Pomembno pravno obvestilo

|

52009PC0572

Priporočilo odločba Sveta o stališču Evropske skupnosti glede ponovnih pogajanj o Monetarnem sporazumu z Republiko San Marino  /* KOM/2009/0572 končno - CNB 2009/0159 */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 16.10.2009COM(2009) 572 konč.2009/0159 (CNB)PriporočiloODLOČBA SVETAo stališču Evropske skupnosti glede ponovnih pogajanj o Monetarnem sporazumu z Republiko San MarinoOBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMMonetarni sporazumi med Evropsko skupnostjo ter Monakom, San Marinom in Vatikanom so bili sklenjeni, da se zagotovi pravna kontinuiteta dogovorov, ki so obstajali med temi državami na eni strani ter Francijo in Italijo na drugi pred uvedbo eura.Deset let potem, ko je euro zamenjal stari valuti Italije in Francije, ki so ju uporabljali tudi v Monaku, San Marinu in Vatikanu, je Svet Komisijo pozval, naj preuči delovanje monetarnih sporazumov[1]. Rezultati te ocene so bili vključeni v sporočilo Komisije „Poročilo o monetarnih sporazumih z Monakom, San Marinom in Vatikanom“[2]. Komisija je sklenila, da je treba obstoječe monetarne sporazume spremeniti, da bi bili odnosi med Skupnostjo in državami, ki so podpisale monetarni sporazum, bolj usklajeni. V tem osnutku priporočila za odločbo Sveta je predstavljeno stališče Skupnosti glede ponovnih pogajanj o sporazumu z Republiko San Marino.Komisija predlaga ponovna pogajanja in spremembo naslednjih določb:-  Prenos zadevne zakonodaje ESObveznosti Monaka, San Marina in Vatikana, ki so določene v njihovih zadevnih monetarnih sporazumih s Skupnostjo, se zelo razlikujejo.Monetarni sporazum s Kneževino Monako vsebuje največ obveznosti. V nasprotju s sporazumom z Monakom sporazuma s San Marinom in Vatikanom ne določata nobene posebne obveznosti za prenos zakonodaje EU na področju zaščite eurogotovine pred ponarejanjem in načinov sodelovanja s Skupnostjo na tem področju. Da bi zagotovili enake pogoje in ustrezno zaščito eurobankovcev in eurokovancev pred ponarejanjem, Vatikan in San Marino uporabljata zadevno zakonodajo Skupnosti.Finančne institucije, ki opravljajo svoje dejavnosti v državah, ki so sklenile monetarne sporazume, imajo lahko dostop do medbančnih poravnalnih in plačilnih sistemov ter sistemov poravnave vrednostnih papirjev v Evropski uniji. Kneževina Monako že uporablja to možnost in zato mora uporabljati zadevno finančno in bančno zakonodajo Skupnosti. Ob upoštevanju velikosti bančnega sektorja v San Marinu in njegovega tesnega sodelovanja z bankami v območju eura (tj. finančne institucije San Marina uporabljajo plačilne sisteme prek italijanskih bank) mora Republika San Marino tudi uskladiti svojo zakonodajo za bančni in finančni sektor z zakonodajo, ki se uporablja v Skupnosti . Zaradi obsega zakonodaje Skupnosti in omejenih upravnih zmogljivosti San Marina mu je treba odobriti 5-letno prehodno obdobje.-  Mehanizmi za spremljanjeV nasprotju s sporazumom z Monakom, za katerega je predviden postopek spremljanja, pa v sporazumih, podpisanih s San Marinom in Vatikanom, takšen postopek ni predviden. Ker ni rednega formalnega spremljanja, San Marino in Vatikan ne poročata redno o izvajanju sporazumov ter nista ustrezno obveščena o zakonodajnih novostih na področjih, ki jih zajemata sporazuma. Komisija zato predlaga ustanovitev dveh novih skupnih odborov z Vatikansko mestno državo in Republiko San Marino, podobnih skupnemu odboru s Kneževino Monako.Skupni odbor z Republiko San Marino bi sestavljali predstavniki San Marina, Italije, Evropske komisije in Evropske centralne banke. Odgovoren bi bil za olajšanje izvajanja sporazuma in razpravo o možnih spremembah seznama zakonodaje Skupnosti, ki jo mora uporabljati San Marino. V monetarnem sporazumu bi mu bila tudi podeljena pravica odločanja o nekaterih omejenih vprašanjih (npr. odobritev zamenjave kovnice za izdelovanje eurokovancev San Marina).-  Zgornja meja za izdajo eurokovancevZgornje meje za letno izdajo eurokovancev za Monako, San Marino in Vatikan so bile iz zgodovinskih razlogov določene na dva različna načina (Monako lahko trenutno izda največ 1/500 količine kovancev, skovanih v Franciji, medtem ko so za San Marino in Vatikan količine fiksno določene), kar je privedlo do zelo različnih rezultatov.Da bi zagotovili pravično obravnavo vseh držav, s katerimi so sklenjeni monetarni sporazumi, Komisija predlaga uvedbo nove enotne metode za izračun zgornjih mej za izdajo eurokovancev (tj. metoda, ki se bo uporabljala tudi v vseh prihodnjih sporazumih).Nove zgornje meje bi sestavljal fiksni in spremenljivi del:1.  fiksni del mora pokrivati povpraševanje zbiralcev kovancev. Glede na skupne ocene mora skupna vrednost v višini približno 2 100 000 EUR zadoščati za pokritje povpraševanja na trgu zbiralcev,[3]2.  spremenljivi del bi v primeru San Marina temeljil na povprečni izdaji na prebivalca v Italiji. Povprečno število kovancev na prebivalca, izdanih v Italiji v letu (n–1), bi se pomnožilo s številom prebivalcev San Marina.3.  Pravila za kovanje eurokovancevPo sedanjih monetarnih sporazumih lahko eurokovance za San Marino in Vatikan izdeluje samo nacionalna kovnica Italije. To pravilo je bilo sprejeto zaradi zgodovinskih razlogov, ko eurogotovina še ni bila v obtoku in so skoraj vse države območja eura kovale eurokovance samo za svoje potrebe. To se je do danes spremenilo in tako se kovanci številnih držav območja eura kujejo v drugih državah območja eura.Komisija zato predlaga, da se San Marinu in Vatikanu omogoči, da naročujeta svoje eurokovance v drugih kovnicah v EU, ki imajo izkušnje z izdelovanjem eurokovancev . Zamenjavo kovnice bi moral odobriti skupni odbor.-  Izbira sodne pristojnostiV skladu s sedanjimi monetarnimi sporazumi nima Skupnost nobene možnosti za ukrepanje, če države, ki so podpisale monetarne sporazume, ne izpolnjujejo svojih obveznosti (npr. ne prenesejo pravočasno zadevne zakonodaje Skupnosti), razen skrajne – zato malo verjetne – možnosti enostranske prekinitve sporazuma. Komisija zato predlaga, da se Sodišče Evropskih skupnosti izbere kot organ, pristojen za reševanje sporov , ki lahko nastanejo zaradi uporabe sporazumov.2009/0159 (CNB)PriporočiloODLOČBA SVETAo stališču Evropske skupnosti glede ponovnih pogajanj o Monetarnem sporazumu z Republiko San MarinoSVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 111(3) Pogodbe,ob upoštevanju priporočila Komisije[4],ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke[5],ob upoštevanju naslednjega:4.  Od uvedbe eura je za monetarne zadeve in zadeve, povezane z menjalnim tečajem, pristojna Skupnost.5.  Svet določi ureditve za pogajanja in sklepanje sporazumov o monetarnih zadevah ali zadevah, povezanih z menjalnim tečajem.6.  Italijanska republika je v imenu Skupnosti 29. novembra 2000 sklenila monetarni sporazum z Republiko San Marino.7.  Svet je 10. februarja 2009 sklenil, da mora Komisija preveriti, ali obstoječi sporazumi delujejo in ali je treba morda povišati zgornje meje za izdajo kovancev.8.  Komisija je v sporočilu „Poročilo o monetarnih sporazumih z Monakom, San Marinom in Vatikanom“[6] sklenila, da je treba obstoječi monetarni sporazum z Republiko San Marino spremeniti, da bi bili odnosi med Skupnostjo in državami, ki so podpisale monetarni sporazum, bolj usklajeni.9.  O monetarnem sporazumu s San Marinom se je treba zato ponovno pogajati takoj, ko bo to mogoče, da bo nova ureditev začela veljati 1. januarja 2010 skupaj z novimi pravili o načinih uvedbe eurokovancev, ki so bila določena v Priporočilu Komisije z dne 19. decembra 2008 o skupnih smernicah za nacionalne strani in izdajo eurokovancev, namenjenih obtoku, ki ga je 10. februarja 2009 v svojih sklepih odobril Svet –SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:Člen 1Italijanska republika obvesti Republiko San Marino, da je treba čim prej spremeniti obstoječi monetarni sporazum med Italijansko republiko v imenu Evropske skupnosti in Republiko San Marino, ter ji ponudi ponovna pogajanja o zadevnih določbah sporazuma.Člen 2Skupnost si pri ponovnih pogajanjih o sporazumu z Republiko San Marino prizadeva za naslednje spremembe:10.  Sporazum se sklene med Skupnostjo in Republiko San Marino. Besedilo sporazuma je kodificirano besedilo sedanjega sporazuma s spremembami.11.  Republika San Marino se zavezuje, da bo z neposrednimi prenosi ali enakovrednimi ukrepi sprejela vse ustrezne ukrepe:12.  za uporabo vseh zadevnih predpisov Skupnosti na področju bančništva in financ, zlasti zakonodaje v zvezi z dejavnostjo zadevnih institucij in njihovim nadzorom;13.  za uporabo vseh zadevnih predpisov Skupnosti glede preprečevanja pranja denarja, goljufij ter ponarejanja gotovine in negotovinskih plačilnih sredstev, glede medalj in žetonov ter zahtev statističnega poročanja.Republika San Marino zagotovi, da se vsi zadevni predpisi Skupnosti na področju bančništva in financ na njegovem ozemlju izvedejo pred 1. januarjem 2015. Sporazum vsebuje prilogo, kjer so navedeni roki za sprejetje zgoraj navedenih ukrepov.14.  Metoda za določanje zgornje meje za izdajanje eurokovancev San Marina se spremeni. Nova zgornja meja se izračuna z metodo, ki bo vključevala fiksni del, namenjen preprečevanju čezmernih špekulacij s kovanci San Marina na področju numizmatike z zadovoljitvijo povpraševanja na trgu zbiralcev kovancev, in spremenljivi del, ki se izračuna kot povprečna izdaja kovancev na prebivalca v Italiji v letu n–1, pomnoženo s številom prebivalcev San Marina.15.  Ustanovi se skupni odbor za spremljanje napredka pri izvajanju sporazuma. Sestavljen je iz predstavnikov Republike San Marina, Italijanske republike, Komisije in Evropske centralne banke. Skupni odbor lahko vsako leto spremeni fiksni del, da bi bila upoštevana inflacija in razvoj na trgu zbiralcev. Odločitve sprejema soglasno. Skupni odbor sprejme svoj poslovnik.16.  Eurokovance Republike San Marino kuje Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato. Vendar lahko Republika San Marino v dogovoru s skupnim odborom med kovnicami v EU, ki kujejo eurokovance, izbere drugega izvajalca. Obseg kovancev, ki jih izda Republika San Marino, se doda obsegu kovancev, ki jih izda matična država kovnice, za namen, da ECB odobri celoten obseg izdaje.17.  Sodišče Evropskih skupnosti se izbere kot organ, ki je pristojen za reševanje sporov, ki lahko nastanejo zaradi uporabe sporazuma.Če Skupnost ali San Marino meni, da druga pogodbenica ni izpolnila obveznosti iz monetarnega sporazuma, lahko predloži zadevo Sodišču. Sodba Sodišča je zavezujoča za pogodbenice, ki bodo sprejele potrebne ukrepe za upoštevanje sodbe v roku, ki ga določi Sodišče v svoji sodbi. Če Skupnost ali San Marino ne sprejme potrebnih ukrepov za upoštevanje sodbe v določenem roku, lahko druga pogodbenica nemudoma prekine sporazum.Člen 3Pogajanja z Republiko San Marino vodita Italijanska republika in Komisija v imenu Skupnosti. Evropska centralna banka je v celoti vključena v tista pogajanja, ki spadajo na področje njenih pristojnosti. Italijanska republika in Komisija predložita osnutek sporazuma Ekonomsko-finančnemu odboru, da poda mnenje.Člen 4Svet sklene sporazum.Ta odločba je naslovljena na Italijansko republiko in Komisijo.V Bruslju, […]Za SvetPredsednik [1] Sklepi Sveta o „skupnih smernicah za nacionalne strani in izdajo evrskih kovancev, namenjenih obtoku“, 2922. seja Sveta Ecofin z dne 10. februarja 2009.[2] COM(2009) 359 z dne 14. julija 2009.[3] San Marino na primer se je do neke mere uspešno osredotočal na kovanje eurokovancev izbranih apoenov: ti kovanci se zdaj v transakcijah uporabljajo po nominalni vrednosti.[4] UL C […], […], str. […].[5] UL C […], […], str. […].[6] COM(2009) 359.


				|

		52013DC0351

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Belgije za leto 2013 in mnenje Sveta o belgijskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2016 /* COM/2013/0351 final - 2013/ () */

Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Belgije za leto 2013
in mnenje Sveta o belgijskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2016

SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2)
Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2], zlasti člena 6(1)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[3],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Evropski svet je
26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne
izvajati novo strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji
na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na
ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje
potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.
(2)       Svet je 13. julija 2010
sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav
članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o
smernicah za politike zaposlovanja držav članic[5], ki skupaj tvorita integrirane
smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice
upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.
(3)       Voditelji držav oziroma vlad
so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z
uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen
okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja.
Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic,
in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020
ter izvajanju priporočil za posamezne države.
(4)       Svet je 6. julija 2012
sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim reformnim programom Belgije za
leto 2011 in dal mnenje o dopolnitvi belgijskega programa stabilnosti za
obdobje 2012–2015.
(5)       Komisija je
28. novembra 2012 sprejela letni pregled rasti[6], ki zaznamuje začetek
evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2013. Poleg tega
je 28. novembra 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011
sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja[7],
v katerem je Belgijo opredelila kot eno od držav članic, za katere je
treba opraviti poglobljen pregled.
(6)       Evropski svet je
14. marca 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje
finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje
rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne
konsolidacije, vrnitvi k normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu,
spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in
socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.
(7)       Komisija je 10. aprila 2013
objavila rezultate poglobljenega pregleda za Belgijo[8], ki ga je opravila v skladu s
členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011 o preprečevanju in
odpravljanju makroekonomskih neravnotežij. Na podlagi opravljene analize
Komisija ugotavlja, da v Belgiji obstajajo makroekonomska neravnotežja, zaradi
katerih je potrebno spremljanje in ukrepanje politike. Več
pozornosti je treba nameniti zlasti makroekonomskim spremembam na
področjih zunanje konkurenčnosti blaga in zadolženosti, predvsem
posledicam visoke ravni javnega dolga za realno gospodarstvo.
(8)       Belgija je
29. aprila 2013 predložila letni program stabilnosti za
obdobje 2012–2016 in nacionalni reformni program za leto 2013.
Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna
povezanost.
(9)       Na podlagi ocene programa
stabilnosti za leto 2013 v skladu z Uredbo Sveta (ES)
št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo
proračunske napovedi v programu, verjeten. V primerjavi s pomladansko
napovedjo Komisije za leto 2013, ki predvideva, da bo rast BDP v navedenem letu
nespremenjena, leta 2014 pa bo narasla na 1,2 %, je ocena nekoliko bolj
optimistična (napoveduje 0,2-odstotno rast leta 2013 in 1,5-odstotno rast
leta 2014). Belgija je od leta 2010 izvajala konsolidacijske ukrepe, in sicer
zlasti leta 2012, ko je uvedla tudi strukturne reforme na področju
pokojninskega sistema, sistema nadomestil za brezposelnost in proizvodnih
trgov. Vendar pa fiskalna konsolidacija ni bila zadostna za izpolnjevanje priporočil
Sveta z dne 2. decembra 2009 glede odprave čezmernega
primanjkljaja. Poleg tega je bil zaradi dokapitalizacije bančne skupine
Dexia, ki je imela negativen vpliv na rezultat glede primanjkljaja v višini
0,8 % BDP, in ekonomskega razvoja v drugi polovici leta 2012, ki je
bil slabši od pričakovanega, zamujen rok za odpravo čezmernega
primanjkljaja. Ker odprava čezmernega primanjkljaja do leta 2012 ni bila
dosežena, naj bi se primanjkljaj pod 3 % BDP zmanjšal od leta 2013 naprej.
Cilj proračunske strategije iz programa je, da se do leta 2015 doseže
uravnotežen proračun v strukturnem smislu in leto pozneje
srednjeročni proračunski cilj. Program je srednjeročni
proračunski cilj spremenil tako, da presežek ni več 0,5 %,
temveč 0,75 % BDP. Novi srednjeročni proračunski cilj je v
skladu z zahtevami Pakta za stabilnost in rast. Program je skladen z novim
rokom za postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem leta 2013, na podlagi
pomladanske napovedi pa je varnostna rezerva pri kršitvi referenčne
vrednosti iz Pogodbe majhna, in sicer s predvidenim primanjkljajem
leta 2013 v višini 2,9 % BDP. Načrtovan letni napredek pri
doseganju srednjeročnega proračunskega cilja, ki naj bi bil dosežen
do leta 2016, je višji od 0,5 % BDP (v strukturnem smislu). Po
letu 2013 niso bili predvideni nobeni konsolidacijski ukrepi. V skladu z
informacijami iz programa naj bi stopnja rasti javnofinančnih odhodkov
brez diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov med leti 2014 in 2016 prispevala
k letni strukturni prilagoditvi v smeri srednjeročnega cilja v višini
0,5 % BDP. Na podlagi programa bo delež dolga s 100 % BDP najvišji
leta 2013, nato pa naj bi se postopoma zmanjševal in leta 2016 dosegel
93,0 % BDP. Pričakovati je, da bo Belgija od leta 2014 do 2016 v prehodnem
obdobju glede izpolnjevanja merila glede dolga. V skladu z načrti bo
merilo glede dolga izpolnjeno ob koncu prehodnega obdobja. Na podlagi pomladanske
napovedi Komisije za leto 2013, ki predvideva, da bo delež javnega dolga v
navedenem letu dosegel 101,4 % in se leta 2014 dodatno povečal na
102,1 % BDP, in sicer ob predpostavki nespremenjene politike, prehod
k pravilu glede zmanjšanja dolga leta 2014 ne bo upoštevan, kar kaže, da
napredek pri doseganju srednjeročnega proračunskega cilja ni zadosten.
Program ne utemelji, kako bo načrtovana prilagoditev porazdeljena med
različne ravni vlade, kar je bilo obravnavano že v priporočilu za
posamezne države iz lanskega leta. Poleg večletnega javnofinančnega
okvira, ki temelji na pravilih, je treba pripraviti eksplicitne ureditve usklajevanja
ter glede tega sprejeti dogovor, da se zagotovijo in izvajajo strožje in
samodejne obveznosti regij, skupnosti in lokalnih organov glede doseganja
proračunskih ciljev.
(10)     Belgija se sooča s
predvidenim velikim povečanjem odhodkov, povezanih s staranjem
prebivalstva (+2,0 odstotne točke BDP), in sicer že v obdobju 2010–2020,
zlasti na področju pokojnin in dolgotrajne oskrbe. Začeta reforma
sistema socialne varnosti za starejše bo pozitivno vplivala na njihovo
zaposlovanje. Kljub temu napovedi kažejo, da Belgija ne bo izpolnila cilja, ki
si ga je na tem področju zastavila za leto 2020. Zaradi velikosti izziva
bodo potrebna dodatna prizadevanja, da se odpravi vrzel med dejansko in
zakonsko upokojitveno starostjo. Ukrepi za povezavo zakonske upokojitvene
starosti z razvojem pričakovane življenjske dobe bi omogočili
dolgoročno zaščito vzdržnosti pokojninskega sistema. Potrebo po
doseganju finančne vzdržnosti bo treba uravnotežiti s potrebo po
ohranjanju ustreznih programov socialne varnosti za starejše. Na področju
dolgotrajne oskrbe bi bilo treba zaradi relativno visokih stroškov
institucionalne oskrbe v Belgiji raziskati možnosti izboljšanja stroškovne
učinkovitosti javne porabe za storitve dolgotrajne oskrbe in
varčevalnih ukrepov za zdravstveno preventivo in rehabilitacijo ter za
ustvarjanje boljših pogojev za samostojno življenje.
(11)     Dolgoročna izguba
konkurenčnosti Belgije je posledica različnih dejavnikov,
vključno s sistemom določanja plač, slabim delovanjem trgov
proizvodnih dejavnikov in nefinančnimi dejavniki, povezanimi z
zmogljivostjo gospodarstva na področju inovacij. Plačna norma iz
leta 1996, katere cilj je bil ohraniti konkurenčnost nasproti glavnim
trgovinskim partnerjem, ni vedno izpolnila svojega namena. Takojšni ukrepi,
sprejeti do zdaj, ki naj bi gibanje plač približali stopnjam
produktivnosti, so pravi, vendar nezadostni za zagotovitev dolgoročne
usklajenosti gibanja plač in produktivnosti. Še vedno so potrebne
strukturne izboljšave okvira pogajanja o plačah. Te vključujejo
samodejne popravke, če se plačna norma ne spoštuje ali kadar
povečanje zdravstvenega indeksa preseže povečanje plač v glavnih
trgovinskih partnericah. Sistem pogajanja o plačah bi moral zagotoviti, da
je gibanje plač usklajeno z dinamiko produktivnosti na lokalni ravni.
Belgija je specializirana na področju polizdelkov, na katerem je huda
mednarodna konkurenca, ki praktično onemogoča vključevanje
variacij cen proizvodnih dejavnikov v končno ceno. Medtem ko je močan
belgijski sistem raziskav in inovacij ublažil težave na področju stroškov
in konkurenčnosti, poslovne raziskave in razvoj ostajajo zelo
koncentrirani, in niso širše sprejeti s strani podjetij. Okrepiti bi bilo treba
okvirne pogoje za pospešitev prehoda na gospodarstvo, ki daje poudarek znanju,
pri čemer pa se je treba osredotočiti na podjetništvo, olajšanje
poslovne dinamike in ustvarjanje človeškega kapitala.
(12)     Cene elektrike, plina in
drugega blaga ter storitev so v Belgiji višje kot v drugih državah
članicah, kar odraža slabo konkurenco in strukturne ovire. Cene v
maloprodajnem sektorju ostajajo nad povprečjem euroobmočja, medtem ko
omejitve strokovnih storitev ovirajo razvoj inovativnih poslovnih modelov in
naložbe. Belgija je pri izboljšanju konkurenčnosti omrežnih panog le malo
napredovala, vzpostavitev močnih in neodvisnih regulatorjev pa ostaja
nepopolna. Belgija ima drugo najnižjo stopnjo pokritosti z mobilnimi
širokopasovnimi omrežji v EU, in sicer predvsem zaradi regulativnih in
usklajevalnih težav pri razpoložljivosti spektra. Medtem ko so večje
možnosti potrošnika, da zamenja operatorja, odpravile prevlado tradicionalnih
energetskih operaterjev, konkurenca na maloprodajni ravni za elektriko in plin
ter na veleprodajni ravni za elektriko ostaja izziv z visokimi distribucijskimi
stroški, ki v primerjavi s sosednjimi državami nesorazmerno prispevajo k neto
cenam za industrijske uporabnike. Odločitev Belgije, da nadzoruje
maloprodajne cene za končne uporabnike elektrike in plina, lahko ovira
naložbe v zmogljivosti in nove vstope na trg. Pogoji za izdajo licenc v poštnem
sektorju še vedno vzbujajo zaskrbljenost. Domač železniški potniški promet
ni odprt za konkurenco, zakonodaja o delu v pristaniščih pa ni bila
posodobljena. Glede na pomen zgoraj omenjenih sektorjev za konkurenčnost
so ti ukrepi nujno potrebni.
(13)     Belgijski davčni sistem
nesorazmerno temelji na neposrednih davkih in vsebuje vrzeli, ki ovirajo
pravičnost. Medtem ko si je Belgija prizadevala zmanjšati celotno
davčno obremenitev dela, je implicitna davčna stopnja za večino
vrst zaposlenih še vedno med najvišjimi v EU. Belgija ostaja ena od tistih
držav, ki imajo v celotnih davčnih prihodkih najnižji delež okoljskih
davkov. Obstaja možnost za poenostavitev davčnega sistema in izboljšanje
njegove učinkovitosti, vključno z zmanjšanjem in racionalizacijo
davčnih odhodkov ter odpravo neupravičenih ali neučinkovitih
znižanih stopenj DDV.
(14)     Belgijo pestijo
podpovprečna udeležba na trgu dela, ki stagnira, in velike razlike v
deležu zaposlenih ter brezposelnih v različnih regijah in podskupinah
prebivalstva. Skupine prebivalcev z najnižjo udeležbo na trgu dela zajemajo
ljudi priseljenskega porekla, starejše in nizko kvalificirane mlade, in sicer v
vseh regijah. Te skupine so izpostavljene tudi višjim tveganjem revščine
in socialne izključenosti. Reforma sistema nadomestil za brezposelnost je
korak v pravo smer, vendar sama po sebi ne zagotavlja učinkovitejšega
povezovanja ponudbe in povpraševanja po delu, če ga ne spremljajo
učinkovita pomoč pri iskanju zaposlitve in možnosti usposabljanja.
Interakcija med ciljnimi zmanjšanji na državni ravni in shemami za podporo zaposlovanja,
ki jih izvajajo regije, je zelo zapletena. Čeprav bi lahko ukrepi,
namenjenimi nizkokvalificiranim mladim, koristili tudi migrantom, je potrebna
celovita strategija, ki bo posebej namenjena le tej ciljni skupini. Poleg tega
bo brez znatnega povečanja medregionalne mobilnosti delavcev težko
odpraviti nekatere neskladnosti na področju dela. Prav tako je treba
temeljitejše oceniti, kako bi bilo mogoče povečati preglednost in
učinkovitost zagotavljanja izobraževanja in usposabljanja ter kako okrepiti
sinergije med različnimi ponudniki usposabljanj.
(15)     Napovedi glede emisij
toplogrednih plinov do leta 2020 kažejo, da Belgija ne bo izpolnila svojega
cilja za njihovo zmanjšanje v višini 15 %. Ostaja nejasno, kako bodo
ločene pobude različnih organov zagotovile izpolnjevanje cilja ali
kako bo breme razporejeno med regijami. Vpliv kombiniranih ukrepov za
zmanjšanje emisij, zlasti v prevoznem sektorju in gradbeništvu, ostaja nejasen.
Preobremenjenost cest zelo bremeni belgijsko gospodarstvo in po ocenah dosega
celo 2 % BDP, kar je ena od najvišjih vrednosti v Evropi, izvajanje
novega sistema prometnega davka v treh regijah pa je bilo prestavljeno na
leto 2016.
(16)     Vprašanja usklajevanja, ki se
pojavljajo v zelo regionalizirani strukturi, dajejo poudarek na učinkoviti
organizaciji javne uprave, saj bi obstoj različnih omrežij, ravni in
udeležencev lahko povzročil podvojevanje struktur z oslabljenim
upravljanjem in višjimi administrativnimi stroški. Ta vprašanja so v ospredju
ob upoštevanju obdavčitve in delitve bremen proračunskih prizadevanj,
vključno za izobraževanje in socialno varnost, ki na splošno zahtevajo
boljše sodelovanje in usklajevanje.
(17)     V okviru evropskega semestra
je Komisija izvedla obsežno analizo belgijske ekonomske politike. Ocenila je
program stabilnosti in nacionalni reformni program ter predstavila poglobljeni
pregled. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje
Evropske unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne
odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za
vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Belgiji, ampak tudi
spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega
semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 7 spodaj.
(18)     Svet je ob upoštevanju te ocene
preučil belgijski program stabilnosti, njegovo mnenje[9] pa je izraženo zlasti v
priporočilu v točki 1 spodaj.
(19)     Svet je ob upoštevanju
poglobljenega pregleda, ki ga je izvedla Komisija, in te ocene preučil
belgijski nacionalni reformni program in program stabilnosti. Njegova
priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij so izražena v
priporočilih v točkah 1, 2, 3, 4 in 5 spodaj.
(20)     V okviru evropskega semestra
je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot
celote. Na tej podlagi je Svet izdal posebna priporočila za države
članice, katerih valuta je euro. Belgija bi morala tudi zagotoviti, da se
ta priporočila izvedejo v celoti in pravočasno –
PRIPOROČA, naj Belgija v obdobju
2013–2014 izvede naslednje ukrepe:
1.           Sprejme
naj dodatne ukrepe za doseganje strukturne prilagoditve, določene v Sklepu
Sveta, v katerem Belgijo poziva, naj do leta 2013 odpravi čezmerni
primanjkljaj in izboljša vzdržnost ter verodostojnost konsolidacije. Za trajno odpravo proračunskih neravnotežij je
potrebno verodostojno izvajanje ambicioznih strukturnih reform, s katerimi bi
se povečala zmožnost prilagajanja in okrepila potencialna rast. Po odpravi čezmernega primanjkljaja naj v
ustreznem času izvede strukturno prilagoditev, da bo do leta 2016 dosegla
srednjeročni proračunski cilj in zagotovila trajno zmanjšanje
visokega deleža javnega dolga. Zato naj do 15. oktobra 2013 predstavi
strukturne ukrepe za leto 2014, ki bodo spodbujali rast in zagotovili
trajno odpravo čezmernega primanjkljaja ter zadosten napredek pri
doseganju srednjeročnega proračunskega cilja. Zagotovi naj, da bo
postopek prilagoditve uravnotežen v času ali celo izveden na začetku
obdobja iz programa. Sprejme naj eksplicitne ureditve usklajevanja za
zagotovitev, da bodo proračunski cilji v okviru srednjeročnega
načrta zavezujoči na državni in poddržavni ravni, vključno s
takojšnjim sprejetjem pravila o saldu/presežku splošnega javnega
proračuna, ki bo usklajen z zahtevami Pogodbe o stabilnosti, usklajevanju
in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji, in za povečanje
preglednosti delitve bremen in odgovornosti na ravneh vlade.
2.           Pospeši naj prizadevanja za odpravo vrzeli med dejansko in
zakonsko upokojitveno starostjo, vključno s hitrim postopnim
opuščanjem sistemov za predčasno upokojitev. Reforme sistemov
socialne varnosti za starejše naj poveže z ukrepi za podporo zaposlovanju ter
reformami trga dela, ki bodo prispevale k aktivnemu staranju. Pospeši naj
sprejetje odločitve glede povezovanja zakonske upokojitvene starosti s
pričakovano življenjsko dobo. Nadaljuje naj z izboljšavami stroškovne
učinkovitosti javne porabe za dolgotrajno institucionalno oskrbo.
3.           Da
izboljša konkurenčnost, naj si stalno prizadeva za reformo sistema
določanja plač, vključno z indeksacijo, zlasti s sprejetjem
strukturnih ukrepov v posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu z
nacionalnimi praksami, da bo sistem določanja plač bolj odziven na
gibanje produktivnosti in bo odražal lokalne razlike v produktivnosti ter
razmere na trgu dela, ko gibanje plač ne upošteva stroškovne
konkurenčnosti, pa naj zagotovi samodejno popravke.
4.           Za izboljšanje
konkurenčnosti v storitvenem sektorju naj predstavi konkretne in
časovno opredeljene strukturne ukrepe, in sicer z odpravo ovir v
maloprodajnem sektorju in čezmernih omejitev pri strokovnih storitvah,
izboljša pa naj tudi ponudbo mobilnih širokopasovnih omrežij. Nadaljuje naj z
izboljšavami delovanja energetskega sektorja z zmanjšanjem distribucijskih
stroškov in spremljanjem maloprodajnih stroškov ter okrepitvijo neodvisnosti
regulatorjev v energetskem, telekomunikacijskem in prometnem sektorju
(železniški, letališki, pristaniški in cestni promet). Odpravi naj preostale
regulativne ovire v poštnem sektorju.
5.           Pripravi naj konkretne in
časovno opredeljene ukrepe za prenos davčne obremenitve dela na
davčne osnove, ki manj negativno vplivajo na rast, in sicer z raziskavo
potenciala okoljskih davkov, na primer davka na dizel in kurilna olja ter obdavčitve
zasebne uporabe službenih vozil. Poenostavi naj davčni sistem z
zmanjšanjem davčnih odhodkov v obdavčitvi dohodka, povečanjem
učinkovitosti sistema DDV in izboljšanjem izpolnjevanja davčnih
obveznosti, in sicer z odpravo obstoječih vrzeli.
6.           Dodatno naj zmanjša
dejavnike, ki odvračajo od dela, in sicer z zagotavljanjem
učinkovitega izvrševanja zahtev pri iskanju zaposlitve in individualne
pomoči pri iskanju za vse brezposelne. Sprejme naj ukrepe za izboljšanje
medregionalne mobilnosti delavcev. Poenostavi in ponovno okrepi naj
usklajevanje med zaposlitvenimi spodbudami, aktivacijskimi politikami, ponudbo
in povpraševanjem na trgu dela, izobraževanjem, vseživljenjskem učenju ter
politikami poklicnega usposabljanja za starejše in mlade. Razvije naj celovite strategije
socialnega vključevanja za ljudi priseljenskega porekla.
7.           Sprejme naj konkretne ukrepe
in dogovor o jasni delitvi nalog državnih ter regionalnih organov, da se
zagotovi napredek pri doseganju ciljev zmanjšanja emisij toplogrednih plinov
pri dejavnostih, ki ne spadajo v sistem trgovanja z emisijami, zlasti pri
prometu in v gradbeništvu.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               UL L 306, 23.11.2011, str. 25.
[3]               COM(2013) 351 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 in P7_TA(2013)0053.
[5]               Sklep Sveta 2013/208/EU z dne 22. aprila 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 113 final.
[9]               V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 26. aprila 2013 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Suomen Pankki (ECB/2013/12)

text:
               3.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 126/1

         PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
   z dne 26. aprila 2013
   Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Suomen Pankki
   (ECB/2013/12)
   2013/C 126/01
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank držav članic, katerih valuta je euro, opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               Mandat sedanjih zunanjih revizorjev centralne banke Suomen Pankki je potekel po reviziji za poslovno leto 2012. Zaradi tega je treba imenovati zunanjega revizorja od poslovnega leta 2013.

               (3)

               Suomen Pankki je za svojega zunanjega revizorja za poslovna leta od 2013 do 2019 izbrala družbo PricewaterhouseCoopers Oy –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   Priporoči se, da se družba PricewaterhouseCoopers Oy imenuje za zunanjega revizorja centralne banke Suomen Pankki za poslovna leta od 2013 do 2019.

      V Frankfurtu na Majni, 26. aprila 2013

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI


title: 2014/661/EU: Priporočilo Komisije z dne 10. septembra 2014 o spremljanju prisotnosti 2- in 3-monokloropropan-1,2-diola (2- in 3-MCPD), 2- in 3-MCPD estrov maščobnih kislin in glicidil estrov maščobnih kislin v živilih  Besedilo velja za EGP

text:
               12.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 271/93

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 10. septembra 2014
   o spremljanju prisotnosti 2- in 3-monokloropropan-1,2-diola (2- in 3-MCPD), 2- in 3-MCPD estrov maščobnih kislin in glicidil estrov maščobnih kislin v živilih
   (Besedilo velja za EGP)

      (2014/661/EU)

   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               3-monokloropropan-1,2-diol (3-MCPD) je onesnaževalo pri predelavi živil, razvrščeno kot morda rakotvorno za ljudi, za katero je bil določen dopustni dnevni vnos (TDI) v višini 2 μg/kg telesne teže (1). Z Uredbo Komisije (ES) št. 1881/2006 (2) je bila določena mejna vrednost v višini 20 μg/kg za hidroliziran rastlinski protein (HVP) in sojino omako za tekoče proizvode, ki vsebujejo vsaj 40 % suhe snovi, ki ustreza največ 50 μg/kg v suhi snovi.

               (2)

               Estri 2- in 3-monokloropropan-1,2-diola (MCPD) in glicidil estri so nevarna onesnaževala v predelanih jedilnih oljih, ki se uporabljajo kot živila ali živilske sestavine. Odbor za onesnaževala v prehranski verigi (v nadaljnjem besedilu: CONTAM) Evropske agencije za varnost hrane (v nadaljnjem besedilu: EFSA) se je strinjal z oceno, da se pri ljudeh sprosti 100 % 3-MCPD iz njegovih estrov (3).

               (3)

               Glicidil estri maščobnih kislin (GE) so procesna onesnaževala, ki nastanejo pri odstranjevanju smradu med rafiniranjem jedilnih olj. Toksikološka pomembnost glicidil estrov maščobnih kislin še ni bila natančno pojasnjena. Sam glicidol je razvrščen kot verjetno rakotvoren za ljudi. Najnovejše znanstvene študije kažejo na (skoraj) popolno sproščanje glicidola iz estrov maščobnih kislin v človeškem prebavnem traktu.

               (4)

               EFSA je 20. septembra 2013 objavila znanstveno poročilo o analizi prisotnosti 3-monokloropropan-1,2-diola (3-MCPD) v živilih v Evropi v obdobju 2009–2011 in predhodno oceno izpostavljenosti (4).

               (5)

               Za bolj natančno oceno izpostavljenosti je treba pridobiti več podatkov o prisotnosti MCPD estrov maščobnih kislin in glicidil estrov maščobnih kislin.

               (6)

               Zato je ustrezno priporočiti spremljanje prisotnosti MCPD, MCPD estrov in glicidil estrov v rastlinskih oljih in maščobah, iz njih pridobljenih živilih in živilih, ki vsebujejo rastlinska olja in maščobe –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Države članice bi morale skupaj z aktivnim sodelovanjem nosilcev dejavnosti poslovanja s krmo in živilske dejavnosti spremljati prisotnost 2- in 3-MCPD, 2- in 3-MCPD estrov maščobnih kislin in glicidil estrov maščobnih kislin v živilih, zlasti v:

                           (a)

                           rastlinskih oljih in maščobah ter iz njih pridobljenih proizvodih, kot so margarina in podobni proizvodi;

                           (b)

                           živilih za posebne prehranske namene, kot so opredeljena v Direktivi 2009/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta (5), namenjenih za dojenčke in majhne otroke, vključno z začetnimi formulami za dojenčke in nadaljevalnimi formulami za dojenčke in majhne otroke, kot so opredeljene v Direktivi Komisije 2006/141/ES (6), in živilih za posebne zdravstvene namene, kot so opredeljena v Direktivi Komisije 1999/21/ES (7), namenjenih za prehrano dojenčkov;

                           (c)

                           finih pekovskih izdelkih, kruhu in štručkah;

                           (d)

                           konzerviranih mesnih proizvodih (prekajenih) in konzerviranih ribjih proizvodih (prekajenih);

                           (e)

                           prigrizkih na osnovi krompirja in žit, drugih ocvrtih proizvodih na osnovi krompirja;

                           (f)

                           živilih, ki vsebujejo rastlinska olja, in živilih, pripravljenih/proizvedenih z rastlinskimi olji.

                     Priznava se, da je analiza 2- in 3-MCPD, 2- in 3-MCPD estrov maščobnih kislin in glicidil estrov maščobnih kislin v živilih, navedenih v točkah (b) do (f), zelo kompleksna, analitske metode, potrjene s kolaborativno študijo, pa za zdaj niso razpoložljive. Zato je pri analizi živil iz točk (b) do (f) potrebna posebna pozornost, da se zagotovi zanesljivost pridobljenih podatkov.
               Zaradi tega lahko države članice, ki nameravajo analizirati prisotnost 2- in 3-MCPD, 2- in 3-MCPD estrov maščobnih kislin in glicidil estrov maščobnih kislin v živilih, navedenih v točkah (b) do (f), po potrebi, če je primerno, zaprosijo za tehnično pomoč enote za standarde za živilsko bioznanost Inštituta za referenčne materiale in meritve (Institute for Reference Materials and Measurements – IRMM) Skupnega raziskovalnega središča Komisije.

               2.

               Za zagotovitev reprezentativnosti vzorcev iz vzorčenega lota bi morale države članice upoštevati postopke vzorčenja iz dela B Priloge k Uredbi Komisije (ES) št. 333/2007 (8).

               3.

               Za določitev z estrom vezanega MCPD in glicidola se priporoča uporaba standardnih metod družbe American Oil Chemists' Society. Te metode so metode plinske kromatografije – masne spektroskopije (GC-MS), ki so bile potrjene s kolaborativno študijo za rastlinska olja in maščobe ter so na voljo na: www.aocs.org.
               Meja določanja (v nadaljnjem besedilu: LOQ) ne bi smela biti večja od 100 μg/kg za analizo MCPD in glicidola, vezana na estre maščobnih kislin, v jedilnih oljih in maščobah. Za druga živila, ki vsebujejo več kot 10 % maščobe, LOQ po možnosti ne bi smela biti večja v primerjavi z vsebnostjo maščob v živilu, tj. LOQ za analizo MCPD in glicidol estrov maščobnih kislin v živilih, ki vsebujejo 20 % maščobe, ne bi smela biti večja od 20 μg/kg glede na skupno težo. Za živila, ki vsebujejo manj kot 10 % maščobe, LOQ ne bi smela biti večja od 10 μg/kg glede na skupno težo.

               4.

               Laboratoriji bi morali imeti vzpostavljene nadzorne postopke, da se med analizo prepreči pretvorba glicidil estrov v MCPD estre in obratno. Poleg tega je potrebna nedvoumna opredelitev merjenih snovi in ločeno poročanje za prosta 2- in 3- MCPD, prisotna v analiziranih matricah iz 2- in 3- MCPD estrov maščobnih kislin, saj se oba merita kot 3-MCPD. O naslednjih merjenih snoveh je treba poročati ločeno:

                           —

                           2-MCPD,

                           —

                           3-MCPD,

                           —

                           2-MCPD estri,

                           —

                           3-MCPD estri,

                           —

                           glicidil estri.

                     Do zdaj ni dokazov o prisotnosti prostih glicidolov v živilih iz točke 1. V primeru, da bi prosti glicidol bil analiziran, pa je o tem treba poročati ločeno.

               5.

               Države članice bi morale zagotoviti, da se rezultati analiz redno (vsakih šest mesecev) posredujejo agenciji EFSA v obliki za predložitev podatkov v skladu z njenimi navodili o standardnemu opisu vzorca (Standard Sample Description – SSD) za živila in krmo (9) ter dodatnimi posebnimi zahtevami agencije EFSA glede poročanja.
               Omogočeno bo tudi posredovanje podatkov v poenostavljeni obliki, z manj rubrikami, da se zagotovi največja možna predložitev koristnih razpoložljivih podatkov o spremljanju.

               6.

               Pripravljeno bo navodilo za zagotovitev enotne uporabe tega priporočila in primerljivega poročanja o rezultatih.

      V Bruslju, 10. septembra 2014

            Za Komisijo

         Tonio BORG

            Član Komisije

      (1)  Mnenje Znanstvenega odbora za hrano o 3-monokloropropan-1,2-diolu (3-MCPD), ki posodablja mnenje Znanstvenega odbora za hrano iz leta 1994 (sprejeto 30. maja 2001), http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out91_en.pdf.

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 1881/2006 z dne 19. decembra 2006 o določitvi mejnih vrednosti nekaterih onesnaževal v živilih (UL L 364, 20.12.2006, str. 5).

      (3)  Izjava znanstvenega odbora CONTAM na zahtevo Evropske unije v zvezi s 3-MCPD estri, http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1048.pdf.

      (4)  EFSA, 2013, Analiza prisotnosti 3-monokloropropan-1,2-diola (3-MCPD) v živilih v Evropi v obdobju 2009–2011 in predhodna ocena izpostavljenosti. EFSA Journal 2013; 11(9):3381, 45 str. doi:10.2903/j.efsa.2013.3381. Na voljo na spletu: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      (5)  Direktiva 2009/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o živilih za posebne prehranske namene (UL L 124, 20.5.2009, str. 21).

      (6)  Direktiva Komisije 2006/141/ES z dne 22. decembra 2006 o začetnih formulah za dojenčke in nadaljevalnih formulah za dojenčke in majhne otroke in o spremembi Direktive 1999/21/ES (UL L 401, 30.12.2006, str. 1).

      (7)  Direktiva Komisije 1999/21/ES z dne 25. marca 1999 o živilih za posebne zdravstvene namene (UL L 91, 7.4.1999, str. 29).

      (8)  Uredba Komisije (ES) št. 333/2007 z dne 28. marca 2007 o določitvi metod vzorčenja in analitskih metod za uradni nadzor vsebnosti svinca, kadmija, živega srebra, anorganskega kositra, 3-MCPD in policikličnih aromatskih ogljikovodikov v živilih (UL L 88, 29.3.2007, str. 29).

      (9)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm.


title: Priporočilo Sveta z dne 11. julija 2017 v zvezi z nacionalnim programom reform Litve za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Litve za stabilnost za leto 2017

text:
               9.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/62

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 11. julija 2017
   v zvezi z nacionalnim programom reform Litve za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Litve za stabilnost za leto 2017
   (2017/C 261/14)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 16. novembra 2016 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2017. Evropski svet je na zasedanju 9. in 10. marca 2017 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 16. novembra 2016 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (2) sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Litve ni opredelila kot ene od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil na zasedanju 9. in 10. marca 2017. Svet je Priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje) sprejel 21. marca 2017 (3).

               (2)

               Litva bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, kot je izraženo v priporočilu 2.

               (3)

               Poročilo o državi za Litvo za leto 2017 je bilo objavljeno 22. februarja 2017. V njem so bili ocenjeni napredek Litve pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 12. julija 2016, nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020.

               (4)

               Litva je 27. aprila 2017 predložila nacionalni program reform za leto 2017, 28. aprila 2017 pa program stabilnosti za leto 2017. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (5)

               Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Člen 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) določa, da lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, zagotovila v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (6)

               Za Litvo trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. V programu stabilnosti za leto 2017 vlada načrtuje izboljšanje nominalnega salda s primanjkljaja v višini 0,4 % BDP v letu 2017 na presežek v višini 1,3 % BDP v letu 2020. Srednjeročni proračunski cilj, tj. primanjkljaj v višini 1 % BDP v strukturnem smislu, naj bi bil izpolnjen z nekaj rezerve v celotnem programskem obdobju. Dovoljena prilagoditvena pot vključuje sistemsko pokojninsko reformo iz leta 2016. V letu 2017 odraža dodatne večje strukturne reforme trga dela in pokojnin. V skladu s programom stabilnosti za leto 2017 naj bi se delež dolga sektorja država v BDP zmanjšal s 40,2 % BDP v letu 2016 na 33,8 % BDP v letu 2020. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Vendar ukrepi, potrebni za doseganje načrtovanih ciljev glede presežka od leta 2018 naprej, niso bili dovolj podrobno opredeljeni.

               (7)

               Litva je v programu stabilnosti za leto 2017 zahtevala uporabo začasnega odklona v višini 0,5 % BDP v okviru preventivnega dela v skladu s „skupno dogovorjenim stališčem o prožnosti v okviru Pakta za stabilnost in rast“, ki ga je februarja 2016 potrdil Svet ECOFIN, in sicer zaradi načrtovane izvedbe večjih strukturnih reform s pozitivnim učinkom na dolgoročno vzdržnost javnih financ. Pri tem gre zlasti za povečanje vzdržnosti pokojninskega sistema z okrepljenim usklajevanjem z inflacijo in postopnim podaljševanjem pokojninske dobe. Vendar reforme ne vzpostavljajo samodejne povezave med upokojitveno starostjo in pričakovano življenjsko dobo. Poleg tega modernizirajo odnose med delavci in delodajalci z uvedbo novih vrst pogodb o zaposlitvi, krajših odpovednih rokov, nižjih odpravnin in bolj prilagodljivega delovnega časa. Reforme tudi povečujejo doseg in ustreznost nadomestil za brezposelnost in socialnih prejemkov, širijo področja uporabe aktivnih politik zaposlovanja ter znižujejo raven nezakonitih in nezavarovanih delovnih razmerij. Organi ocenjujejo, da imajo reforme pozitiven učinek na vzdržnost javnih financ, saj dolgoročno omogočajo povprečne prihranke pri letnih odhodkih za pokojnine v višini do 3,8 % BDP, medtem ko bi se z delom reform, ki se nanaša na trg dela, lahko povečalo povprečno letno število zaposlenih za do 10 %, kar se zdi na splošno verjetna predpostavka. Če bodo te reforme torej v celoti in pravočasno izvedene, bodo pozitivno vplivale na vzdržnost javnih financ. Na podlagi tega se lahko oceni, da Litva izpolnjuje pogoje za zahtevani začasni odklon v letu 2017, če bo ustrezno izvedla dogovorjene reforme, ki se bodo spremljale v okviru evropskega semestra. Vendar se glede na potrebo po zagotovitvi trajnega izpolnjevanja minimalnega merila (tj. strukturni primanjkljaj v višini 1,5 % BDP) in ob upoštevanju predhodno odobrene olajšave v okviru klavzule o sistemski pokojninski reformi (0,1 % BDP) lahko oceni, da Litva izpolnjuje pogoje za zahtevani dodatni začasni odklon v višini 0,4 % BDP v letu 2017, kar je nekoliko pod zahtevanim odklonom v višini 0,5 % BDP.

               (8)

               Za leto 2017 je Svet 12. julija 2016 Litvi priporočil, naj zagotovi, da bo odklon od srednjeročnega proračunskega cilja omejen na olajšavo v zvezi s sistemsko pokojninsko reformo (5). Ob upoštevanju odobrene olajšave v zvezi s pokojninsko reformo za leto 2016 in začasnega odklona v zvezi z izvajanjem strukturnih reform za leto 2017 bi se lahko strukturni saldo v letu 2017 poslabšal za 1,3 % BDP. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 naj bi Litva v letu 2017 izpolnila to zahtevo. Litva bi morala v letu 2018 doseči svoj srednjeročni cilj ob upoštevanju odobrenih olajšav v zvezi z izvajanjem sistemske pokojninske reforme za leto 2016 in strukturnih reform za leto 2017, ker se začasni odkloni prenesejo naprej za obdobje treh let. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 je to skladno z maksimalno nominalno stopnjo rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov (6) v višini 6,4 % v letu 2018, kar ustreza poslabšanju strukturnega salda za -0,6 % BDP. Ob nespremenjenih politikah naj bi Litva v letu 2018 izpolnjevala to zahtevo. Na splošno Svet pričakuje, da bo Litva v letih 2017 in 2018 izpolnjevala določbe Pakta za stabilnost in rast.

               (9)

               Po zadnjem povišanju neobdavčene minimalne plače se je davčna obremenitev oseb z nizkimi dohodki v zadnjih letih znatno zmanjšala in je zdaj blizu povprečju Unije. Hkrati so bila temu ustrezna povečanja davkov omejena, zaradi česar so davčni prihodki kot odstotek BDP še vedno med najnižjimi v Uniji, kar omejuje zmožnost Litve za reševanje socialnih izzivov. Nizki davčni prihodki so posledica razmeroma velikega obsega sive ekonomije ter razmeroma nizkih prihodkov iz okoljskih davkov in obdavčitve kapitala.

               (10)

               Čeprav je Litva v zadnjih letih napredovala pri izboljšanju pobiranja DDV, je njena vrzel na tem področju med največjimi v Uniji. K slabemu pobiranju davkov prispeva tudi nezadostno prijavljanje plač. Z izboljšanjem izpolnjevanja davčnih obveznosti bi se povečali proračunski prihodki, pravičnost davčnega sistema in učinkovitost gospodarstva.

               (11)

               Razmerje odvisnosti starejših naj bi se okrepilo, glede na veljavna pokojninska pravila pa naj bi se odhodki za pokojnine kot delež BDP do konca 30. let tega stoletja povečali za približno 50 %. Usklajevanje pokojninskih prejemkov s pričakovano življenjsko dobo je bistveno za omejitev pritiska odhodkov za pokojnine na javne finance.

               (12)

               Litva je preložila začetek veljavnosti nove delovnopravne zakonodaje in druge zakonodaje o novem socialnem modelu. To je priložnost za zagotovitev ravnovesja med prožnostjo in varnostjo v odnosih med delavci in delodajalci. Visok delež ljudi, ki jim grozi revščina ali socialna izključenost, in vse večja dohodkovna neenakost ostajata glavna izziva za Litvo. Razmerje med dohodki najbogatejših 20 % gospodinjstev in dohodki najrevnejših 20 % gospodinjstev se je zvišalo s 5,3 v letu 2012 na 7,5 v letu 2015 in je drugo najvišje v Uniji. To škodi gospodarski rasti, makroekonomski stabilnosti in razvoju vključujoče družbe. Mreža socialne varnosti tega izziva za zdaj še ne obravnava učinkovito, in sicer zaradi nizkih odhodkov za socialno zaščito. Poleg tega je razlika v dohodkovni neenakosti pred obdavčitvijo in socialnimi transferji ter po njih med najmanjšimi v Uniji. Vendar je boj proti revščini in socialni izključenosti visoko na dnevnem redu vlade. Zakonodaja o novem socialnem modelu predvideva povečanje ustreznosti in dosega nadomestil za brezposelnost, poleg tega pa potekajo razprave o izboljšanju ustreznosti socialne pomoči. Te pomembne odločitve je še treba sprejeti in izvesti. Za odpravo revščine med starejšimi je Litva leta 2016 v pokojninsko zakonodajo vključila mehanizem usklajevanja, ki se lahko uporabi za povečanje ustreznosti pokojnin.

               (13)

               Pomembno je, da Litva obravnava izzive na področju znanj in spretnosti ter odpravi negativne učinke zmanjševanja delovno sposobnega prebivalstva. Delež učencev z nezadostnimi osnovnimi znanji je še vedno visok. Kljub visokemu deležu prebivalstva z zaključeno terciarno izobrazbo so za visokošolsko izobraževanje značilni nizki standardi kakovosti in finančne spodbude, ki namesto uspešnosti spodbujajo prekomernost in neučinkovitost. Prizadevati bi si bilo treba za zagotavljanje visoke kakovosti poučevanja na vseh ravneh izobraževanja (vključno z reformo poklicnih poti in delovnih razmer). To je ključnega pomena za odpravo slabega uspeha in izobraževalnih pomanjkljivosti ter zagotavljanje kakovosti v visokošolskem izobraževanju (vključno z uvedbo financiranja na podlagi uspešnosti in konsolidacijo visokošolskih ustanov). Vztrajno nizka stopnja udeležbe odraslih v izobraževanju v Litvi ovira učinkovitost reform trga dela in razvoj bolje usposobljene delovne sile. Litva svoja prizadevanja osredotoča na povečanje ponudbe in ustreznosti javnih izobraževalnih programov, vendar doslej to ni prineslo konkretnih rezultatov. Za doseganje višje in vzdržne stopnje udeležbe odraslih v izobraževanju bi morala tudi spodbujati posameznike k učenju, delodajalce pa k zagotavljanju možnosti učenja za zaposlene.

               (14)

               Stopnja brezposelnosti nizko in srednje usposobljenih oseb je še vedno nad povprečjem Unije. Za invalide je značilna visoka stopnja revščine, deloma zaradi njihovega šibkega vključevanja na trg dela. Ukrepi aktivne politike zaposlovanja v Litvi trenutno razmeroma v majhni meri pomagajo ljudem pri ponovnem vstopu na trg dela. Litva ima veliko možnosti, da ustvari bolj vključujoč trg dela, med drugim tudi z zagotavljanjem več podpornih ukrepov za invalide. To na primer pomeni okrepitev podporne zaposlitve in programa za poklicno rehabilitacijo ter povečanje razpoložljivosti proračunov za rehabilitacijo. Z nedavno sprejetim zakonom o zaposlovanju bi se lahko izboljšalo zagotavljanje ukrepov aktivne politike zaposlovanja.

               (15)

               Litva je v zadnjih letih napredovala pri izboljšanju socialnega dialoga. Socialni partnerji dejavno sodelujejo v razpravah o novi delovnopravni zakonodaji in novem socialnem modelu, vlada pa je sprejela akcijski načrt za okrepitev socialnega dialoga. Njegov cilj je povečanje zmogljivosti socialnih partnerjev, spodbujanje kolektivnega pogajanja in izboljšanje socialnega dialoga na vseh ravneh.

               (16)

               Rezultati na področju zdravstva v Litvi še naprej zelo negativno vplivajo na potencialno razpoložljivo delovno silo in produktivnost dela. Kljub prizadevanjem za preusmeritev pacientov na stroškovno učinkovitejše vrste zdravstva uspešnost zdravstvenega sistema še vedno ovirajo velika odvisnost od bolnišnične oskrbe ter nizki odhodki na področju preventive in javnega zdravja. Delež neposrednih plačil je zelo visok, zlasti za zdravila.

               (17)

               Zaradi neugodnega demografskega razvoja bo rast čedalje bolj odvisna od produktivnosti dela. Litva je imela v obdobju 2000–2015 eno najvišjih stopenj rasti produktivnosti dela med državami članicami, vendar se je ta v zadnjem času upočasnila. Za njene javne naložbe sta značilna slabo načrtovanje in slaba povezava z nacionalnimi strateškimi cilji. Intenzivnost javnih naložb v raziskave in razvoj se je leta 2015 povečala in je bila nekoliko nad povprečjem Unije, medtem ko intenzivnost zasebnih naložb v raziskave in razvoj še vedno zaostaja. Smernice za reformo znanstvene in inovacijske politike, ki jih je Litva sprejela leta 2016, so namenjene reševanju nenehnih izzivov na področju raziskav in inovacij ter pozivajo k reformi institucionalnega financiranja raziskav in razvoja, konsolidaciji raziskovalnih in visokošolskih ustanov, znanstvenih centrov in tehnoloških parkov ter boljšemu usklajevanju, spremljanju in ocenjevanju politik. Litva je dosegla določen napredek pri podpiranju alternativnih virov financiranja. To je prispevalo k ustanovitvi številnih skladov tveganega in semenskega kapitala. Poleg tega je parlament nedavno sprejel zakon o množičnem financiranju.

               (18)

               Število primerov podkupovanja, predloženih sodiščem, se v zadnjih letih stalno povečuje, kar kaže na okrepljena prizadevanja Litve za boj proti korupciji. Vendar se na nekaterih pomembnih področjih, kot sta zdravstvo in javno naročanje, določbe proti majhni korupciji in korupciji na visoki ravni v praksi vedno ne uporabljajo. Zdravstveni sektor trpi zaradi pogoste prakse neformalnih plačil zdravnikom. Na področju javnega naročanja, zlasti na ravni občin, ni dovolj preglednosti. Poleg tega šibka ureditev glede prijaviteljev nepravilnosti odvrača od prijavljanja morebitnih nepravilnosti v javnem in zasebnem sektorju. Boj proti korupciji v zdravstvenem sektorju je ena od prednostnih nalog vladnega protikorupcijskega programa. Poleg tega je vlada za zmanjšanje tveganj korupcije in navzkrižij interesov pri naročilih nizke vrednosti določila, da morajo javni naročniki na spletu objavljati informacije o novih razpisih, uspešnih ponudnikih in dodeljenih naročilih. Vendar je za zagotovitev izvajanja teh politik potrebno stalno spremljanje.

               (19)

               V okviru evropskega semestra 2017 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Litve in jo objavila v poročilu o državi za leto 2017. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2017 in nacionalni program reform za leto 2017 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Litva prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Litvi, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

               (20)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti za leto 2017, njegovo mnenje (7) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 –

         PRIPOROČA, da Litva v letih 2017 in 2018 ukrepa tako, da:

               1.

               Izvaja svojo fiskalno politiko v skladu z zahtevami preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast, kar pomeni, da bi morala v letu 2018 ohraniti svoj srednjeročni proračunski cilj ob upoštevanju olajšav v zvezi z izvajanjem sistemske pokojninske reforme in strukturnih reform, za katere je bil odobren začasni odklon. Izboljša izpolnjevanje davčnih obveznosti in razširi davčno osnovo na vire, ki manj škodijo rasti. Sprejme ukrepe za obravnavo izziva srednjeročne fiskalne vzdržnosti, kar zadeva pokojnine.

               2.

               Obravnava pomanjkanje znanj z učinkovitimi ukrepi aktivne politike zaposlovanja in izobraževanjem odraslih ter izboljša rezultate izobraževanja z nagrajevanjem kakovosti poučevanja in visokošolskega izobraževanja. Izboljša učinkovitost zdravstvenega sistema z okrepitvijo ambulantnega zdravljenja, preprečevanja bolezni in cenovne dostopnosti. Poveča ustreznost mreže socialne varnosti.

               3.

               Sprejme ukrepe za večjo produktivnost, in sicer tako, da poveča učinkovitost javnih naložb in okrepi njihovo povezavo z nacionalnimi strateškimi cilji.

      V Bruslju, 11. julija 2017

            Za Svet

            Predsednik

         T. TÕNISTE

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

      (3)  UL C 92, 24.3.2017, str. 1.

      (4)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

      (5)  Litvi je dovoljen odklon od doseganja srednjeročnega proračunskega cilja v letih 2017 in 2018 za odobreno olajšavo v zvezi z izvajanjem sistemske pokojninske reforme za leto 2016, ker se začasni odkloni prenesejo naprej za obdobje treh let.

      (6)  Neto javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje štirih let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

      (7)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.