               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 2.6.2021
            COM(2021) 502 final
            Priporočilo
            PRIPOROČILO SVETA
            z mnenjem Sveta o konvergenčnem programu Bolgarije za leto 2021
            {SWD(2021) 501 final}

               Priporočilo

               PRIPOROČILO SVETA

               z mnenjem Sveta o konvergenčnem programu Bolgarije za leto 2021

               SVET EVROPSKE UNIJE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik
                  1
                in zlasti člena 9(2) Uredbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

               ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,

               po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)Komisija je 20. marca 2020 sprejela sporočilo o uporabi splošne odstopne klavzule
                  2
                v okviru Pakta za stabilnost in rast
                  3
               . V njem je izrazila stališče, da so glede na pričakovan resen upad gospodarske aktivnosti zaradi izbruha COVID-19 pogoji za aktivacijo splošne odstopne klavzule izpolnjeni. Ministri za finance držav članic so se 23. marca 2020 strinjali z oceno Komisije. Splošna odstopna klavzula je državam članicam omogočila proračunsko prožnost pri obvladovanju krize. V času resnega upada gospodarske aktivnosti je olajšala usklajevanje proračunskih politik. Njena aktivacija omogoča začasni odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja vsake države članice, če to srednjeročno ne ogroža vzdržnosti javnih financ. Komisija je 17. septembra 2020 v svoji letni strategiji za trajnostno rast napovedala, da se bo splošna odstopna klavzula še naprej uporabljala tudi v letu 2021
                  4
               .

               (2)Svet je 20. julija 2020 Bolgariji
                  5
                priporočil, naj v skladu s splošno odstopno klavzulo sprejme vse potrebne ukrepe za učinkovit odziv na pandemijo, ohranitev gospodarstva in podporo okrevanju, ki bo sledilo. Prav tako ji je priporočil, naj, kadar gospodarske razmere to omogočajo, izvaja fiskalne politike, namenjene doseganju preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev in zagotavljanju vzdržnosti dolga ob krepitvi naložb.

               (3)Instrument Next Generation EU, vključno z mehanizmom za okrevanje in odpornost, bo zagotovil trajnostno, vključujoče in pravično okrevanje. Uredba (EU) 2021/241 o vzpostavitvi Mehanizma za okrevanje in odpornost
                  6
                je začela veljati 19. februarja 2021. Mehanizem bo zagotovil finančno podporo za izvajanje reform in naložb s pomočjo fiskalne spodbude, ki jo financira EU. Prispeval bo h gospodarskemu okrevanju, izvajanju trajnostnih reform in naložb, ki spodbujajo rast, zlasti za spodbujanje zelenega in digitalnega prehoda, hkrati pa okrepil odpornost in potencialno rast gospodarstev. Prav tako bo pomagal pri izboljšanju stanja javnih financ v kratkoročnem obdobju ter prispeval h krepitvi vzdržnih javnih financ, rasti in ustvarjanju delovnih mest v srednjeročnem in dolgoročnem obdobju.

               (4)Komisija je 3. marca 2021 sprejela sporočilo, ki določa nadaljnje usmeritve politike za lažje usklajevanje fiskalnih politik ter pripravo programov stabilnosti in konvergenčnih programov držav članic
                  7
               . Splošna fiskalna naravnanost bi morala ob upoštevanju nacionalnih proračunov ter mehanizma za okrevanje in odpornost v letih 2021 in 2022 ostati spodbujevalna. Hkrati bi morale glede na pričakovano postopno normalizacijo gospodarske aktivnosti v drugi polovici leta 2021 fiskalne politike držav članic v letu 2022 postati bolj raznolike. Upoštevati bi morale stanje okrevanja, vzdržnost javnih financ ter potrebo po zmanjšanju gospodarskih, socialnih in ozemeljskih razlik. Ker bi bilo treba podpreti trajnostno okrevanje v EU, bi morale države članice z majhnim tveganjem za vzdržnost svoje proračune v letu 2022 usmeriti v ohranjanje spodbujevalne fiskalne politike, pri tem pa upoštevati učinek mehanizma za okrevanje in odpornost. Države članice z visokimi ravnmi dolga bi si morale prizadevati za preudarne fiskalne politike, pri tem pa ohraniti nacionalno financirane naložbe ter uporabiti nepovratna sredstva iz mehanizma za okrevanje in odpornost za financiranje dodatnih visokokakovostnih naložbenih projektov in strukturnih reform. Za obdobje po letu 2022 bi morale fiskalne politike še naprej upoštevati moč okrevanja, stopnjo gospodarske negotovosti in premisleke o vzdržnosti javnih financ. Preusmeritev fiskalne politike v doseganje preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev, vključno s pravočasno in postopno odpravo podpornih ukrepov, bo prispevala k zagotavljanju srednjeročne vzdržnosti javnih financ.

               (5)Komisija je v sporočilu z dne 3. marca 2021 tudi izrazila stališče, da bi morala biti odločitev o deaktivaciji ali nadaljnji uporabi splošne odstopne klavzule sprejeta na podlagi celovite ocene stanja gospodarstva, pri čemer bi bila raven gospodarske aktivnosti v EU ali euroobmočju v primerjavi z ravnmi pred krizo (konec leta 2019) ključno kvantitativno merilo. Na podlagi svoje pomladanske napovedi iz leta 2021 je Komisija 2. junija menila, da so pogoji za nadaljnjo uporabo splošne odstopne klavzule v letu 2022 in za njeno deaktivacijo z letom 2023 izpolnjeni. Po deaktivaciji splošne odstopne klavzule se bodo še naprej upoštevale razmere v posameznih državah
                  8
               .

               (6)Bolgarija je 5. maja 2021 predložila svoj konvergenčni program za leto 2021, kar je po roku iz člena 8 Uredbe (ES) št. 1466/97.

               (7)Na podlagi podatkov, ki jih je potrdil Eurostat, je leta 2020 primanjkljaj sektorja država Bolgarije znašal 3,4 % BDP, dolg sektorja država pa se je povečal na 25 % BDP. Letna sprememba primarnega proračunskega salda je znašala –5,5 % BDP, kar vključuje diskrecijske proračunske ukrepe v podporo gospodarstvu v višini 3,2 % BDP ter delovanje avtomatskih stabilizatorjev.

               Komisija je 2. junija 2021 izdala poročilo v skladu s členom 126(3) PDEU. V njem je obravnavan proračunski položaj Bolgarije, ker je primanjkljaj sektorja država v letu 2020 presegel referenčno vrednost 3 % BDP iz Pogodbe. V poročilu je bilo ugotovljeno, da je merilo glede primanjkljaja izpolnjeno.

               (8)Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske projekcije, je za leti 2021 in 2022 previden, saj ne upošteva financiranja v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost. Zato predstavljena osnova ni neposredno primerljiva z napovedjo Komisije. Poleg tega se v napovedi Komisije pričakuje višja stopnja rasti izvoza, kar temelji na ugodnejših predpostavkah glede tujega povpraševanja.

               (9)Vlada v konvergenčnem programu za leto 2021 načrtuje povečanje primanjkljaja sektorja država s 3,4 % BDP v letu 2020 na 5,6 % BDP v letu 2021, medtem ko naj bi se delež dolga v letu 2021 povečal na 27,4 % BDP. V skladu s programom naj bi sprememba primarnega proračunskega salda v letu 2021 v primerjavi z ravnjo pred krizo (2019) znašala –7,8 % BDP. Dejavniki za napovedanin povečanjem nominalnega in primarnega primanjkljaja sektorja država ter posledično dolga niso podrobno pojasnjeni v konvergenčnem programu in se pojavljajo kljub izteku nekaterih diskrecijskih proračunskih ukrepov. Te projekcije so nad pomladansko napovedjo Komisije iz leta 2021. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2021 naj bi se po pričakovanjih primanjkljaj zmanjšal na 3,2 % BDP v letu 2021, delež dolga pa naj bi se v letu 2021 zmanjšal  na 24,5 % BDP. Glavni vir razlike je projekcija drugih prihodkov, ki naj bi se v skladu s konvergenčnim programom v letu 2021 zmanjšali za 2,5 odstotne točke BDP, kar je precej pod preteklimi ravnmi. Razlogi za to zmanjšanje v konvergenčnem programu niso pojasnjeni.

               (10)Bolgarija je v odziv na pandemijo COVID-19 in s tem povezani upad gospodarske rasti sprejela proračunske ukrepe za povečanje zmogljivosti zdravstvenega sistema, zajezitev pandemije ter zagotovitev pomoči posameznikom in sektorjem, ki so bili še posebej prizadeti. Ta odločen odziv politike je ublažil krčenje BDP, kar je posledično omejilo povečanje javnofinančnega primanjkljaja in javnega dolga. Fiskalni ukrepi bi morali zagotoviti čim večjo podporo okrevanju, ne da bi pri tem posegali v prihodnje fiskalne usmeritve. Zato bi se bilo treba pri ukrepih izogniti ustvarjanju trajnih bremen za javne finance. Če države članice uvedejo trajne ukrepe, bi jih morale ustrezno financirati, da bi srednjeročno zagotovile proračunsko nevtralnost. Ukrepi, ki jih je Bolgarija sprejela v letih 2020 in 2021, so v skladu s priporočilom Sveta z dne 20. julija 2020. Diskrecijski ukrepi, ki jih je vlada sprejela v letih 2020 in 2021, so začasni ali pa jih spremljajo izravnalni ukrepi.

               (11)V konvergenčnem programu za leto 2021 so upoštevane naložbe in reforme, ki se financirajo z nepovratnimi sredstvi iz mehanizma za okrevanje in odpornost, v višini 0,02 % BDP v letu 2020, 0,3 % BDP v letu 2021, 0,8 % BDP v letu 2022, 1,4 % BDP v letu 2023, 1,7 % BDP v letu 2024, 2,6 % BDP v letu 2025 in 1,8 % BDP v letu 2026. Proračunske projekcije iz pomladanske napovedi Komisije vključujejo ta nepovratna sredstva.

               (12)Kazalnike fiskalne prilagoditve, določene v Uredbi (ES) št. 1466/97, je treba obravnavati glede na trenutne razmere. Prvič, ocene proizvodne vrzeli so povezane z znatno negotovostjo. Drugič, fiskalna politika mora biti pripravljena na hitro prilagajanje razvoju pandemije, in sicer s prehodom z nujne pomoči na bolj ciljno usmerjene ukrepe, ko se tveganja za zdravje zmanjšajo. Tretjič, za sedanje razmere je značilen znaten odziv politike v podporo gospodarski aktivnosti. Glede na precejšnje prenose iz proračuna EU (na primer iz mehanizma za okrevanje in odpornost) obstoječi kazalniki ne zajamejo celotne spodbude, ki jo fiskalne politike zagotavljajo gospodarstvu. Ob upoštevanju navedenega se zdi, da strukturni saldo v sedanjih okoliščinah ni ustrezen. Merilo rasti odhodkov je treba prilagoditi
                  9
                in dopolniti z dodatnimi informacijami, da se v celoti oceni naravnanost fiskalne politike.

               Prvič, podobno kot v pristopu, uporabljenem pri oceni osnutkov proračunskih načrtov za leto 2021, so bili začasni izredni ukrepi izključeni iz agregata odhodkov. Ti začasni izredni ukrepi, povezani s krizo, podpirajo zdravstvene sisteme ter delavcem in podjetjem zagotavljajo nadomestilo za izgubo dohodka zaradi omejitev gibanja in motenj v dobavni verigi, njihova odprava s strani javnih organov pa je odvisna od ponovne normalizacije razmer na področju javnega zdravja in v gospodarstvu.

               Drugič, za oceno splošne fiskalne naravnanosti bi bilo treba na tej stopnji v zadevni znesek agregata odhodkov vključiti znatne prenose iz proračuna EU (npr. iz mehanizma za okrevanje in odpornost).

               Fiskalna naravnanost se nato izmeri s spremembo primarnih odhodkov (brez diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov in začasnih izrednih ukrepov, povezanih s krizo), vključno z odhodki, ki se financirajo z nepovratnimi sredstvi v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost ter drugimi sredstvi EU.

               Poleg splošne fiskalne naravnanosti je namen analize tudi oceniti, ali je nacionalna fiskalna politika preudarna in ali njena struktura prispeva k trajnostnemu okrevanju v skladu z zelenim in digitalnim prehodom. Zato je posebna pozornost namenjena razvoju nacionalno financiranih tekočih primarnih odhodkov in naložb.

               (13)V skladu s konvergenčnim programom Bolgarije za leto 2021 naj bi se primanjkljaj sektorja država v letu 2022 zmanjšal na 2,7 % BDP, zlasti zaradi odprave začasnih podpornih ukrepov, sprejetih v letih 2020 in 2021. Delež dolga sektorja država naj bi se v letu 2022 povečal na 28,6 % BDP. Projekcije so nad pomladansko napovedjo Komisije iz leta 2021.

               Glede na napoved Komisije je splošna fiskalna naravnanost, kot je opredeljena zgoraj, vključno z učinkom naložb, ki se financirajo tako iz nacionalnega proračuna kot iz proračuna EU, zlasti mehanizma za okrevanje in odpornost, na agregatno povpraševanje v letu 2022, ocenjena na –1,4 % BDP
                  10
               . Pozitiven prispevek odhodkov, ki se financirajo z nepovratnimi sredstvi iz mehanizma za okrevanje in odpornost ter drugimi sredstvi EU, naj bi se povečal za 0,8 odstotne točke BDP. Nacionalno financirane naložbe bodo predvidoma imele restriktiven učinek v višini 0,4 odstotne točke BDP
                  11
               . Nacionalno financirani tekoči primarni odhodki (brez diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov) naj bi imeli ekspanziven učinek v višini 1 odstotne točke BDP.

               (14)Kakovost proračunskih ukrepov držav članic se zdi še posebej pomembna. Fiskalne strukturne reforme, namenjene izboljšanju strukture nacionalnih proračunov, lahko podprejo potencialno rast, ustvarijo prepotreben fiskalni manevrski prostor in dolgoročneje prispevajo k zagotavljanju vzdržnosti javnih financ, tudi glede na podnebne spremembe in zdravstvene izzive. Na strani prihodkov je kriza zaradi COVID-19 okrepila pomen reform za učinkovitejše in pravičnejše sisteme javnofinančnih prihodkov. Na strani odhodkov je postalo še bolj pomembno, da se povečata raven in kakovost trajnostnih naložb, ki spodbujajo rast, v skladu s cilji krepitve potenciala rasti, gospodarske in socialne odpornosti ter dvojnega zelenega in digitalnega prehoda. Načrti za okrevanje in odpornost bodo omogočili izboljšanje strukture nacionalnih proračunov.

               (15)Glede na srednjeročne proračunske načrte iz programa naj bi se primanjkljaj sektorja država povečal na 3,1 % BDP v letu 2023. Konvergenčni program ne vsebuje nobenih informacij za leto 2024.

               Glede na program je splošna fiskalna naravnanost, kot je opredeljena zgoraj, vključno z učinkom naložb, ki se financirajo tako iz nacionalnega proračuna kot iz proračuna EU, zlasti mehanizma za okrevanje in odpornost, na agregatno povpraševanje, ocenjena na –0,6 % BDP v letu 2023. Pozitiven prispevek odhodkov, ki se financirajo z nepovratnimi sredstvi iz mehanizma za okrevanje in odpornost ter drugimi sredstvi EU, naj bi se povečal za 0,6 odstotne točke BDP v letu 2023. Nacionalno financirane javne naložbe naj bi imele ekspanziven učinek v višini 0,4 odstotne točke BDP v letu 2023
                  12
               . Nacionalno financirani tekoči primarni odhodki (brez diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov) naj bi imeli restriktiven učinek v višini 0,4 odstotne točke BDP.

               Desetletna povprečna nominalna potencialna rast je trenutno ocenjena na 5 %
                  13
               . Vendar ta ocena ne upošteva učinka reform, vključenih v načrt za okrevanje in odpornost, ki bi lahko okrepile potencialno rast Bolgarije.

               (16)Delež dolga sektorja država naj bi se v letu 2023 povečal na 29,3 % BDP. V konvergenčnem programu Bolgarije ni podatkov za leto 2024. Glede na najnovejšo analizo vzdržnosti dolga naj bi se Bolgarija srednjeročno soočala z nizkimi tveganji za vzdržnost javnih financ
                  14
               .

               (17)Glede na trenutno še vedno izjemno visoko stopnjo negotovosti bi morale smernice za fiskalno politiko ostati večinoma kvalitativne. Natančnejše kvantitativno opredeljene smernice za poznejša leta naj bi bile pripravljene leta 2022, če se bo negotovost do takrat dovolj zmanjšala.

               Svet je ocenil konvergenčni program za leto 2021 in nadaljnje ukrepanje Bolgarije na podlagi priporočila Sveta z dne 20. julija 2020 –

               PRIPOROČA BOLGARIJI, NAJ:

               1.si v letu 2022 prizadeva za spodbujevalno fiskalno naravnanost, vključno s spodbudo, ki jo zagotavlja mehanizem za okrevanje in odpornost, in ohrani nacionalno financirane naložbe; obvladuje rast nacionalno financiranih tekočih odhodkov;

               2.kadar gospodarske razmere to omogočajo, izvaja fiskalno politiko, namenjeno doseganju preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev in zagotavljanju vzdržnosti javnih financ v srednjeročnem obdobju, hkrati pa okrepi naložbe za povečanje potenciala rasti;

               3.posebno pozornost nameni strukturi javnih financ, in sicer tako na prihodkovni kot odhodkovni strani proračuna, ter kakovosti proračunskih ukrepov, da se zagotovi trajnostno in vključujoče okrevanje; daje prednost trajnostnim naložbam, ki spodbujajo rast, zlasti za podporo zelenemu in digitalnemu prehodu; daje prednost fiskalnim strukturnim reformam, ki bodo pomagale zagotoviti financiranje za prednostne naloge javne politike in prispevale k dolgoročni vzdržnosti javnih financ, vključno s krepitvijo pokritosti, ustreznosti in vzdržnosti zdravstvenih sistemov in sistemov socialne zaščite za vse.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     predsednik

                     (1)

                        UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

                     (2)

                        Klavzula, kot je določena v členih 5(1), 6(3), 9(1) in 10(3) Uredbe (ES) št. 1466/97 ter členih 3(5) in 5(2) Uredbe (ES) št. 1467/97, olajšuje usklajevanje proračunskih politik v času resnega upada gospodarske aktivnosti.

                     (3)

                        Sporočilo Komisije Svetu o uporabi splošne odstopne klavzule v okviru Pakta za stabilnost in rast, Bruselj (COM(2020) 123 final z dne 20. marca 2020).

                     (4)

                        Sporočilo Komisije – Letna strategija za trajnostno rast 2021, Bruselj (COM(2020) 575 final z dne 17. septembra 2020).

                     (5)

                        Priporočilo Sveta z dne 20. julija 2020 v zvezi z nacionalnim reformnim programom Bolgarije za leto 2020 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Bolgarije za leto 2020 (UL C 282, 26.8.2020, str. 8).

                     (6)

                  UL
                   L 57, 18.2.2021, str. 17.

                     (7)

                        Sporočilo Komisije Svetu – Eno leto po izbruhu COVID-19: odziv fiskalne politike, Bruselj (COM(2021) 105 final z dne 3. marca 2021).

                     (8)

                        Sporočilo Komisije o usklajevanju ekonomskih politik v letu 2021: premagovanje COVID-19, podpora okrevanju in posodobitev našega gospodarstva, Bruselj (COM(2021) 500 final z dne 2. junija 2021).

                     (9)

                        Zlasti porazdelitev naložb na obdobje štirih let, uporabljena v merilu rasti odhodkov, ne omogoča ustrezne ocene fiskalne podpore okrevanju z nacionalno financiranimi naložbami.

                     (10)

                        Negativni predznak kazalnika ustreza presežku rasti primarnih odhodkov v primerjavi s srednjeročno gospodarsko rastjo, kar kaže na ekspanzivno fiskalno politiko.

                     (11)

                        Druge nacionalno financirane naložbe v osnovna sredstva naj bi imele restriktiven učinek v višini 0,1 odstotne točke BDP.

                     (12)

                        Druge nacionalno financirane naložbe v osnovna sredstva naj bi imele ekspanziven učinek v višini 0,1 odstotne točke BDP.

                     (13)

                        Po oceni Komisije v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo.

                     (14)

                        Glej Delovni dokument služb Komisije – Statistična priloga s temeljnimi podatki, pomembnimi za oceno programov stabilnosti in konvergenčnih programov za leto 2021.


               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 8.7.2021
            COM(2021) 374 final
            Priporočilo
            SKLEP SVETA
            o pooblastilu za začetek pogajanj o spremembi Mednarodnega sporazuma o kavi 2007

               OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

               To priporočilo se nanaša na sklep o pooblastitvi Komisije, da v imenu Unije sodeluje v pogajanjih za delni pregled Mednarodnega sporazuma o kavi 2007, ki se jih je odločil začeti Mednarodni svet za kavo.

               1.OZADJE PRIPOROČILA

               •Mednarodni sporazum o kavi 2007

                  Evropska unija je pogodbenica Mednarodnega sporazuma o kavi.

                  Namen Mednarodnega sporazuma o kavi 2007 (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) je zagotoviti okrepljeno mednarodno sodelovanje v zvezi s svetovnimi vprašanji glede kave in povezanimi zadevami, zagotoviti forum za medvladna posvetovanja o kavi in načinih za izboljšanje svetovnega gospodarstva kave, olajšati trgovino z zbiranjem in zagotavljanjem informacij o svetovnem trgu kave ter spodbujati povečanje povpraševanja po kavi na svetovni ravni. Temeljni cilj Sporazuma je spodbuditi pogodbenice k razvoju trajnostnega sektorja kave v gospodarskem, socialnem in okoljskem smislu.

                  Sporazum je bil podpisan leta 2007 in je začel veljati 2. februarja 2011 za obdobje desetih let, nato pa je bila njegova veljavnost podaljšana za eno leto (do 1. februarja 2022). Sporazum se lahko po potrebi podaljša za največ osem let.

               •Mednarodna organizacija za kavo in Mednarodni svet za kavo

                  Člen 6 Sporazuma določa, da Mednarodna organizacija za kavo, ustanovljena na podlagi Mednarodnega sporazuma o kavi 1962, upravlja določbe in nadzira izvajanje Sporazuma.

                  Mednarodni svet za kavo je v skladu s členom 9 Sporazuma kot najvišji organ Mednarodne organizacije za kavo pristojni organ za opravljanje vseh funkcij, potrebnih za izvajanje določb Sporazuma. Sestavljajo ga vse članice Mednarodne organizacije za kavo (člen 8 Sporazuma).

                  V skladu s členom 49 Sporazuma lahko Mednarodni svet za kavo predlaga spremembe Sporazuma in o predlogih obvesti vse pogodbenice. Člen 14 Sporazuma določa, da se vsi sklepi Mednarodnega sveta za kavo, vključno s spremembami Sporazuma, načeloma sprejemajo soglasno. Če soglasje ni mogoče, Mednarodni svet za kavo sprejme sklepe in oblikuje priporočila z glasovanjem z navadno večino 70 % ali več članic izvoznic, ki so navzoče in glasujejo, ter 70 % ali več članic uvoznic, ki so navzoče in glasujejo, šteto posebej.

                  V skladu s členom 12 Sporazuma imajo članice Mednarodnega sveta za kavo skupaj 2 000 glasov. Vsaka članica Mednarodnega sveta za kavo ima določeno število glasov, ki ga Mednarodni svet za kavo vsako leto prilagodi v skladu z merili, določenimi s Sporazumom. Razdelitev glasov določa tudi prispevek članice (člen 20(2) Sporazuma). Trenutno k Mednarodni organizaciji za kavo največ prispeva Unija.

               •Pregled Mednarodnega sporazuma o kavi

               Delni pregled za reformo Sporazuma je potreben in nedvomno je v interesu Unije, da se Sporazum nadalje uskladi s praksami, ki jih Unija spodbuja v drugih mednarodnih odborih za primarne proizvode, ter da se upošteva razvoj na svetovnem trgu kave od leta 2007. To je bilo redno poudarjeno na zadnjih sejah Mednarodnega sveta za kavo v letih 2019–2020.

               Mednarodna organizacija za kavo je leta 2019 na zahtevo Mednarodnega sveta za kavo ustanovila delovno skupino za revizijo Sporazuma.

               Glavne spremembe, ki jih je treba predlagati v okviru revizije Sporazuma, zadevajo upravljanje Mednarodne organizacije za kavo, morebiten pregled sistema glasovanja in prispevkov ter sodelovanje zasebnega sektorja in civilne družbe pri delu Mednarodne organizacije za kavo.

               Splošni cilji Sporazuma, kakor so opisani v členu 1 Sporazuma, naj se ne bi spremenili.

                  Smernice Komisije za priporočene spremembe so navedene v Prilogi.

               2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

               •Pravna podlaga

               Člen 218(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) določa odobritev začetka pogajanj in imenovanje pogajalca ali vodje pogajalske skupine Unije glede na predmet predvidenega sporazuma.

               V skladu s členom 218(4) PDEU da Svet pogajalcu smernice in določi poseben odbor, v posvetovanju s katerim se vodijo pogajanja.

               Predvidene pogajalske smernice bi morale pogajalcu v imenu Unije omogočiti doseganje splošnih ciljev, kakor so določeni v točki 1. Te smernice so določene v Prilogi.

                  Postopkovna pravna podlaga za predlagano priporočilo je zato člen 218(3) in (4) PDEU.

               •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost)

               Unija je pogodbenica Sporazuma in jo v Mednarodnem svetu za kavo zastopa Komisija. Države članice EU niso ločene pogodbenice Sporazuma. Pogajanja Unije o delnem pregledu Sporazuma so v izključni pristojnosti Unije.

               •Sorazmernost

               Pregled Sporazuma, da bi se doseglo izboljšanje pogodbe in s tem posodobitev Sporazuma, je v interesu Unije. Sodelovanje EU v Mednarodni organizaciji za kavo trenutno koristi tako Uniji kot ostalim članicam organizacije. Pričakuje se, da se bo s posodobitvijo Sporazuma povečalo zanimanje za Mednarodno organizacijo za kavo, kar bi lahko privabilo nove članice in povečalo pomen njenega dela.

               3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA

               •Posvetovanja z deležniki

                  Unija je pogodbenica Sporazuma in njeno članstvo od leta 2007 na splošno podpira sektor kave v EU in večina držav članic EU. Posvetovanja z deležniki o postopku, katerega edini namen je nadaljevanje članstva Unije v Mednarodni organizaciji za kavo, čeprav v skladu s pravili, ki veljajo za druge mednarodne organe za primarne proizvode, katerih članica je EU, se ne zdijo potrebna.

               •Ocena učinka

                  Celovita ocena učinka ni potrebna, ker ni verjetno, da bi ukrep lahko imel znatne gospodarske, okoljske ali socialne učinke. Z uspešno spremembo Sporazuma bi se reformiralo upravljanje, kar se šteje za ključno izhodišče za posodobitev Sporazuma in bi moralo privesti tudi k dejavnejšemu sodelovanju članic Mednarodne organizacije za kavo v tej organizaciji.

               4.PRORAČUNSKE POSLEDICE

                  Začetek pogajanj ne vpliva na proračun.

               Priporočilo

               SKLEP SVETA

               o pooblastilu za začetek pogajanj o spremembi Mednarodnega sporazuma o kavi 2007

               SVET EVROPSKE UNIJE JE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 218(3) in (4) Pogodbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)Unija je pogodbenica Mednarodnega sporazuma o kavi 2007 (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) in članica Mednarodne organizacije za kavo. Unija je Sporazum sklenila s Sklepom Sveta 2008/579/ES
                  1
               , veljati pa je začel 2. februarja 2011.

               (2)Mednarodni svet za kavo je v skladu s členom 9 Sporazuma kot najvišji organ Mednarodne organizacije za kavo pristojni organ za opravljanje vseh funkcij, potrebnih za izvajanje določb Sporazuma.

               (3)V skladu s členom 49 Sporazuma lahko Mednarodni svet za kavo predlaga spremembe Sporazuma, o katerih odločajo članice. Člen 14 Sporazuma določa, da se vsi sklepi Mednarodnega sveta za kavo načeloma sprejemajo soglasno. Če soglasje ni mogoče, svet sprejme sklepe in oblikuje priporočila z glasovanjem z navadno večino 70 % ali več članic izvoznic, ki so navzoče in glasujejo, ter 70 % ali več članic uvoznic, ki so navzoče in glasujejo, šteto posebej.

               (4)Na zahtevo Mednarodnega sveta za kavo je bila ustanovljena delovna skupina za revizijo Sporazuma. Ta delovna skupina je kot tri glavna vprašanja za delni pregled Sporazuma opredelila upravljanje Mednarodne organizacije za kavo, sistem glasovanja in prispevkov ter sodelovanje zasebnega sektorja in civilne družbe pri delu Mednarodne organizacije za kavo. V zvezi s tem delovna skupina pripravlja predloge sprememb Sporazuma, ki jih mora odobriti Mednarodni svet za kavo.

               (5)Reforma Sporazuma je v interesu Unije, da bi se Sporazum uskladil s praksami, ki jih Unija spodbuja v drugih mednarodnih odborih za primarne proizvode, ter da bi se upošteval razvoj na svetovnem trgu kave od leta 2007.

               (6)Zato je primerno, da se Komisija pooblasti za začetek pogajanj za delni pregled Sporazuma –

               SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:

               Člen 1

               Komisija je pooblaščena, da se v imenu Unije pogaja o spremembah Mednarodnega sporazuma o kavi 2007.

               Člen 2

               Pogajalske smernice so določene v Prilogi.

               Člen 3

               Pogajanja potekajo v posvetovanju z Delovno skupino za primarne proizvode.

               Člen 4

               Ta sklep je naslovljen na Komisijo.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     predsednik

                     (1)

                        Sklep Sveta 2008/579/ES z dne 16. junija 2008 o podpisu in sklenitvi Mednarodnega sporazuma o kavi 2007 v imenu Evropske skupnosti (UL L 186, 15.7.2008, str. 12).

    ---documentbreak---

               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 8.7.2021
            COM(2021) 374 final
            PRILOGA
            k
            priporočilu za sklep Sveta
            o pooblastilu za začetek pogajanj o spremembi Mednarodnega sporazuma o kavi 2007

               PRILOGA

               Pogajalske smernice za Mednarodni sporazum o kavi 2007

               Komisija lahko začne pogajanja z drugimi pogodbenicami Mednarodnega sporazuma o kavi 2007 (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) v okviru Mednarodne organizacije za kavo z namenom posodobitve Sporazuma ob upoštevanju razvoja v sektorju kave.

               S pregledom Sporazuma naj bi se izboljšalo upravljanje Mednarodne organizacije za kavo, ocenila uravnoteženost sistemov glasovanja in prispevkov ter obravnavala vključitev zasebnega sektorja in civilne družbe v delo Mednarodne organizacije za kavo.

               Unija je članica delovne skupine Mednarodne organizacije za kavo za prihodnost Sporazuma, ki trenutno pripravlja priporočila za spremembe, ki jih je treba vključiti v Mednarodni sporazum o kavi 2007, in bo sledila ciljem, ki so jih predlagale države članice Unije v mednarodnih organih za primarne proizvode.

               Pogajalske smernice bi morale upoštevati cilja poenostavitve in racionalizacije Sporazuma, hkrati pa ohraniti medvladno vlogo Mednarodne organizacije za kavo, h kateri so se zavezale njene članice.

               1.Upravljanje

               Mednarodni svet za kavo

               Kar zadeva periodičnost sej Mednarodnega sveta za kavo, bi bilo treba ohraniti sedanji sistem dveh sej na leto. Ena od sej bi lahko bila virtualna.

               Mandat predsednika in podpredsednika Mednarodnega sveta za kavo bi moral trajati eno leto, da bi se olajšalo sodelovanje vseh članic Mednarodne organizacije za kavo v postopku odločanja. Podpredsednik bi lahko imel večjo vlogo v Mednarodnem svetu za kavo. Da se izkoristijo pridobljene izkušnje, lahko podpredsednik po prvem letu svetu izrazi interes, da bi postal predsednik. Svet lahko izrazi svoje strinjanje, če se je podpredsednik izkazal za primernega.

               Odbori Mednarodne organizacije za kavo

               Če je to ustrezno za njihovo delo, bi bilo treba spodbujati združevanje odborov Mednarodne organizacije za kavo v okviru postopka racionalizacije organizacije. Spodbujati bi bilo treba večje sodelovanje članic pri delu odborov.

               Svetovna konferenca o kavi

               Sedanjo periodičnost Svetovne konference o kavi na visoki ravni vsaka štiri leta oziroma vsakih pet let bi bilo treba ohraniti, vendar s prožnostjo, da se lahko prilagodi posebnim okoliščinam ali razmeram (na primer sprememba razmer na trgu kave, zunanji dogodek, ki vpliva na sektor kave, itd.).

               2.Glasovi in prispevki

               Članice izvoznice in uvoznice

               Ločevanje med članicami izvoznicami in članicami uvoznicami bi bilo treba ohraniti kot relevantno osnovno načelo pri postopku odločanja v številnih mednarodnih organih za primarne proizvode.

               Metoda izračuna glasov in prispevkov

               Zdi se, da je sedanja ureditev, ki temelji na izvoženih ali uvoženih količinah kave, najpreprostejši in najzanesljivejši sistem za izračun glasovalnih pravic in finančnih prispevkov vsake članice v upravni proračun Mednarodne organizacije za kavo. Vendar bi bilo mogoče preučiti ustreznost drugih sistemov (na primer vrednost izvoza/uvoza, mešani sistemi itd.), ki se uporabljajo v drugih mednarodnih organih za primarne proizvode, z navedbo posledic njihove uporabe za Mednarodno organizacijo za kavo.

               3.Sodelovanje zasebnega sektorja in civilne družbe

               Zasebni sektor in civilno družbo bi bilo treba bolje vključiti v delovni proces Mednarodne organizacije za kavo. Preučiti bi bilo treba različne pristope, da se najde najboljši način za njuno tesnejše sodelovanje v okviru posodobljenega Sporazuma.

               Kar zadeva upravičenost zasebnega sektorja, bi moral Sporazum priznavati njegovo raznolikost, saj zajema vse od malih proizvajalcev do velikih multinacionalnih družb, ter morebitne vloge teh akterjev v Mednarodni organizaciji za kavo.

               Prednost bi bilo treba dati spodbujanju sodelovanja trgovinskih/poklicnih združenj, če pa bi se predlagalo sodelovanje posameznih družb v Mednarodni organizaciji za kavo, bi bilo treba preučiti posebna pravna jamstva, da se zagotovi neodvisnost organizacije.

               Postopek odobritve sodelovanja zasebnega sektorja in civilne družbe v primeru nacionalnih družb ali organizacij bi moral potekati prek zadevne članice Mednarodne organizacije za kavo.

               Vsak ukrep za boljšo vključitev zasebnega sektorja pa bi moral vsekakor ohraniti medvladni značaj Mednarodne organizacije za kavo.


               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 1.12.2021
            COM(2021) 766 final

            Priporočilo
            SKLEP SVETA
            o odobritvi začetka pogajanj v imenu Evropske unije za sklenitev mednarodnega sporazuma o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter pogajanj o dopolnilnih spremembah Mednarodnega zdravstvenega pravilnika (2005)

               OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

               1.OZADJE PRIPOROČILA

               •Razlogi za priporočilo in njegovi cilji

                  Večstransko sodelovanje je bistveno za boj proti pandemijam, ki že po definiciji ne poznajo meja in zahtevajo skupno ukrepanje. Pandemija COVID-19 pa je razkrila trdovratne ranljivosti mednarodnega zdravstvenega sistema in sodelovanja na svetovni ravni.

                  Že pred pandemijo COVID-19 so pregledi in vrednotenja po pandemiji hudega akutnega respiratornega sindroma (SARS-CoV), pandemiji gripe H1N1 in izbruhu ebole v zahodni Afriki razkrili pomanjkljivosti v svetovni zmogljivosti za pripravo na izbruhe in odzivanje nanje ter ponudili številna in specifična priporočila za odpravo teh pomanjkljivosti. Na podlagi navedenih priporočil so bile v določenem obsegu uvedene pomembne izboljšave, kot sta revizija Mednarodnega zdravstvenega pravilnika (MZP) leta 2005 ter vzpostavitev programa Svetovne zdravstvene organizacije (SZO) za izredne zdravstvene razmere in neodvisnega nadzornega in svetovalnega odbora za program SZO za izredne zdravstvene razmere (IOAC) leta 2016 po izbruhu ebole.

                  Glede na ogromne izzive, ki jih je prinesla pandemija COVID-19, pa je postala jasna potreba po boljši pripravljenosti na svetovni ravni za napovedovanje, preprečevanje, odkrivanje in ocenjevanje pandemij ter učinkovito odzivanje nanje. SZO ima na podlagi svojega mandata osrednjo vlogo v tem procesu kot vodilni in usklajevalni organ pri reševanju svetovnih zdravstvenih izzivov, vključno s pripravljenostjo na izbruhe, preprečevanjem in odkrivanjem izbruhov ter odzivanjem nanje.

                  V preteklih mesecih je več neodvisnih odborov in skupin za pregled
                     1
                   opozorilo na nujno potrebo po močnejšem mednarodnem sistemu za soočanje s pandemijami, pa tudi po krepitvi neodvisnosti, pooblastil in financiranja SZO. S tem se ustvarja edinstven zagon za krepitev svetovne zdravstvene varnosti ob upoštevanju izkušenj, pridobljenih med pandemijo COVID-19.

                  Evropska unija je od izbruha pandemije COVID-19 pomembno prispevala h globalnemu odzivu na pandemijo. Je gonilna sila pri podpiranju vodilne vloge SZO in pospeševanju postopka njene reforme. Vloga Unije pri krepitvi SZO se kaže v različnih dokumentih, vključno s sklepi Sveta
                     2
                   iz novembra 2020 ter izjavo
                     3
                   članov in članic Evropskega sveta iz februarja 2021.

                  V tem pogledu so Unija in njene države članice na 74. zasedanju Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije maja 2021 drugo leto zapored vodile pripravo resolucije za okrepitev pripravljenosti in odzivanja SZO na izredne zdravstvene razmere. Rezultat tega je bila ustanovitev delovne skupine držav članic SZO za krepitev pripravljenosti in odzivanja SZO (v nadaljnjem besedilu: delovna skupina držav članic SZO), ki naj bi preučila ugotovitve in priporočila neodvisnih odborov in skupin za pregled ter maja 2022 poročala Generalni skupščini Svetovne zdravstvene organizacije.

                  Pred 74. zasedanjem Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije so si Unija in obsežna skupina podpornih držav iz vseh regij SZO prizadevale tudi za vzpostavitev postopka za sklenitev mednarodne pogodbe o pripravljenosti in odzivanju na pandemije. Marca 2021 se je 25 voditeljev držav in vlad z vsega sveta pridružilo predsedniku Evropskega sveta Charlesu Michelu in generalnemu direktorju Svetovne zdravstvene organizacije dr. Tedrosu Adhanomu Ghebreyesusu pri podpisu gostujočega mnenja, v katerem so pozvali k mednarodni pogodbi o pandemijah na podlagi izkušenj, pridobljenih med pandemijo COVID-19
                     4
                  .

                  Svet je 20. maja 2021 sprejel stališče, ki ga je v imenu Unije zastopal na 74. zasedanju Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije
                     5
                  . V tem sklepu je bila jasno določena podpora Unije za vzpostavitev postopka SZO za novo okvirno konvencijo o pripravljenosti in odzivanju na pandemije. V njem je navedeno tudi, da je treba Uniji omogočiti sodelovanje v pogajalskem procesu glede na morebiten pristop Unije k taki pogodbi. Zavezanost Unije prizadevanjem za mednarodno pogodbo o pandemijah v okviru SZO se kaže tudi v izjavi članov in članic Evropskega sveta iz februarja 2021 ter sklepih Evropskega sveta iz junija 2021
                     6
                  .

                  Evropska komisija in Italija kot predsedujoča skupini G20 sta 21. maja 2021 skupaj gostili svetovni vrh o zdravju, na katerem so voditelji držav G20 in drugih držav ob prisotnosti vodij mednarodnih in regionalnih organizacij sprejeli „Rimsko deklaracijo“
                     7
                  . Načela iz te deklaracije zagotavljajo skupne smernice za preprečevanje prihodnjih pandemij in pripravljenost nanje ter so še posebno pomembna glede na razprave o mednarodni pogodbi o pandemijah.

                  Na zasedanju Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije maja 2021 si je Unija skupaj s skupino prijateljev (sopodpisnikov gostujočega mnenja) prizadevala za določitev pogajalskega mandata za mednarodno pogodbo o pandemijah. Zaradi nesoglasja tega ni bilo mogoče doseči. Generalna skupščina Svetovne zdravstvene organizacije je kot korak naprej sprejela sklep, v katerem je delovno skupino držav članic SZO pozvala, naj preuči morebitne koristi priprave konvencije, sporazuma ali drugega mednarodnega instrumenta SZO o pripravljenosti in odzivanju na pandemije. Sklenjeno je bilo tudi, da se skliče posebno zasedanje Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije od 29. novembra do 1. decembra 2021, namenjeno temu vprašanju, da bi se takoj zatem začela uradna pogajanja.

                  Delovna skupina držav članic SZO je imela med julijem in novembrom 2021 pet sestankov,poleg tega pa tudi več sestankov med posameznimi zasedanji.

                  Med razpravami se je povečalo število držav, ki so podprle mednarodno pogodbo. Na podlagi razprav v delovni skupini držav članic SZO in kot je navedeno v njenem poročilu, sprejetem 15. novembra
                     8
                  , so bile ugotovljene številne možne koristi novega instrumenta za krepitev pripravljenosti in odzivanja na pandemije, vključno s:

               (a)spodbujanjem politične zavezanosti na visoki ravni ter vsevladnega in vsedružbenega pristopa, s čimer bi se lahko okrepili medsektorska skladnost in mobilizacija;

               (b)zagotavljanjem priložnosti za izboljšanje, posodobitev in krepitev vodilne in usklajevalne vloge SZO ter njene naloge, da deluje kot usmerjevalni in usklajevalni organ za mednarodno delo na področju zdravstva;

               (c)ustvarjanjem podpore deležnikov za novi instrument in njegove cilje za pripravljenost in odzivanje na pandemije;

               (d)spodbujanjem zaupanja držav pogodbenic v vzajemne zaveze na visoki ravni glede pripravljenosti in odzivanja na pandemije;

               (e)zasidranjem vseh načel iz Ustave SZO (preambula), vključno z načelom nediskriminacije in pravico do uživanja najvišje dosegljive ravni zdravja;

               (f)obravnavanjem pravičnega dostopa do protiukrepov, kot so cepiva, terapevtiki in diagnostika; najprimernejši globalni postopek za premislek in soglasje o načinih za izboljšanje pravičnosti v prihodnosti bi bil nov sporazum, to pa bi bilo mogoče doseči z vključitvijo okvira za konkretne ukrepe in dolgoročne mehanizme za razvoj, proizvodnjo in povečanje novih protiukrepov ter izboljšanje pravičnega dostopa do obstoječih protiukrepov, med drugim s povečanjem lokalne proizvodnje in krepitvijo regulativnih sistemov;

               (g)izmenjavo podatkov, vzorcev, tehnologije in koristi; to bi bilo treba vključiti v večstranski okvir za izmenjavo podatkov o nadzoru in spremljanju, genetskih podatkov in patogenov skupaj z dogovorom, kako bi bilo treba deliti koristi, ki izhajajo iz tega; sem spadajo mehanizmi za pospešitev raziskav in hitro skupno uporabo tehnologije za povečanje regionalne proizvodnje in distribucije protiukrepov, ob upoštevanju tekočih razprav in pogajanj v drugih forumih;

               (h)zmanjšanjem prihodnjih tveganj zaradi porajajočih se bolezni, ki jih povzročajo zoonoze, ter krepitvijo pristopa „eno zdravje“, vključno s ciljno usmerjenimi elementi za zmanjšanje prihodnjih tveganj zaradi zoonoz, krepitev obstoječih platform in nadzora, podpiranje večsektorskih partnerstev (sektorji zdravja ljudi, živali in okolja) ter spodbujanje posebnih protiukrepov v skladu s pristopom „eno zdravje“, ter

               (i)krepitvijo zdravstvenih sistemov in njihove odpornosti s krepitvijo storitev primarnega zdravstvenega varstva in vloge zdravstvenih delavcev ter uresničitvijo splošnega zdravstvenega varstva.

                  Hkrati je znatno število držav članic izrazilo svojo podporo tudi okrepitvi MZP, med drugim z izvajanjem, zagotavljanjem skladnosti in morebitnimi ciljnimi spremembami brez ponovnega odpiranja celotnega instrumenta za pogajanja.

                  Na podlagi tega je delovna skupina držav članic SZO v svojem poročilu za posebno zasedanje Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije sklenila, da bi „med nadaljnjimi koraki morali biti postopki za: (i) oblikovanje konvencije, sporazuma ali drugega mednarodnega instrumenta SZO o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter (ii) okrepitev MZP (2005), vključno z izvajanjem in podporo za zagotavljanje skladnosti za osnovne zmogljivosti v okviru MZP ter morebitnimi ciljno usmerjenimi spremembami MZP“. Pogajalski proces bi s tem vključeval tako pogajanja o pravno zavezujočem sporazumu o pripravljenosti in odzivanju na pandemije kot tudi sklop dopolnilnih sprememb MZP.

                  To priporočilo je zato naslovljeno na Svet v povezavi s posebnim zasedanjem Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije od 29. novembra do 1. decembra 2021.

               •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

                  Predlagano priporočilo je v skladu z veljavnim pravnim okvirom Unije o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje, kot je trenutno določen s Sklepom št. 1082/2013/EU
                     9
                  .

                  Poleg tega je Unija vse od začetka pandemije COVID-19 sprejela sklop ukrepov in vzpostavila sistem za usklajevanje za podporo državam članicam Unije v boju proti pandemiji in za krepitev odpornosti njihovih zdravstvenih sistemov. Predlagano priporočilo je skladno z naslednjimi ukrepi, ki so bili sprejeti na ravni Unije, namenjeno pa je dopolnitvi teh ukrepov z vzpostavitvijo trdnega mednarodnega okvira za čezmejne nevarnosti, ki lahko povzročijo pandemijo:

               ·junija 2020 je Komisija predstavila skupno strategijo EU za cepiva
                  10
               , ki omogoča podporo razvoju in proizvodnji v velikem obsegu ter pospešitev le-teh. S tem pristopom sta bila zagotovljena dostop do cepiv proti COVID-19 za vse države članice Unije ter izvoz v več kot 150 držav po svetu;

               ·Komisija je 11. novembra 2020 postavila temelje evropske zdravstvene unije, tako da je sprejela predlog uredbe o resnih čezmejnih grožnjah za zdravje, predlog za razširitev pooblastil Evropske agencije za zdravila ter predlog za razširitev pooblastil Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni
                  11
               . Na podlagi izkušenj iz sedanje krize je cilj teh predlogov okrepiti odpornost Unije na nevarnosti za zdravje ter zagotoviti okrepljeno pripravljenost in odzivanje med sedanjo in prihodnjimi zdravstvenimi krizami;

               ·tudi evropska strategija za zdravila
                  12
               , ki je bila sprejeta 25. novembra 2020, izhaja iz pomanjkljivosti, ki jih je pokazala pandemija COVID-19, in predstavlja ustrezne ukrepe za prilagoditev sistema zdravil v EU v prihodnjih letih. Njen cilj je vzpostaviti regulativni okvir, ki bo primeren za prihodnost, ter podpreti industrijo pri spodbujanju raziskav in tehnologij, ki dosegajo paciente, da bi se izpolnile njihove potrebe po zdravljenju, obenem pa odpraviti pomanjkljivosti trga;

               ·Komisija je 6. maja 2021 sprejela strategijo Unije za razvoj in razpoložljivost terapevtikov proti COVID-19
                  13
               , ki dopolnjuje strategijo EU za cepiva. Strategija Unije za razvoj in razpoložljivost terapevtikov proti COVID-19 zajema celotni življenjski ciklus zdravil − od raziskav, razvoja in proizvodnje do javnega naročanja in uvedbe. Vključuje jasne ukrepe in cilje, vključno z odobritvijo vsaj treh novih terapevtikov do konca leta 2021;

               ·Komisija je 16. septembra 2021 ustanovila nov organ EU za pripravljenost in odzivanje na izredne zdravstvene razmere
                  14
                za okrepitev sposobnosti Evrope za preprečevanje in odkrivanje čezmejnih izrednih zdravstvenih razmer ter hitro odzivanje nanje z zagotavljanjem razvoja, proizvodnje, javnega naročanja in pravične distribucije ključnih zdravstvenih protiukrepov.

               Obenem je predlagano priporočilo skladno z naslednjima splošnima ciljema Programa EU za zdravje, tj. novega programa za ukrepe Unije na področju zdravja za obdobje 2021–2027, kot sta opredeljena v členu 3, točki (b) in (c), Uredbe (EU) 2021/522 Evropskega parlamenta in Sveta
                  15
               :

               ·„varovanje ljudi v Uniji pred resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje ter krepitev odzivnosti zdravstvenih sistemov in usklajevanja med državami članicami pri spopadanju z resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje;

               ·izboljšanje razpoložljivosti in dostopnosti, tudi cenovne, zdravil in medicinskih pripomočkov ter drugih v krizi pomembnih izdelkov v Uniji in podpiranje inovacij v zvezi s temi izdelki.“

               Tesne sinergije med Programom EU za zdravje ter Instrumentom za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje
                  16
                ter mehanizmom Unije na področju civilne zaščite
                  17
                so v tem pogledu bistvenega pomena.

               •Skladnost z drugimi politikami Unije

                  Predlagano priporočilo je tudi v skladu z naslednjimi politikami in ukrepi Unije:

               ·podnebno in okoljsko politiko, za preprečevanje in obvladovanje tveganj zaradi zoonoz v okviru pristopa „eno zdravje“;

                  ·razvojno politiko in politiko sodelovanja:

               –Unija zagotavlja podporo svojim sosednjim regijam, da bi se okrepili pripravljenost in odpornost njihovih sistemov javnega zdravstva v primeru čezmejnih nevarnosti za zdravje;

               –Unija je pomagala vzpostaviti in podpreti orodji za deljenje cepiv z državami z nižjimi in srednjimi dohodki, tj. pospeševalnik ACT-A za dostop do orodij za boj proti COVID-19
                  18
                in njegov steber za cepiva COVAX. Ekipa Evropa, ki vključuje Evropsko unijo, njene države članice in finančne institucije, ostaja eden največjih donatorjev za instrument COVAX, saj je zanj namenila več kot 3 milijarde EUR;

               –Unija si svojimi industrijskimi partnerji prizadeva zagotoviti dostopnost cepiv za države z nizkimi in srednjimi dohodki v letih 2021 in 2022, države članice pa cepiva delijo prek instrumenta COVAX in tudi na dvostranski podlagi;

               –Unija prebivalstvu, prizadetemu zaradi zdravstvenih kriz, med drugim zaradi izbruhov bolezni, nudi humanitarno pomoč
                  19
                prek operacij na terenu, državam, ki so potrebne pomoči, pa prek mehanizma Unije na področju civilne zaščite, tako da ljudem na težko dostopnih območjih dostavlja medicinsko opremo. Unija prav tako podpira partnerje, tako da prispeva k strategijam cepljenja ter k naročanju in razdeljevanju zalog;

               –Evropska komisija v sodelovanju z več državami članicami pripravlja pobudo z afriškimi partnerji za razvoj proizvodnje cepiv, zdravil in zdravstvenih tehnologij ter dostop do njih v Afriki
                  20
               .

               2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

               •Pravna podlaga

                  Postopkovna pravna podlaga za predlagani sklep je člen 218(3) in (4) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).

                  Člen 218(3) PDEU določa, da Komisija predloži priporočila Svetu, ki sprejme sklep o odobritvi začetka pogajanj in imenovanju pogajalca Unije. V skladu s členom 218(4) PDEU lahko Svet pogajalcu da smernice in določi posebni odbor, v posvetovanju s katerim morajo biti pogajanja sklenjena.

                  Vsebinska pravna podlaga bo obravnavana pozneje, ko bo na voljo več informacij: (i) o področju uporabe in vsebini mednarodnega sporazuma o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter (ii) o področju uporabe in vsebini dopolnilnih sprememb MZP.

               •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost)

                  Čeprav natančno področje uporabe predvidenega mednarodnega sporazuma še ni znano, je njegov namen obravnavati resne čezmejne nevarnosti za zdravje, ki lahko povzročijo pandemijo. Sporazum bo zato vplival na izvajanje pristojnosti Unije ter na zakonodajo Unije na področjih, kot so zdravje, okolje, trgovina, prosti pretok, varstvo podatkov, notranji trg, razvojno sodelovanje, ki bi vsa lahko bila pomembna v okviru predvidenega sporazuma.

                  Čeprav še ni bil dosežen sklep glede tega, katere določbe MZP bi se lahko spremenile, bodo take spremembe verjetno vplivale na pravni okvir EU o čezmejnih nevarnostih za zdravje, kot je opredeljen v Sklepu št. 1082/2013/EU.

                  Glede na zgoraj navedeno in na verjeten vpliv na obstoječo zakonodajo Unije na različnih področjih delovanja Unije, je bistvenega pomena, da se zagotovi sodelovanje Unije v prihodnjih pogajanjih in v nastalem mednarodnem sporazumu.

               •Sorazmernost

                  Krepitev zdravstvenih sistemov ter mednarodne pripravljenosti in odzivanja na prihodnje pandemije je glavna prednostna naloga za EU in je jasno v njenem interesu.

                  Sklep Sveta je potreben, da lahko Unija začne pogajanja o mednarodnem sporazumu o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter o dopolnilnih spremembah MZP, če bo sprejeta odločitev o tem.

                  V skladu s členom 5(4) Pogodbe o Evropski uniji ta predlog priporočila ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje zastavljenih ciljev.

               •Izbira instrumenta

                  Izbira instrumenta je določena v členu 218(3) in (4) PDEU.

               3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA

               •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje

                  Ni relevantno.

               •Posvetovanja z deležniki

                  Ni relevantno.

               •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

                  Ni relevantno.

               •Ocena učinka

                  Ni relevantno.

               •Primernost in poenostavitev ureditve

                  Ni relevantno.

               •Temeljne pravice

                  V skladu s členom 35 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah se pri opredeljevanju in izvajanju vseh politik in dejavnosti Unije zagotavlja visoka raven varovanja zdravja ljudi.

                  Cilj predlaganega priporočila je pooblastilo za začetek pogajanj z namenom okrepitve zdravstvenih sistemov ter mednarodne pripravljenosti in odzivanja na prihodnje pandemije. To bi pozitivno vplivalo na pravico do visoke ravni varovanja zdravja ljudi, kot je zapisana v členu 35 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               4.PRORAČUNSKE POSLEDICE

                  Za začetek pogajanj o mednarodnem sporazumu o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter morebitnih dopolnilnih spremembah MZP se ne šteje, da bo vplival na proračun.

               5.DRUGI ELEMENTI

               •Načrti za izvajanje ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja

                  Pripravljalno delo in pogajanja naj bi se začeli kmalu po posebnem zasedanju Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije od 29. novembra do 1. decembra 2021. Lahko se predvidi predhodna faza.

               •Natančnejša pojasnitev posameznih določb priporočila

                  Komisija priporoča, naj:

               ·Svet pooblasti Komisijo za začetek in vodenje pogajanj za sklenitev novega mednarodnega sporazuma o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter o dopolnilnih spremembah MZP, če bo sprejeta odločitev o tem;

               ·se Komisija imenuje za pogajalca Unije;

               ·Komisija vodi pogajanja v posvetovanju s posebnim odborom, če ga Svet imenuje v skladu s členom 218(4) PDEU;

               ·Svet odobri pogajalske smernice, priložene temu priporočilu.

               Priporočilo

               SKLEP SVETA

               o odobritvi začetka pogajanj v imenu Evropske unije za sklenitev mednarodnega sporazuma o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter pogajanj o dopolnilnih spremembah Mednarodnega zdravstvenega pravilnika (2005)

               SVET EVROPSKE UNIJE JE –

               ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 218(3) in (4) Pogodbe,

               ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

               ob upoštevanju naslednjega:

               (1)Svetovna zdravstvena organizacija (SZO) je s Sklepom WHA74(16) z dne 31. maja 2021 sklicala posebno zasedanje generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije od 29. novembra do 1. decembra 2021, da bi se obravnavale koristi oblikovanja konvencije, sporazuma ali drugega mednarodnega instrumenta SZO o pripravljenosti in odzivanju na pandemije z namenom vzpostavitve medvladnega procesa za pripravo take konvencije, sporazuma ali drugega mednarodnega instrumenta o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter pogajanja o njem.

               (2)Unija bi morala sodelovati pri pogajanjih o taki konvenciji, sporazumu ali drugem mednarodnem instrumentu ter o dopolnilnih spremembah Mednarodnega zdravstvenega pravilnika (2005) (MZP).

               (3)Pogajanja bodo potekala v okviru SZO –

               SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:

               Člen 1

               Komisija se pooblasti za pogajanja v imenu Unije o mednarodnem sporazumu o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter o dopolnilnih spremembah MZP v okviru sklepov, sprejetih med posebnim zasedanjem Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije od 29. novembrom do 1. decembra 2021.

               Člen 2

               Pogajalske smernice so določene v Prilogi.

               Člen 3

               Pogajanja se vodijo v posvetovanju z [ime posebnega odbora vstavi Svet].

               Člen 4

               Ta sklep je naslovljen na Komisijo.

               V Bruslju,

                     Za Svet

                     predsednik

                     (1)

                        Zlasti neodvisni odbor za pripravljenost in odzivanje na pandemijo, odbor za pregled delovanja Mednarodnega zdravstvenega pravilnika (2005) med odzivanjem na pandemijo COVID-19 ter neodvisni nadzorni in svetovalni odbor za program SZO za izredne zdravstvene razmere.

                     (2)

                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12276-2020-INIT/sl/pdf

                     (3)

                  Izjava članov in članic Evropskega sveta, 25. in 26. februar 2021 – Consilium (europa.eu)
                  .

                     (4)

                  https://www.who.int/news-room/commentaries/detail/op-ed---covid-19-shows-why-united-action-is-needed-for-more-robust-international-health-architecture
                  . Gostujoče mnenje so podpisali voditelji držav ali vlad naslednjih držav: Fidžija, Tajske, Portugalske, Italije, Romunije, Združenega kraljestva, Ruande, Kenije, Francije, Nemčije, Grčije, Republike Koreje, Čila, Kostarike, Albanije, Južne Afrike, Trinidada in Tobaga, Nizozemske, Tunizije, Senegala, Španije, Norveške, Srbije, Indonezije in Ukrajine.

                     (5)

                        UL L 238, 6.7.2021, str. 79.

                     (6)

                     Sklepi Evropskega sveta z dne 24. in 25. junija 2021 – Consilium (europa.eu)

                  .

                     (7)

                        https://global-health-summit.europa.eu/rome-declaration_en

                     (8)

                  Report of the Member States Working Group on Strengthening WHO Preparedness and Response to Health Emergencies to the special session of the World Health Assembly
                   (Poročilo delovne skupine držav članic o krepitvi pripravljenosti in odzivanja SZO na izredne zdravstvene razmere za posebno zasedanje Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije).

                     (9)

                        Sklep št. 1082/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje in o razveljavitvi Odločbe št. 2119/98/ES (UL L 293, 5.11.2013, str. 1).

                     (10)

                        COM(2020) 245 final z dne 17. junija 2020.

                     (11)

                        COM(2020) 727 final, COM(2020) 726 final in COM(2020) 725 final z dne 11. novembra 2020.

                     (12)

                        COM(2020) 761 final z dne 25. novembra 2020.

                     (13)

                        COM(2021) 355 final/2 z dne 6. maja 2021.

                     (14)

                        UL C 393I, 29.9.2021, str. 3.

                     (15)

                        Uredba (EU) 2021/522 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. marca 2021 o vzpostavitvi programa za ukrepe Unije na področju zdravja (Program EU za zdravje) za obdobje 2021–2027 in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 282/2014 (UL L 107, 26.3.2021, str. 1).

                     (16)

                        Uredba (EU) 2021/947 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. junija 2021 o vzpostavitvi Instrumenta za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje – Globalna Evropa, spremembi in razveljavitvi Sklepa št. 466/2014/EU ter razveljavitvi Uredbe (EU) 2017/1601 in Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 (UL L 209, 14.6.2021, str. 1).

                     (17)

                        Sklep št. 1313/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o mehanizmu Unije na področju civilne zaščite (UL L 347, 20.12.2013, str. 924).

                     (18)

                        https://www.who.int/initiatives/act-accelerator

                     (19)

                        Evropsko soglasje o humanitarni pomoči (2008/C 25/01) in Uredba Sveta (ES) št. 1257/96 o humanitarni pomoči (UL L 163, 2.7.1996, str. 1).

                     (20)

                        Sporočilo za medije z dne 21. maja 2021,

                     Pobuda Ekipe Evropa v višini milijarde evrov za proizvodnjo cepiv, zdravil in zdravstvenih tehnologij ter dostop do njih v Afriki (europa.eu)

                  .

    ---documentbreak---

               EVROPSKA KOMISIJA
            Bruselj, 1.12.2021
            COM(2021) 766 final

            PRILOGA
            k
            Priporočilu za Sklep Sveta
            o odobritvi začetka pogajanj v imenu Evropske unije za sklenitev mednarodnega sporazuma o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter pogajanj o dopolnilnih spremembah Mednarodnega zdravstvenega pravilnika (2005)

               PRILOGA

               Smernice za pogajanja o mednarodnem sporazumu o pripravljenosti in odzivanju na pandemije ter za pogajanja o dopolnilnih spremembah Mednarodnega zdravstvenega pravilnika (2005)

               Komisija si bo v okviru medvladnega procesa, opredeljenega v Sklepu SSA2/CONF./1Rev.1 posebnega zasedanja Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije (GS SZO) od 29. novembra do 1. decembra 2021, ki predstavlja vključujoč pogajalski forum na svetovni ravni, prizadevala doseči mednarodni sporazum o pripravljenosti in odzivanju na pandemije
                  1
                (v nadaljnjem besedilu: sporazum o pandemijah). Komisija si bo v imenu Evropske unije prizadevala doseči celovit rezultat pogajanj, ki obsega spodaj opisane cilje in načela, na podlagi iz izkušenj, pridobljenih med pandemijo COVID-19 in ob upoštevanju pripravljenosti na morebitne prihodnje izredne razmere v javnem zdravju.

               S sporazumom o pandemijah, ki bi moral dopolniti Mednarodni zdravstveni pravilnik (2005) (v nadaljnjem besedilu: MZP), bodo za njegove pogodbenice določene vsebinske in pravno zavezujoče obveznosti, katerih cilj bo predvsem:

               –preprečevanje in nadzorovanje;

               –odkrivanje in poročanje ter

               –priprava na nevarnosti pandemije in odzivanje nanje.

               Vsebinske obveznosti bi bilo treba oblikovati, med drugim v preambuli sporazuma o pandemijah, na podlagi niza splošnih ciljev in načel, kot so pravica do uživanja najvišje dosegljive ravni zdravja, mednarodna solidarnost, pravičen dostop do ukrepov proti pandemiji (npr. osebna zaščitna oprema, dostop do cepiv, terapevtikov in diagnostike, zdravstvene storitve in storitve socialnega varstva), pristop „eno zdravje“, potreba po obravnavi tesnih povezav med zdravjem ljudi, živali in okolja ter osrednji pomen večstranskega sodelovanja in SZO v globalnem upravljanju zdravja.

               Sporazum o pandemijah bi moral vsebovati tudi določbe o:

               –institucionalnem okviru;

               –pravilih o nadaljnjem določanju pravil;

               –mehanizmih spremljanja in odgovornosti;

               –„vsevladnih“/medsektorskih pristopih k pripravljenosti, ki vodijo k boljši mobilizaciji vseh pristojnosti in virov ter usklajenemu preprečevanju pandemij in odzivanju nanje, ter

               –tehnični pomoči in gradnji zmogljivosti za izvajanje.

               Za uspešen sporazum o pandemijah bodo zlasti potrebne znatne naložbe v podporo izvajanju. To bi moralo vključevati:

               –krepitev zmožnosti SZO, da podpre nacionalne in regionalne ključne zmogljivosti zdravstvenih sistemov za preprečevanje in odkrivanje pandemij ter pripravljenost in odzivanje nanje;

               –močno tehnično podporo in gradnjo zmogljivosti za države z nizkimi in srednjimi dohodki, usmerjeno v:

               ·učinkovito izvajanje sporazuma o pandemijah in povezanih zavez iz MZP;

               ·izboljšanje nacionalnih in regionalnih mehanizmov za preprečevanje in odkrivanje pandemij ter pripravljenost in odzivanje nanje (med njimi tudi mehanizmov za medagencijsko in medsektorsko usklajevanje) ter

               ·izboljšanje zmogljivosti zdravstvenih sistemov na področju pripravljenosti in odzivanja na pandemije, med drugim s krepitvijo zmogljivosti delovne sile v zdravstvu in socialnem varstvu za preprečevanje in odkrivanje izrednih razmer v javnem zdravju, ki bi lahko povzročile pandemije, ter odzivanje nanje ter z razvojem in uvedbo digitalnih orodij za zdravstvo in socialno varstvo.

               Sporazum o pandemijah bi moral določiti vsebinske določbe in zaveze zlasti na ključnih zgoraj navedenih področjih, obenem pa začrtati pot za prihodnja pogajanja, tudi z dopolnilnimi protokoli. Pravno zavezujoče določbe se lahko dopolnijo z nezavezujočimi (kot so smernice, standardi in deklaracije).

               Vse države članice Združenih narodov ter organizacije za regionalno (gospodarsko) povezovanje bi morale imeti možnost postati pogodbenice sporazuma o pandemijah ali njegovih protokolov. Določiti bi bilo treba tudi posebne ureditve za sodelovanje z ustreznimi mednarodnimi organizacijami in nevladnimi deležniki.

               Glede na nujnost vsebine sporazuma o pandemijah bi bilo treba predvideti možnost njegove začasne uporabe do ratifikacij, da bi se njegove določbe začele izvajati čim prej.

               Določiti bi bilo treba tudi prehodna obdobja za izvajanje v državah z nizkimi in srednjimi dohodki ter povezano podporo izvajanju.

               Za cilje pripravljenosti in odzivanja na pandemije v okviru sporazuma o pandemijah bodo morda potrebne dopolnilne spremembe MZP. Cilj takih sprememb bi moral biti pojasnitev in okrepitev obstoječih določb MZP ter povečanje njihovega učinkovitega izvajanja, obenem pa zagotoviti dopolnjevanje in združljivost takih sprememb in določb sporazuma o pandemijah.

               Komisija bo zastopala Unijo v medvladnem pogajalskem telesu, ki bo zadolženo za oblikovanje sporazuma o pandemijah, kot je določeno v Sklepu GS SZO SSA2/CONF./1Rev.1, ter v morebitnih pripravljalnih ali povezanih telesih in pri delu delovne skupine za krepitev pripravljenosti in odzivanja SZO na izredne zdravstvene razmere, povezanem z oblikovanjem dopolnilnih sprememb MZP za okrepitev MZP, in v nadaljnjih pogajanjih o njih.

               Komisija bi si morala prizadevati zagotoviti, da bodo sporazum o pandemijah in morebitne dopolnilne spremembe MZP skladni z ustrezno zakonodajo in politikami Unije ter z zavezami Unije v okviru drugih ustreznih večstranskih sporazumov.

               Komisija bi morala voditi pogajanja v skladu z ustrezno veljavno zakonodajo Unije.

                     (1)

                        Ta izraz pomeni sporazum v smislu člena 2(1)(a) Dunajske konvencije o pravu mednarodnih pogodb in ne posega v ime, za katero se bodo na koncu odločile podpisnice sporazuma, npr. konvencija, pogodba ali sporazum.