeta skupna načela o „ prožni varnosti “, tako da določijo nacionalne ukrepe v okviru svojih NPR do konca leta 2008;– povečati razpoložljivost in cenovno dostopnost kakovostnega otroškega varstva v skladu z nacionalnimi cilji in cilji Skupnosti;– pripraviti akcijski načrt in določiti cilje za znatno zmanjšanje števila oseb, ki zgodaj opustijo šolanje , in za izboljšanje osnovnih bralnih sposobnosti ;– nacionalne in regionalne programe povezati s programom Erasmus za povečanje števila študentov, ki sodelujejo v mednarodni izmenjavi;– do leta 2010 pripraviti nacionalne okvire kvalifikacij , ki bodo usklajeni z evropskim okvirom.4.2. Sprostitev poslovnega potenciala, zlasti malih in srednjih podjetijPoslovno okolje v Evropi se je izboljšalo na podlagi sklepov spomladanskega zasedanja Evropskega sveta leta 2006 o uvedbi sistema vse na enem mestu in skrajšanju časa za ustanovitev podjetja na en teden ali manj, ki se izvajajo v državah članicah. EU mora sedaj nadaljevati to pot in sprejeti integriran pristop, ki bo odstranil ovire na vseh stopnjah razvoja MSP in omogočil več malim podjetjem, da se razvijejo v večja podjetja, ki uspešno tekmujejo na svetovnem trgu. Ta pristop bi lahko vnesli v zakon o malih podjetjih in določili načela in konkretne ukrepe za podporo MSP v njihovem celotnem življenjskem ciklu.Nedvomna prednostna naloga Unije je odpraviti pomembne vrzeli na enotnem trgu, zlasti na področju storitev, tako da bi nacionalne reforme prinesle kar največje prednosti. Popolno in pravočasno izvajanje direktive o storitvah ne bo zgolj ustvarilo pravi enotni trg za storitve, temveč bo ponudilo tudi veliko priložnost za pospešitev postopkov, odpravo nepotrebnih upravnih postopkov, olajšanje dostopa na trg in pospešitev uvedbo interoperabilnih storitev e-vlade.Evropski program za boljšo pravno ureditev prinaša rezultate, upravne obremenitve pa naj bi se na ravni EU zmanjšale za 25%. Države članice so se zavezale k enako ambicioznim ciljem na nacionalni ravni. Posodobitev javnih uprav, zlasti prevzem interoperabilnih IKT, je pomemben del pri izboljšavi poslovnega okolja za MSP in podcenjen vir za inovacije. Kot del programa za boljšo pravno ureditev se mnogi organi že odzivajo na vedno večja pričakovanja; ravnanje s podjetji in državljani kot strankami, uporaba novih tehnologij, spodbujanje socialnih inovacij in uvajanje organizacijskih sprememb za zagotovitev preglednih, predvidljivih storitev in učinkovitih sredstev za pritožbo. Komisija bo spodbujala izmenjavo dobre prakse.Sprostitev poslovnega potenciala:Ukrep Skupnosti:– sprejeti evropski zakon o malih podjetjih , ki določa integriran pristop za sprostitev potenciala rasti na vsaki stopnji življenjskega cikla MSP .– približati se cilju znižanja upravnih obremenitev EU za 25% do leta 2012 in izvesti ambiciozen program o poenostavitvi ;– okrepiti enotni trg , povečati konkurenco na področju storitev in sprejeti nadaljnje ukrepe za integracijo trgov finančnih storitev.Države članice bi morale:– vztrajno in dosledno izvajati prizadevanja za izvajanje direktive o storitvah do konca leta 2009; zaključiti pregled in oceno nacionalne zakonodaje pred koncem leta 2008, hkrati pa določiti enotne kontaktne točke in elektronske postopke ter uvesti učinkovit sistem čezmejnega upravnega sodelovanja;– določiti in objaviti cilje za znižanje upravnih obremenitev pred zasedanjem spomladanskega Evropskega sveta 2008;– izkoristiti možnosti, ki jih ponuja izvajanje direktive o storitvah in programa za boljšo pravno ureditev, ter nadaljevati posodabljanje javnih uprav .4.3. Vlaganje v znanje in inovacijeNa podlagi sklepov, sprejetih na spomladanskem zasedanju Evropskega sveta leta 2006, so države članice določile cilje in izvedle ukrepe za povečanje naložb v raziskave in razvoj. Na podlagi predloga Komisije je bil ustanovljen Evropski raziskovalni svet, uvedenih pa je bilo tudi nekaj skupnih tehnoloških pobud. Evropski inštitut za inovacije in tehnologijo bo po pričakovanjih začel delovati v letu 2009. V okviru programov nove kohezijske politike bo več kot 85 milijard EUR namenjenih naložbam v znanje in inovacije.To pomeni sicer dober začetek, vendar je treba za dosego ciljev Evrope narediti več. Države članice bi morale sprejeti dodatne ukrepe, da bi dosegle cilje intenzivnosti pomoči v zvezi z naložbami v R&R za leto 2010. To je posebej nujno zato, ker je delež naložb R&R v EU zaradi močne rasti BDP, ki ji naložbe v R&R niso mogle slediti, v letu 2006 rahlo upadel.Z globalizacijo je vedno več dejavnosti R&R prenesenih drugam po svetu. V Evropi ostajajo stroški varstva in uveljavljanja inovacij previsoki. Pravice distribuiranja so še vedno pod pristojnostjo posamezne države. Postopki za določanje interoperabilnih standardov so veliko prepočasni. Upravljanje spektra je še vedno razdrobljeno, kar ovira razvoj novih visokotehnoloških izdelkov in čezmejnih storitev. Preveč ovir, vključno s pravnimi, preprečuje sodelovanje med univerzami, raziskovalnimi instituti, podjetji in raziskovalci. Zavira pa tudi eno tradicionalnih prednosti Evrope: ustvarjalen in iznajditeljski duh njenih državljanov.Da bi spremenili ta trend, Evropa potrebuje „peto svoboščino“, prosti pretok znanja, ki bo dopolnila štiri svoboščine, prosti pretok blaga, storitev, ljudi in kapitala. „Peta svoboščina“ mora spodbuditi preoblikovanje EU v inovativno, ustvarjalno gospodarstvo znanja:-  en vidik predstavlja dejanski evropski raziskovalni prostor, v katerem niso ustvarjeni samo pogoji za spodbujanje in nagrajevanje inovacij, temveč se programi EU in nacionalni programi za R&R medsebojno dopolnjujejo; prostor, v katerem se sredstva dodeljujejo konkurenčno, naravnana k vrhunskim dosežkom, in je olajšano sodelovanje med univerzami in podjetji, v katerem se brezpogojno priznavajo diplome ter se študentje, akademiki, raziskovalci in usposobljeni delavci lahko svobodno gibljejo in sodelujejo brez težav s svetovno znanstveno skupnostjo;-  Evropa mora tudi združiti svoja sredstva za novo generacijo večjih zmogljivosti za bodoče laboratorije in instrumente, ki so neizogibno potrebni za ohranitev vodilne vloge v pionirskih raziskavah v naslednjih desetletjih. Sprejet je bil skupen program, ki bo opredelil prednostne raziskovalne zmogljivosti, od laserjev, teleskopov in raziskovanja morja do baz podatkov za raziskave raka. Ker sredstva, potrebna za njihov začetek, presegajo zmogljivost posamezne države članice, je treba odločitev o tem, kako združiti moči, sprejeti na nacionalni ravni;-  informacijske in komunikacijske tehnologije na temeljih visokohitrostnega interneta so ključ pri zviševanju produktivnosti in spodbujanju inovativnosti v Evropi. Preveč malih podjetij in državljanov še vedno nima visokohitrostnega internetnega priključka, kar ovira njihov razvoj in inovativni potencial. Poleg vedno večje konkurence na telekomunikacijskem trgu je treba z nacionalnimi načrti zagotoviti, da bo do leta 2010 visokohitrostni internet uporabljalo 30% evropskega prebivalstva.Uresničevanje „pete svoboščine“, prostega pretoka znanja:Ukrep Skupnosti:– izboljšati ključne okvirne pogoje za inovacije prek integrirane jurisdikcije na področju patentov in enotnega, cenovno dostopnega patenta; posodobiti trenutna razdrobljena pravila o pravicah intelektualne lastnine, zlasti za olajšanje kroženja vsebin; pospešiti vzpostavitev interoperabilnih standardov in usmeritev k skupnemu upravljanju spektra ter izboljšati dostop do tveganega kapitala;– odstraniti ovire za čezmejno mobilnost raziskovalcev na podlagi evropskega „potnega lista“;– združiti sredstva za R&R na ravni EU in držav članic, da se zagotovi učinkovitejša poraba , in sicer z določitvijo področij za skupne programe do konca leta 2008 in uvedbo skupnih razpisov za projekte do konca leta 2010;– uvesti novo generacijo raziskovalnih zmogljivosti svetovnega razreda in do konca leta 2009 sestaviti načrt za izvedbo 35 skupaj sprejetih projektov[9]. Uvesti dialog z zainteresiranimi mednarodnimi partnerji za projekte svetovne razsežnosti med letom 2008;– izboljšati konkurenco za visokohitrostni internet s sprejetjem pregleda telekomunikacij do maja 2009.Države članice bi morale:– boljše uskladiti prizadevanja, da bi izboljšale okvirne pogoje za inovacije ;– navesti, kako bodo doseženi nacionalni cilji v zvezi z naložbami R&R (2010) in kako bodo njihove strategije za R&R prispevale k realizaciji evropskega raziskovalnega prostora;– odstraniti ovire za mobilnost raziskovalcev med javnimi in zasebnimi raziskovalnimi centri;– do konca leta 2008 pripraviti nacionalne strategije za novo generacijo raziskovalnih zmogljivosti svetovnega razreda , v katerih bodo sodelovale;– kot del svojih NPR določiti nacionalne cilje za uporabo visokohitrostnega interneta [10], katerih namen je 30-odstotna stopnja gostote priključkov v EU in dostop do interneta za vse šole do leta 2010.4.4. Energija in podnebne spremembeEvropski svet se je na spomladanskem zasedanju leta 2007 zavezal, da bo preoblikoval Evropo v gospodarstvo z nizkimi emisijami ogljika in zanesljivo, trajnostno in konkurenčno energijo. Sprejel je ambiciozne cilje za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, povečanje energetske učinkovitosti in porabe obnovljive energije do leta 2020. Izziv naslednjega cikla bo oblikovati okvir in instrumente za uresničitev teh ciljev in zagotovitev sodelovanja s preostalim svetom, da se v okviru ZN sprejmejo podobni ambiciozni ukrepi.Za dosego teh daljnosežnih ciljev bo moralo celotno gospodarstvo pospešiti tempo. Tržno zasnovani instrumenti, kot je sistem za trgovanje z emisijami (ETS), zagotavljajo spodbude gospodarskim udeležencem za zmanjšanje njihovih emisij na stroškovno najbolj učinkovit način. Okrepljen ETS bi morali dopolnjevati ukrepi za uresničenje pravno zavezujočih nacionalnih ciljev o toplogrednih plinih in obnovljivih energijah: to bo vključevalo mešanico iz ciljne ureditve, učinkovite rabe gospodarskih instrumentov, kot so subvencije, davčne spodbude ali javna naročila, ter ukrepe za povečanje preglednosti, kot so označevanje ali ekološke bilance. Rezultate je mogoče najhitreje doseči na področju energetske učinkovitosti, na katerem imajo lahko vlade pionirsko vlogo. Vsa ta prizadevanja bodo morali spremljati trajnostne naložbe v raziskave in razvoj ter dejavno uveljavljanje novih tehnologij, kakor je bilo nedavno poudarjeno v predlogu Komisije o Strateškem načrtu za energetsko tehnologijo[11].Bolj konkurenčen in povezan notranji energetski trg bo znatno prispeval k oskrbovanju Unije z zanesljivo, trajnostno in konkurenčno energijo. To vključuje nove naložbe za izboljšanje infrastruktur in medsebojne povezave, boljše upravljanje pretresov, mehanizme solidarnosti in bolj raznoliko energetsko mešanico. Hkrati se bodo morala vsa področja politik prilagoditi na vpliv podnebnih sprememb. Čeprav je podnebne spremembe mogoče ohraniti na sprejemljivih mejah z odločilnim ravnanjem na svetovni ravni, pa jih ni mogoče popolnoma preprečiti. Politike bodo morale upoštevati to realnost in zmanjšati socialne, okoljske in gospodarske vplive ter hkrati razviti potencial novih tehnologij, da se okrepi konkurenčnost industrije EU.Preoblikovanje Evrope v energetsko učinkovito gospodarstvo z nizkimi emisijami ogljika:Ukrep Skupnosti:– sprejeti zakonodajne predloge za zaključek notranjih trgov električne energije in plina ter sveženj pravil na področju podnebnih sprememb , z namenom vzpostaviti okvir, ki bi omogočil najmanj 20-odstotno znižanje emisij toplogrednih plinov in povečanje deleža obnovljive energije na 20% do leta 2020;– spodbujati industrijsko politiko, usmerjeno k bolj trajnostni proizvodnji in potrošnji ter osredotočeno na obnovljive energije ter proizvode, storitve in tehnologije, ki imajo nizke emisije ogljika in so učinkovitejši pri izrabi virov;– pregledati direktivo o obdavčenju energije in jo tesneje povezati z energetskimi in okoljskimi cilji EU;– poostriti zahteve direktive o energetski učinkovitosti stavb .Države članice bi morale:– pregledati svoje gospodarske instrumente , vključno z davki, subvencijami in dajatvami, če na stroškovno učinkovit način prispevajo k boju proti podnebnim spremembam;– nujno pozvati naročnike k sistematični vključitvi energetske učinkovitost i kot enega od meril za oddajo javnih naročil;– določiti obvezne cilje za zmanjšanje porabe energije za vladne zgradbe;– izboljšati medsebojno povezanost energetskih omrežij .5. NADALJNJI UKREPI PO SPOMLADANSKEM ZASEDANJU EVROPSKEGA SVETA LETA 2008Prenovljena lizbonska strategija za rast in delovna mesta že prinaša rezultate. Evropa ima sedaj skupni integriran program, sklop instrumentov za delovanje v partnerstvu na področju skupnih izzivov in učinkovito letno spremljanje napredka, ki ga izvede spomladanski Evropski svet.Vse je pripravljeno za spomladansko zasedanje Evropskega sveta leta 2008, s katerim bodo uvedeni ambiciozni cilji naslednjega cikla . V ta namen bi moral:-  sprejeti ukrepe za štiri prednostna področja, kakor je določeno v razdelku 4;-  ponovno potrditi integrirane smernice za naslednja tri leta;-  pozdraviti predloge Komisije o priporočilih po posameznih državah in izpostavljenih vprašanjih;-  države članice pozvati, naj izvedejo preostale reforme iz svojih nacionalnih programov reform (NPR) in zagotovijo, da imajo za nov cikel pripravljene posodobljene NPR; države članice povabiti, da kot del svojih letnih poročil o izvajanju Svetu in Komisiji predstavijo konkretne akcijske načrte in podrobno opišejo svoje odgovore in časovni razpored za izvajanje priporočil po posameznih področjih in izpostavljenih vprašanj;-  potrditi nov lizbonski program Skupnosti;-  države članice pozvati, naj sodelujejo z nacionalnimi in regionalnimi parlamenti za pripravo letnih razprav o izvajanju njihovih NPR in priporočil po posameznih državah;-  države članice pozvati, naj zagotovijo, da bodo sredstva Kohezijskega sklada porabljena v skladu z predpisi o namenitvi sredstev, tako da bodo imela kar največji vpliv na rast in delovna mesta;-  nacionalne koordinatorje za lizbonsko strategijo spodbuditi, da nadaljujejo z izmenjavo izkušenj o reformah, zlasti o štirih prednostnih področjih in krepitvi vključenosti interesnih skupin;-  Evropski parlament pozvati, naj igra aktivno vlogo v celotnem naslednjem ciklu, vključno prek dialoga z nacionalnimi parlamenti.[1] „Evropski interes: Uspeh v času globalizacije“ - COM(2007) 581.[2] Priporočilo Sveta 2007/209/ES z dne 27. marca 2007 (UL L 92, 3.4.2007).[3] Kar zadeva del na področju zaposlovanja, služi tudi kot podlaga za skupno poročilo o zaposlovanju. Prav tako vključuje povzetek vmesne ocene o pobudi za rast.[4] Za zadevne kategorije mora biti v manj razvitih regijah, upravičenih do pomoči v okviru kohezijskih programov, namenjenih najmanj 60%, v relativno dobro razvitih regijah, upravičenih do pomoči v okviru programov za konkurenčnost in zaposlovanje, pa 75% sredstev. Države članice, ki so pristopile k Uniji po maju 2004, uporabljajo te mejne vrednosti prostovoljno.[5] Ocena svežnja integriranih smernic za rast in delovna mesta, osnutek končnega poročila, oktober 2007, Eureval in Rambøll Management ter sklepi Sveta Ecofin z dne 13. novembra 2007.[6] „Enotni trg za Evropo 21. stoletja“ - COM(2007) 724.[7] „Globalna Evropa: Konkurenca v svetu – Prispevek k strategiji EU za rast in delovna mesta“ - COM(2006) 567.[8] „Oblikovanje skupnih načel prožne varnosti“ – nova in boljša delovna mesta v povezavi s prožnostjo in varnostjo“ - COM(2007) 359.[9] Evropski strateški forum za raziskovalne infrastrukture (ESFRI), Evropski načrt za raziskovalne infrastrukture, poročilo 2006 + sklepne ugotovitve Sveta 21.–22.5.2007.[10] Komisija bo spremljala razvoj internetnega gospodarstva EU prek širokopasovnega indeksa storilnosti, ki bo uveden v letu 2008.[11] „K Evropskemu strateškemu načrtu za energetsko tehnologijo“ - COM(2006) 847.


Pomembno pravno obvestilo

|

52008DC0333

Priporočilo Komisije Svetu za pooblastitev Komisije za vodenje pogajanj za sprejetje mednarodnega pravno zavezujočega instrumenta o ukrepih države pristanišča za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje  /* COM/2008/0333 konč. */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 28.5.2008COM(2008) 333 konč.PRIPOROČILO KOMISIJE SVETUza pooblastitev Komisije za vodenje pogajanj za sprejetje mednarodnega pravno zavezujočega instrumenta o ukrepih države pristanišča za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanjeI. OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMNa zadnjem srečanju odbora za ribištvo FAO je bilo dogovorjeno, da bi bilo treba sprejeti mednarodni pravno zavezujoči instrument o ukrepih države pristanišča za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje, z namenom da se instrument predstavi na 28. srečanju odbora za ribištvo FAO februarja 2009[1].Septembra 2007 se je v Washingtonu odvijalo strokovno posvetovanje na to temo.Tehnično posvetovanje, na katerem bodo lahko sodelovale vse članice FAO, bo namenjeno oblikovanju končnega osnutka mednarodnega instrumenta o ukrepih države pristanišča in bo potekalo v okviru srečanja med 23. in 27. junijem 2008.Ukrepi države pristanišča so bili spoznani za ključni element v boju mednarodne skupnosti proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu. Prav zato je FAO leta 2005 sprejela vzorčno shemo ukrepov države pristanišča za boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu. Ta vzorčna shema določa minimalne standarde za podporo ukrepom, ki jih sprejmejo države, da bi spremljale, nadzorovale in preverjale ribiška plovila, ki plujejo pod tujo zastavo in želijo uporabljati njihova pristanišča. Ta instrument je prostovoljen in nezavezujoč.Poleg tega so nekatere regionalne organizacije za upravljanje ribištva določile zavezujoče mehanizme držav pristanišča, ki jih bodo članice navedenih organizacij uporabljale z namenom spremljanja zakonitosti iztovarjanja, pretovarjanja in drugih dejavnosti v svojih pristaniščih. Nekatere regionalne organizacije za upravljanje ribištva (RFMO) so uvedle tudi posebna pravila, na podlagi katerih lahko zavrnejo dostop do pristanišča plovilom, ki jih je organizacija vključila na seznam plovil, ki so sodelovala pri nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu ali ga podpirala.Skupnost je članica organizacije FAO in trinajstih RFMO. Mehanizmi držav pristanišča, sprejeti znotraj RFMO, so bili vključeni v zakonodajo Skupnosti. Zakonodaja Skupnosti prav tako določa splošna pravila za iztovarjanje ribiških proizvodov s plovil tretjih držav v pristaniščih Skupnosti.Boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu je eden od ključnih elementov skupne ribiške politike, zato bi morala Skupnost podpirati mednarodno sodelovanje na tem področju, tako da aktivno in tvorno sodeluje pri pogajanjih o mednarodnem instrumentu o ukrepih države pristanišča.Poleg zgornjih ugotovitev je treba izpostaviti še naslednje:-  v skladu s stalno sodno prakso Evropskega sodišča (na podlagi primera Kramer et al. in kot je bilo v nadaljnjih primerih dosledno potrjeno) ima ES izključno zunanjo pristojnost za ribiške zadeve z namenom ohranitve morskih bioloških virov;-  Komisija je 17. oktobra 2007 sprejela predlagano uredbo o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu;-  izjava o pristojnosti, ki jo je ES dala ob vstopu v FAO, v točki I b) določa, da ima ES izključno pristojnost za ribiške zadeve z namenom ohranitve morskih bioloških virov;-  točka 2.1 medinstitucionalnega sporazuma med Svetom in Komisijo, podpisanega pred vstopom ES v FAO, določa, da Komisija za zadeve, ki spadajo pod izključno pristojnost ES, posreduje in glasuje v imenu ES;-  v zadevi C-25/94 o sporazumu FAO o usklajevanju je Evropsko sodišče ugotovilo, da sporazum med Svetom in Komisijo velja tudi v primerih, ko organi FAO vodijo pogajanja za konvencijo FAO.II. PRIPOROČILOOb upoštevanju navedenega Komisija priporoča:-  da Svet pooblasti Komisijo za vodenje pogajanj z drugimi zainteresiranimi stranmi z namenom sprejetja mednarodnega pravno zavezujočega instrumenta o ukrepih države pristanišča za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje;-  ker bo v skladu s Pogodbo Komisija vodila ta pogajanja v imenu Evropske skupnosti, naj Svet imenuje posebni odbor, ki ji bo pomagal pri tej nalogi; ter-  da Svet izda priložene pogajalske smernice.PRILOGAPogajalske smerniceKomisija bo v imenu Skupnosti vodila pogajanja z namenom sklenitve mednarodnega pravno zavezujočega instrumenta o ukrepih države pristanišča, namenjenega preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, odvračanju od njega ter njegovemu odpravljanju.Komisija zagotovi, da je besedilo sporazuma skladno z mednarodnim pravom, zlasti z določbami Konvencije ZN o mednarodnem pomorskem pravu, Sporazuma ZN v zvezi z ohranjanjem in upravljanjem čezconskih staležev rib in izrazito selivskih staležev rib ter Sporazuma o spodbujanju usklajevanja ribiških plovil na odprtem morju z mednarodnimi ukrepi za ohranjanje in upravljanje.Komisija deluje tudi v skladu s cilji Skupnosti na področju skupne ribiške politike in, kolikor sporazum zadeva države v razvoju, upošteva smernice, opredeljene v okviru postopka „skladnost politike za razvoj“.Komisija podpira sprejetje instrumenta, ki podpisnice zavezuje k izvajanju ukrepov:- za odvračanje plovil, ki sodelujejo pri nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu ali ga podpirajo, od svojih pristanišč;- za pregledovanje plovil, ki so prisotna v njihovih pristaniščih in za katera se domneva, da so sodelovala pri takšnih dejavnostih ali jih podpirala;- za zagotavljanje pravilnih postopkov po pregledih in sprejetje ustreznih ukrepov v skladu z mednarodnim pravom za plovila, za katera je mogoče zanesljivo ugotoviti, da so sodelovala pri nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu ali ga podpirala.Komisija podpira vključitev sporazuma v celostni pristop, namenjen preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, odvračanju od njega ter njegovemu odpravljanju, zlasti na osnovi mednarodnega sodelovanja ter ukrepov za spremljanje in nadzor, ki se uporabljajo v celotni verigi dejavnosti, povezanih z ribištvom („od mreže do krožnika“).Komisija zagotovi, da je sporazum pripravljen za učinkovito spopadanje z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom, brez diskriminacije plovil, ki delujejo v skladu z veljavnimi zakoni, predpisi ter ukrepi za ohranjanje in upravljanje.Komisija zagovarja stališče, da določbe sporazuma pomenijo minimalne standarde, ki podpisnicam ne preprečujejo, da bi kot države pristanišča in v skladu z mednarodnim pravom uvedle strožje ukrepe proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu.Komisija zagotovi, da sporazum vključuje ustrezne določbe, ki omogočajo, da postane Skupnost njegova podpisnica.Komisija Svetu poroča o izidu pogajanj in po potrebi o morebitnih problemih, ki se pojavijo med pogajanji.[1] Glej odstavek 68 poročila o 27. srečanju odbora za ribištvo FAO (Rim, 5.–9. marec 2007): „Ob priznavanju nujne potrebe po usklajenem nadaljevanju ukrepov držav članic je odbor zaznal trdno podporo norveškega predloga za oblikovanje novega pravno zavezujočega instrumenta, ki bi temeljil na vzorčni shemi ukrepov države pristanišča za boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu ter na mednarodnem akcijskem načrtu za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. Odbor je potrdil naslednji časovni okvir: strokovno posvetovanje v drugi polovici leta 2007 za pripravo osnutka sporazuma in tehnično posvetovanje za pripravo končnega besedila instrumenta v prvi polovici leta 2008 ter predstavitev na 28. srečanju COFI leta 2009. Številne članice so poudarile, da bi novi instrument pomenil minimalne standarde za države pristanišča, ki bi imele možnost sprejemati strožje ukrepe, nekatere članice pa so tudi opomnile, da ne bi smel ovirati izvajanja drugih predhodno sprejetih ukrepov, kot je potreba po zmanjšanju zmogljivosti.“


title: Priporočilo Sveta z dne 12. februarja 2008 o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (osmi ERS) za proračunsko leto 2006

text:
               15.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 41/23

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 12. februarja 2008
   o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (osmi ERS) za proračunsko leto 2006
   (2008/117/ES)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,
   ob upoštevanju Četrte konvencije AKP-EGS, podpisane 15. decembra 1989 v Loméju (1), kakor je bila spremenjena s Sporazumom, podpisanim 4. novembra 1995 na Mauritiusu (2),
   ob upoštevanju Notranjega sporazuma o financiranju in upravljanju pomoči Skupnosti v okviru drugega finančnega protokola k Četrti konvenciji AKP-EGS (3), s katerim je bil med drugim ustanovljen osmi Evropski razvojni sklad (osmi ERS), in zlasti člena 33(3) Notranjega sporazuma,
   ob upoštevanju Finančne uredbe 98/430/ES z dne 16. junija 1998, ki se uporablja za sodelovanje pri razvojnem financiranju v okviru Četrte konvencije AKP-ES (4), in zlasti členov 66 do 74 Finančne uredbe,
   po preučitvi izkaza prihodkov in odhodkov in bilance stanja v zvezi z dejavnostmi osmega ERS na dan 31. decembra 2006 ter poročila Računskega sodišča za proračunsko leto 2006, skupaj z odgovori Komisije (5),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski parlament na priporočilo Sveta podeli Komisiji razrešnico za finančno upravljanje osmega ERS v skladu s členom 33(3) Notranjega sporazuma.

               (2)

               Komisija je dejavnosti osmega ERS v proračunskem letu 2006 na splošno zadovoljivo izvajala –

         PRIPOROČA, da Evropski parlament podeli Komisiji razrešnico za izvajanje dejavnosti osmega ERS za proračunsko leto 2006.

      V Bruslju, 12. februarja 2008

            Za Svet

            Predsednik

         A. BAJUK

      (1)  UL L 229, 17.8.1991, str. 3.

      (2)  UL L 156, 29.5.1998, str. 3.

      (3)  UL L 156, 29.5.1998, str. 108.

      (4)  UL L 191, 7.7.1998, str. 53.

      (5)  UL C 259, 31.10.2007, str. 1.