title: Priporočilo Komisije (EU) 2017/146 z dne 21. decembra 2016 v zvezi z načelom pravne države na Poljskem o dopolnitvi Priporočila (EU) 2016/1374

text:
               27.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 22/65

         PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2017/146
   z dne 21. decembra 2016
   v zvezi z načelom pravne države na Poljskem o dopolnitvi Priporočila (EU) 2016/1374
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 27. julija 2016 sprejela priporočilo v zvezi z načelom pravne države na Poljskem (1), v katerem je navedla svoje pomisleke glede položaja ustavnega sodišča in priporočila, kako naj se odpravijo.

               (2)

               Priporočilo Komisije je bilo sprejeto v okviru za krepitev pravne države (2). Ta okvir določa, kako se bo Komisija odzvala, če bi se pokazali jasni znaki nevarnosti za načelo pravne države v državi članici Unije, in pojasnjuje načela, ki izhajajo iz načela pravne države. Okvir za krepitev pravne države določa smernice za dialog med Komisijo in državo članico, da se preprečijo nove sistemske nevarnosti za pravno državo, ki bi lahko privedle do „očitnega tveganja hujše kršitve“, kar bi lahko sprožilo uporabo postopka iz člena 7 PEU. Če obstajajo jasni znaki sistemske nevarnosti za načelo pravne države v državi članici, lahko Komisija v skladu z okvirom za krepitev pravne države z zadevno državo članico začne dialog.

               (3)

               Evropska unija temelji na skupnih vrednotah, zapisanih v členu 2 Pogodbe o Evropski uniji (v nadaljnjem besedilu: PEU), med katerimi je tudi spoštovanje pravne države. Poleg zagotavljanja spoštovanja prava EU je Komisija skupaj z Evropskim parlamentom, državami članicami in Svetom odgovorna tudi za varovanje skupnih vrednot Unije.

               (4)

               Sodna praksa Sodišča Evropske unije in Evropskega sodišča za človekove pravice ter dokumenti Sveta Evrope, pripravljeni predvsem na podlagi strokovnega mnenja Evropske komisije za demokracijo skozi pravo („Beneške komisije“), zagotavljajo neizčrpen seznam navedenih načel in tako opredeljujejo bistveni pomen načela pravne države kot skupne vrednote Unije v skladu s členom 2 PEU. Ta načela so zakonitost, ki vključuje pregleden, odgovoren, demokratičen in pluralističen postopek sprejemanja zakonov, pravna varnost, prepoved samovoljnega ravnanja izvršilnih oblasti, neodvisno in nepristransko sodišče, učinkovito sodno varstvo, vključno s spoštovanjem temeljnih pravic, in enakost pred zakonom (3). Poleg varovanja teh načel in vrednot je dolžnost državnih institucij tudi, da lojalno sodelujejo.

               (5)

               Komisija je v Priporočilu z dne 27. julija 2016 pojasnila okoliščine, v katerih se je 13. januarja 2016 odločila preučiti stanje v skladu z okvirom za krepitev pravne države in v katerih je 1. junija 2016 sprejela mnenje v zvezi z načelom pravne države na Poljskem. V navedenem priporočilu je bilo pojasnjeno tudi, da z izmenjavami med Komisijo in poljsko vlado pomisleki Komisije niso bili odpravljeni.

               (6)

               Komisija je v Priporočilu ugotovila, da na Poljskem obstaja sistemska nevarnost za načelo pravne države, in priporočila, naj poljski organi sprejmejo nujne ustrezne ukrepe za odpravo te nevarnosti.

               (7)

               Komisija je zlasti priporočila, naj poljski organi: (a) v celoti izvršijo sodbi ustavnega sodišča z dne 3. in 9. decembra 2015, ki zahtevata, da trije sodniki, ki jih je oktobra 2015 zakonito imenovala 7. sestava Sejma, nastopijo svojo funkcijo ustavnih sodnikov in da trije sodniki, ki jih je imenovala 8. sestava Sejma brez ustrezne pravne podlage, svoje funkcije sodnika ne nastopijo; (b) objavijo in v celoti izvršijo sodbo ustavnega sodišča z dne 9. marca 2016 ter zagotovijo, da bodo prihodnje sodbe objavljene samodejno, ne pa glede na odločitev izvršilnih ali zakonodajnih oblasti; (c) zagotovijo, da bodo vse reforme zakona o ustavnem sodišču spoštovale sodbe ustavnega sodišča, vključno s sodbama z dne 3. in 9. decembra 2015 in sodbo z dne 9. marca 2016, ter v celoti upoštevale mnenje Beneške komisije; zagotovijo, da učinkovitost ustavnega sodišča kot varuha ustave ne bo oslabljena zaradi učinka zahtev; (d) omogočijo, da ustavno sodišče opravi ustavni pregled novega zakona o ustavnem sodišču z dne 22. julija 2016, preden ta začne veljati, ter objavijo in v celoti izvršijo sodbo sodišča v zvezi s tem; (e) se vzdržijo ukrepov in javnih izjav, ki bi lahko spodkopale legitimnost in učinkovitost ustavnega sodišča.

               (8)

               Komisija je pozvala poljsko vlado, naj v treh mesecih odpravi težave, navedene v Priporočilu, in Komisijo obvesti o ukrepih, sprejetih v ta namen. Komisija je navedla, da je še vedno pripravljena nadaljevati konstruktiven dialog s poljsko vlado.

               (9)

               Predsednik republike je 30. julija 2016 podpisal zakon z dne 22. julija 2016, ki je bil v Uradnem listu objavljen 1. avgusta 2016.

               (10)

               Ustavno sodišče je 11. avgusta 2016 izreklo sodbo o zakonu z dne 22. julija 2016 (4). V sodbi je navedeno, da je več določb navedenega zakona, glede katerih je tudi Komisija izrazila pomisleke v svojem Priporočilu, neustavnih. Razlogi za neustavnost so predvsem načeli delitve in ravnovesja oblasti (5), neodvisnost sodišč in tribunalov od drugih vej oblasti (5), neodvisnost sodnikov (6) ter načelo integritete in učinkovitosti javnih institucij (7). Vendar poljska vlada ni priznala veljavnosti te sodbe in je ni objavila v Uradnem listu.

               (11)

               Poljska vlada je 16. avgusta 2016 objavila 21 sodb ustavnega sodišča, izrečenih v obdobju od 6. aprila 2016 do 19. julija 2016. Zdi se, da objava teh sodb temelji na členu 89 zakona z dne 22. julija 2016, ki določa, da „se sodbe sodišča, izdane v nasprotju z določbami zakona o ustavnem sodišču z dne 25. junija 2015 pred 20. julijem 2016, objavijo v 30 dneh od začetka veljavnosti tega zakona, razen sodb glede normativnih aktov, ki so prenehali veljati“. Ta določba je bila med tistimi, ki jih je ustavno sodišče v sodbi z dne 11. avgusta 2016 razglasilo za neustavne. Poleg tega vlada ni objavila ne sodb z dne 9. marca 2016 in 11. avgusta 2016 ne 16 sodb, izrečenih od 11. avgusta 2016.

               (12)

               Urad poljskega državnega tožilstva je 18. avgusta 2016 izdal obvestilo o sprožitvi kazenske preiskave proti predsedniku ustavnega sodišča, ker trem sodnikom, ki jih je decembra 2015 imenovala nova sestava Sejma, ni dovolil prevzeti funkcije.

               (13)

               Evropski parlament je 14. septembra 2016 sprejel resolucijo o razmerah na Poljskem (8), v kateri med drugim poziva poljsko vlado k sodelovanju s Komisijo v skladu z načelom iskrenega sodelovanja iz Pogodbe in k temu, naj izkoristi tri mesece, ki jih je dala Komisija na voljo, za posvetovanje z vsemu strankami, zastopanimi v Sejmu, da bi našli kompromis za rešitev obstoječe ustavne krize, pri čemer naj v celoti upošteva mnenje Beneške komisije in Priporočilo Komisije.

               (14)

               Dne 30. septembra 2016 je skupina poslancev Sejma predložila nov zakonodajni predlog o statusu ustavnih sodnikov. Predlog vsebuje določbe o pravicah in obveznostih ustavnih sodnikov, ureditvah za imenovanje ustavnih sodnikov, njihovih mandatih in prenehanju mandatov ter vprašanjih imunitete, osebne integritete in disciplinske odgovornosti.

               (15)

               Dne 14. oktobra 2016 je Beneška komisija sprejela mnenje o zakonu z dne 22. julija 2016 (9). V mnenju je navedeno, da zakon vsebuje nekatera izboljšanja v primerjavi z zakonom z dne 22. decembra 2015, o katerem je Beneška komisija izdala mnenje marca 2016. Vendar Beneška komisija meni, da so ta izboljšanja premajhna, saj bi druge določbe zakona, kot je sprejet, znatno upočasnile in ovirale delo sodišča, preprečile bi lahko učinkovitost njegovega dela ter oslabile njegovo neodvisnost s pretiranim zakonodajnim in izvršilnim nadzorom njegovega delovanja. Med takimi drugimi določbami so na primer določbe o odložitvi zadeve za do šest mesecev na zahtevo štirih sodnikov, določbe o tem, da lahko generalni tožilec s svojo odsotnostjo prepreči obravnavo, ali določbe o začasni prekinitvi vseh ustavnih zadev za šest mesecev, ki ji sledi ponovni vpis. Izraženo je tudi negativno mnenje o sistemu predlaganja kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča predsedniku republike, s katerim bi se lahko imenoval kandidat, ki nima podpore znatnega števila sodnikov. Poleg tega urad predsednice vlade brez kakršne koli ustavne ali pravne podlage trdi, da nadzoruje veljavnost sodb ustavnega sodišča z zavrnitvijo njihove objave. V mnenju je bilo poudarjeno tudi, da vprašanje imenovanja sodnikov ni bilo rešeno v skladu s priporočili in da bi bilo izvajanje določbe zakona z dne 22. julija 2016, v skladu s katero mora predsednik ustavnega sodišča dodeliti zadeve decembrskim sodnikom, v nasprotju s sodbami ustavnega sodišča, ki so univerzalno zavezujoče in zato zavezujoče za vse državne organe, tudi za ustavno sodišče in njegovega predsednika. V mnenju je bilo ugotovljeno, da si je poljski parlament s sprejetjem zakona prilastil pooblastila za ustavno revizijo, ki jih kot redno zakonodajno telo ni imel. Izraženo je bilo mnenje, da poljski parlament in vlada še naprej spodkopavata položaj ustavnega sodišča kot končnega razsodnika za ustavna vprašanja in si prilaščata ta pooblastila, saj ustvarjata nove ovire za učinkovito delovanje ustavnega sodišča in si prizadevata za nadaljnjo oslabitev njegove neodvisnosti. Glede na mnenje s podaljševanjem ustavne krize ovirata ustavno sodišče, ki ne more opravljati svoje vloge varuha demokracije, pravne države in človekovih pravic. Poljska vlada se je odločila, da ne bo sodelovala na zasedanju Beneške komisije 14. oktobra 2016, saj je po njenem mnenju mnenje Beneške komisije pristransko in ne upošteva stališča vlade.

               (16)

               Dne 26. oktobra 2016 je skupina poslancev Sejma predložila nov zakonodajni predlog o organizaciji ustavnega sodišča in postopkov pred sodiščem. Predlog vsebuje podrobne določbe o organizaciji ustavnega sodišča in postopkov pred sodiščem, vključno z novimi pravili o izvolitvi predsednika in podpredsednika ustavnega sodišča. Predlog dopolnjuje zakonodajni predlog o statusu ustavnih sodnikov, predložen Sejmu 30. septembra 2016 (glej zgoraj). Zakonodajna predloga sta tesno povezana in naj bi nadomestila zakon z dne 22. julija 2016.

               (17)

               Poljska vlada je 27. oktobra 2016, pred iztekom trimesečnega roka iz Priporočila, odgovorila na Priporočilo Komisije. V odgovoru se vlada v nobeni točki ne strinja s stališčem iz Priporočila in ne napoveduje nobenih novih ukrepov za odpravo pomislekov Komisije glede pravne države.

               (18)

               Dne 31. oktobra 2016 je Odbor za človekove pravice Organizacije združenih narodov sprejel Sklepne ugotovitve o sedmem rednem poročilu Poljske. Izrazil je pomisleke glede negativnega vpliva zakonodajnih reform, vključno s spremembami zakona o ustavnem sodišču iz novembra in decembra 2015 ter julija 2016, in neupoštevanja sodb ustavnega sodišča ter delovanja in neodvisnosti ustavnega sodišča in izvajanja Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah. Odbor je izrazil pomisleke tudi glede zavrnitve predsednice vlade, da bi objavila sodbe ustavnega sodišča iz marca in avgusta 2016, in prizadevanj vlade za spremembo sestave ustavnega sodišča na načine, ki jih ustavno sodišče šteje za neustavne, ter sodnega postopka, sproženega proti predsedniku ustavnega sodišča zaradi domnevne zlorabe oblasti. Odbor je ugotovil, da bi morala Poljska zagotoviti spoštovanje in varstvo integritete in neodvisnosti ustavnega sodišča in ustavnih sodnikov ter zagotoviti izvršitev vseh njegovih sodb. Odbor je Poljsko pozval, naj takoj uradno objavi vse sodbe ustavnega sodišča, naj ne uvaja ukrepov, ki ovirajo njegovo učinkovito delovanje, ter naj zagotovi pregleden in nepristranski postopek imenovanja njegovih članov ter zajamčeno pravico do mandata, ki izpolnjuje vse zahteve glede zakonitosti v skladu z domačim in mednarodnim pravom.

               (19)

               Ustavno sodišče je 7. novembra 2016 izreklo sodbo o ustavnosti določb zakona z dne 22. julija 2016 o izboru predsednika in podpredsednika ustavnega sodišča (10). Opozoriti je treba, da trije ustavni sodniki niso želeli sodelovati v zadevi (11) in trije sodniki, ki jih je oktobra 2015 zakonito imenovala 7. sestava Sejma, niso prevzeli svojih sodnih funkcij na ustavnem sodišču, zato je moralo ustavno sodišče spremeniti svojo sestavo iz polne sestave senata v senat petih sodnikov. Ustavno sodišče že od 11. avgusta 2016 ne more zasedati v polni sestavi senata za izrekanje sodb. Dne 10. novembra 2016 je moralo obravnavo zadeve v polni sestavi senata odložiti, ker ni bilo mogoče doseči sklepčnosti za polno sestavo senata. Poleg tega 30. novembra in 8. decembra 2016 generalna skupščina ni mogla sprejeti resolucije o predložitvi kandidatov za predsednika ustavnega sodišča, ker ni bilo mogoče doseči zakonsko predpisane sklepčnosti.

               (20)

               Dne 1. decembra 2016 je senat sprejel zakon z dne 30. novembra 2016 o pravnem statusu ustavnih sodnikov (v nadaljnjem besedilu: zakon o statusu sodnikov).

               (21)

               Dne 2. decembra 2016 je senat sprejel zakon z dne 30. novembra 2016 o organizaciji ustavnega sodišča in postopkih pred sodiščem (v nadaljnjem besedilu: zakon o organizaciji in postopkih).

               (22)

               Dne 14. decembra 2016 je Evropski parlament razpravljal o stanju pravne države na Poljskem. Na tej razpravi je Komisija nujno pozvala poljske organe, naj ne uveljavljajo novih zakonov, preden bi imelo ustavno sodišče priložnost, da preuči njihovo ustavnost.

               (23)

               Dne 15. decembra 2016 je senat sprejel zakon z dne 13. decembra 2016 o izvajanju zakona o organizaciji in postopkih ter zakona o statusu sodnikov (v nadaljnjem besedilu: izvedbeni zakon).

               (24)

               Dne 19. decembra 2016 je predsednik republike podpisal tri zgoraj navedene zakone, ki so bili objavljeni v Uradnem listu. Istega dne je predsednik republike imenoval sodnico Julio Przyłębsko, ki jo je izvolila nova sestava Sejma, na položaj vršilke dolžnosti predsednika ustavnega sodišča.

               (25)

               Sodnica Julia Przyłębska je 20. decembra 2016 trem sodnikom, ki jih je 8. sestava Sejma imenovala brez veljavne pravne podlage, omogočila nastop funkcije na ustavnem sodišču in sklicala sejo generalne skupščine za isti dan. Zaradi kratkega roka sklica se en sodnik seje ni mogel udeležiti in je prosil za njeno preložitev na naslednji dan. Sodnica Julia Przyłębska je prošnjo zavrnila, seje pa se ni udeležilo tudi sedem drugih sodnikov. Seje se je tako udeležilo samo šest sodnikov, vključno s tremi, ki so bili imenovani nezakonito, in izvolili so dva kandidata, Julio Przyłębsko in Mariusza Muszyńskega, ki sta bila kot kandidata predložena predsedniku republike.

               (26)

               Dne 21. decembra 2016 je predsednik republike imenoval sodnico Julio Przyłębsko na položaj predsednice ustavnega sodišča –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Republika Poljska bi morala ustrezno upoštevati analizo Komisije, predstavljeno v nadaljevanju, in sprejeti ukrepe iz oddelka 7 tega priporočila, da bi ugotovljene težave rešila v določenem roku.

         1.   PODROČJE UPORABE PRIPOROČILA

               2.

               To priporočilo dopolnjuje Priporočilo z dne 27. julija 2016. V njem je preučeno, kateri pomisleki iz Priporočila so bili odpravljeni, poleg tega pa so navedeni preostali pomisleki in novi pomisleki Komisije glede pravne države na Poljskem, ki so nastali od takrat. Na podlagi tega vsebuje priporočila poljskim organom o tem, kako te pomisleke odpraviti. Pomisleki se nanašajo na naslednje zadeve:

                           (1)

                           imenovanje ustavnih sodnikov in neizvrševanje sodb ustavnega sodišča z dne 3. in 9. decembra 2015 ter z dne 11. avgusta 2016 v zvezi s temi zadevami;

                           (2)

                           neobjavo in neizvrševanje več sodb ustavnega sodišča od marca 2016, vključno s sodbama z dne 9. marca in 11. avgusta v zvezi z zakonodajnimi akti o ustavnem sodišču;

                           (3)

                           učinkovito delovanje ustavnega sodišča in učinkovitost ustavnega pregleda nove zakonodaje, zlasti glede na novo sprejeto zakonodajo o ustavnem sodišču, natančneje, zakon o statusu sodnikov, zakon o organizaciji in postopkih ter izvedbeni zakon;

                           (4)

                           pravila o izboru kandidatov za položaj predsednika in podpredsednika ustavnega sodišča ter imenovanju vršilca dolžnosti predsednika ustavnega sodišča v zakonu o organizaciji in postopkih ter izvedbenemu zakonu.

         2.   IMENOVANJE SODNIKOV USTAVNEGA SODIŠČA

               3.

               Komisija je v Priporočilu z dne 27. julija 2016 (12) priporočila, naj poljski organi v celoti izvršijo sodbi ustavnega sodišča z dne 3. in 9. decembra 2015, ki zahtevata, da trije sodniki, ki jih je oktobra 2015 zakonito imenovala 7. sestava Sejma, nastopijo svojo funkcijo ustavnih sodnikov in da trije sodniki, ki jih je imenovala 8. sestava Sejma brez ustrezne pravne podlage, svoje funkcije sodnika ne nastopijo.

               4.

               Komisija je navedla, da je zakon o ustavnem sodišču z dne 22. julija 2016 v nasprotju s sodbama ustavnega sodišča z dne 3. in 9. decembra. Člen 90 (13) določa, da predsednik ustavnega sodišča zadeve dodeljuje vsem sodnikom, ki so zaprisegli pred predsednikom republike, vendar še niso nastopili funkcije kot sodniki. Zdi se, da je ta določba prikrojena položaju treh sodnikov, ki so bili nezakonito imenovani s strani 8. sestave Sejma decembra 2015. Tem sodnikom bi tako omogočila, da nastopijo svoje funkcije na mestih, za katera je prejšnja sestava Sejma že zakonito imenovala tri sodnike, kot je bilo ugotovljeno v sodbah z dne 3. in 9. decembra 2015.

               5.

               Ustavno sodišče je v sodbi z dne 11. avgusta 2016 ugotovilo, da je člen 90 zakona z dne 22. julija 2016 neustaven, Beneška komisija pa je v mnenju z dne 14. oktobra 2016 potrdila, da ta določba ni rešitev v skladu z načelom pravne države (14).

               6.

               Vendar poljska vlada še vedno ne priznava veljavnosti sodbe z dne 11. avgusta 2016 in zavrača njeno objavo v Uradnem listu (glej oddelek 3 spodaj).

               7.

               Poleg tega novi zakon o statusu sodnikov ponovno uvaja določbo (15), ki je podobna členu 90 zakona z dne 22. julija 2016, ki je bil s sodbo z dne 11. avgusta 2016 razglašen za neustavnega. Prav tako so določbe s podobnim učinkom vključene v zakon o organizaciji in postopkih (16) ter izvedbeni zakon (17).

               8.

               Poljska vlada v odgovoru z dne 27. oktobra 2016 meni, da v sodbah ustavnega sodišča z dne 3. in 9. decembra 2015 ni bilo navedeno, kateri sodniki naj bi nastopili funkcijo, ter da je nova sestava Sejma decembra 2015 zakonito imenovala pet sodnikov. To utemeljevanje sproža resne pomisleke glede pravne države, saj zanika kakršen koli učinek dveh decembrskih sodb in nasprotuje utemeljitvi ustavnega sodišča, kot je bila že večkrat ponovljena, med drugim tudi v sodbi z dne 11. avgusta 2016. Odgovor pomeni, da bi ne glede na izrečene sodbe ustavnega sodišča razmere ostale enake.

               9.

               V odgovoru vlada priznava, da v izreku sodbe z dne 3. decembra 2015 ustavno sodišče navaja dolžnost predsednika republike, da takoj sprejme zaprisego sodnika, ki ga izvoli Sejm. Vendar meni, da navedena sodba ne more zavezovati drugih organov k uporabi določb na določeni način v neki zadevi. Ta razlaga omejuje učinek sodb z dne 3. in 9. decembra 2015 zgolj na obveznost vlade, da ju objavi, odreka pa jima kakršen koli nadaljnji pravni in operativni učinek, zlasti kar zadeva obveznost predsednika republike, da sprejme zaprisego zadevnih sodnikov. Ta razlaga je v nasprotju z načelom lojalnega sodelovanja med državnimi organi, kar je, kot je poudarjeno v mnenjih Beneške komisije, ustavni osnovni pogoj v demokratični pravni državi.

               10.

               Komisija nadalje ugotavlja, da tudi Beneška komisija meni, da mora rešitev trenutnega spora glede sestave ustavnega sodišča „temeljiti na obveznosti, da se spoštujejo in v celoti izvršijo sodbe ustavnega sodišča,“ in „zato poziva državne organe in zlasti Sejm, naj sodbe v celoti spoštujejo in izvršujejo“ (18).

               11.

               Komisija zato meni, da bi morali poljski organi spoštovati in v celoti izvršiti sodbi ustavnega sodišča z dne 3. in 9. decembra 2015. Ti sodbi zahtevata, da državne institucije na Poljskem z lojalnim sodelovanjem zagotovijo, da v skladu z načelom pravne države trije sodniki, ki jih je imenovala 7. sestava Sejma, nastopijo svojo funkcijo ustavnih sodnikov in da trije sodniki, ki jih je imenovala 8. sestava Sejma brez ustrezne pravne podlage, svoje funkcije ne nastopijo. Zadevne določbe zakona o ustavnem sodišču z dne 22. julija 2016 vzbujajo resne pomisleke glede spoštovanja načela pravne države in ustavno sodišče je v sodbi z dne 11. avgusta 2016 ugotovilo, da so neustavne. Poljski organi bi morali tudi to sodbo spoštovati, objaviti in izvršiti. Poleg tega so tudi določbe (19) s podobnim učinkom, vključene v zakon o statusu sodnikov, zakon o organizaciji in postopkih ter izvedbeni zakon, neskladne s tema sodbama in se ne smejo uporabljati.

         3.   NEOBJAVA IN NEIZVRŠEVANJE SODBE USTAVNEGA SODIŠČA Z DNE 9. MARCA 2016 IN SODB, IZREČENIH PO 9. MARCU 2016

               12.

               Komisija je v Priporočilu z dne 27. julija 2016 priporočila, naj poljski organi objavijo in v celoti izvršijo sodbo ustavnega sodišča z dne 9. marca 2016 in poznejše sodbe ter zagotovijo, da bodo prihodnje sodbe objavljene samodejno, ne pa glede na odločitev izvršilnih ali zakonodajnih oblasti.

               13.

               Poljska vlada je 16. avgusta 2016 na podlagi člena 89 zakona z dne 22. julija 2016 objavila 21 sodb ustavnega sodišča, izrečenih v obdobju od 6. aprila 2016 do 19. julija 2016. Vendar poljska vlada še ni objavila sodb z dne 9. marca in 11. avgusta 2016, kar je v nasprotju z zahtevo iz Priporočila Komisije. Poleg tega nobena od 16 sodb ustavnega sodišča, izrečenih po 11. avgustu 2016, še ni bila objavljena.

               14.

               Ustavno sodišče je s sodbo z dne 11. avgusta 2016 člen 89 zakona z dne 22. julija 2016 razglasilo za neustavnega zaradi njegove neskladnosti z načeli delitve in ravnovesja oblasti ter neodvisnostjo sodišč in tribunalov od drugih vej oblasti.

               15.

               Odgovor poljske vlade z dne 27. oktobra potrjuje, da vlada še vedno meni, da ima pooblastila za preverjanje zakonitosti sodb ustavnega sodišča in da samodejne objave sodb ni mogoče zagotoviti.

               16.

               V členu 114(1) in (2) zakona o organizaciji in postopkih je določeno, da „se odločbe objavijo v ustreznem uradnem listu v skladu z načeli in na način, ki so določeni v ustavi in zakonu z dne 20. julija 2000 o objavi normativnih aktov in nekaterih drugih pravnih aktov […]“. Poleg tega je določeno, da „predsednik ustavnega sodišča odredi objavo odločb“. Ta določba je sama po sebi korak v pravo smer.

               17.

               Vendar je v členu 19 izvedbenega zakona določeno, da „se sodbe ustavnega sodišča in odločbe ustavnega sodišča, sprejete v nasprotju z zakonom o ustavnem sodišču z dne 25. junija 2015 […] ali zakonom o ustavnem sodišču z dne 22. julija 2016 in izdane pred datumom začetka veljavnosti zakona iz člena 1, objavijo v ustreznih uradnih listih potem, ko objavo odredi vršilec dolžnosti predsednika ustavnega sodišča, razen če se nanašajo na regulativne instrumente, ki so se prenehali uporabljati.“ Ustavno sodišče je podobno določbo že razglasilo za neustavno s sodbo z dne 11. avgusta 2016. V Priporočilu Komisije je poudarjeno, da je namigovanje, da so bile sodbe izrečene nezakonito, v nasprotju z načelom delitve oblasti, saj ugotavljanje zakonitosti sodb ni naloga Sejma (20). To stališče je v svojih mnenjih (21) potrdila tudi Beneška komisija. Poleg tega so z izključitvijo sodb v zvezi z normativnimi akti, ki so se prenehali uporabljati, iz objave v skladu s členom 19 izvedbenega zakona izključene zlasti sodbe z dne 9. marca, 11. avgusta in 7. novembra 2016. Dokler predsednik ustavnega sodišča ni imenovan, ta določba preprečuje celotno objavo vseh sodb. Poleg tega ni zagotovila, da bo s členom 114(2) zakona o organizaciji in postopkih zagotovljeno, da bo prihodnji predsednik ustavnega sodišča objavil vse sodbe, sprejete pred začetkom njegovega mandata.

               18.

               Dejstvo, da je poljska vlada doslej zavračala objavo sodb z dne 9. marca 2016 in 11. avgusta 2016 v zvezi z zakonodajnimi akti o ustavnem sodišču ter vseh drugih sodb, ki jih je ustavno sodišče izreklo po 11. avgustu 2016, v Uradnem listu, ustvarja negotovost glede pravne podlage za delovanje ustavnega sodišča in pravnih učinkov njegovih odločitev. Ta negotovost ogroža učinkovitost ustavnega pregleda in vzbuja resne pomisleke glede pravne države. Spoštovanje pravnomočnih sodb je bistvena zahteva v okviru načela pravne države. Zavrnitev objave zavezujoče in pravnomočne sodbe pomeni nepriznavanje samodejnega pravnega in operativnega učinka sodbe ter kršitev načel zakonitosti in delitve oblasti.

         4.   PREGLED ZAKONA O USTAVNEM SODIŠČU IN UČINKOVITOST USTAVNEGA PREGLEDA NOVE ZAKONODAJE

               19.

               Komisija je zakon z dne 22. julija 2016 in njegov učinek podrobneje obravnavala v Priporočilu z dne 27. julija 2016, pri čemer je upoštevala učinek določb tako posamično kot v kombinaciji ter predhodno sodno prakso ustavnega sodišča in mnenje Beneške komisije. Komisija je priporočila, naj poljski organi zagotovijo, da bodo vse reforme zakona o ustavnem sodišču spoštovale sodbe ustavnega sodišča, vključno s sodbami z dne 3. in 9. decembra 2015 in z dne 9. marca 2016, ter v celoti upoštevale mnenje Beneške komisije z dne 11. marca 2016. Komisija je zlasti priporočila, naj poljski organi zagotovijo, da zahteve, kot so tiste, ki se nanašajo na kvorum za sklepčnost, obravnavanje zadev v časovnem zaporedju, možnost generalnega državnega tožilca, da prepreči preučitev zadev, odložitev posvetovanj ali prehodne ukrepe, ki vplivajo na odprte zadeve in predvidevajo zamrznitev zadev, ne oslabijo učinkovitosti ustavnega sodišča kot varuha ustave zaradi svojega učinka, bodisi posamičnega bodisi kombiniranega.

               20.

               Poljska vlada v odgovoru z dne 27. oktobra 2016 ni priznala, da večina pomislekov, ki sta jih izrazili Komisija in Beneška komisija, v zakonu z dne 22. julija 2016 ni bila upoštevana. V odgovoru nasprotuje trditvi, da je ustavnemu sodišču preprečeno izvajanje učinkovitega pregleda, saj trdi, da ustavno sodišče lahko izdaja sodbe v času tako imenovane ustavne krize. Vendar je ta trditev irelevantna, saj ustavno sodišče to lahko počne ravno zato, ker ne uporablja zadevnih postopkovnih zahtev (sodba z dne 11. avgusta 2016), vlada pa zavrača objavo teh sodb ustavnega sodišča, da bi preprečila začetek njihove pravne veljavnosti.

               21.

               V odgovoru je tudi na kratko pojasnjena skladnost zgoraj navedene zakonodaje s temeljnimi pravicami. Komisija opozarja, da ta pojasnila vlade ne odpravljajo potrebe po resnično učinkovitem ustavnem pregledu, ki ga izvede ustavno sodišče.

               22.

               V odgovoru je tudi zanikana temeljna vloga ustavnega sodišča pri zagotavljanju načela pravne države na Poljskem. Komisija se s to trditvijo ne strinja. Ustavno sodišče je v resnici eden od glavnih varuhov pravne države na Poljskem, zlasti ker je njegova naloga razsojanje o ustavnosti poljskih zakonov. Iz poljske ustave je jasno razvidno, da je ustavno sodišče pristojno za razsojanje o skladnosti zakonov in mednarodnih sporazumov z ustavo, o skladnosti zakonov z ratificiranimi mednarodnimi sporazumi, za ratifikacijo katerih je bilo potrebno predhodno soglasje, odobreno z zakonom, o skladnosti pravnih predpisov, ki jih izdajo osrednji državni organi, z ustavo, ratificiranimi mednarodnimi sporazumi in zakoni, o skladnosti namenov ali dejavnosti političnih strank z ustavo in o pritožbah v zvezi s kršitvami ustave (22). Ustavno sodišče tudi rešuje spore o pooblastilih med osrednjimi ustavnimi državnimi organi (23). Dejstvo, da v skladu z ustavo ustavno sodišče države obravnava primere kršitev ustave ali zakonov, ki jih zakrivijo določene osebe (24), in da predsednik republike zagotavlja upoštevanje ustave (25), ne vpliva na to temeljno vlogo ustavnega sodišča.

               23.

               Komisija ugotavlja, da zakon o organizaciji in postopkih ne vsebuje več naslednjih določb zakona z dne 22. julija 2016, glede katerih je bil v priporočilu izražen pomislek, in sicer člena 26(1)(1g) o predložitvi zadev polni sestavi senata (26), člena 38(3) o obravnavi zadev v časovnem zaporedju (27), člena 68(5)–(8) o preložitvi posvetovanj (28), člena 61(6) o možnosti generalnega državnega tožilca, da prepreči preučitev zadev (29), in členov 83 do 86 o prehodnih določbah za odprte zadeve (30). Komisija opozarja, da bi bila za rešitev teh vprašanj dovolj že samo objava sodbe ustavnega sodišča z dne 11. avgusta 2016, s katero so bile te določbe že razglašene za neustavne, ne da bi bil potreben nov zakon.

               24.

               Komisija ugotavlja, da kljub tem izboljšavam nekateri pomisleki ostajajo. Zlasti je za odločanje v polni sestavi senata še vedno potrebnih enajst sodnikov, medtem ko jih je bilo v skladu z zakonom o ustavnem sodišču iz leta 1997 in zakonom z dne 25. junija 2015 potrebnih devet. Kot je opozorjeno v Priporočilu (31), to pomeni oviro za postopek sprejemanja odločitev ustavnega sodišča, zlasti v trenutnih okoliščinah, ko ima ustavno sodišče samo 12 sodnikov (ker trije sodniki, ki jih je oktobra 2015 zakonito imenovala 7. sestava Sejma, niso nastopili svojih sodnih funkcij). Tveganje, ugotovljeno v Priporočilu, da kvorum za sklepčnost za polno sestavo senata včasih ne bo dosežen, se je že uresničilo (32).

               25.

               Poleg tega zakon o organizaciji in postopkih, zakon o statusu sodnikov in izvedbeni zakon vsebujejo druge določbe, zaradi katerih so nekateri pomisleki iz Priporočila postali še večji (glej oddelek 2 o imenovanju sodnikov in oddelek 3 o objavi sodb) ali pa so zaradi njih nastali novi pomisleki glede položaja sodnikov (glej oddelek 4.1) ter imenovanja predsednika, podpredsednika in vršilca dolžnosti predsednika ustavnega sodišča (glej oddelek 5).

         4.1   Pomisleki glede položaja sodnikov

   4.1.1   Disciplinski postopki

               26.

               Člen 26 zakona o statusu sodnikov določa: „Kršitev iz člena 24(1), ki jo zakrivi ustavni sodnik, lahko predsedniku ustavnega sodišča prijavi […] predsednik Republike Poljske na predlog generalnega tožilca po posvetovanju s prvim predsednikom vrhovnega sodišča.“ (33) Člen 27(5) določa: „Če vodja disciplinskega postopka ne najde razlogov za začetek disciplinskega postopka na zahtevo pooblaščenega organa, izda odredbo o zavrnitvi sprožitve postopka. Organ, ki je vložil prijavo iz člena 26, lahko vloži pritožbo pri prvostopenjskem disciplinskem sodišču v sedmih dneh po vročitvi te odredbe.“ V skladu s členom 27(6) navedeno sodišče pritožbo preuči najpozneje v 14 dneh po dnevu vložitve. Če je odredba o zavrnitvi začetka disciplinskega postopka razveljavljena, so navodila disciplinskega sodišča glede nadaljnjega postopka za vodjo disciplinskega postopka zavezujoča.

               27.

               Komisija je v priporočilu v zvezi z načelom pravne države glede zakona z dne 22. decembra 2015 poudarila, da predsednik republike ne bi smel imeti pooblastila za začetek disciplinskega postopka, in navedla, da odprava take določbe iz zakona z dne 22. julija 2016 pomeni izboljšanje. Komisija tudi opozarja, da je bila določba zakona z dne 22. decembra 2015, s katero so bile druge državne institucije vključene v disciplinske postopke proti ustavnim sodnikom, razglašena za neustavno s sodbo ustavnega sodišča z dne 9. marca 2016 in da je tudi Beneška komisija v mnenju z dne 11. marca 2016 o njej izrazila negativno mnenje. Komisija je torej zaskrbljena zaradi ponovne uvedbe določbe, ki daje predsedniku republike pooblastilo za začetek disciplinskega postopka. Dejstvo, da bi lahko tak postopek začele institucije zunaj sodstva in da se lahko take institucije pritožijo na prvostopenjskem disciplinskem sodišču, če vodja disciplinskega postopka ne najde razloga za začetek disciplinskega postopka, lahko vpliva na neodvisnost ustavnega sodišča.

         4.1.2   Možnost predčasne upokojitve

               28.

               Člen 10 izvedbenega zakona določa: „1. Ustavni sodniki, katerih mandat se je začel pred dnevom začetka veljavnosti [zakona o statusu sodnikov], lahko v roku enega meseca od začetka njegove veljavnosti predsedniku ustavnega sodišča predložijo izjavo o upokojitvi zaradi novih pravil, ki so bila uvedena v času njihovega mandata in ki veljajo za opravljanje dolžnosti ustavnega sodnika iz člena 11(3) ter členov 13 in 14 tega zakona (34). 2. Upokojitev sodnika v skladu z odstavkom 1 začne veljati na prvi dan meseca po mesecu, v katerem je bila izjava predložena. Upokojitev se potrdi z odredbo predsednika ustavnega sodišča.“

               29.

               Zdi se, da ta določba spodbuja predčasno upokojitev, ker ustavnim sodnikom z uporabo izjeme omogoča, da v celoti izkoristijo prednosti statusa upokojenega sodnika, vključno s pokojnino, ne da bi dokončali svoj mandat. Za sodnika, ki po novih pravilih ne bi več želel opravljati dela, bi bila taka možnost predčasne upokojitve ugodnejša kot preprost odstop. Ponujanje take ugodne ureditve pomeni poseganje zakonodajne oblasti v neodvisnost ustavnega sodišča, saj je namen spodbuditi sedanje ustavne sodnike k odstopu pred koncem mandata in vplivati na njihovo odločitev v zvezi s tem.

         4.1.3   Druge določbe

               30.

               Zakon o statusu sodnikov uvaja nove zahteve za ustavne sodnike glede finančne udeležbe v gospodarskih družbah (35), prijave premoženja (36) in izjav o gospodarski dejavnosti njihovih zakoncev (37). Poleg tega zakon določa daljnosežne posledice v primeru neskladnosti, saj je posledica neizpolnitve zadevnih obveznosti enaka odstopu s funkcije ustavnega sodnika. Zaradi teh določb bi lahko nastala vprašanja sorazmernosti in vprašanja ustavnosti (38), kot je opozorilo vrhovno sodišče. Zato je učinkovit ustavni pregled teh določb še posebno pomemben.

               31.

               Komisija opozarja tudi, da zakon o organizaciji in postopkih znatno spreminja notranjo organizacijo ustavnega sodišča, pri čemer urad ustavnega sodišča nadomešča z dvema novima organoma, in sicer s tajništvom sodišča in uradom pravne službe ustavnega sodišča (39). Izvedbeni zakon določa, da bo urad ustavnega sodišča ukinjen do 31. decembra 2017 (40) in da ni zagotovljeno, da bodo sedanji zaposleni po tem datumu še naprej zaposleni na ustavnem sodišču (41). V trenutnih okoliščinah, ko potekajo spori o ustavnem sodišču in ko obstajajo pomisleki iz oddelka 5 tega priporočila glede imenovanja novega predsednika in vršilca dolžnosti predsednika ustavnega sodišča, lahko taka reorganizacija povzroči še večjo nestabilnost ustavnega sodišča in vpliva na učinkovitost ustavnega pregleda.

         4.2   Vacatio legis

               32.

               Ključne določbe izvedbenega zakona bodo začele veljati brez obdobja vacatio legis
                   (42) na dan po objavi zakona. Tudi določbe zakona o organizaciji in postopkih ter zakona o statusu sodnikov bodo začele veljati brez obdobja vacatio legis na dan po dnevu objave, vključno z določbami, ki nezakonito imenovanim „decembrskim sodnikom“ omogočajo nastop funkcije (43). Določbe zakona z dne 22. julija 2016 o ustavnem sodišču se bodo prenehale uporabljati na dan po dnevu objave izvedbenega zakona (44).

               33.

               Ustavno sodišče zato ne bo moglo preučiti ustavnosti teh ključnih določb pred začetkom njihove veljavnosti. Ustavni pregled se v takih okoliščinah ne bi mogel več šteti za učinkovitega. S tem v zvezi je treba opozoriti, da je Beneška komisija v mnenju z dne 11. marca 2016 poudarila, da mora imeti ustavno sodišče možnost pregleda splošnih zakonov, ki urejajo delovanje ustavnega sodišča, preden ti začnejo veljati.

         4.3   Posledice neučinkovitega ustavnega pregleda nove zakonodaje

               34.

               Sejm je, pogosto po hitrem zakonodajnem postopku, sprejel več zelo občutljivih novih zakonodajnih aktov, zlasti na primer zakon o medijih (45), novi zakon o javni upravi (46), zakon o spremembi zakona o policiji in nekaterih drugih zakonov (47), zakon o javnem tožilstvu (48) ter nov zakon o varuhu človekovih pravic in spremembi nekaterih drugih zakonov (49). Komisija je v dopisih z dne 1. februarja 2016 in 3. marca 2016 poljsko vlado zaprosila za informacije o stanju in vsebini teh zakonodajnih reform, vendar doslej teh informacij še ni prejela. Sejm je sprejel še več drugih občutljivih osnutkov zakonodajnih aktov, kot sta zakon o državnem svetu za medije (50) in nov protiteroristični zakon (51).

               35.

               Dokler je ustavnemu sodišču preprečeno celovito zagotavljanje učinkovitega ustavnega pregleda, po mnenju Komisije ni mogoče učinkovito preveriti, ali so zakonodajni akti, kot so tisti, navedeni zgoraj, skladni z ustavo in temeljnimi pravicami.

               36.

               Komisija na primer ugotavlja, da nova zakonodaja (zlasti zakonodaja o medijih (52)) vzbuja pomisleke glede svobode in pluralnosti medijev. Natančneje, nova zakonodaja o medijih spreminja pravila za imenovanje upravnega odbora in nadzornega sveta javne radiotelevizije, kar pomeni, da svet ni več neodvisen organ, ampak je pod nadzorom vlade (ministra za finance). Nova zakonodaja določa tudi takojšnjo razpustitev obstoječih nadzornih odborov in upravnih svetov. V zvezi s tem Komisija zlasti dvomi v možnosti sodnega varstva za osebe, ki jih zadeva zakon. Ustavno sodišče, ki je zasedalo v sestavi petih sodnikov, je 13. decembra 2016 izreklo sodbo (53), v kateri je ugotovilo, da so nekatere določbe zakonodaje neustavne.

               37.

               Zakonodaja, kot je novi zakon o javni upravi (54), je prav tako pomembna z vidika načela pravne države in temeljnih pravic. V zvezi s tem je Komisija v dopisu z dne 1. februarja in dopisu z dne 3. marca 2016 poljsko vlado vprašala, kakšne so možnosti sodnega varstva za osebe, ki jih zadeva zakon (55). Poljska vlada Komisiji doslej ni odgovorila.

               38.

               Tudi zakon o spremembi zakona o policiji in nekaterih drugih zakonov (56) vzbuja vprašanja glede spoštovanja temeljnih pravic, vključno z zasebnostjo in varstvom podatkov. 28. in 29. aprila 2016 je delegacija Beneške komisije obiskala Varšavo z namenom razpravljanja o spremembah zakona o policiji in nekaterih drugih zakonov in svoje mnenje predložila na zasedanju 10. in 11. junija 2016 (57). V mnenju je med drugim navedeno, da procesna jamstva in materialni pogoji, določeni v zakonu, še vedno ne zadoščajo za preprečitev pretirane uporabe zakona in neupravičenega poseganja v zasebnost posameznikov.

               39.

               Poleg tega nova protiteroristična zakonodaja vzbuja vprašanja glede spoštovanja temeljnih pravic (58) in je tudi predmet ustavne presoje.

               40.

               Tudi zakon o spremembah zakona o javnih zbiranjih z dne 13. decembra 2016 (59) lahko vzbuja vprašanja v zvezi z združljivostjo s temeljnimi pravicami, zlasti svobodo zbiranja, kot je zapisana v Evropski konvenciji o človekovih pravicah (60).

               41.

               Tiskovni urad Sejma je 14. decembra 2016 izdal izjavo glede sprememb pogojev, pod katerimi lahko mediji delajo v Sejmu in senatu, glede katerih so bili izraženi pomisleki v zvezi s spoštovanjem svobode izražanja in obveščanja. Dne 16. decembra 2016 je Sejm v spornih okoliščinah izglasoval zakon o proračunu za leto 2017, zlasti ker domnevno sklepčnost ni bila dosežena, ker je bil član Sejma izključen iz glasovanja in medijem preprečeno, da bi posneli glasovanje. Potrebno je učinkovito sodno varstvo v zvezi s temi ukrepi in razmerami, v katerih so bili sprejeti, po potrebi pa tudi njihov ustavni pregled.

               42.

               Komisija meni, da učinkovitega nadzora skladnosti zakonodajnih aktov s temeljnimi pravicami ne bo mogoče zagotoviti, dokler je ustavnemu sodišču preprečeno celovito zagotavljanje učinkovitega ustavnega pregleda. To vzbuja resne pomisleke glede načela pravne države, zlasti ker je Sejm nedavno sprejel več posebno občutljivih novih zakonodajnih aktov, ki bi morali biti predmet ustavnega pregleda.

         5.   IMENOVANJE PREDSEDNIKA, PODPREDSEDNIKA IN VRŠILCA DOLŽNOSTI PREDSEDNIKA USTAVNEGA SODIŠČA

               43.

               Novi zakon o organizaciji in postopkih vsebuje nove določbe o izboru kandidatov za položaj predsednika in podpredsednika ustavnega sodišča, ki jih generalna skupščina predloži predsedniku republike. Tudi novi izvedbeni zakon vsebuje določbe o izboru kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča in določbe, ki predsedniku republike omogočajo, da določi sodnika, ki bo začasno opravljal dolžnosti predsednika ustavnega sodišča („vršilec dolžnosti predsednika ustavnega sodišča“).

               44.

               Komisija opozarja, da člen 194(2) ustave določa, da predsednika in podpredsednika ustavnega sodišča imenuje predsednik republike „izmed kandidatov, ki jih predlaga generalna skupščina ustavnih sodnikov“. Mandat predsednika ustavnega sodišča se je iztekel 19. decembra 2016. Mandat sedanjega podpredsednika ustavnega sodišča se bo iztekel 26. junija 2017. Zakona, navedena v prejšnji točki, je predsednik republike že sprejel in podpisal. Poleg tega sta bila sprejeta zelo hitro (osnutek izvedbenega zakona je bil Sejmu predložen 24. novembra 2016), brez obdobja vacatio legis, ki bi omogočilo učinkovit ustavni pregled. V trenutku njunega sprejetja je ustavno sodišče že začelo postopek izbora kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča, ki se predlagajo predsedniku republike, kot določa zakon z dne 22. julija 2016 (61). Vendar generalna skupščina ni mogla sprejeti resolucije o predložitvi kandidatov za predsednika ustavnega sodišča, ker ni bilo mogoče doseči zakonsko predpisane sklepčnosti (62).

         5.1   Postopek izbora predsednika in podpredsednika ustavnega sodišča

               45.

               Izvedbeni zakon ter zakon o organizaciji in postopkih vsebujeta nova pravila o postopku predložitve kandidatov za položaj predsednika in podpredsednika ustavnega sodišča. Postopek iz izvedbenega zakona (63) se nanaša posebej na sedanji postopek izbora predsednika ustavnega sodišča in se uporablja v primerih, opisanih v njegovem členu 16(1) (glej oddelek 5.3 v nadaljevanju). Zakon o organizaciji in postopkih (64) določa postopek, ki se bo na splošno uporabljal za prihodnje postopke volitev na položaj predsednika in podpredsednika ustavnega sodišča in ki je v grobem podoben postopku iz izvedbenega zakona.

               46.

               V skladu z novim postopkom izbora kandidatov za predsednika ustavnega sodišča morajo trije „decembrski sodniki“, ki jih je nezakonito imenovala nova sestava Sejma, sodelovati v postopku (65). Komisija meni, da je zaradi te zahteve celoten postopek izbora neustaven (glej oddelek 2 spodaj). Podobno lahko dejstvo, da zakonito izvoljeni „oktobrski sodniki“ ne morejo sodelovati v postopku, prav tako vpliva na izid in s tem razvrednoti postopek.

               47.

               Poleg tega novi postopek ne zagotavlja, da bi bili predsedniku republike predlagani samo kandidati, ki imajo večinsko podporo generalne skupščine ustavnega sodišča (66). V skladu s sodbo ustavnega sodišča z dne 7. novembra 2016 je treba člen 194(2) ustave razumeti, kot da določa, da predsednika ustavnega sodišča imenuje predsednik republike izmed kandidatov, ki so prejeli večino glasov na generalni skupščini ustavnega sodišča. Zato je novi postopek nezdružljiv s sodbo ustavnega sodišča z dne 7. novembra 2016. Tudi Beneška komisija je v svojem mnenju z dne 14. oktobra 2016 poudarila pomen tega, da se v postopku izbora zagotovi, da se lahko predsedniku republike predlagajo samo kandidati, izvoljeni z znatno podporo ustavnega sodišča (67).

               48.

               Enaki pomisleki veljajo za postopek predložitve kandidatov za položaj podpredsednika ustavnega sodišča (68). Ta postopek je enak postopku predložitve kandidatov za položaj predsednika, kot je določen v zakonu o organizaciji in postopkih.

         5.2   Vloga podpredsednika ustavnega sodišča

               49.

               Komisija ugotavlja tudi, da izvedbeni zakon ter zakon o organizaciji in postopkih vsebujeta več določb, ki izničujejo funkcijo podpredsednika ustavnega sodišča. Člen 12(3) zakona o organizaciji in postopkih predsedniku ustavnega sodišča omogoča, da poleg podpredsednika za izvajanje nekaterih pristojnosti glede vodenja dela ustavnega sodišča pooblasti še enega sodnika. Člen 37 določa, da lahko predsednik ustavnega sodišča imenuje drugega sodnika, ki ga nadomešča na obravnavah senata v celotni sestavi (podpredsednik ni omenjen). Če se mandat predsednika ustavnega sodišča konča, nekatere ključne funkcije prevzame sodnik z „najdaljšo skupno delovno dobo“ (člen 11(2)) ali „najmlajši sodnik“ (člen 11(4)), in ne podpredsednik. Poleg tega člen 8(2) določa, da mora biti predsednik ustavnega sodišča prisoten na generalni skupščini, da je sprejeta odločba zakonita (razen v primeru izvolitve novega predsednika ustavnega sodišča, kot je navedeno zgoraj), medtem ko je v skladu z zakonom z dne 22. julija 2016 potrebna prisotnost predsednika ali podpredsednika ustavnega sodišča na generalni skupščini. Zakon v nasprotju z zakonom z dne 22. julija 2016 tudi ne določa več, da lahko podpredsednik predseduje generalni skupščini. Poleg tega člen 17(1) izvedbenega zakona določa, da v obdobju po objavi zakona do uradnega imenovanja novega predsednika ustavnega sodišča ustavno sodišče vodi sodnik, ki ga je predsednik republike določil za opravljanje dolžnosti predsednika ustavnega sodišča (glej oddelek 5.3 v nadaljevanju).

               50.

               Skupni učinek teh določb je zanikanje posebnega položaja podpredsednika kot namestnika predsednika ustavnega sodišča. Položaj podpredsednika ustavnega sodišča je priznan v ustavi. Čeprav ustava ne opredeljuje vloge podpredsednika, določbe, navedene v prejšnji točki, slabijo položaj podpredsednika in potencialno sprožajo vprašanje ustavnosti, zato je potreben učinkovit ustavni pregled.

         5.3   Imenovanje „vršilca dolžnosti predsednika ustavnega sodišča“

               51.

               Člen 17(1) izvedbenega zakona določa: „Če je treba izvesti postopek predložitve kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča iz člena 21, v obdobju od dneva po datumu, na katerega je ta zakon objavljen, do imenovanja predsednika ustavnega sodišča ustavno sodišče vodi ustavni sodnik, ki ga je predsednik republike z odločbo določil za opravljanje dolžnosti predsednika ustavnega sodišča.“ Člen 21 vzpostavlja poseben postopek za izbor kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča, ki jih generalna skupščina predloži predsedniku republike (glej zgoraj).

               52.

               Člen 17(2) določa: „Predsednik republike ustavnega sodnika, ki ga določi za opravljanje dolžnosti predsednika ustavnega sodišča, izbere izmed ustavnih sodnikov z najdaljšo delovno dobo na rednih sodiščih ali na položajih v enotah na centralni ravni države v zvezi z uporabo zakonodaje.“ Člen 17(3) določa, da se novi postopek iz zakona o organizaciji in postopkih za izbor kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča v tem primeru ne bi uporabil.

               53.

               Člen 16(1) izvedbenega zakona določa: „Če na dan objave tega zakona generalna skupščina: 1) ni bila sklicana s strani predsednika ustavnega sodišča ali 2) je bila sklicana s strani predsednika ustavnega sodišča na način, ki ni združljiv z zahtevami zakona iz člena 3, ali 3) predsedniku republike ni predložila kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča ali 4) je predsedniku republike predložila kandidate za položaj predsednika ustavnega sodišča, vendar predsednik republike ni imenoval predsednika ustavnega sodišča, ali 5) je izbrala kandidate za položaj predsednika ustavnega sodišča v nasprotju z zakonom iz člena 3, se postopek predložitve kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča izvede v skladu s pravili iz člena 21 tega zakona.“

               54.

               Člen 16(2) določa: „V primerih iz odstavka 1(1)–(5) se vsi ukrepi in instrumenti, izvedeni v okviru postopka predložitve kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča predsedniku republike, razveljavijo.“

               55.

               Vršilcu dolžnosti predsednika ustavnega sodišča so dodeljena številna različna pooblastila, dokler ni novega predsednika ustavnega sodišča. Zlasti v skladu s členom 18 izvedbenega zakona vršilec dolžnosti predsednika omogoči nezakonito izvoljenim „decembrskim sodnikom“, da opravljajo svoje dolžnosti kot sodniki (glej oddelek 2 zgoraj), ter vodi nov postopek izbora in v celoti izvaja pooblastila predsednika ustavnega sodišča do uradnega imenovanja novega predsednika (69).

               56.

               Te določbe, ki predsedniku republike omogočajo, da neposredno imenuje vršilca dolžnosti predsednika, vzbujajo resne pomisleke glede načel delitve oblasti in neodvisnosti sodstva, kot ju varuje poljska ustava. Ustava zlasti ne določa funkcije vršilca dolžnosti ustavnega sodišča. Poleg tega se zdi, da je pooblastilo, dodeljeno predsedniku republike, da imenuje vršilca dolžnosti predsednika ustavnega sodišča, v nasprotju s členom 194(2) ustave, ki določa, da predsednika in podpredsednika ustavnega sodišča imenuje predsednik republike „izmed kandidatov, ki jih predlaga generalna skupščina ustavnih sodnikov“, medtem ko postopek iz izvedbenega zakona generalni skupščini odreka kakršno koli tako vlogo. Ustavno sodišče je v sodbi z dne 7. novembra 2016 potrdilo, da bi morala kandidate za položaj predsednika ustavnega sodišča predlagati generalna skupščina.

               57.

               Poleg tega se zdi, da so merila, ki naj bi jih predsednik republike uporabil za izbiro vršilca dolžnosti predsednika, arbitrarna. Vršilca dolžnosti predsednika bi moral izbrati izmed ustavnih sodnikov z najdaljšo delovno dobo na rednih sodiščih ali na položajih v enotah na centralni ravni države. Ta merila se zdijo arbitrarna, saj bi lahko izbral nekoga brez pomembnih izkušenj v sodstvu, ki ima izkušnje samo v enotah na centralni ravni države, vendar ne bi mogel izbrati nekoga z dolgoletnimi izkušnjami na samem ustavnem sodišču, ki pa nima izkušenj na rednih sodiščih.
               S temi določbami so prezrti tudi vsi predhodni koraki v postopku izbora, ki jih je ustavno sodišče izvedlo pred začetkom veljavnosti novega zakona. Člen 16(3) zakona z dne 22. julija 2016 je določal, da mora ustavno sodišče začeti postopek izbora kandidatov med 30. in 15. dnem pred koncem mandata dotedanjega nosilca funkcije. Člen 16(2) izvedbenega zakona razveljavlja vse korake, ki jih je izvedlo ustavno sodišče, da bi izpolnilo to obveznost. Tak poseg zakonodajne oblasti v kakršno koli morebitno odločitev, ki jo je pred tem sprejelo ustavno sodišče, vzbuja pomisleke glede neodvisnosti sodstva in načela lojalnega sodelovanja med državnimi organi.

         5.4   Imenovanje predsednice ustavnega sodišča 21. decembra 2016

               58.

               Dne 19. decembra 2016 je predsednik republike imenoval sodnico Julio Przyłębsko na položaj vršilke dolžnosti predsednika ustavnega sodišča. Sodnica Julia Przyłębska je 20. decembra 2016 trem sodnikom, ki jih je 8. sestava Sejma imenovala brez veljavne pravne podlage, omogočila nastop funkcije na ustavnem sodišču in sklicala sejo generalne skupščine za isti dan. Zaradi kratkega roka sklica se en sodnik seje ni mogel udeležiti in je prosil za njeno preložitev na naslednji dan. Sodnica Julia Przyłębska je prošnjo zavrnila, seje pa se ni udeležilo tudi sedem drugih sodnikov. Seje se je tako udeležilo samo šest sodnikov, vključno s tremi, ki so bili imenovani nezakonito, in izvolili so dva kandidata, Julio Przyłębsko in Mariusza Muszyńskega, ki sta bila kot kandidata predložena predsedniku republike. Dne 21. decembra 2016 je predsednik republike imenoval sodnico Julio Przyłębsko na položaj predsednice ustavnega sodišča.

               59.

               Komisija meni, da ta postopek, s katerim je bila imenovana nova predsednica ustavnega sodišča, vključuje bistvene kršitve načela pravne države. Kot je bilo pojasnjeno zgoraj, je ta postopek vodila vršilka dolžnosti predsednika, katere imenovanje vzbuja resne pomisleke glede načel delitve oblasti in neodvisnosti sodstva, kot ju varuje poljska ustava. Poleg tega je bilo s postopkom trem „decembrskim sodnikom“, ki jih je nezakonito imenovala nova sestava Sejma, omogočeno, da sodelujejo v procesu, zato je bil celoten postopek izbora neustaven (glej oddelek 2 spodaj). Podobno je dejstvo, da zakonito izvoljeni „oktobrski sodniki“ niso mogli sodelovati v postopku, prav tako vplivalo na izid in s tem razvrednotilo postopek. Poleg tega zelo kratki rok sklica generalne skupščine in zavrnitev preložitve zasedanja vzbujata resne pomisleke. Izvolitev kandidatov s strani samo šestih sodnikov ni združljiva s sodbo ustavnega sodišča z dne 7. novembra 2016, v skladu s katero je treba člen 194(2) ustave razumeti, kot da določa, da predsednika ustavnega sodišča imenuje predsednik republike izmed kandidatov, ki so prejeli večino glasov na generalni skupščini ustavnega sodišča.

               60.

               Zato Komisija meni, da te določbe o imenovanju vršilca dolžnosti predsednika ustavnega sodišča in predsednika ustavnega sodišča ter njihovo izvajanje 19., 20. in 21. decembra 2016 resno ogrožajo legitimnost ustavnega sodišča ter s tem učinkovitost ustavnega pregleda.

         6.   UGOTOVITEV SISTEMSKE NEVARNOSTI ZA NAČELO PRAVNE DRŽAVE

               61.

               Iz zgoraj navedenih razlogov Komisija meni, da je bilo nekaj vprašanj iz njenega Priporočila z dne 27. julija 2016 sicer obravnavanih, vendar pomembna vprašanja ostajajo nerešena, v tem času pa so nastali tudi novi pomisleki. Komisija zato meni, da je še vedno prisotna sistemska nevarnost za načelo pravne države na Poljskem, predstavljena v Priporočilu z dne 27. julija 2016. Zlasti:

                           (1)

                           Kar zadeva sestavo ustavnega sodišča, njegovi sodbi z dne 3. in 9. decembra 2015 še vedno nista izvršeni, zato trije sodniki, ki jih je oktobra 2015 zakonito imenovala 7. sestava Sejma, ne morejo nastopiti svoje funkcije ustavnih sodnikov. Rešitev je vse prej kot blizu, saj trije novi zakoni, sprejeti novembra in decembra 2016 (70), zahtevajo, da trije sodniki, ki jih je imenovala 8. sestava Sejma brez veljavne pravne podlage, nastopijo svoje sodniške funkcije. Poleg tega sta odsotnost treh sodnikov, ki jih je oktobra 2015 zakonito imenovala 7. sestava Sejma, skupaj z zahtevami glede prisotnosti, ki ostajajo visoke, večkrat ogrozila učinkovitost ustavnega sodišča zaradi nesklepčnosti za sprejetje resolucij generalne skupščine ali sodb v polni sestavi senata.

                           (2)

                           Kar zadeva objavo sodb, sodba ustavnega sodišča z dne 9. marca 2016 še vedno ni bila objavljena v Uradnem listu. Poleg tega poljska vlada ne želi objaviti sodbe z dne 11. avgusta 2016 v zvezi z zakonom z dne 22. julija 2016 o ustavnem sodišču in vseh drugih sodb, izrečenih po tem datumu, vključno s sodbo z dne 7. novembra 2016 v zvezi z določbami zakona z dne 22. julija 2016 o izboru kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča. Zato še vedno obstaja negotovost glede pravne podlage za delovanje ustavnega sodišča in pravnih učinkov njegovih sodb. Komisija ugotavlja, da zakon o organizaciji in postopkih vsebuje določbo, ki predsednika ustavnega sodišča pooblašča, da odredi objavo sodb (71). Vendar izvedbeni zakon še vedno preprečuje objavo nekaterih sodb, ki jih je izreklo ustavno sodišče, vključno z zgoraj navedenimi sodbami (72).

                           (3)

                           Kar zadeva učinkovitost ustavnega pregleda, Komisija meni, da je sicer mogoče zaznati nekatera izboljšanja v primerjavi z zakonom z dne 22. julija 2016, vendar trije novi zakoni, sprejeti decembra 2016, vsebujejo več določb, ki ne upoštevajo prejšnjih sodb ustavnega sodišča in vzbujajo nove pomisleke poleg tistih, opredeljenih v Priporočilu z dne 27. julija 2016.

                           (4)

                           Ti novi pomisleki se nanašajo zlasti na disciplinski postopek, možnost predčasne upokojitve, nove zahteve za ustavne sodnike, znatne spremembe notranje organizacije ustavnega sodišča, postopek izbora kandidatov za položaj predsednika in podpredsednika ustavnega sodišča, vlogo podpredsednika ustavnega sodišča in imenovanje vršilca dolžnosti predsednika ustavnega sodišča.

                           (5)

                           Komisija meni zlasti, da skupni učinek določb o imenovanju vršilca dolžnosti predsednika ustavnega sodišča, postopku izbora kandidatov za položaj predsednika in zavračanju zaprisege sodnikov, ki jih je izvolila 7. sestava Sejma, ter hkratno omogočanje nastopa funkcije trem sodnikom, ki jih je imenovala 8. sestava Sejma brez pravne podlage, resno ogroža legitimnost ustavnega sodišča in s tem učinkovitost ustavnega pregleda. Poleg tega Komisija meni, da v postopku izbora novega predsednika ustavnega sodišča ostajajo bistvene nepravilnosti, dokler trije sodniki, ki jih je oktobra 2015 zakonito imenovala 7. sestava Sejma, ne morejo nastopiti svoje funkcije ustavnih sodnikov.

                           (6)

                           Komisija ugotavlja tudi, da ustavno sodišče zaradi časovnega okvira, v katerem so bili sprejeti ti trije novi zakoni, in pomanjkanja ustreznega obdobja vacatio legis za več ključnih določb ne more pregledati njihove ustavnosti pred začetkom njihove veljavnosti.

                           (7)

                           Poleg tega poljski organi še naprej izvajajo ukrepe in dajejo javne izjave, ki spodkopavajo legitimnost in učinkovitost ustavnega sodišča, vključno z začetkom kazenske preiskave proti predsedniku ustavnega sodišča. Komisija opozarja na načelo lojalnega sodelovanja med državnimi organi, kar je, kot je poudarjeno v mnenjih Beneške komisije, ustavni osnovni pogoj v demokratični pravni državi.

               62.

               Komisija je še zlasti zaskrbljena zaradi posledic te sistemske nevarnosti za načelo pravne države:

                           (1)

                           Dejstvo, da ustavno sodišče ne more v celoti zagotoviti učinkovitega ustavnega pregleda, negativno vpliva na njegovo integriteto, stabilnost in pravilno delovanje, in s tem na enega od temeljnih jamstev pravne države na Poljskem. V državah, v katerih je vzpostavljen sistem ustavnega sodstva, je njegova učinkovitost ključni element pravne države. V trenutnih okoliščinah ustavnosti poljskih zakonov (73) ni več mogoče učinkovito zagotavljati.

                           (2)

                           Zaupanje v poljski pravni sistem, v njegovo integriteto in doslednost se je zelo zmanjšalo, ker poljska vlada zavrača objavo sodb ustavnega sodišča. To potrjuje dejstvo, da je vrhovno sodišče menilo, da je treba izdati resolucijo (74), da so sodbe ustavnega sodišča zavezujoče, čeprav niso objavljene. Podobne izjave so dali glavni svet vrhovnega upravnega sodišča (75) in drugi organi, zlasti poljski nacionalni sodni svet (76), nacionalna odvetniška zbornica (77) in nacionalno odvetniško združenje (78).

                           (3)

                           Spoštovanje načela pravne države ni zgolj predpogoj za varstvo vseh temeljnih vrednot iz člena 2 PEU. Je tudi predpogoj za ohranjanje vseh pravic in obveznosti, ki izhajajo iz Pogodb in mednarodnega prava, ter za vzpostavitev vzajemnega zaupanja državljanov, podjetij in nacionalnih organov v pravne sisteme vseh drugih držav članic.

               63.

               Komisija ugotavlja, da je bilo v obdobju enega leta uzakonjenih šest zakonodajnih aktov v zvezi z ustavnim sodiščem. Tako zakonodajno delovanje brez ustreznega posvetovanja z vsemi zadevnimi deležniki in brez duha lojalnega sodelovanja, ki je potrebno med državnimi organi, škodi stabilnosti, integriteti in pravilnemu delovanju ustavnega sodišča.

         7.   PRIPOROČENO UKREPANJE

               64.

               Komisija priporoča, da poljski organi sprejmejo nujne ustrezne ukrepe za odpravljanje te sistemske nevarnosti za načelo pravne države.

               65.

               Komisija zlasti priporoča, da poljski organi sprejmejo naslednje ukrepe, ki jih je zahtevala že v Priporočilu z dne 27. julija 2016:

                           (a)

                           v celoti izvršijo sodbi ustavnega sodišča z dne 3. in 9. decembra 2015, ki zahtevata, da trije sodniki, ki jih je oktobra 2015 zakonito imenovala prejšnja sestava Sejma, nastopijo svojo funkcijo ustavnih sodnikov in da trije sodniki, ki jih je imenovala nova sestava Sejma brez ustrezne pravne podlage, svoje funkcije sodnika ne nastopijo, ne da bi bili zakonito imenovani, zato mora predsednik republike nujno sprejeti zaprisego treh sodnikov, ki jih je izvolila prejšnja sestava Sejma;

                           (b)

                           objavijo in v celoti izvršijo sodbo ustavnega sodišča z dne 9. marca 2016 in sodbo z dne 11. avgusta 2016 v zvezi z zakonom z dne 22. julija 2016 o ustavnem sodišču ter vse druge sodbe, izrečene po tem datumu, in prihodnje sodbe;

                           (c)

                           zagotovijo, da bodo vse reforme zakona o ustavnem sodišču spoštovale sodbe ustavnega sodišča, v celoti upoštevale mnenje Beneške komisije in zagotovile, da učinkovitost ustavnega sodišča kot varuha ustave ne bo spodkopana;

                           (d)

                           se vzdržijo ukrepov in javnih izjav, ki bi lahko spodkopale legitimnost in učinkovitost ustavnega sodišča.

               66.

               Komisija poleg teh ukrepov priporoča, da poljski organi:

                           (e)

                           zagotovijo, da lahko ustavno sodišče urgentno učinkovito pregleda ustavnost zakona o statusu sodnikov, zakona o organizaciji in postopkih ter izvedbenega zakona in da se zadevne sodbe nemudoma objavijo in v celoti izvršijo;

                           (f)

                           zagotovijo, da ne pride do imenovanja novega predsednika ustavnega sodišča, dokler niso objavljene in v celoti izvršene sodbe ustavnega sodišča o ustavnosti novih zakonov in dokler trije sodniki, ki jih je oktobra 2015 zakonito imenovala 7. sestava Sejma, ne nastopijo svojih funkcij ustavnih sodnikov;

                           (g)

                           zagotovijo, da, dokler novi predsednik ustavnega sodišča ni zakonito imenovan, tega nadomešča podpredsednik ustavnega sodišča in ne vršilec dolžnosti predsednika oziroma oseba, imenovana za predsednika ustavnega sodišča dne 21. decembra 2016.

               67.

               Komisija poudarja, da je lojalno sodelovanje, ki je potrebno med različnimi državnimi institucijami v zadevah, povezanih z načelom pravne države, bistvenega pomena za iskanje rešitve v trenutnih razmerah.

               68.

               Komisija poziva poljsko vlado, naj odpravi težave, navedene v tem priporočilu, v dveh mesecih po prejemu tega priporočila, in Komisijo obvesti o ukrepih, sprejetih v ta namen.

               69.

               Komisija tudi opozarja, da priporočila, sprejeta v okviru za krepitev pravne države, ne preprečujejo neposredne uporabe mehanizma iz člena 7 PEU, če bi nenadno poslabšanje stanja v državi članici zahtevalo močnejši odziv EU (79).

               70.

               Na podlagi tega priporočila je Komisija pripravljena nadaljevati konstruktiven dialog s poljsko vlado.

      V Bruslju, 21. decembra 2016

            Za Komisijo

         Frans TIMMERMANS

            Prvi podpredsednik

      (1)  Priporočilo Komisije (EU) 2016/1374 z dne 27. julija 2016 v zvezi z načelom pravne države na Poljskem, (UL L 217, 12.8.2016, str. 53).

      (2)  Sporočilo „Novi okvir EU za krepitev načela pravne države“, COM(2014) 158 final.

      (3)  Glej oddelek 2 Priloge I k COM(2014) 158 final.

      (4)  K 39/16.

      (5)  Členi 38(3)–(6), 61(6), 83(2) ter členi 84–87 in 89 zakona z dne 22. julija 2016.

      (6)  Člen 26(1)(1)(g) in člen 68(5)–(7) zakona z dne 22. julija 2016.

      (7)  Členi 38(3)–(6), 61(3), 61(6) ter člena 68(5)–(7) in 83(2) zakona z dne 22. julija 2016.

      (8)  Resolucija Evropskega parlamenta z dne 14. septembra 2016 o najnovejših dogodkih na Poljskem in njihovem vplivu na temeljne pravice iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (2016/2774(RSP)).

      (9)  Mnenje št. 860/2016, CDL-AD(2016)026.

      (10)  K 44/16.

      (11)  Glej odlok predsednika ustavnega sodišča z dne 7. novembra 2016.

      (12)  Oddelek 2.

      (13)  Glej tudi člen 6(7).

      (14)  Mnenje št. 860/2016, CDL-AD(2016)026, točka 106.

      (15)  Glej člen 5.

      (16)  Glej člena 6(1) in 11(5).

      (17)  Glej člena 18(2) in 21(2).

      (18)  Mnenje št. 833/2015, CDL-AD(2016)001, točka 136.

      (19)  Glej opombe v točki 7.

      (20)  Glej točko 23 Priporočila.

      (21)  Mnenje št. 860/2016, točka 101, Mnenje št. 833/2015, točke 43, 142 in 143.

      (22)  Člen 188 ustave.

      (23)  Člen 189 ustave.

      (24)  Člen 198 ustave se nanaša na predsednika republike, predsednika vlade in člane sveta ministrov, predsednika nacionalne banke Poljske, predsednika vrhovnega revizijskega urada, člane nacionalnega sveta za radiotelevizijo, osebe, katerim predsednik vlade podeli pooblastila za vodenje ministrstva, in vrhovnega poveljnika oboroženih sil.

      (25)  Člen 126 ustave.

      (26)  Glej oddelek 4.2.1 Priporočila.

      (27)  Glej oddelek 4.2.3 Priporočila.

      (28)  Glej oddelek 4.2.7 Priporočila.

      (29)  Glej oddelek 4.2.6 Priporočila.

      (30)  Glej oddelek 4.2.8 Priporočila.

      (31)  Glej točko 43 Priporočila.

      (32)  Glej uvodno izjavo 19 zgoraj.

      (33)  Člen 24(1) določa: „Proti ustavnim sodnikom se uvede disciplinski postopek, ki ga vodi ustavno sodišče, zaradi kršenja zakona, ogrožanja dostojanstva funkcije ustavnega sodnika, kršitve etičnega kodeksa ustavnih sodnikov ali drugega neetičnega ravnanja, ki bi lahko zmanjšalo zaupanje v njihovo nepristranskost ali neodvisnost.“

      (34)  Člen 11(3) zakona o statusu sodnikov se nanaša na pravila o finančni udeležbi ustavnih sodnikov v gospodarski družbah, člen 13 se nanaša na obveznost ustavnih sodnikov, da predložijo izjavo o dejavnosti zakonca, člen 14 pa se nanaša na obveznost ustavnih sodnikov, da prijavijo premoženje.

      (35)  Člen 11(3).

      (36)  Člen 14.

      (37)  Člen 13.

      (38)  Glej mnenje vrhovnega sodišča o osnutku zakona o statusu sodnikov z dne 12. oktobra 2016.

      (39)  Členi 16 do 32 vsebujejo podrobne določbe o tajništvu sodišča in uradu pravne službe ustavnega sodišča.

      (40)  Člen 11.

      (41)  Člen 13.

      (42)  Člen 23 določa, da na dan po dnevu objave začnejo veljati členi 1–3, 12 in 16–22. Členi 4–5 in 8 začnejo veljati 1. januarja 2018. Ostali členi osnutka zakona začnejo veljati 14 dni po dnevu objave zakona. Členi, ki začnejo veljati na dan po dnevu objave, se med drugim nanašajo na imenovanje „vršilca dolžnosti predsednika ustavnega sodišča“, vključitev treh nezakonito izvoljenih „decembrskih sodnikov“ in novi postopek izvolitve kandidatov za funkcijo predsednika ustavnega sodišča.

      (43)  Glej člena 1 in 2 izvedbenega zakona. Ostale določbe teh dveh zakonov začnejo veljati 14 dni po dnevu objave zakonov. Samo členi 16 do 32 zakona o organizaciji in postopkih začnejo veljati 1. januarja 2018.

      (44)  Glej člena 3 in 23. Samo člen 18(1), (4) in (5) zakona z dne 22. julija o organizacijskih in upravnih delovnih pogojih na ustavnem sodišču ter uradu ustavnega sodišča ostane v veljavi do 1. januarja 2018.

      (45)  Zakon o spremembi zakona o radiodifuziji z dne 30. decembra 2015, objavljen v Uradnem listu 7. januarja 2016, točka 25.

      (46)  Zakon o spremembi zakona o javni upravi in nekaterih drugih zakonov z dne 30. decembra 2015, objavljen v Uradnem listu 8. januarja 2016, točka 34.

      (47)  Zakon o spremembi zakona o policiji in nekaterih drugih zakonov z dne 15. januarja 2016, objavljen v Uradnem listu 4. februarja 2016, točka 147.

      (48)  Zakon o javnem tožilstvu z dne 28. januarja 2016, objavljen v Uradnem listu 15. februarja 2016, točka 177; Zakon o izvajanju zakona o javnem tožilstvu z dne 28. januarja 2016, objavljen v Uradnem listu 15. februarja 2016, točka 178.

      (49)  Zakon o varuhu človekovih pravic in spremembi nekaterih drugih zakonov z dne 18. marca 2016. Zakon je predsednik republike podpisal 4. maja 2016.

      (50)  Zakon o nacionalnem svetu za medije z dne 22. junija 2016. Zakon je predsednik republike podpisal 27. junija 2016.

      (51)  Zakon o boju proti terorizmu z dne 10. junija 2016. Zakon je predsednik republike podpisal 22. junija 2016. Komisija je poleg tega obveščena, da je minister za pravosodje 5. maja 2016 nacionalnemu zakonodajnemu centru predložil nov zakon o spremembi zakona o državnem sodnem svetu in nekaterih drugih zakonov.

      (52)  Zakon o spremembi zakona o radiodifuziji z dne 30. decembra 2015, objavljen v Uradnem listu 7. januarja 2016, točka 25, in Zakon o nacionalnem svetu za medije z dne 22. junija 2016. Zakon je predsednik republike podpisal 27. junija 2016.

      (53)  K 13/16.

      (54)  Zakon o spremembi zakona o javni upravi in nekaterih drugih zakonov z dne 30. decembra 2015, objavljen v Uradnem listu 8. januarja 2016, točka 34.

      (55)  Dopis prvega podpredsednika Fransa Timmermansa ministru za pravosodje Zbigniewu Ziobru z dne 1. februarja 2016; dopis prvega podpredsednika Fransa Timmermansa ministru za zunanje zadeve Witoldu Waszczykowskemu z dne 3. marca 2016.

      (56)  Zakon o spremembi zakona o policiji in nekaterih drugih zakonov z dne 15. januarja 2016, objavljen v Uradnem listu 4. februarja 2016, točka 147.

      (57)  Mnenje št. 839/2016. CDL-AD(2016)012.

      (58)  Zakon o boju proti terorizmu z dne 10. junija 2016. Zakon je predsednik republike podpisal 22. junija 2016.

      (59)  Zakon o spremembah zakona o javnih zbiranjih z dne 13. decembra 2016, ki ga predsednik republike še ni podpisal.

      (60)  Člen 11.

      (61)  Ustavno sodišče je v sodbi z dne 7. novembra 2016 preučilo ustavnost določb zakona z dne 22. julija 2016 glede izbora kandidatov za položaj predsednika ustavnega sodišča. Glej točko 46.

      (62)  Glej uvodno izjavo 19.

      (63)  Člen 21.

      (64)  Člen 11.

      (65)  Člen 21(2) izvedbenega zakona ter člen 11(5) zakona o organizaciji in postopkih.

      (66)  Člen 21(7)–(12) in člen 22 izvedbenega zakona ter člen 11(7)–(15) zakona o organizaciji in postopkih.

      (67)  Mnenje št. CDL-AD(2016)026, točki 30 in 124.

      (68)  Člen 11(15) zakona o organizaciji in postopkih.

      (69)  Člen 18 izvedbenega zakona določa, da vršilec dolžnosti predsednika ustavnega sodišča vodi delo ustavnega sodišča, zastopa ustavno sodišče navzven, dodeljuje primere zapriseženim ustavnim sodnikom, izvaja ukrepe v delovno pravnih zadevah, v katerih so udeleženi zaposleni v uradu ustavnega sodišča, ter izvaja druga pooblastila in dolžnosti, ki jih ima predsednik ali vršilec dolžnosti predsednika ustavnega sodišča v skladu z izvedbenim zakonom.

      (70)  Člen 5 zakona o statusu sodnikov, člena 6(1) in 11(5) zakona o organizaciji in postopkih ter člena 18(2) in 21(2) izvedbenega zakona.

      (71)  Člen 114(2).

      (72)  Člen 19.

      (73)  V skladu s členom 188 ustave je ustavno sodišče pristojno za razsojanje o skladnosti zakonov in mednarodnih sporazumov z ustavo, o skladnosti zakonov z ratificiranimi mednarodnimi sporazumi, za ratifikacijo katerih je bilo potrebno predhodno soglasje, odobreno z zakonom, o skladnosti pravnih predpisov, ki jih izdajo osrednji državni organi, z ustavo, ratificiranimi mednarodnimi sporazumi in zakoni, o skladnosti ciljev ali dejavnosti političnih strank z ustavo in o pritožbah v zvezi s kršitvami ustave. V skladu s členom 189 ustave ustavno sodišče tudi rešuje spore o pooblastilih med osrednjimi ustavnimi državnimi organi.

      (74)  Resolucija generalne skupščine poljskega vrhovnega sodišča z dne 26. aprila 2016.

      (75)  Sklep glavnega sveta vrhovnega upravnega sodišča z dne 27. aprila 2016.

      (76)  Izjava poljskega nacionalnega sodnega sveta z dne 7. aprila 2016.

      (77)  Sklep nacionalne odvetniške zbornice z dne 12. marca 2016.

      (78)  Izjava nacionalnega odvetniškega združenja z dne 12. marca 2016.

      (79)  Oddelek 4.1 Sporočila „Novi okvir EU za krepitev načela pravne države“, COM(2014) 158 final.


title: Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne  16. novembra 2005  o filmski dediščini in konkurenčnosti z njo povezanih industrijskih dejavnosti

text:
               9.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 323/57

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

   z dne 16. novembra 2005
   o filmski dediščini in konkurenčnosti z njo povezanih industrijskih dejavnosti
   (2005/865/ES)
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE SE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 157 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Komisije (1),
   ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),
   Po posvetovanju z Odborom regij,
   v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe (3),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Člen 151(4) Pogodbe določa, da mora Skupnost pri svoji dejavnosti na podlagi drugih določb Pogodbe upoštevati kulturne vidike, zlasti zaradi spoštovanja in spodbujanja raznolikosti svojih kultur.

               (2)

               Kinematografija je oblika umetnosti, zapisana na občutljivem mediju, zato so za zagotovitev njenega ohranjanja potrebni pozitivni ukrepi javnih organov. Kinematografska dela so bistven del naše kulturne dediščine in si zato zaslužijo celovito varstvo.

               (3)

               Poleg njihove kulturne vrednosti predstavljajo kinematografska dela tudi vir zgodovinskih informacij o evropski družbi. Kinematografska dela so celovita pričevanja o bogastvu zgodovine kulturnih identitet Evrope in raznolikosti njenih ljudi. Kinematografske podobe so ključni element za spoznavanje preteklosti in razmislek o naši civilizaciji.

               (4)

               Cilj tega priporočila je spodbuditi boljše izkoriščanje industrijskega in kulturnega potenciala evropske filmske dediščine s spodbujanjem politike inovacij, raziskav in tehnološkega razvoja na področju konzerviranja in restavriranja kinematografskih del. Cilj ukrepov, ki so priporočeni spodaj, je zagotoviti pogoje, ki so potrebni za konkurenčnost filmske industrije Skupnosti, in pospeševanje razvoja njene konkurenčnosti.

               (5)

               Filmska dediščina je pomemben del filmske industrije, zato spodbujanje njenega konzerviranja, restavriranja in izkoriščanja lahko prispeva k izboljšanju konkurenčnosti te industrije.

               (6)

               Razvoj evropske filmske industrije je bistvenega pomena za Evropo glede na njen pomemben potencial na področjih dostopa do kulture, gospodarskega razvoja in ustvarjanja delovnih mest. To se nanaša ne le na produkcijo in prikazovanje filmov, temveč tudi na zbiranje, katalogiziranje, ohranjanje in restavriranje kinematografskih del. Pogoji za konkurenčnost teh industrijskih dejavnosti, povezanih s filmsko dediščino, se morajo izboljšati, zlasti kar zadeva boljšo uporabo tehnološkega razvoja, kot je na primer digitalizacija.

               (7)

               Za polno doseganje tega potenciala mora v Skupnosti obstajati uspešna in inovativna filmska industrija. K temu se lahko pripomore z izboljšanjem pogojev za konzerviranje, restavriranje in izkoriščanje filmske dediščine ter z odpravo ovir za razvoj in polno konkurenčnost industrije, zlasti z zbiranjem, katalogiziranjem, ohranjanjem in restavriranjem filmske dediščine ter z zagotavljanjem njene dostopnosti za izobraževalno, kulturno, raziskovalno ali druge nekomercialne rabe podobne narave, in sicer vedno ob spoštovanju avtorskih in sorodnih pravic.

               (8)

               Splošna konkurenčnost filmske industrije se bo izboljšala z razvojem okolja, ki bo naklonjeno sodelovanju med imenovanimi organi, ki so lahko evropski, nacionalni ali regionalni arhivi, filmski inštituti ali podobne ustanove, v zadevah, ki se nanašajo na ohranjanje in varstvo filmske dediščine.

               (9)

               Resolucija Sveta z dne 26. junija 2000 o ohranjanju in krepitvi evropske kinematografske dediščine (4) je pozvala države članice k sodelovanju pri restavriranju in konzerviranju kinematografske dediščine, vključno z uporabo digitalnih tehnologij, k izmenjavi dobre prakse v tem sektorju, spodbujanju vedno večjega vključevanja evropskih arhivskih podatkov v mreže in preučitvi možnosti uporabe teh zbirk v izobraževalne namene.

               (10)

               Evropska konvencija o zaščiti avdiovizualne dediščine določa, da mora vsaka pogodbenica z zakonodajnimi instrumenti ali na drug primeren način uvesti obveznost deponiranja gradiva gibljivih slik, ki je del njene avdiovizualne dediščine in je bilo producirano ali koproducirano na ozemlju zadevne pogodbenice.

               (11)

               Sporočilo Komisije z dne 26. septembra 2001 o določenih pravnih vidikih v zvezi s kinematografskimi in drugimi avdiovizualnimi deli (5) je obravnavalo zakonsko določeno deponiranje avdiovizualnih del na nacionalni ali regionalni ravni kot enega od možnih načinov ohranjanja in varovanja evropske avdiovizualne dediščine ter sprožilo popisovanje stanja v zvezi z deponiranjem kinematografskih del v državah članicah.

               (12)

               Na sestanku Sveta (kultura/avdiovizualne zadeve) dne 5. novembra 2001 je predsednik Sveta ugotovil, da je Svet ugodno sprejel vsebino sporočila Komisije.

               (13)

               V Resoluciji z dne 2. julija 2002 (6) o sporočilu Komisije je Evropski parlament poudaril pomembnost varovanja kinematografske dediščine in podprl pristop iz Evropske konvencije za varovanje avdiovizualne dediščine, ki predstavlja pomembno vodilo v današnjem času intenzivnih tehnoloških sprememb. Postopen prehod na digitalno tehnologijo bo omogočil večjo konkurenčnost evropske filmske industrije in dolgoročno prispeval k zmanjšanju stroškov pri katalogizaciji, deponiranju, konzerviranju in restavriranju avdiovizualnih del. Hkrati bo ustvaril nove možnosti za inovacije na področju varovanja filmske dediščine.

               (14)

               Resolucija Sveta z dne 24. novembra 2003 o deponiranju kinematografskih del v Evropski uniji (7) je pozvala države članice, da vzpostavijo učinkovit sistem deponiranja in ohranjanja kinematografskih del, ki so del njihove avdiovizualne dediščine, v njihovih nacionalnih arhivih, filmskih inštitutih ali sorodnih ustanovah, če takšni sistemi še ne obstajajo.

               (15)

               Vse države članice imajo že vzpostavljene sisteme za zbiranje in ohranjanje kinematografskih del, ki so del njihove avdiovizualne dediščine. Štiri petine teh sistemov temelji na zakonski ali pogodbeni obveznosti deponiranja vseh filmov ali vsaj tistih filmov, ki so prejeli javno finančno podporo.

               (16)

               „Gradivo gibljivih slik“ pomeni katero koli celoto gibljivih slik, posneto na kateri koli način in na katerem koli mediju ter opremljeno z zvokom ali brez zvoka, ki je zmožna ustvariti vtis gibanja.

               (17)

               „Kinematografsko delo“ pomeni gradivo gibljivih slik ne glede na dolžino, zlasti igrane filme, risanke in dokumentarce, ki so namenjeni prikazovanju v kinematografih.

               (18)

               „Kinematografska dela, ki so del njihove avdiovizualne dediščine“, pomenijo filmske produkcije, vključno s koprodukcijami z drugimi državami članicami in/ali tretjimi državami, ki so jih kot take na podlagi objektivnih, preglednih in nediskriminatornih meril označile države članice ali organi, ki so jih te imenovale. Avdiovizualne dediščine držav članic skupaj predstavljajo evropsko avdiovizualno dediščino.

               (19)

               Da bi zagotovili prenos evropske kinematografske dediščine na bodoče generacije, mora biti le-ta sistematično zbrana, katalogizirana, ohranjena in restavrirana, in sicer vedno ob spoštovanju avtorskih in sorodnih pravic.

               (20)

               Evropska filmska dediščina bi morala postati bolj dostopna za izobraževalne, kulturne, raziskovalne ali druge nekomercialne namene podobne narave, in sicer vedno ob spoštovanju avtorskih in sorodnih pravic.

               (21)

               Prenos posesti na kinematografskih delih na organe za arhiviranje ne pomeni prenosa avtorske in sorodnih pravic.

               (22)

               Člen 5(2)(c) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (8) določa, da lahko države članice predvidijo izjeme ali omejitve v zvezi s posebnimi dejanji reproduciranja, ki jih izvedejo javno dostopne knjižnice ali arhivi, ki niso izvedena zaradi neposredne ali posredne ekonomske ali komercialne koristi -

         SEZNANJATA Z NAMERO KOMISIJE:

               1.

               da preuči možnost obveznosti upravičencev do sredstev EU, da deponirajo kopijo tistih evropskih filmov, ki so prejeli sredstva EU, v vsaj enem od nacionalni arhivov;

               2.

               da podpira sodelovanje med imenovanimi organi;

               3.

               da preuči možnosti financiranja raziskovalnih projektov na področju dolgoročnega ohranjanja in restavriranja filmov;

               4.

               da ob upoštevanju jezikovne raznolikosti spodbuja evropsko standardizacijo katalogiziranja filmov z namenom izboljšati interoperabilnost podatkovnih zbirk, tudi s sofinanciranjem projektov standardizacije in s krepitvijo izmenjave najboljših praks;

               5.

               da pospešuje pogajanja o tipski pogodbi na evropski ravni med imenovanimi organi in imetniki pravic, ki bi določila pogoje, pod katerimi lahko imenovani organi deponirana kinematografska dela dajo na voljo javnosti;

               6.

               da spremlja in oceni v kolikšni meri ukrepi, navedeni v tem priporočilu, dejansko delujejo, ter da preuči potrebe po nadaljnjem ukrepanju;

         TER PRIPOROČATA DRŽAVAM ČLANICAM, da izboljšajo pogoje konzerviranja, restavriranja in izkoriščanja filmske dediščine ter odpravijo ovire za razvoj in polno konkurenčnost evropske filmske industrije s tem, da:

               1.

               podpirajo večje izkoriščanje industrijskega in kulturnega potenciala evropske filmske dediščine prek ukrepov sistematičnega konzerviranja in restavriranja s spodbujanjem politike inovacij, raziskav in tehnološkega razvoja na področju konzerviranja in restavriranja kinematografskih del;

               2.

               do leta 16. November 2007 sprejmejo zakonodajne, upravne ali druge primerne ukrepe za zagotovitev sistematičnega zbiranja, katalogiziranja, ohranjanja, restavriranja in dostopanja do kinematografskih del, ki so del njihove avdiovizualne dediščine, za izobraževalne, kulturne, raziskovalne ali druge nekomercialne namene podobne narave, in sicer vedno ob spoštovanju avtorskih in sorodnih pravic;

               3.

               imenujejo ustrezne organe za neodvisno in strokovno izvajanje nalog v javnem interesu iz točke 2 ter zagotovijo, da so jim na voljo kar najboljši razpoložljivi finančni in tehnični viri;

               4.

               spodbujajo imenovane organe, da v soglasju ali s pogodbo z imetniki pravic določijo pogoje, pod katerimi bodo deponirana kinematografska dela dostopna javnosti;

               5.

               razmislijo o ustanovitvi ali podpiranju nacionalnih filmskih akademij ali podobnih ustanov, predvsem z namenom spodbujanja ohranjanja filmske dediščine;

               6.

               sprejemajo ustrezne ukrepe za povečanje uporabe digitalnih in novih tehnologij pri zbiranju, katalogiziranju, ohranjanju ter restavriranju kinematografskih del;

         Zbiranje

               7.

               sistematično zbirajo kinematografska dela, ki so del njihove avdiovizualne dediščine, prek zakonskega ali pogodbenega obveznega deponiranja vsaj ene visokokakovostne kopije takšnih kinematografskih del pri imenovanih organih. Pri določanju pogojev za deponiranje bi morale države članice zagotoviti, da:

                           (a)

                           v prehodnem obdobju zajamejo produkcije ali koprodukcije, ki so prejele javna finančna sredstva na nacionalni ali regionalni ravni; po preteku tega prehodnega obdobja se morajo zajeti, če je to mogoče, vse produkcije, vključno s tistimi, ki niso prejele javnih finančnih sredstev;

                           (b)

                           so deponirana kinematografska dela dobre tehnične kakovosti, s čimer se olajša njihovo ohranjanje in reprodukcija, po potrebi skupaj s spremnimi metapodatki v standardizirani obliki;

                           (c)

                           se deponiranje izvrši, ko film postane dostopen javnosti, v nobenem primeru pa ne več kot dve leti po tem;

         Katalogiziranje in oblikovanje podatkovnih zbirk

               8.

               sprejmejo ustrezne ukrepe (ki bi lahko sčasoma pripeljali do kodeksa arhiviranja filmske produkcije) za spodbujanje katalogiziranja in urejanja deponiranih kinematografskih del ter za spodbujanje oblikovanja podatkovnih zbirk o filmih z uporabo evropskih in mednarodnih standardov;

               9.

               predvsem z dejavnim vključevanjem imenovanih organov spodbujajo evropsko standardizacijo in interoperabilnost filmografskih podatkovnih zbirk ter njihovo dostopnost javnosti, na primer prek interneta;

               10.

               raziskujejo možnosti vzpostavitve mreže podatkovnih zbirk, ki bi povezovala evropsko avdiovizualno dediščino z ustreznimi organizacijami, zlasti s Svetom Evrope (Eurimages in Evropski avdiovizualni observatorij);

               11.

               pozovejo organe za arhiviranje, da z ureditvijo zbirk na ravni EU, na primer po tematiki, avtorju ali obdobju, deponiranim delom dajo pravo vrednost;

         Ohranjanje

               12.

               sprejmejo zakonodajo ali v skladu z nacionalnimi praksami uporabijo druge ukrepe, da zagotovijo ohranitev deponiranih kinematografskih del. Ukrepi ohranjanja bi morali vključevati zlasti:

                           (a)

                           reprodukcijo filmov na nove pomnilniške medije;

                           (b)

                           ohranjanje opreme za prikazovanje kinematografskih del na različnih medijih;

         Restavriranje

               13.

               sprejmejo vse primerne ukrepe, da se v njihovi zakonodaji dovoli reprodukcija deponiranih kinematografskih del za namene restavriranja, pri čemer se imetnikom pravic omogoči, da na podlagi soglasja med zainteresiranimi strankami uživajo koristi izboljšanega industrijskega potenciala njihovih del, ki izhaja iz restavriranja;

               14.

               spodbujajo projekte za restavriranje starih filmov ali filmov visoke kulturne ali zgodovinske vrednosti;

         Dostopnost deponiranih kinematografskih del za izobraževalno, kulturno, raziskovalno ali drugo nekomercialno rabo podobne narave

               15.

               sprejmejo potrebne zakonodajne ali upravne ukrepe, s katerimi imenovanim organom omogočijo, da so deponirana kinematografska dela dostopna za izobraževalno, kulturno, raziskovalno ali drugo nekomercialno rabo podobne narave, in sicer vedno ob spoštovanju avtorskih in sorodnih pravic;

               16.

               sprejmejo primerne ukrepe za zagotovitev dostopa invalidnih oseb do deponiranih kinematografskih del, in sicer vedno ob spoštovanju avtorskih in sorodnih pravic;

         Strokovno usposabljanje in medijska pismenost

               17.

               spodbujajo strokovno usposabljanje na vseh področjih, povezanih s filmsko dediščino, s čimer spodbujajo večje izkoriščanje industrijskega potenciala filmske dediščine;

               18.

               spodbujajo uporabo filmske dediščine kot način krepitve evropske razsežnosti v izobraževanju in spodbujanja kulturne raznolikosti;

               19.

               podpirajo in spodbujajo vizualno izobraževanje, filmske študije in medijsko pismenost v izobraževanju na vseh stopnjah, v programih strokovnega usposabljanja in evropskih programih;

               20.

               ob upoštevanju avtorske in sorodnih pravic spodbujajo tesno sodelovanje med producenti, distributerji, predvajalci in filmskimi inštituti za namene izobraževanja;

         Deponiranje

               21.

               preučijo vzpostavitev sistema prostovoljnega ali obveznega deponiranja:

                           (a)

                           pomožnega in reklamnega gradiva, povezanega s kinematografskimi deli, ki so del nacionalne avdiovizualne dediščine;

                           (b)

                           kinematografskih del, ki so del nacionalne avdiovizualne dediščine drugih držav;

                           (c)

                           gradiva gibljivih slik, ki ni kinematografsko delo;

                           (d)

                           kinematografskih del iz preteklosti;

         Sodelovanje med imenovanimi organi

               22.

               spodbujajo in podpirajo imenovane organe pri izmenjavi podatkov in usklajevanju njihovih dejavnosti na nacionalni in evropski ravni, da bi, na primer:

                           (a)

                           zagotovili skladnost metod zbiranja in konzerviranja ter interoperabilnost podatkovnih zbirk;

                           (b)

                           izdali, na primer na DVD-jih, arhivsko gradivo s podnapisi v čim večjem številu jezikov Evropske unije, in sicer vedno ob spoštovanju avtorskih in sorodnih pravic;

                           (c)

                           zbrali evropsko filmografijo;

                           (d)

                           razvili skupni standard za elektronsko izmenjavo podatkov;

                           (e)

                           ob spodbujanju razvoja evropskih mrež filmskih šol in muzejev oblikovali skupne raziskovalne in izobraževalne projekte;

         Spremljanje izvajanja tega priporočila

               23.

               obveščajo Komisijo vsaki dve leti o ukrepih, sprejetih kot odziv na to priporočilo.

      V Strasbourgu, 16. novembra 2005

            Za Evropski parlament

            Predsednik

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Svet

            Predsednik

         Bach of LUTTERWORTH

      (1)  UL C 123, 30.4.2004, str. 4.

      (2)  UL C 74, 23.3.2005, str. 18.

      (3)  Mnenje Evropskega parlamenta z dne 10. maja 2005 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in Sklep Sveta z dne 24. oktobra 2005.

      (4)  UL C 193, 11.7.2000, str. 1.

      (5)  UL C 43, 16.2.2002, str. 6.

      (6)  UL C 271 E, 12.11.2003,p. 176.

      (7)  UL C 295, 5.12.2003, str. 5.

      (8)  UL L 167, 22.6.2001, str. 10.


Pomembno pravno obvestilo

|

52007PC0215

Priporočilo za sklep Sveta o pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji z dne 26. julija 1995 na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji o ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Konvencija o Europolu)  /* KOM/2007/0215 končno - CNS 2007/0076 */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 25.4.2007COM(2007) 215 konč.2007/0076 (CNS)Priporočilo zaSKLEP SVETAo pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji z dne 26. julija 1995 na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji o ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Konvencija o Europolu)(predložila Komisija)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMAkt o pristopu Bolgarije in Romunije iz leta 2005[1] je uvedel poenostavljeni sistem za pristop Bolgarije in Romunije h konvencijam (in protokolom), ki so jih sklenile države članice na podlagi člena 34 PEU (prej člen K.3 PEU) ali člena 293 ES. Pogajanja in sklenitev, kot v preteklosti, posebnih pridružitvenih protokolov k tem konvencijam (ki bi zahtevali ratifikacijo 27 držav) niso več potrebni: člen 3(3) Akta določa preprosto, da Bolgarija in Romunija pristopita h tem konvencijam in protokolom na podlagi Akta o pristopu.Člen 3(3) in 3(4) Akta o pristopu določa, da Svet v ta namen sprejme sklep, s katerim določi datum začetka veljavnosti teh konvencij za Bolgarijo in Romunijo ter sprejme vse potrebne prilagoditve k tem konvencijam, ki se zahtevajo zaradi pristopa teh dveh novih držav članic (ki v vsakem primeru vključujejo sprejetje konvencij v bolgarskem in romunskem jeziku, da so lahko te različice „enako verodostojne“). Svet sprejme sklep na podlagi priporočila Komisije po posvetovanju z Evropskim parlamentom.Priloga I k Aktu o pristopu vsebuje seznam sedmih konvencij in zadevnih protokolov na področju pravosodja in notranjih zadev.Seznam vključuje Konvencijo z dne 26. julija 1995 na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji o ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Konvencija o Europolu), Protokol z dne 24. julija 1996, sestavljen na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji, o razlagi Konvencije o ustanovitvi Evropskega policijskega urada s predhodnim odločanjem Sodišča Evropskih skupnosti, Protokol z dne 19. junija 1997, sestavljen na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji in člena 41(3) Konvencije o Europolu, o privilegijih in imunitetah Europola, članov njegovih organov, namestnikov direktorja in uslužbencev Europola, Protokol z dne 30. novembra 2000, sestavljen na podlagi člena 43(1) Konvencije o ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Konvencija o Europolu) o spremembi člena 2 in Priloge k tej konvenciji, Protokol z dne 28. novembra 2002 o spremembi Konvencije o ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Konvencija o Europolu) in Protokola o privilegijih in imunitetah Europola, članov njegovih organov, namestnikov direktorja in uslužbencev Europola, ter Protokol z dne 27. novembra 2003, sestavljen na podlagi člena 43(1) Konvencije ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Konvencija o Europolu), ki spreminja to konvencijo.Namen priporočila Komisije za sklep Sveta je prilagoditev navedene konvencije in protokolov zaradi pristopa Bolgarije in Romunije v skladu s členom 3(4) Akta o pristopu.2007/0076 (CNS)Priporočilo zaSKLEP SVETAo pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji z dne 26. julija 1995 na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji o ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Konvencija o Europolu)SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji,ob upoštevanju Pogodbe o pristopu Bolgarije in Romunije,ob upoštevanju Akta o pristopu Bolgarije in Romunije (v nadaljnjem besedilu „Akt o pristopu“) in zlasti člena 3(4) Akta,ob upoštevanju priporočila Komisije[2],ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[3],ob upoštevanju naslednjega:1.  Konvencija o ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Konvencija o Europolu) (v nadaljnjem besedilu „Konvencija o Europolu“) je bila podpisana v Bruslju 26. julija 1995 in je začela veljati 1. oktobra 1998.2.  Konvencija o Europolu je bila dopolnjena z dvema protokoloma, podpisanima 24. julija 1996 in 19. julija 1997, ki sta začela veljati 29. decembra 1998 oziroma 1. julija 1999[4].3.  Konvencija o Europolu je bila spremenjena s tremi drugimi protokoli, podpisanimi 30. novembra 2000[5], 28. novembra 2002[6] in 27. novembra 2003[7], ki začnejo veljati 90 dni po uradnem obvestilu države članice, ki je država članica Evropske unije v času, ko Svet sprejme Akt o sestavi tega protokola, ki kot zadnja izpolni to obveznost.4.  Konvencija o Europolu je za Češko republiko, Estonijo, Ciper, Latvijo, Litvo, Madžarsko, Malto, Poljsko, Slovenijo in Slovaško začela veljati po njihovem pristopu k Evropski uniji.5.  Člen 3(3) Akta o pristopu določa, da Bolgarija in Romunija pristopita h konvencijam in protokolom, sklenjenim med državami članicami, iz Priloge I k Aktu o pristopu, ki med drugim zajema Konvencijo o Europolu in Protokole z dne 24. julija 1996, 19. junija 1997, 30. novembra 2000, 28. novembra 2002 in 27. novembra 2003. Za Bolgarijo in Romunijo začnejo veljati na dan, ki ga določi Svet.6.  V skladu s členom 3(4) Akta o pristopu sprejme Svet vse prilagoditve navedenih konvencij in protokolov, ki so potrebne zaradi pristopa –SKLENIL:Člen 1Konvencija o Europolu in protokola z dne 24. julija 1996 in 19. junija 1997 začnejo veljati za Bolgarijo in Romunijo prvi dan prvega meseca po datumu sprejetja tega sklepa.Člen 2Protokoli z dne 30. novembra 2000, 28. novembra 2002 in 27. novembra 2003 začnejo veljati za Bolgarijo in Romunijo na dan začetka veljavnosti teh protokolov.Člen 3Besedila Konvencije o Europolu in protokolov z dne 24. julija 1996, 19. junija 1997, 30. novembra 2000, 28. novembra 2002 in 27. novembra 2003, sestavljena v bolgarskem in romunskem jeziku ter priložena k temu sklepu, so verodostojna pod enakimi pogoji kot druga besedila Konvencije o Europolu in protokolov z dne 24. julija 1996, 19. junija 1997, 30. novembra 2000, 28. novembra 2002 in 27. novembra 2003.Člen 4Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .V Bruslju,Za SvetPredsednikPRILOGA Besedilo Konvencije o Europolu in protokolov z dne 24. julija 1996, 19. junija 1997, 30. novembra 2000, 28. novembra 2002 in 27. novembra 2003 v bolgarskem in romunskem jeziku.[1] UL L 157, 2005, str. 203.[2] UL C […], […], str. […].[3] UL C […], […], str. […].[4] Protokol z dne 24. julija 1996 na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji o razlagi Konvencije o ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Europol) s predhodnim odločanjem Sodišča Evropskih skupnosti (UL C 299, 9.10.1996, str. 2); Protokol z dne 19. junija 1997, sestavljen na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji in člena 41(3) Konvencije o Europolu, o privilegijih in imunitetah Europola, članov njegovih organov, namestnikov direktorja in uslužbencev Europola (UL C 221, 19.7.1997, str. 2).[5] UL C 358, 13.12.2000, str. 2.[6] UL C 312, 16.12.2002, str. 2.[7] UL C 2, 6.1.2004, str. 3.