title: Priporočilo Komisije (EU) 2016/1318 z dne 29. julija 2016 o smernicah za spodbujanje stavb s skoraj nično porabo energije in najboljših praks, da se zagotovi, da bodo do leta 2020 vse nove stavbe stavbe s skoraj nično porabo energije

text:
               2.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 208/46

         PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2016/1318
   z dne 29. julija 2016
   o smernicah za spodbujanje stavb s skoraj nično porabo energije in najboljših praks, da se zagotovi, da bodo do leta 2020 vse nove stavbe stavbe s skoraj nično porabo energije
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Stavbe so v središču politike energijske učinkovitosti EU, saj pomenijo skoraj 40 % (1) porabe končne energije.

               (2)

               Pomembnost gradbenega sektorja za izboljšanje energijske učinkovitosti je bila izpostavljena v sporočilu Evropske komisije o energijski učinkovitosti in njenem prispevku k energetski varnosti ter okviru podnebne in energetske politike za leto 2030 (2) ter njenem sporočilu o okvirni strategiji za trdno energetsko unijo s podnebno politiko, usmerjeno v prihodnost (3).

               (3)

               Celovito izvajanje in izvrševanje obstoječe energetske zakonodaje je sprejeto kot prva prednostna naloga pri vzpostavljanju energetske unije.

               (4)

               Direktiva o energijski učinkovitosti stavb je glavni pravni instrument, ki obravnava energijsko učinkovitost stavb v okviru ciljev energijske učinkovitosti za leto 2020.

               (5)

               Člen 9 Direktive določa posebni cilj, da morajo do konca leta 2020 vse nove stavbe biti stavbe s skoraj nično porabo energije ali morajo imeti zelo nizke potrebe po energiji. Potrebna količina energije, ki je skoraj enaka nič ali je zelo majhna, bi se morala v znatnem obsegu pridobiti iz obnovljivih virov energije.

               (6)

               Nacionalna zakonodaja za prenos zahtev iz člena 9(1) mora zagotoviti, da bodo do 31. decembra 2020 vse nove stavbe stavbe s skoraj nično porabo energije. Enak cilj skoraj nične porabe energije, vendar s krajšim rokom, tj. 31. december 2018, velja za nove stavbe, ki jih javni organi uporabljajo kot lastniki. S tem bi se moral ustvariti pregleden nacionalni pravni okvir za ekonomske subjekte, kar zadeva zahteve za energijsko učinkovitost novih stavb od konca leta 2020.

               (7)

               Vzporedno z zahtevami za nove stavbe Direktiva od držav članic zahteva, da sprejmejo podporne politike za spodbujanje obnove obstoječih stavb, da postanejo stavbe s skoraj nično porabo energije.

               (8)

               Komisija je Evropskemu parlamentu in Svetu predložila poročilo o napredku držav članic pri doseganju cilja stavb s skoraj nično porabo energije (4). Od držav članic so bile zbrane še dodatne informacije kot del njihove obveznosti poročanja o zadevi.

               (9)

               Napredek držav članic se počasi izboljšuje, vendar bi ga bilo treba pospešiti. Čeprav so se na nacionalni ravni okrepili ukrepi za povečanje števila stavb s skoraj nično porabo energije, bi države članice morale povečati prizadevanja za zagotovitev, da bodo do ciljnih datumov v Direktivi vse nove stavbe stavbe s skoraj nično porabo energije.

               (10)

               Trenutno je v teku pregled direktive o energijski učinkovitosti stavb. Načela za stavbe s skoraj nično porabo energije so eden izmed stebrov sedanje Direktive in bodo od leta 2020 postala pravilo za nove stavbe. Med pregledom bo ocenjeno, ali bodo za leto 2030 potrebni dodatni ukrepi. Razvoj novih politik in pristopov bi moral imeti trdne temelje. Ključnega pomena je, da se zahteve za stavbe s skoraj nično porabo energije za leto 2020 v celoti izvajajo.

               (11)

               To dodatno podpira člen 9(4) Direktive, ki določa, da lahko Komisija državam članicam izda priporočilo o stavbah s skoraj nično porabo energije –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Države članice bi morale upoštevati smernice iz Priloge k temu priporočilu. Upoštevanje teh smernic bo pomagalo zagotoviti, da bodo do 31. decembra 2020 vse nove stavbe stavbe s skoraj nično porabo energije, državam članicam pa bo pomagalo razviti nacionalne načrte za povečanje števila stavb s skoraj nično porabo energije.

               2.

               To priporočilo se objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 29. julija 2016

            Za Komisijo

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Član Komisije

      (1)  Glej „Energy, transport and environment indicators“, izdaja 2012, Evropska komisija. Za namene te ocene je bila poraba končne energije v gospodinjskem in storitvenem sektorju združena. To npr. vključuje porabo električne energije naprav, vendar izključuje porabo energije industrijskih stavb.

      (2)  SWD(2014) 255 final.

      (3)  Sveženj o energetski uniji COM(2015) 80 final.

      (4)  COM(2013) 483 final/2.

      PRILOGA
      1.   UVOD
      Zaradi uvedbe zahtev glede učinkovitosti v nacionalne gradbene predpise nove stavbe danes porabijo samo polovico energije v primerjavi s tipičnimi stavbami v 80-ih letih.
      Direktiva o energijski učinkovitosti stavb (v nadaljnjem besedilu: DEUS ali Direktiva) od držav članic zahteva, da vzpostavijo minimalne zahteve za energijsko učinkovitost nanovo zgrajenih stavb in obstoječih stavb, na katerih poteka večja prenova. Ob teh minimalnih zahtevah DEUS določa jasno obveznost, da morajo vse nove stavbe do konca desetletja imeti skoraj nične ali zelo nizke potrebe po energiji in se uvrščati med stavbe s skoraj nično porabo energije (v nadaljnjem besedilu: SNPE). Vendar je obstoječi stavbni fond star in neučinkovit, obnavlja pa se počasi. V skladu z DEUS bi bilo treba fond obstoječih stavb postopoma prilagoditi podobnim standardom.
      Celovito izvajanje in izvrševanje obstoječe energetske zakonodaje je sprejeto kot prva prednostna naloga pri vzpostavljanju energetske unije (1). Bistveni zahtevi v sedanjem pravnem okviru sta zagotovitev, da bodo do 31. decembra 2020 vse nove stavbe stavbe s skoraj nično porabo energije (javne stavbe dve leti prej), in podpora prilagoditvi obstoječih stavbnih fondov standardom SNPE.
      2.   OZADJE: DOLOČBE DEUS GLEDE SNPE
      2.1   Opredelitev SNPE

      V skladu s členom 2(2) DEUS stavba s skoraj nično porabo energije „pomeni stavbo z zelo visoko energijsko učinkovitostjo, določeno v skladu s Prilogo I. Za skoraj nič potrebne energije oziroma zelo majhno količino potrebne energije bi v zelo veliki meri morala zadostovati energija iz obnovljivih virov, vključno z energijo iz obnovljivih virov, proizvedeno na kraju samem ali v bližini.“
      Prvi del opredelitve določa energijsko učinkovitost kot element, ki določa, da je stavba „SNPE“. Ta energijska učinkovitost mora biti zelo visoka in določena v skladu s Prilogo I DEUS. Drugi del opredelitve določa smernice za dosego te zelo visoke učinkovitosti, kjer bi za posledično majhno količino energije v veliki meri zadostovala energija iz obnovljivih virov.
      Opredelitev SNPE odraža dejstvo, da so ukrepi za energijo iz obnovljivih virov in učinkovitost povezani. Kadar so nameščeni na stavbo, bodo obnovljivi viri energije zmanjšali neto količino dobavljene energije. V številnih primerih energija iz obnovljivih virov, pridobljena na kraju samem, brez dodatnih ukrepov za energijsko učinkovitost ali znatnega zmanjšanja količnikov primarne energije za obnovljive vire energije zunaj objekta ne bo zadostovala, da se potrebe po energiji približajo nič. Zato bodo višje in strožje zahteve za visokoučinkovite SNPE tudi spodbujale večjo uporabo obnovljivih virov energije na stavbi in bi morale voditi k prilagoditvi količnikov primarne energije za nosilce energije zunaj objekta, pri čemer se upošteva njihova vsebnost energije iz obnovljivih virov.
      Medtem ko DEUS vsebuje okvirno opredelitev SNPE, je njena podrobna uporaba v praksi (npr. kaj je „zelo visoka energijska učinkovitost“ in kaj bi bil priporočeni znatni prispevek „energije iz obnovljivih virov“) odgovornost držav članic, ko prenašajo člen 9 Direktive v svoje nacionalne pravne sisteme.
      2.1.1   Kaj je energijska učinkovitost stavbe „s skoraj nično porabo energije“

      Energijska učinkovitost je opredeljena (2) kot „količina energije, potrebna za zadovoljevanje potreb po energiji, povezanih z običajno uporabo stavbe, ki med drugim vključuje energijo za ogrevanje, hlajenje, prezračevanje, toplo vodo in razsvetljavo“. Delegirana uredba Komisije (EU) št. 244/2012 (3) in spremne smernice (4) vsebujejo uporabna navodila, kako se izračuna energijska učinkovitost stavbe (5).
      V Prilogi I(3) k Uredbi se izračun energijske učinkovitosti začne z izračunom potreb po končni energiji
          (6) za ogrevanje in hlajenje ter konča z izračunom neto primarne energije. Izračun je usmerjen od potreb po energiji v stavbi do vira (tj. primarne energije).
      V skladu z DEUS lahko države članice uporabijo nacionalne količnike primarne energije za pretvorbo dobavljene končne energije v primarno energijo in izračunajo energijsko učinkovitost stavbe.
      Poraba primarne energije se mora izračunati z uporabo količnikov primarne energije za vsak nosilec energije (npr. električna energija, kurilno olje, biomasa, daljinsko ogrevanje in hlajenje). Spremne smernice k Delegirani uredbi priporočajo uporabo enakega količnika primarne energije za dobavljeno in izvoženo električno energijo, in sicer 2,5.
      Energija, proizvedena na kraju samem (porabljena na kraju samem ali izvožena), zmanjša potrebe po primarni energiji, povezane z dobavljeno energijo.
      Končni cilj izračuna energijske učinkovitosti je določiti celotno letno porabo energije v obliki neto primarne energije, kar ustreza energiji, porabljeni za ogrevanje, hlajenje, prezračevanje, toplo vodo in razsvetljavo. Ta letna bilanca je skladna z okvirom DEUS. Vendar študije kažejo, da bi lahko imeli koristi od izračuna energijskih bilanc v krajših časovnih presledkih (npr. za opazovanje dnevnih in sezonskih učinkov) (7).
      V skladu s členom 4(1) morajo minimalne zahteve upoštevati splošne notranje klimatske pogoje, da ne pride do možnih negativnih učinkov, kot je neustrezno prezračevanje. Da se prepreči poslabšanje kakovosti zraka v notranjih prostorih, udobja in zdravstvenih pogojev v evropskem stavbnem fondu (8), bi bilo treba postopno dvigovanje minimalnih zahtev za energijsko učinkovitost zaradi SNPE v celotni Evropi izvesti skupaj z ustreznimi strategijami za notranje okolje.
      Podobno študije (9) kažejo, da nove in obnovljene stavbe pogosto ne dosegajo načrtovane energijske učinkovitosti. Treba bi bilo oblikovati mehanizme, da se izračun energijske učinkovitosti prilagodi dejanski porabi energije.
      2.1.2   Razmerje med stroškovno optimalno ravnjo in ravnjo SNPE

      DEUS je vzpostavila sistem primerjalnih vrednosti (načelo „stroškovne optimalnosti“), da usmerja države članice pri določanju zahtev glede energijske učinkovitosti v nacionalnih ali regionalnih gradbenih predpisih in njihovem rednem pregledu. V okviru DEUS stroškovna optimalnost (10) določa minimalno raven ambicij za obnovo stavb in nove stavbe.
      V skladu z zahtevami glede optimalnih stroškov iz člena 5 Direktive se nacionalne minimalne zahteve glede energijske učinkovitosti pregledajo vsakih pet let in se povišajo, če so občutno manj ambiciozne od nacionalnih stroškovno optimalnih ravni.
      Metodologija za izračun optimalnih stroškov dopušča državam članicam, da opredelijo razpon zahtev za SNPE v letu 2020. Za to je treba kot del svežnjev ukrepov, ki se uporabijo za referenčne stavbe, oceniti in primerjati različne ukrepe za energijsko učinkovitost in energijo iz obnovljivih virov, in sicer posebej in v kombinaciji.
      Temu ustrezno lahko države članice, da opredelijo in dosežejo raven SNPE, uporabijo različne kombinacije ukrepov v zvezi z izolacijo ali drugimi ukrepi za energijsko učinkovitost, vključitvijo visokoučinkovitih tehničnih stavbnih sistemov in uporabo obnovljivih virov energije na kraju samem (11). Kot del izračunov optimalnih stroškov morajo države članice preučiti prispevek vsakega izmed teh treh ukrepov.
      Države članice morajo opredeliti količnike primarne energije na nosilec energije. Ti količniki primarne energije lahko temeljijo na nacionalnih ali regionalnih povprečnih vrednostih ali na specifičnih vrednostih. Ti količniki bi morali upoštevati vsebnost energije iz obnovljivih virov v energiji, dobavljeni v stavbo, vključno iz bližnjih virov, zato da se obnovljivi viri energije na kraju samem in zunaj objekta obravnavajo na isti osnovi.
      Pomembno je upoštevati, da se bo za glavnino novih stavb koncept stavbe s skoraj nično porabo energije začel uporabljati januarja 2021 (za nove javne stavbe januarja 2019). Do takrat se bodo stroški tehnologije po vsej verjetnosti znižali zaradi bolj zrelih trgov in večjih količin. Zato je verjetno, da bodo ravni SNPE ustrezale optimalnim stroškom za leto 2020.
      Ugotovitve kažejo, da so obstoječe tehnologije za varčevanje z energijo, energijsko učinkovitost in obnovljive vire energije v kombinaciji zadostne za doseganje ustreznih ciljev za stavbe s skoraj nično porabo energije (12). Tehnološka vrzel, ki bi jo bilo treba premostiti do leta 2021, ni bila opredeljena. Analiza poročil o optimalnih stroških iz člena 5 DEUS kaže, da je možna neovirana povezava med optimalnimi stroški in SNPE (13).
      Vsak petletni cikel za optimizacijo stroškov pomeni priložnost, da se v nacionalne gradbene predpise zaradi novih tehnologij vključijo izboljšave na področju energijske učinkovitosti in spremenijo predpisi v zvezi z učinkovitostjo stavb, da se premosti vrzel do stroškovno optimalnih ravni. Kot del rednega pregleda nacionalnih gradbenih predpisov za nove in obstoječe stavbe bo po letu 2020 načelo stroškovne optimalnosti omogočalo neprestano povečevanje ravni ambicij iz zahtev SNPE za nove stavbe.
      2.1.3   Kako prispevajo obnovljivi viri energije

      Še posebej pomemben cilj je vključitev obnovljivih virov energije v nacionalno izvajanje SNPE. Direktiva 2009/28/ES (14) Evropskega parlamenta in Sveta (v nadaljnjem besedilu: direktiva EOV) zahteva od držav članic, da v svojih gradbenih zakonskih in podzakonskih predpisih uvedejo ustrezne ukrepe za povečanje deleža vseh vrst energije iz obnovljivih virov v gradbenem sektorju (15).
      Takšni ukrepi se dopolnjujejo z zahtevami za SNPE iz DEUS. Določbe DEUS spodbujajo uporabo obnovljivih virov energije, zlasti na kraju samem, saj energija, ki se proizvede tam, zmanjša obseg primarne energije v dobavljeni energiji. Na ta način so obnovljivi viri energije na kraju samem vedno del izračunov energijske učinkovitosti stavbe.
      Medtem ko nekatere države članice zahtevajo delež energije iz obnovljivih virov v porabljeni primarni energiji ali minimalni prispevek energije iz obnovljivih virov v kWh/(m2.l), so druge uvedle posredne zahteve, kot je nizka poraba primarne energije iz neobnovljivih virov, ki jih je možno izpolniti le, če je energija iz obnovljivih virov del stavbnega koncepta (16). Ta prožnost omogoča prilagajanje nacionalnim okoliščinam in lokalnim pogojem (vrsta stavbe, podnebje, stroški primerjalnih tehnologij obnovljivih virov energije in dostopnost, optimalna kombinacija z ukrepi na strani povpraševanja, gostota stavb itd.). Najpogosteje uporabljeni sistemi obnovljivih virov energije v SNPE so solarni termični in fotovoltaični sistemi na stavbi. Drugi obnovljivi viri energije, ki so v rabi v teh stavbah, so geotermalni viri (iz toplotnih črpalk s talnim virom) in biomasa.
      Na primer, tehnologije za energijo iz obnovljivih virov, kot so solarni termični in fotovoltaični sistemi, so stroškovno bolj učinkovite v sredozemskem podnebju (za katero je značilno močnejše sončno sevanje) kot v drugih podnebjih. Zato lahko te tehnologije relativno več prispevajo k strožjim zahtevam glede energijske učinkovitosti.
      Kar zadeva obnovljive vire energije zunaj objekta, vključno s tistimi v bližini, kot je daljinsko ogrevanje in hlajenje (17), bo delež energije iz obnovljivih virov v mešanici nosilcev energije (npr. v mešanici energije v elektroenergetskem omrežju, ko je električna energija nosilec energije) vplival na energijsko učinkovitost stavbe prek količnikov primarne energije. Države članice koristijo to prožnost, saj so za različne nosilce energije na splošno bili ugotovljeni različni količniki primarne energije, še zlasti za večino obnovljivih virov energije in tehnologij za energijo iz obnovljivih virov (18).
      2.2   Kaj morajo obsegati nacionalne opredelitve SNPE

      Večina držav članic (19) že uporablja indikatorje porabe primarne energije v kWh/(m2.l) v skladu s Prilogo I. Dodatno države članice pogosto vključijo druge parametre, kot so U-vrednosti sestavnih delov ovoja stavbe, neto in končna energija za ogrevanje in hlajenje ter emisije CO2.
      Približno 60 % držav članic je določilo podrobno uporabo opredelitve SNPE v pravnem dokumentu (npr. gradbeni predpisi in odloki v zvezi z energijo).
      Podrobna uporaba opredelitve stavb s skoraj nično porabo energije v praksi mora vključevati numerični indikator porabe primarne energije v kWh/(m2.l) (20). Ta podrobna uporaba se vključi v nacionalne ukrepe za prenos ali v nacionalni načrt za povečanje števila SNPE.
      2.3   Nove stavbe: časovni načrt za cilje glede SNPE

      Člen 9(1) DEUS nalaga državam članicam, da
      „… zagotovijo, da:

                  (a)

                  so do 31. decembra 2020 vse nove stavbe skoraj nič-energijske stavbe ter

                  (b)

                  so po 31. decembru 2018 nove stavbe, ki jih javni organi uporabljajo kot lastniki, skoraj nič-energijske stavbe.“

            Nacionalna zakonodaja za prenos zahtev iz člena 9(1) mora vsebovati določbe, ukrepe ali politike, da bodo do 31. decembra 2020 vse nove stavbe stavbe s skoraj nično porabo energije. Isto velja, da morajo nove stavbe, ki jih javni organi uporabljajo kot lastniki, biti stavbe s skoraj nično porabo energije do 31. decembra 2018.
      Z vidika priprave izvajanja člena 9(1) morajo nacionalni načrti za povečanje števila stavb s skoraj nično porabo energije med drugim obsegati vmesne cilje za izboljšanje energijske učinkovitosti novih stavb do leta 2015. Ti cilji bi se lahko nanašali na minimalni odstotek novih stavb, ki bi morale do navedenega datuma biti stavbe s skoraj nično porabo energije.
      Države članice morajo zagotoviti, da so zahteve iz člena 9(1)(a) izpolnjene do 31. decembra 2020, iz člena 9(1)(b) pa do 31. decembra 2018. Čeprav sta ta datuma v prihodnosti, je bil rok za prenos člena 9 9. januar 2013 (21). Do tega datuma so morale biti vse določbe v zvezi s SNPE iz člena 9 vključene v nacionalne ukrepe za prenos. Dejansko je tako dolg rok potreben glede na to, koliko časa je potrebnega za načrtovanje, pridobivanje dovoljenj in izgradnjo stavbe.
      Določitev teh ciljev v nacionalni zakonodaji ustvarja preglednost v zvezi s političnimi cilji ter ekonomskim subjektom in drugim deležnikom zagotavlja preglednost nad prihodnjimi zahtevami glede energijske učinkovitosti novih stavb.
      Dodatno člen 9(1) od držav članic zahteva, da so do zadevnih datumov „vse nove stavbe stavbe s skoraj nično porabo energije“. Posledično bi fizične osebe, ki bi kupile nanovo zgrajene stavbe ali stanovanja v letu 2021, pričakovale, da se bo trg razvil v skladu s temi cilji in da bodo stavbe SNPE.
      Izkušnje gradbenega sektorja kažejo, da je rok za konec gradnje ali dokončanje stavbe lahko negotov in lahko pride do zamud. Države članice bi morale upoštevati obdobje veljavnosti gradbenih dovoljenj, trajanje gradenj in dokončanje gradbenih del ter cilje iz člena 9(1) DEUS, da se izognejo neizpolnjevanju obveznosti, in sicer, da so do januarja 2021 vse nove stavbe SNPE.
      2.4   Politike in ukrepi za spodbujanje stavb s skoraj nično porabo energije

      V skladu s členom 9(1) morajo države članice pripraviti nacionalne načrte za povečanje števila SNPE. Nacionalni načrti v skladu s členom 9(3) vključujejo najmanj naslednje elemente:
      „Nacionalni načrti med drugim vključujejo naslednje elemente:

                  (a)

                  podrobna obrazložitev prenosa opredelitev skoraj nič-energijskih stavb v prakso, ki ga pripravijo države članice in v katerem so upoštevani nacionalni, regionalni ali lokalni pogoji, skupaj z numeričnim indikatorjem porabe primarne energije v kWh/m2 na leto […];

                  (b)

                  vmesne cilje za izboljšanje energijske učinkovitosti novih stavb do leta 2015[…];

                  (c)

                  informacije o politikah ter finančnih ali drugih ukrepih […], vključno s podrobnostmi o nacionalnih zahtevah in ukrepih v zvezi z uporabo energije iz obnovljivih virov v novih stavbah in obstoječih stavbah, na katerih poteka večja prenova, določenih v skladu s členom 13(4) Direktive 2009/28/ES ter členov 6 in 7 te direktive.“

            2.5   Podpiranje preoblikovanja obstoječih stavb v SNPE

      DEUS tudi vključuje obveznosti v zvezi s SNPE, ki se nanašajo na obstoječe stavbe, brez ciljnih datumov ali obveznosti, da se določijo zahteve glede minimalne energijske učinkovitosti. Člen 9(2) DEUS državam članicam nalaga, da „oblikujejo politike in sprejmejo ukrepe, kot je določanje ciljev, da bi spodbudile preoblikovanje stavb, ki se obnavljajo, v skoraj nič-energijske stavbe, ter o tem obvestijo Komisijo v nacionalnih načrtih […]“.
      Podpora preoblikovanju obstoječega stavbnega fonda v SNPE v skladu s členom 9(2) DEUS bi kot element morala vključevati povečanje uporabe energije iz obnovljivih virov (člen 9(3)(c)). Dodatno člen 13(6) direktive EOV zahteva, da države članice v svojih gradbenih zakonskih in podzakonskih predpisih spodbujajo uporabo energije iz obnovljivih virov za ogrevanje in hlajenje.
      Cilj člena 9(2) je zato povečanje temeljitosti obnove z določitvijo nacionalnih politik podpore za obnovo obstoječih stavb, in sicer na višje ravni SNPE. Obveznost v členu 9(2) DEUS je dopolnjena z dolgoročno nacionalno gradbeno strategijo iz člena 4 Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta (22) (v nadaljnjem besedilu: direktiva o energijski učinkovitosti), ki bi s spodbujanjem financiranja in naložb v obnovo stavb morala voditi k višjim stopnjam obnove. Te dolgoročne strategije obnove združujejo zgornje elemente direktive o energijski učinkovitosti (stopnja obnove) in DEUS (temeljitost obnove).
      Okvirna opredelitev SNPE v DEUS ne razlikuje med novimi in obstoječimi stavbami. Takšno razlikovanje bi lahko zavajalo potrošnike, na primer če bi obstajale različne energijske izkaznice za nove in obstoječe stavbe.
      „Preoblikovanje stavb, ki se obnavljajo, v SNPE“ zato pomeni obnovo v obsegu, ki omogoča, da so izpolnjene zahteve v zvezi z energijsko učinkovitostjo na ravni SNPE. To ne preprečuje različnih rokov in finančne podpore za obstoječe stavbe, pri čemer se priznavajo daljši roki, ki so potrebni, da so ravni SNPE v primeru obstoječih stavb stroškovno optimalne.
      3.   NAPREDEK DRŽAV ČLANIC PRI DOSEGANJU CILJA SNPE
      3.1   Uporabljene nacionalne opredelitve SNPE

      Številčni kazalniki med državami članicami niso primerljivi, saj so v uporabi različne metodologije za izračun energijske učinkovitosti (23). Nekatere države so razširile področje uporabe številčnih kazalnikov z vključitvijo neobvezne porabe energije, npr. porabe energije v napravah. Ugotovitve kažejo, kako vključitev razsvetljave in naprav lahko vodi k bolj optimalnim rešitvam, zlasti kar zadeva porabo električne energije (24).
      Ob tem dejstvu razpoložljivi podatki (25) kažejo, da so zahteve zastavljene širše tam, kjer je bil določen številčen kazalnik, in sicer od 0 kWh/(m2.l) do 270 kWh/(m2.l) (kar vključuje porabo energije v napravah), in so podane predvsem kot poraba primarne energije v kWh/m2/l. Višje vrednosti se nanašajo predvsem na bolnišnice ali druge specializirane nestanovanjske stavbe.
      Kar zadeva stanovanjske stavbe, je cilj večine držav članic imeti porabo primarne energije, ki ne presega 50 kWh/(m2.l). Največja poraba primarne energije sega od 20 kWh/(m2.l) na Danskem ali 33 kWh/(m2.l) na Hrvaškem (obala) do 95 kWh/(m2.l) v Latviji. Veliko držav članic (Belgija (Bruselj), Estonija, Francija, Irska, Slovaška, Združeno kraljestvo, Bolgarija, Danska, Hrvaška (celinska), Malta, Slovenija) ima cilj 45 ali 50 kWh/(m2.l) (26).
      Kar zadeva delež energije iz obnovljivih virov, se poročila precej razlikujejo, pri čemer je samo nekaj držav opredelilo določen minimalni odstotek, večina pa uporablja kvalitativne izjave.
      Nobena država članica še ni poročala o zakonodajni ureditvi za primere, ko v utemeljenih posameznih primerih, v katerih je analiza stroškov in koristi med ocenjenim ekonomskim življenjskim ciklom negativna, ne bo upoštevala zahtev za SNPE, kot dopušča člen 9(6) DEUS.
      3.2   Politike in ukrepi za spodbujanje stavb s skoraj nično porabo energije

      Ocena stanja iz oktobra 2014 (27) je pokazala, da so države članice v svojih nacionalnih načrtih in nacionalnih akcijskih načrtih za energijsko učinkovitost poročale o širokem razponu politik in ukrepov za podporo ciljem SNPE, čeprav pogosto ni jasno, v kakšnem obsegu so ti ukrepi usmerjeni posebej v SNPE. V primerjavi s stanjem v poročilu Komisije o napredku iz leta 2013 (28) se je število politik in ukrepov, o katerih so poročale države članice, povečalo.
      V več kot dveh tretjinah držav članic so v veljavi politike in ukrepi na področju ozaveščanja in izobraževanja, krepitve gradbene zakonodaje in energijskih izkaznic. Drugi načini za spodbujanje SNPE so finančni instrumenti in podporni ukrepi, vključno z npr. politikami spodbud, posojili po znižani obrestni meri, davčnimi izjemami, energijskimi bonusi za fizične osebe, podpornimi shemami za pridobivanje energije iz obnovljivih virov, svetovanjem in financiranjem za ogrožene sloje ter subvencioniranimi hipotekarnimi obrestnimi merami za energijsko učinkovite domove.
      Večina politik in ukrepov, o katerih so poročale države članice, se uporablja tudi za javne stavbe. Obseg ukrepov za javne stavbe se znatno razlikuje med državami članicami in sega od ukrepov samo za vladne stavbe do ukrepov za vse stavbe v javni lasti ali vse stavbe v javni uporabi. Nekatere države članice imajo tudi ukrepe posebej za javne stavbe. To so večinoma kampanje za spremljanje (npr. „NRClick“ je energijski obračunski sistem za primerjavo med različnimi občinami v Belgiji) in demonstracijski projekti (npr. v Nemčiji stavba z nično porabo energije za zvezno agencijo za okolje (Umweltbundesamt)).
      Leta 2015 je bil pripravljen pregled statusov nacionalnih načrtov za SNPE za celotno EU (29). Ta nedavna analiza potrjuje trajen napredek, tako v številu kot v kakovosti nacionalnih ukrepov za spodbujanje SNPE, vključno s podrobno uporabo opredelitve, vmesnimi cilji do leta 2015 ter finančnimi in drugimi politikami. To poročilo predstavlja več zglednih ali vodilnih političnih okvirov.
      Nekatere države članice so ocenile koristi izvajanja SNPE. Ustvarjena bodo nova polna delovna mesta: v Bolgariji med 649 in 1 180, na Poljskem med 4 100 in 6 200, v Romuniji med 1 390 in 2 203. Bolgarija pričakuje dodatne investicije med 38 in 69 milijoni EUR, Poljska med 240 in 365 milijoni EUR ter Romunija med 82 in 130 milijoni EUR. Predvidene so zahteve glede minimalne porabe primarne energije, in sicer med 70 kWh/m2/l (Bolgarija in Poljska) in 100 kWh/m2/l (Romunija) v letu 2015, vendar bodo v letu 2020 med 30 kWh/m2/l in 50 kWh/m2/l. Delež energije iz obnovljivih virov bo z 20 % v letu 2015 narasel na 40 % v letu 2020. Emisije CO2 bodo z 8–10 kgCO2/m2/l padle na 3–7 kgCO2/m2/l v letu 2020.
      Nedavne študije kažejo, da je zmanjšanje porabe energije za 80 % in več ekonomsko izvedljivo pri gradnji SNPE v Evropi, čeprav se mešanica izbranih ukrepov močno spreminja s podnebjem. Rezultati kažejo, kako je širok pristop k učinkovitosti v kombinaciji z ukrepi za energijo iz obnovljivih virov ob različnih stroških izvedljiv v celotni EU (30).
      4.   PRIPOROČILA
      4.1   Uporaba pojma stavbe s skoraj nično porabo energije v praksi: kdaj so ambicije za raven porabe energije v SNPE prenizke

      Ta oddelek vsebuje splošna načela in dejavnike, za katere se državam članicam priporoča, da jih upoštevajo pri oblikovanju opredelitve SNPE, ki se uporablja na nacionalni ravni v skladu z DEUS.
      Ne more obstajati enotna raven ambicij za SNPE v celotni EU. Potrebna je prožnost, da se upoštevajo učinki podnebnih pogojev na potrebe po ogrevanju in hlajenju ter stroškovno učinkovitost svežnjev ukrepov za energijsko učinkovitost in energijo iz obnovljivih virov.
      Vendar pojma „skoraj nič“ ali „zelo majhna količina“ energije, ki ju je uvedla DEUS, kažeta na obseg in omejitve diskrecije držav članic. Opredelitev SNPE bi morala biti usmerjena v doseganje skoraj uravnotežene energijske bilance.
      Raven SNPE za nove stavbe ne more biti pod (manj strogo) stroškovno optimalno ravnjo za leto 2021, ki bo izračunana v skladu s členom 5 Direktive. Stroškovno optimalna raven je minimalna raven ambicij za učinkovitost SNPE. Raven energijske učinkovitosti SNPE za nove stavbe bo določena z najboljšo tehnologijo, ki bo razpoložljiva in v tistem času razširjena na trgu, finančnimi vidiki ter pravnimi in političnimi premisleki na nacionalni ravni.
      Oblikovanje številčnih primerjalnih vrednosti za kazalnike porabe primarne energije v SNPE na ravni EU je najbolj koristno, ko vrednosti, ki se primerjajo s temi primerjalnimi vrednostmi, izvirajo iz preglednih metodologij izračuna. Trenutno so v pripravi standardi (31), ki omogočajo pregledno primerjavo nacionalnih in regionalnih metodologij izračuna.
      Ob upoštevanju teh vidikov se primerjalne vrednosti običajno posredujejo v obliki potreb po energiji. Razlog za to je dejstvo, da so potrebe po energiji izhodišče za izračun primarne energije, zato je zelo nizka raven potreb po energiji za ogrevanje in hlajenje prvi pogoj za stavbe s skoraj nično porabo primarne energije. Zelo majhne potrebe po energiji so tudi osnovni pogoj za dosego znatnega deleža energije iz obnovljivih virov in skoraj nično primarno energijo.
      V projekcijah cen in tehnologij za leto 2020 so primerjalne vrednosti za energijsko učinkovitost SNPE za različne podnebne cone EU v naslednjih razponih (32):

                  Sredozemlje:

                              —

                              pisarne: 20–30 kWh/(m2.l) neto primarne energije ob tipično 80–90 kWh/(m2.l) porabe primarne energije, ki jo s 60 kWh/(m2.l) pokrijejo obnovljivi viri energije na kraju samem;

                              —

                              nove enodružinske hiše: 0–15 kWh/(m2.l) neto primarne energije ob tipično 50–65 kWh/(m2.l) porabe primarne energije, ki jo s 50 kWh/(m2.l) pokrijejo obnovljivi viri energije na kraju samem;

                  oceansko območje:

                              —

                              pisarne: 40–55 kWh/(m2.l) neto primarne energije ob tipično 85–100 kWh/(m2.l) porabe primarne energije, ki jo s 45 kWh/(m2.l) pokrijejo obnovljivi viri energije na kraju samem;

                              —

                              nove enodružinske hiše: 15–30 kWh/(m2.l) neto primarne energije ob tipično 50–65 kWh/(m2.l) porabe primarne energije, ki jo s 35 kWh/(m2.l) pokrijejo obnovljivi viri energije na kraju samem; in

                  celinsko območje:

                              —

                              pisarne: 40–55 kWh/(m2.l) neto primarne energije ob tipično 85–100 kWh/(m2.l) porabe primarne energije, ki jo s 45 kWh/(m2.l) pokrijejo obnovljivi viri energije na kraju samem;

                              —

                              nove enodružinske hiše: 20–40 kWh/(m2.l) neto primarne energije ob tipično 50–70 kWh/(m2.l) porabe primarne energije, ki jo s 30 kWh/(m2.l) pokrijejo obnovljivi viri energije na kraju samem;

                  nordijsko območje:

                              —

                              pisarne: 55–70 kWh/(m2.l) neto primarne energije ob tipično 85–100 kWh/(m2.l) porabe primarne energije, ki jo s 30 kWh/(m2.l) pokrijejo obnovljivi viri energije na kraju samem;

                              —

                              nove enodružinske hiše: 40–65 kWh/(m2.l) neto primarne energije ob tipično 65–90 kWh/(m2.l) porabe primarne energije, ki jo s 25 kWh/(m2.l) pokrijejo obnovljivi viri energije na kraju samem.

            Državam članicam se priporoča, da za pokritje nizkih potreb po energiji v stavbah uporabijo obnovljive vire energije v integriranem konceptu zasnove (33).
      Nekatere države članice so se odločile povezati raven SNPE z enim izmed najboljših razredov energijske učinkovitosti (npr. stavbni razred A++), kot je navedeno v energijski izkaznici. Ta pristop, ko je združen z jasnim kazalnikom energijske učinkovitosti, je priporočljiv za posredovanje jasnih informacij investitorjem in usmerjanje trga proti SNPE.
      4.2   Izpolnjevanje obveznosti za zagotovitev, da bodo od konca leta 2020 nove stavbe SNPE

      Priprava novih stavb za doseganje ciljev SNPE lahko zahteva prilagoditev obstoječih praks. Zahteve glede minimalne energijske učinkovitosti in skoraj nične porabe energije bi bilo treba oceniti ob upoštevanju rokov iz člena 9(1).
      Dodatno morajo države članice zagotoviti, da so predpisane sankcije za primer, če novogradnje ne izpolnjujejo zahtev glede energijske učinkovitosti. Za to bodo morda potrebne različne sankcije za novogradnje po preteku rokov za SNPE.
      Državam članicam se priporoča, da te elemente čim prej ocenijo, da zagotovijo doseganje ciljev SNPE. Prav tako se državam članicam priporoča, da opredelijo mehanizem, ki se bo uporabljal za spremljanje izpolnjevanja ciljev SNPE. Ta mehanizem bi tudi spremljal doseganje vmesnih ciljev za leto 2015 v skladu s členom 9(1) ter morebitnih dodatnih mejnikov na nacionalni ravni do leta 2020. To bo okrepilo sedanje časovne načrte za SNPE in prispevalo k vzpostavitvi spremljevalnih mehanizmov v prihodnjih letih.
      4.3   Politike in ukrepi za spodbujanje stavb s skoraj nično porabo energije

      V večini držav članic je bil za povečanje števila SNPE izbran širok nabor politik (npr. ozaveščanje in informiranje, izobraževanje in usposabljanje, krepitev gradbenih predpisov in energijske izkaznice, za katere so se odločili: Avstrija, Belgija, Bolgarija, Hrvaška, Ciper, Češka, Danska, Estonija, Finska, Francija, Nemčija, Madžarska, Irska, Italija, Latvija, Litva, Malta, Poljska, Portugalska, Švedska, Slovenija, Združeno kraljestvo). Vendar se zdi, da so politike včasih precej splošne in se nanašajo na „vse stavbe“. Njihova podpora SNPE ni vedno dovolj jasna, prav tako ni jasno, v kakšnem obsegu prispevajo v praksi k doseganju ciljev SNPE v državi. Zato se priporoča močnejša povezava med politikami, ukrepi in SNPE.
      Za spodbujanje posredovanja teh informacij je Komisija državam članicam dala na razpolago neobvezno predlogo, njena uporaba pa se priporoča za olajšanje primerljivosti in analize načrtov za SNPE (34).
      4.4   Podpiranje preoblikovanja obstoječih stavb v SNPE

      Najboljše prakse, ki so usmerjene v preoblikovanje obstoječega stavbnega fonda, segajo od tehnološke ozaveščenosti (35) in shem spodbud do finančnih instrumentov, davčnih mehanizmov, ekonomskih instrumentov, kot so sheme obveznosti varčevanja z energijo, tržnih instrumentov, kot so javno-zasebna partnerstva za spodbujanje obnavljanja stavb, ali središč za vse potrebno svetovanje in rešitve v zvezi z energijsko obnovo na enem mestu (36).
      Pristop nekaterih držav članic, ki povezujejo finančno podporo za obnovo stavb z doseganjem visokih energijskih razredov, enakih ravni SNPE, se lahko obravnava kot dobra praksa za spodbujanje preoblikovanja nacionalnega stavbnega fonda v smeri SNPE.
      V zadnjem desetletju je večina držav članic uvedla ukrepe, usmerjene v obstoječi stavbni fond, pred kratkim pa so bili v okviru nacionalnih strategij obnove, razvitih v skladu s členom 4 direktive o energijski učinkovitosti, opredeljeni novi, v prihodnost usmerjeni pristopi. Države članice bi morale oblikovati čvrste mešanice instrumentov politike (pakete politike), odvisne samo delno od javnih proračunov.
      Zanesljivi podatki za spremljanje učinkov politike, vključno z dejansko energijsko učinkovitostjo in notranjim okoljem, so potrebni predvsem za obnovo stavbnega fonda. V nekaterih državah z omejenim potencialom za sončno energijo (npr. severna Evropa) so potrebne politike, ki podpirajo alternativne ukrepe (npr. biomasa). Sprejetje časovnih načrtov in kazalnikov je prav tako dobro orodje za obravnavanje posebnih potreb in spremljanje izvajanja. Državam članicam se priporoča, da nadalje okrepijo in ocenijo sprejete ukrepe, da se uspešno spodbujajo stroškovno učinkovite obnove v smeri SNPE.
      5.   POVZETEK PRIPOROČIL

                  (1)

                  Načela za SNPE so eden izmed stebrov sedanje direktive in bodo od leta 2020 postala pravilo za nove stavbe. Državam članicam se priporoča, da okrepijo prizadevanja za polno izvajanje in izvrševanje določb DEUS, da se zagotovi, da vse nove stavbe do ciljnih datumov iz Direktive postanejo SNPE.

                  (2)

                  Državam članicam se prav tako svetuje, da nacionalne opredelitve SNPE določijo na dovolj visoki ravni ambicij (ne pod projekcijami stroškovno optimalnih ravni minimalnih zahtev) in v integriranem konceptu zasnove za pokritje nizkih potreb po energiji v SNPE uporabijo obnovljive vire energije. Priporočene primerjalne vrednosti so v oddelku 4.1. Zagotoviti bi bilo treba ustrezno notranje okolje, da se prepreči poslabšanje kakovosti zraka v notranjih prostorih, udobja in zdravstvenih pogojev v evropskem stavbnem fondu.

                  (3)

                  Zaradi zagotovitve, da nove stavbe do konca leta 2020 postanejo SNPE, bi morale države članice čim prej oceniti, ali je potrebna prilagoditev obstoječih praks. Prav tako se priporoča, da države članice opredelijo mehanizme, ki se bodo uporabljali za spremljanje doseganja ciljev SNPE in preučitev možnosti oblikovanja različnih sankcij za novogradnje po preteku rokov za SNPE.

                  (4)

                  Politike in ukrepi za spodbujanje SNPE bi morali biti bolj določni pri razjasnitvi, v kakšni meri prispevajo k doseganju ciljev SNPE. Priporoča se močnejša povezava med politikami, ukrepi in SNPE. Za spodbujanje posredovanja teh informacij je Komisija državam članicam dala na razpolago neobvezno predlogo, njena uporaba pa se priporoča za olajšanje primerljivosti in analize načrtov.

                  (5)

                  Komisija priporoča, da države članice pospešijo napredek v razvoju podpornih politik, ki posebej obravnavajo obnovo obstoječih stavbnih fondov v smeri SNPE. Države članice bi morale oblikovati čvrste mešanice instrumentov politike (pakete politike), da za investitorje v učinkovite stavbe zagotovijo potrebno dolgoročno stabilnost, vključno z obnovami v smeri SNPE. Za obravnavo posebnih potreb in spremljanje obnov stavbnih fondov je priporočljivo zanesljivo zbiranje podatkov za spremljanje učinkov politike.

         (1)  COM(2015) 80 final.

         (2)  Člen 2(4).

         (3)  Delegirana uredba Komisije (EU) št. 244/2012 z dne 16. januarja 2012 o dopolnitvi Direktive 2010/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta o energetski učinkovitosti stavb z določitvijo primerjalnega metodološkega okvira za izračunavanje stroškovno optimalnih ravni za minimalne zahteve glede energetske učinkovitosti stavb in elementov stavb (UL L 81, 21.3.2012, str. 18).

         (4)  Smernice določajo metodološki okvir za izračunavanje stroškovno optimalnih ravni za minimalne zahteve v zvezi z energijsko učinkovitostjo (UL C 115, 19.4.2012, str. 1).

         (5)  Glej stran 10 smernic.

         (6)  Pojmi „potreba po energiji“, „dobavljena energija“ in „neto primarna energija“ bi se morali razumeti v skladu z opredelitvami v Delegirani uredbi (EU) št. 244/2012 in spremnih smernicah.

         (7)  Glej npr. „Analysis of load match and grid interaction indicators in net zero energy buildings with simulated and monitored data“, Applied Energy, 31. december 2014, strani 119–131.

         (8)  Poročilo JRC „Promoting healthy and energy efficient buildings in the European Union“, 2016.

         (9)  Glej npr. „Predicted vs. actual energy performance of non-domestic buildings: Using post-occupancy evaluation data to reduce the performance gap“, Anna Carolina Menezes, Andrew Cripps, Dino Bouchlaghem & Richard Buswell (2012), Applied Energy, zvezek 97, strani 355–364, http://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0306261911007811/.

         (10)  To pomeni raven energijske učinkovitosti, ki vodi k najnižjim stroškom med ocenjenim življenjskim ciklom stavbe.

         (11)  „Energija iz obnovljivih virov“ obsega energijo iz obnovljivih nefosilnih virov, in sicer vetrno, sončno, aerotermalno in geotermalno energijo ter energijo iz oceanov, hidroenergijo, biomaso, deponijski plin, plin iz kanalizacijskih obratov in biopline.

         (12)  „Towards nearly zero-energy buildings- Definition on common principles under the EPBD“ (http://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/nzeb_full_report.pdf), pripravil Ecofys za Evropsko komisijo, GD za energetiko.

         (13)  Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o napredku držav članic pri doseganju stroškovno optimalnih ravni za minimalne zahteve glede energijske učinkovitosti.

         (14)  Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL L 140, 5.6.2009, str. 16).

         (15)  Glej člen 13(4) Direktive EOV.

         (16)  EPBD Concerted Action, knjiga III, 2016.

         (17)  Sistemi za daljinsko ogrevanje in hlajenje so v EU dosegli stopnjo tržnega razvoja od 10 do 13 % energije za ogrevanje/hlajenje.

         (18)  Glej opombo 12.

         (19)  23 držav članic in ena belgijska regija.

         (20)  V skladu s členom 9(3)(a).

         (21)  Člen 28(1), drugi pododstavek.

         (22)  Direktiva 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (UL L 315, 14.11.2012, str. 1).

         (23)  Tekoče delo na standardizaciji in projekti, kot je projekt GE2O (http://www.geoclusters.eu/), skušajo premostiti to omejitev ob hkratnem upoštevanju razlik v okolju, npr. klime.

         (24)  Modeliranje optimalnih načinov za dosego SNPE pri novogradnjah v Evropi, predstavitev Delie D'Agostino na konferenci WSED februarja 2016 (http://www.wsed.at/en/programme/young-researchers-conference-energy-efficiency-biomass/).

         (25)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/PDF/?uri=CELEX:52013DC0483R%2801%29&from=SL. To poročilo vsebuje informacije od vseh držav članic, razen Grčije in Španije, ki nista poslali nacionalnega načrta ali konsolidirane predloge z 18. septembra 2014. Bolj posodobljena tabela s pregledom nacionalnih opredelitev SNPE je na voljo tukaj: http://ec.europa.eu/energy/en/topics/energy-efficiency/buildings/nearly-zero-energy-buildings.

         (26)  Glej informacije v zbirnem poročilu JRC o nacionalnih načrtih za SNPE, 2016, in informativni pregled BPIE iz januarja 2015 (http://bpie.eu/uploads/lib/document/attachment/128/BPIE_factsheet_nZEB_definitions_across_Europe.pdf) ter posodobljene informacije, ki jih je Komisija objavila oktobra 2014 (https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/Updated%20progress%20report%20NZEB.pdf).

         (27)  https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/Updated%20progress%20report%20NZEB.pdf.

         (28)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/PDF/?uri=CELEX:52013DC0483R%2801%29&from=SL.

         (29)  Zbirno poročilo JRC o nacionalnih načrtih za SNPE, 2016, na voljo na naslednji spletni strani: http://iet.jrc.ec.europa.eu/energyefficiency/publications/all.

         (30)  Glej opombo 24.

         (31)  Mandat Komisije M/480 za CEN za pripravo standardov SNPE.

         (32)  V študiji „Towards nearly zero-energy buildings- Definition on common principles under the EPBD“ (http://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/nzeb_full_report.pdf), ki jo je za GD za energetiko pri Evropski komisiji izdelal Ecofys:

                  —

                  Sredozemlje je cona 1: Katanija (drugi: Atene, Larnaka, Luga, Sevilja, Palermo),

                  —

                  oceansko območje je cona 4: Pariz (drugi: Amsterdam, Berlin, Bruselj, København, Dublin, London, Macon, Nancy, Praga, Varšava),

                  —

                  celinsko območje je cona 3: Budimpešta (drugi: Bratislava, Ljubljana, Milano, Dunaj),

                  —

                  nordijsko območje je cona 5: Stockholm (Helsinki, Riga, Stockholm, Gdansk, Tovarene).

         (33)  Integrirana energijska učinkovitost stavbe ustreza obsegu neto primarne energije, potrebne za zadovoljitev različnih potreb v zvezi z njeno tipično uporabo, in mora odražati potrebe po ogrevanju in hlajenju, sanitarni topli vodi in vgrajeni razsvetljavi. Posledično integrirana učinkovitost poleg kakovosti izolacije stavbe upošteva sisteme za ogrevanje, sisteme za hlajenje, energijo za prezračevanje, razsvetljavo, položaj in usmerjenost stavbe, ponovno pridobivanje toplote, aktivno pridobivanje sončne energije in druge obnovljive vire energije.

         (34)  Predloge, ki so jih izpolnile države članice, so na voljo na tej spletni strani: http://ec.europa.eu/energy/en/topics/energy-efficiency/buildings/nearly-zero-energy-buildings.

         (35)  EU podpira razvoj tehnologije v okviru programa Obzorje 2020, zlasti z javno-zasebnimi partnerstvi na področju energijske učinkovitosti stavb – https://ec.europa.eu/research/industrial_technologies/energy-efficient-buildings_en.html.

         (36)  Glej opombo 22.


Pomembno pravno obvestilo

|

52007PC0216

Priporočilo za sklep Sveta o pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji z dne 18. decembra 1997, sestavljeni na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji, o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami  /* KOM/2007/0216 končno - CNS 2007/0073 */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 25.4.2007COM(2007) 216 konč.2007/0073 (CNS)Priporočilo zaSKLEP SVETAo pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji z dne 18. decembra 1997, sestavljeni na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji, o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami(predložila Komisija)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMAkt o pristopu Bolgarije in Romunije iz leta 2005[1] je uvedel poenostavljeni sistem za pristop Bolgarije in Romunije h konvencijam (in protokolom), ki so jih sklenile države članice na podlagi člena 34 PEU (prej člen K.3 PEU) ali člena 293 ES. Pogajanja in sklenitev, kot v preteklosti, posebnih pridružitvenih protokolov k tem konvencijam (ki bi zahtevali ratifikacijo 27 držav) niso več potrebni: člen 3(3) Akta določa preprosto, da Bolgarija in Romunija pristopita h tem konvencijam in protokolom na podlagi Akta o pristopu.Člen 3(3) in 3(4) Akta o pristopu določa, da Svet v ta namen sprejme sklep, s katerim določi datum začetka veljavnosti teh konvencij za Bolgarijo in Romunijo ter sprejme vse potrebne prilagoditve h tem konvencijam, ki se zahtevajo zaradi pristopa teh dveh novih držav članic (ki v vsakem primeru vključujejo sprejetje konvencij v bolgarskem in romunskem jeziku, da so lahko te različice „enako verodostojne“). Svet sprejme sklep na podlagi priporočila Komisije po posvetovanju z Evropskim parlamentom.Priloga I k Aktu o pristopu vsebuje seznam sedmih konvencij in zadevnih protokolov na področju pravosodja in notranjih zadev.Seznam vključuje Konvencijo z dne 18. decembra 1997, sestavljeno na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji, o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami.Namen priporočila Komisije za sklep Sveta je prilagoditev navedene konvencije zaradi pristopa Bolgarije in Romunije v skladu s členom 3(4) Akta o pristopu.2007/0073 (CNS)Priporočilo zaSKLEP SVETAo pristopu Bolgarije in Romunije h Konvenciji z dne 18. decembra 1997, sestavljeni na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji, o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravamiSVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji,ob upoštevanju Pogodbe o pristopu Bolgarije in Romunije,ob upoštevanju Akta o pristopu Bolgarije in Romunije (v nadaljnjem besedilu „Akt o pristopu“) in zlasti člena 3(4) Akta,ob upoštevanju priporočila Komisije[2],ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[3],ob upoštevanju naslednjega:(1) Konvencija, sestavljena na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji, o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami (v nadaljnjem besedilu „Konvencija o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami“) je bila podpisana v Bruslju 18. decembra 1997 in bo začela veljati 90 dni po uradnem obvestilu države, članice Evropske unije v času, ko Svet sprejme akt o sestavi te konvencije, ki kot zadnja izpolni to obveznost.(2) V skladu s členom 32.4 Konvencije o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami lahko do začetka veljavnosti te konvencije vsaka država članica, ko predloži uradno obvestilo iz člena 32.2 Konvencije ali kadar koli kasneje, izjavi, da se ta konvencija uporablja za njene odnose z državami članicami, ki so dale enako izjavo.(3) Po pristopu k Evropski uniji so Češka republika, Estonija, Ciper, Latvija, Litva, Madžarska, Poljska, Slovenija in Slovaška deponirale svoje listine o pristopu h Konvenciji o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami.(4) Člen 3(3) Akta o pristopu določa, da Bolgarija in Romunija pristopita h konvencijam in protokolom, sklenjenim med državami članicami, iz Priloge I k Aktu o pristopu, ki med drugim zajema Konvencijo o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami. Za Bolgarijo in Romunijo začnejo veljati na dan, ki ga določi Svet.(5) V skladu s členom 3(4) Akta o pristopu sprejme Svet vse prilagoditve navedenih konvencij in protokolov, ki so potrebne zaradi pristopa –SKLENIL:Člen 11. Konvencija o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami se spremeni:Člen 31.1 o „Področju uporabe“ se nadomesti z naslednjim:„ 1. Ta konvencija se uporablja na ozemljih držav članic, ki so del carinskega območja Skupnosti / in tudi za Zvezno republiko Nemčijo za otok Helgoland in območje Büsingen (v okviru in v skladu s Pogodbo z dne 23. novembra 1964 med Zvezno republiko Nemčijo in Švicarsko konfederacijo o vključitvi občine Büsingen am Hochrhein v carinsko območje Švicarske konfederacije, ali s sedanjo različico te pogodbe) in za Italijansko republiko za občini Livigno in Campione d'Italia ter za teritorialne vode, notranje morske vode in zračni prostor ozemelj držav članic.Člen 2Konvencija o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami, kakor je spremenjena s tem sklepom, začne veljati za Bolgarijo in Romunijo z dnem začetka veljavnosti Konvencije brez poseganja v člen 32(4) Konvencije o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami.Člen 3Konvencija o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami, sestavljena v bolgarskem in romunskem jeziku ter priložena k temu sklepu, je verodostojna pod enakimi pogoji kot druga besedila Konvencije o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami.Člen 4Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .V Bruslju, […]Za SvetPredsednikPRILOGA Besedilo Konvencije o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami v bolgarskem in romunskem jeziku.[1] UL L 157, 2005, str. 203.[2] UL C […], […], str. […].[3] UL C […], […], str. […].


title: Priporočilo Sveta z dne  14. novembra 2005  o prednostnih dejavnostih za večje sodelovanje na področju arhivov v Evropi

text:
               29.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 312/55

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 14. novembra 2005
   o prednostnih dejavnostih za večje sodelovanje na področju arhivov v Evropi
   (2005/835/ES)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti druge alinee člena 151(5) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Komisije,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Kot rezultat Resolucije Sveta in seje ministrov za kulturo, ki so se sestali v okviru Sveta, z dne 14. novembra 1991 o dogovorih v zvezi z arhivi (1), in sklepov Sveta z dne 17. junija 1994 o tesnejšem sodelovanju na področju arhivov (2) je bil dosežen začetni napredek v smeri tesnejšega sodelovanja med državami članicami na področju arhivov.

               (2)

               Resolucija Sveta z dne 6. maja 2003 o arhivih v državah članicah (3) poudarja pomembnost arhivov za razumevanje evropske zgodovine in kulture ter za demokratično delovanje družbe v okviru širitve Unije 1. maja 2004.

               (3)

               V okviru Skupnosti in ob sodelovanju javnih uprav in državnih arhivskih služb ter predstavnikov industrije in raziskav so potekali multidisciplinarni forumi o problemih upravljanja, shranjevanja, ohranjanja in priklica strojno berljivih podatkov.

               (4)

               Resolucija Sveta z dne 6. maja 2003 poudarja potrebo po nadaljnjem razvoju aplikacij in rešitev informacijskih in komunikacijskih tehnologij na področju arhivov.

               (5)

               Komisija poudarja pomen dela, ki so ga opravile institucije Unije na posebnem področju filmskih arhivov v Evropi, vključno z Resolucijo Sveta z dne 24. novembra 2003 (4) o izročitvi in hrambi kinematografskih del v Evropski uniji in Priporočilom Evropskega parlamenta in Sveta o filmski dediščini in konkurenčnosti s tem povezanih industrijskih dejavnostih, ki bo sprejeto pred koncem leta 2005.

               (6)

               V resoluciji z dne 6. maja 2003 Svet tudi poziva Komisijo, da predloži poročilo o trenutnem stanju in prihodnjem razvoju arhivov v razširjeni Uniji. „Poročilo o arhivih v razširjeni Evropski uniji“, ki ga je pripravila skupina strokovnjakov iz držav članic in ki je bilo sprejeto februarja 2005 (5), predstavlja trden temelj za prihodnji razvoj arhivov v Evropi. Na prošnjo Sveta vključuje predloge za konkretne dejavnosti in smernice za večje sodelovanje na področju arhivov na evropski ravni –

         PRIPOROČA:

               A.

               Skupina evropskih arhivistov, ki vključuje strokovnjake, imenovane s strani držav članic in institucij Unije, mora zagotoviti sodelovanje in usklajevanje v splošnih zadevah v zvezi z arhivi in spremljati delo, opredeljeno v „Poročilu o arhivih v razširjeni Evropski uniji“ iz februarja 2005, ter spremljati zlasti prednostne ukrepe, omenjene v točki B tega priporočila. Kadar je to primerno, mora Skupina evropskih arhivistov prav tako sodelovati z drugimi tozadevnimi evropskimi mrežami, kot npr. s Skupino nacionalnih predstavnikov za digitalizacijo in z Evropskim uradom za knjižnico, informacije in dokumentacijo (EBLIDA).

               B.

               Sledeče ukrepe na področju arhivov:

                           1.

                           Varovanje in preprečevanje poškodb arhivskega gradiva v Evropi:

                                       —

                                       Skupina evropskih arhivistov razvije model akcijskega načrta za spodbujanje ukrepov za preprečevanje poškodb dokumentarnega in arhivskega gradiva zaradi naravnih nesreč ali drugih škodljivih primerov,

                                       —

                                       Skupina evropskih arhivistov spodbuja ukrepe za materialno varstvo gradiva ter za restavriranje in konserviranje poškodovanega dokumentarnega in arhivskega gradiva na področju celotne Skupnosti,

                                       —

                                       nacionalne arhivske službe držav članic in arhivske službe institucij Unije ustanovijo in spodbujajo standarde in specifikacije za gradnjo novih namenskih stavb za arhive.

                           2.

                           Nadaljnji razvoj krepitve evropskega interdisciplinarnega sodelovanja na področju elektronskega dokumentarnega in arhivskega gradiva, med drugim v okviru načrta dela Sveta na področju kulture, zlasti kar zadeva usklajevanje digitalizacije (6):

                                       —

                                       povečati sodelovanje pri varovanju avtentičnosti, pri dolgoročnem ohranjanju in dostopnosti elektronskega dokumentarnega in arhivskega gradiva, še posebno s posodobitvijo in razširitvijo trenutnih zahtev za vzpostavitev sistemov za upravljanje elektronskega dokumentarnega in arhivskega gradiva kot MoReq („Model requirements for electronic documents and archives management systems“) za boljše upravljanje javnega sektorja in z nadaljevanjem organiziranja forumov DLM (7) o elektronskem dokumentarnem in arhivskem gradivu.

                           3.

                           Vzpostavitev in vzdrževanje spletnega portala za dokumentarno in arhivsko gradivo v Evropi kot prednostna naloga:

                                       —

                                       nacionalne arhivske službe držav članic in arhivske službe institucij Unije zagotovijo spletni portal, ki omogoča lažji in čezmejni dostop do dokumentarnega in arhivskega gradiva držav članic in institucij Unije. Spletni portal se lahko nahaja na enem izmed računalniških strežnikov Evropske unije ali pa ga lahko gosti nacionalna arhivska služba države članice.

                           4.

                           Spodbujanje najboljše prakse ob upoštevanju nacionalnega in evropskega prava o upravljanju in dostopu do dokumentarnega in arhivskega gradiva. Nacionalne arhivske službe držav članic in arhivske službe institucij Unije morajo:

                                       —

                                       spremljati nove predloge zakonodajnih predpisov na tem področju, ki naj bi bili sprejeti v kateri koli državi članici, da bi našle najboljše prakse, zlasti v zvezi z zahtevami za upravljanje in dostopom do dokumentarnega in arhivskega gradiva,

                                       —

                                       povezati podatke o arhivski zakonodaji in o drugi sorodni zakonodaji na državni ravni in ravni Skupnosti ter olajšati njihovo iskanje z vzpostavitvijo podatkovne baze, ki bo spodbujala širjenje te zakonodaje. Podatkovna zbirka se lahko nahaja na enem izmed računalniških strežnikov Evropske unije ali pa jo lahko upravlja nacionalna arhivska služba države članice. Priporočljivo je upoštevati delo v okviru evropskega projekta pravnih podatkov, ki ga spodbuja evropska izpostava Mednarodnega arhivskega sveta (EURBICA), kot navaja „Poročilo o arhivih v razširjeni Evropski uniji“ (prednostni ukrep 4.2).

                           5.

                           Sprejetje ukrepov za preprečevanje kraje arhivskega gradiva:

                                       —

                                       nacionalne arhivske službe držav članic razvijejo akcijski načrt in skupne smernice, ki omogočajo izmenjavo podatkov in najboljših praks za boj proti kraji arhivskega gradiva in za nadomeščanje ukradenih dokumentov.

               C.

               Države članice in institucije Unije morajo skupaj spodbujati izvajanje prednostnih ukrepov, opredeljenih v „Poročilu o arhivih v razširjeni Evropski uniji“ iz februarja 2005 in omenjenih v točki B tega priporočila. Pri izvajanju teh prednostnih ukrepov se upošteva delo skupin, vključenih v okviru EBNA (European Board of National Archivists), zlasti kar zadeva sodelovanje na področju varnosti in ohranitve arhivov ter uvedbe Evropskega portala za dostop do informacij. Sprejetje tega priporočila in izvajanje teh ukrepov sama po sebi ne zahtevata novih proračunskih sredstev Evropske unije ali držav članic. Kjer bo mogoče, si bo Evropska unija v skladu z ustreznimi postopki in v okviru obstoječih programov prizadevala podpirati projekte za izvajanje teh ukrepov.

               D.

               Najkasneje tri leta po objavi tega priporočila predloži Skupina evropskih arhivistov poročilo o napredku v zvezi z izvajanjem prednostih ukrepov, omenjenih v točki B.

      V Bruslju, 14. novembra 2005

            Za Svet

            Predsednica

         T. JOWELL

      (1)  UL C 314, 5.12.1991, str. 2.

      (2)  UL C 235, 23.8.1994, str. 3.

      (3)  UL C 113, 13.5.2003, str. 2.

      (4)  UL C 295, 5.12.2003, str. 5.

      (5)  COM(2005) 52 konč.

      (6)  Sklepi Sveta o načrtu dela na področju kulture 2005–2006 (dok. 13839/04).

      (7)  DLM = Document Lifecycle Management (upravljanje življenjskega cikla dokumentov).


               20.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 188/1

         Priporočilo za uredbo Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 2533/98 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke
   (ECB/2014/13)
   (predlaga Evropska centralna banka)
   (2014/C 188/01)
   OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM
   I.   UVOD

   Svet Evropske unije je 23. novembra 1998 sprejel Uredbo Sveta (ES) št. 2533/98 (1). ECB je pred tem v skladu s členom 107(6) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Svetu predložila Priporočilo ECB/1998/10 (2). Za tem je ECB pred sprejetjem Uredbe Sveta (ES) št. 951/2009 (3) predložila tudi Priporočilo ECB/2008/9 (4). Tako je primerno slediti istemu postopku, kot je trenutno določen v členu 129(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije, in uvesti predlagane spremembe Uredbe (ES) št. 2533/98.
   II.   PRIPOMBE K ČLENOM

      Uporaba statističnih informacij za izvajanje nadzornih funkcij

   Da bi se čim bolj zmanjšalo breme poročanja in da bi se morali podatki zbirati le enkrat, so nacionalne centralne banke (NCB) v skladu s členom 8(1)(d) Uredbe (ES) št. 2533/98 trenutno pooblaščene, da zaupne statistične informacije uporabljajo za izvajanje njihovih funkcij na področju nadzora. Določiti bi bilo treba, da lahko ECB, na katero so bile z Uredbo Sveta (EU) št. 1024/2013 (5) prenesene posebne funkcije na področju bonitetnega nadzora kreditnih institucij, podobno kot NCB, na katere so bile prenesene posebne funkcije na področju bonitetnega nadzora, zaupne statistične informacije uporablja za izvajanje teh funkcij.
   Istočasno bi bilo treba pojasniti, da se lahko zaupne statistične informacije prenašajo med članicami ESCB in drugimi organi držav članic in Unije, odgovornimi za (a) nadzor finančnih institucij, trgov in infrastruktur, ter (b) stabilnost finančnega sistema, in Evropskemu mehanizmu za stabilnost (EMS), in sicer v podporo zadevnim nalogam. Organi lahko med drugim vključujejo pristojne organe, odgovorne za nadzor in makrobonitetni nadzor, evropske nadzorne organe (6), Evropski odbor za sistemska tveganja in tudi organe, pooblaščene za reševanje kreditnih institucij.

      Priporočilo za

         „UREDBO SVETA
         o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 2533/98 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke
         SVET EVROPSKE UNIJE JE –
         ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 5.4 Statuta,
         ob upoštevanju priporočila Evropske centralne banke,
         ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,
         ob upoštevanju mnenja Komisije,
         v skladu s postopkom, določenim v členu 129(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije in členu 41 Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke,
         ob upoštevanju naslednjega:

                     (1)

                     Uredba Sveta (ES) št. 2533/98 (7) je ključen sestavni del pravnega okvira, ki podpira naloge zbiranja statističnih informacij, ki jih izvaja Evropska centralna banka (ECB) ob pomoči nacionalnih centralnih bank. ECB se je dosledno opirala na to uredbo pri izvajanju in spremljanju usklajenega zbiranja statističnih informacij, ki so potrebne za opravljanje nalog Evropskega sistema centralnih bank (ESCB), vključno z nalogo prispevanja k nemotenemu vodenju politik pristojnih oblasti glede bonitetnega nadzora kreditnih institucij in stabilnosti finančnega sistema, kot je določena v členu 127(5) Pogodbe.

                     (2)

                     Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 (8) na ECB prenaša posebne naloge, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij in stabilnost finančnega sistema v Uniji in posameznih državah članicah.

                     (3)

                     Da bi se čim bolj zmanjšalo breme poročanja za poročevalske enote in da bi se omogočilo ustrezno izvajanje nadzora finančnih institucij, trgov in infrastruktur, ki je prenesen na vse pristojne organe, ter tudi ustrezno opravljanje nalog, prenesenih na organe, ki so odgovorni za varstvo stabilnosti finančnega sistema, je treba spremeniti Uredbo (ES) št. 2533/98, tako da bi se omogočila prenos in uporaba statističnih informacij, ki jih zbere ESCB, med članicami ESCB in zadevnimi organi. Ti organi bi morali vključevati pristojne organe, odgovorne za nadzor finančnih institucij, trgov in infrastruktur ter za makrobonitetni nadzor, evropske nadzorne organe (9), Evropski odbor za sistemska tveganja in tudi organe, pooblaščene za reševanje kreditnih institucij –

               SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:
         Člen 1
         Posebne spremembe
         Člen 8 Uredbe (ES) št. 2533/98 se spremeni:

                     1.

                     V odstavku 1 se točka (d) nadomesti z naslednjim besedilom in doda se naslednja točka (e):

                                 ‚(d)

                                 v zvezi z ECB in nacionalnimi centralnimi bankami, če se navedene statistične informacije uporabijo na področju bonitetnega nadzora,

                                 (e)

                                 v zvezi z nacionalnimi centralnimi bankami v skladu s členom 14.4 Statuta za izvajanje drugih funkcij, kot so določene v Statutu.‘

                     2.

                     V odstavku 4 se točka (a) nadomesti z naslednjim:

                                 ‚(a)

                                 v obsegu in na ravni podrobnosti, ki sta potrebna za opravljanje nalog ESCB iz Pogodbe ali nalog, prenesenih na članice ESCB, na področju bonitetnega nadzora; ali‘

                     3.

                     Doda se naslednji odstavek 4a:

                                 ‚4a

                                 ESCB lahko prenaša zaupne statistične informacije organom ali telesom držav članic in Unije, ki so v skladu s pravom Unije ali nacionalnim pravom odgovorni za nadzor finančnih institucij, trgov in infrastruktur ali za stabilnost finančnega sistema, in Evropskemu mehanizmu za stabilnosti (EMS), v obsegu in na ravni podrobnosti, ki sta potrebna za opravljanje njihovih nalog. Vsak nadaljnji prenos za tem mora izrecno odobriti članica ESCB, ki je zbrala zaupne statistične informacije.‘

               Člen 2
         Končni določbi
         Ta uredba začne veljati [datum].

            Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.“

      V Frankfurtu na Majni, 21. marca 2014

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 2533/98 z dne 23. novembra 1998 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke (UL L 318, 27.11.1998, str. 8).

      (2)  Priporočilo ECB/1998/10 za Uredbo Sveta (ES) o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke (UL C 246, 6.8.1998, str. 12).

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 951/2009 z dne 9. oktobra 2009 o spremembi Uredbe (ES) št. 2533/98 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke (UL L 269, 14.10.2009, str. 1).

      (4)  Priporočilo ECB/2008/9 za uredbo Sveta o spremembah Uredbe (ES) št. 2533/98 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke (UL C 251, 3.10.2008, str. 1).

      (5)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL L 287, 29.10.2013, str. 63).

      (6)  Evropski nadzorni organi so Evropski bančni organ, Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine ter Evropski organ za vrednostne papirje in trge.

      (7)  Uredba Sveta (ES) št. 2533/98 z dne 23. novembra 1998 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke (UL L 318, 27.11.1998, str. 8).

      (8)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL L 287, 29.10.2013, str. 63).

      (9)  Evropski nadzorni organi so Evropski bančni organ, Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine ter Evropski organ za vrednostne papirje in trge.


				|

		52012DC0302

			Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Bolgarije za leto 2012 ter mnenje Sveta o bolgarskem konvergenčnem programu za obdobje 2012–2015 /* COM/2012/0302 final - 2012/ () */

			   	Priporočilo za
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Bolgarije za leto 2012
 ter mnenje Sveta o bolgarskem konvergenčnem programu za obdobje 2012–2015
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z
dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o
nadzoru in usklajevanju ekonomskih politik[1],
zlasti člena 5(2) Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2], zlasti člena 6(1)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[3],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Evropski svet je
26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne
izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji
na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se bo osredotočala na
ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi
potencial Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.
(2)       Svet je
13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah
ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter
21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav
članic[5],
ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane,
naj integrirane smernice upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in
politikah zaposlovanja.
(3)       Svet je 12. julija 2011
sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim reformnim programom Bolgarije za
leto 2011 in dal mnenje o dopolnitvi bolgarskega konvergenčnega programa
za obdobje 2011–2014.
(4)       Komisija je 23. novembra
2011 sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega
evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki
temelji na strategiji Evropa 2020. Komisija je 14. februarja 2012 na podlagi
Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela Poročilo o mehanizmu opozarjanja[6], v katerem je Bolgarijo
označila kot državo članico, v kateri bi bilo treba opraviti
poglobljen pregled.
(5)       Evropski svet je
2. marca 2012 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje
finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje
rasti (v skladu s sklepi Sveta z dne 9. decembra 2011 ter na podlagi
letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je potrebo po doseganju
diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni vzpostavitvi
običajnih posojilnih pogojev za gospodarstvo, spodbujanju rasti in
konkurenčnosti, obravnavi brezposelnosti in socialnih posledic krize ter
posodobitvi javne uprave.
(6)       Evropski svet je 2. marca 2012
države članice, ki sodelujejo v paktu euro plus, tudi pozval naj
pravočasno predložijo zaveze, da bodo vključene v njihove programe
stabilnosti oziroma konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.
(7)       Bolgarija je 13. aprila 2012
predložila konvergenčni program za obdobje 2012–2015 in nacionalni
reformni program za leto 2012. Programa sta bila ocenjena istočasno,
da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost. Komisija je v poglobljenem
pregledu po členu 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011 tudi
preučila, ali so Bolgarijo prizadela makroekonomska neravnotežja. Komisija
je v poglobljenem pregledu ugotovila[7],
da ima Bolgarija notranje makroekonomsko neravnotežje, vendar ne čezmerno.
(8)       Glede na prvo obvestilo o
primanjkljaju in dolgu, ki ga je Bolgarija leta 2012 predložila za obdobje
2008–2011 za uporabo postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem, je bil
javnofinančni primanjkljaj leta 2011 manjši od referenčne vrednosti
3 % BDP, določene v Pogodbi. Poleg tega naj bi sodeč po napovedi
služb Komisije iz pomladi 2012 javnofinančni primanjkljaj ostal pod
referenčno vrednostjo, določeno v Pogodbi, in se v obdobju, ki ga
pokriva napoved, še zmanjšal. Komisija je zato in v skladu z določbami
Pakta za stabilnost in rast 30. maja sprejela priporočilo za sklep
Sveta o razveljavitvi sklepa o obstoju čezmernega primanjkljaja na podlagi
člena 126(12) Pogodbe.
(9)       Na podlagi ocene
konvergenčnega programa iz leta 2012 v skladu z Uredbo Sveta (ES)
št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo
proračunske napovedi programa, optimističen za obdobje 2012–2013, ko
naj bi letna rast dosegla 1,4 % leta 2012 in 2,5 % leta 2013. V
napovedi služb Komisije iz pomladi 2012 je predvidena rast BDP v višini
0,5 % leta 2012 in 1,9 % leta 2013. Po odpravi čezmernega
primanjkljaja leta 2011 je cilj proračunske strategije, opredeljene v
programu, do konca programskega obdobja doseči proračunsko stanje, ki
je blizu tako strukturno kot tudi nominalno uravnoteženemu proračunu. Strukturno
opredeljen srednjeročni proračunski cilj je bil rahlo popravljen s
primanjkljaja v višini 0,6 % BDP na primanjkljaj v višini 0,5 % BDP.
Novi srednjeročni proračunski cilj ustrezno odraža zahteve Pakta za
stabilnost in rast. Na podlagi (ponovno izračunanega)[8] strukturnega primanjkljaja
namerava Bolgarija srednjeročni cilj doseči v programskem obdobju. V
obdobju 2012–2014 naj bi bila stopnja rasti javnofinančnih odhodkov ob
upoštevanju diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov v okviru mejne vrednosti za
odhodke, določene v Paktu za stabilnost in rast, a bi jo presegla leta
2015. Načrtovana fiskalna konsolidacija je izpostavljena precejšnjim
tveganjem zaradi (i) nižjih prihodkov zaradi optimističnega
makroekonomskega scenarija in strukture rasti gospodarstva z manj davki ter
(ii) neučinkovitega javnega sektorja, zlasti zdravstva in šolstva, kar
lahko povzroči precejšnje pritiske na odhodke. Delež dolga je nižji od
60 % BDP in naj bi v skladu s programom dosegel skoraj 20 % BDP leta
2012, nato pa se zmanjševal v programskem obdobju. Na področju
izpolnjevanja davčnih obveznosti je možnih precej izboljšav in napredek na
tem področju bi Bolgariji omogočil, da zviša odhodke za pospeševanje
rasti. Zahteva, da se proračunski primanjkljaj ohrani pod 2 % BDP,
javnofinančni odhodki pa se omejijo na 40 % BDP, je bila sprejeta kot
sprememba temeljnega zakona o proračunu, s čimer se je okrepila
zavezujoča narava fiskalnega okvira in izboljšala predvidljivost
proračunskega načrtovanja. Ostajajo pa izzivi glede nadaljnjega izboljšanja
vsebine srednjeročnega proračunskega okvira in večjega
poročanja po obračunskem načelu.
(10)     Bolgarska vlada je dosegla
velik napredek pri nekaterih ukrepih pokojninske reforme, vključno z
upokojitveno starostjo za moške in ženske ter delovno dobo za zaposlene v
vojski in policiji. Vendar ostaja v srednjeročnem obdobju ključni
izziv obravnava pomanjkljivosti pri rezervacijah za pokojnine. Spremembe ne
predvidevajo zakonske uvedbe iste upokojitvene starosti za moške in ženske.
Prav tako ne omejujejo dovolj možnosti za zgodnjo upokojitev samozaposlenih.
Ključni izziv ostaja vključitev ljudi, ki ne plačujejo
prispevkov, ter zaostritev kontrol in meril za odobritev invalidskih pokojnin.
(11)     Bolgarija ima v EU najvišji
odstotek oseb, ki trpijo hudo materialno pomanjkanje, pri čemer so posebej
prizadeti starejši in otroci. Potrebni so obsežni ukrepi. Prednost je treba
nameniti učinkovitejšim socialnim transferjem. Le polovica delovno
sposobnih Romov je zaposlenih. V nedavno sprejeti nacionalni strategiji za
integracijo Romov so obravnavane številne ovire, vendar jo je treba dopolniti z
natančnim akcijskim načrtom, da se lahko začne izvajati v
obdobju 2015–2020.
(12)     Kriza je prizadela predvsem
nizko kvalificirane delavce (ki predstavljajo skoraj 70 % brezposelnih) in
je zelo povečala brezposelnost med mladimi. Poleg tega je od leta 2009
število dolgotrajno brezposelnih oseb raslo hitreje kot drugje v EU ter je
odražalo predvsem povečanje razlik glede kvalifikacij in geografskih
razlik, saj je bilo največ delovnih mest v segmentu nizko kvalificiranih
delavcev. Sistem, ki določa minimalne prage za prispevke za socialno
varnost, bi bilo treba pregledati, da se odpravi delo na črno in zagotovi,
da se slabo usposobljenih delavcev ne izloči s trga dela. Ukrepi, ki jih
je vlada sprejela za zamrznitev plač v javnem sektorju v letih 2010–2012,
so bili primeren in zadosten odziv ter so prispevali k zbliževanju plač in
stroškov dela z ravnijo produktivnosti. Izvajati se je začela nacionalna
pobuda, ki naj bi celovito reševala problem integracije mladih na trg dela. Javni
zavodi za zaposlovanje so še vedno razmeroma neučinkoviti, njihove
zaposlene bi bilo treba bolje usposobiti, zlasti za delo z Romi. Potrebni so
nadaljnji ukrepi za izboljšanje storitev na področju aktiviranja
prebivalstva, iskanja dela, iskanja primernih kandidatov in delodajalcev,
preusposabljanja in individualnih storitev, namenjenih nizko kvalificiranim
delavcem.
(13)     Bolgarija ima v EU najvišji
odstotek oseb, ki dosegajo slabe rezultate pri branju, matematiki in
naravoslovno-tehničnih predmetih (po podatkih PISA 2009), kar kaže na
precejšnje strukturne ovire na področju kakovostnega izobraževanja. Slabi
šolski rezultati so povezani s slabim dostopom prikrajšanih skupin do
izobraževanja, zlasti Romov, nezadostno avtonomijo šol, pomanjkanjem spodbud za
doseganje boljših rezultatov, slabim nacionalnim ocenjevalnim sistemom in
nezadostno odgovornostjo. V visokem šolstvu je napredek še vedno zelo omejen,
čeprav je bilo v zadnjem obdobju doseženega nekaj napredka.
Načrtovane spremembe zakona o visokem šolstvu bi bilo treba izvesti kot prednostno
nalogo za rast, slediti pa bi ji morali ustrezno upravljanje, naložbe in
politična odločnost.
(14)     Raziskave in inovacije so v
Bolgariji na nizki ravni. Naložbe v raziskave in inovacije bi bilo treba
povečati, da se doseže cilj za leto 2010, prav tako je treba pripraviti
ustrezno strategijo za inovacije. Raziskave in inovacije se v Bolgariji
upravljajo razdrobljeno. Bolgarija bi morala okrepiti visoko šolstvo in razviti
strategijo, s katero bi visokošolske ustanove vključila v razvoj inovacij.
Okviri, ki bi spodbujali sodelovanje med visokim šolstvom in zasebnim
sektorjem, ne obstajajo, finančna sredstva bi se morala dodeljevati na
konkurenčen in pregleden način. Nova podjetja ter inovativna mala in
srednja podjetja, ki zaprošajo za bančne kredite, se soočajo z ozkimi
grli. Državni finančni instrumenti ter jamstva za mlada in inovativna
podjetja niso dovolj učinkoviti, da bi lahko mala in srednja podjetij
izpolnila pogoje za črpanje sredstev iz strukturnih skladov EU ter
potrebno sofinanciranje zagotovila z bančnimi posojili.
(15)     Trenutno Bolgarija nima
zadostnih zmogljivosti za ustrezno upravljanje in vzdrževanje projektov na
področju cestne, železniške in vodne infrastrukture. Upravna reforma se
osredotoča predvsem na zmanjšanje zaposlenih v javnem sektorju z omejenimi
poskusi odstranitve drugih vzrokov neučinkovitosti. Črpanje sredstev
iz skladov EU je kljub stalnemu napredku v zadnjih dveh letih še vedno nizko.
Glavni razlogi so zapleteni upravni postopki in težave, s katerimi se
srečujejo podjetja pri zagotavljanju sofinanciranja. Precejšnji izzivi so
še vedno prisotni na področju nadaljnjega izboljšanja poslovnega in
regulativnega okolja ter pri doseganju napredka pri izboljševanju upravne
zmogljivosti javnega sektorja. Uvedba e-uprave je bila že večkrat odložena.
Za davčni sistem v Bolgariji so značilne številne davčne utaje
in slaba upravna učinkovitost. Upravni stroški pobiranja davkov so visoki,
kot tudi čas, ki ga podjetja potrebujejo za plačevanje davkov.
(16)     Nova zakonodaja o javnih
naročilih je pomemben korak proti boljšemu sistemu za spremljanje,
preprečevanje in odpravljanje nepravilnosti. Ta prizadevanja bi bilo treba
dopolniti na dveh ravneh: (i) predvidene sankcije bi bilo treba izvesti
učinkovito in (ii) pristojnosti po uradni dolžnosti podeliti Agenciji za
javna naročila in Državni agenciji za finančni nadzor.
(17)     Kljub začetim reformam so
v Bolgariji še vedno prisotne ovire za vstop v omrežne sektorje, kot so
železniški promet, telekomunikacije in energija. Delovanje energetskih trgov na
veleprodajni in maloprodajni ravni je še vedno problematično. Med
področja, ki bi jih bilo treba še posebej izboljšati, spadajo pomanjkanje
izmenjave električne energije in plina ter delujoč izravnalni trg kot
tudi regulirane cene za potrošnike. Poleg tega bi morala Bolgarija zagotoviti
regulativno neodvisnost prenosnega sistema. Bolgarija je močno odvisna od
ene same energijske poti, poleg tega njen domači energetski trg deluje
neustrezno, zaradi česar je izpostavljen tveganju nenadnih težav z oskrbo.
Izboljšati je treba obstoječe ukrepe, ki so namenjeni odpravi energetske
odvisnosti. Gradnja nove plinske infrastrukture je prepočasna. Čeprav
so bile nekatere zaželene reforme uradno sprejete in se je v letu 2011 delež
obnovljivih virov energije povečal, je njihovo izvajanje zaradi
naročil, vpliva zasebnih interesov na javno politiko in slabega
upravljanja državnih energetskih podjetij še vedno nezadostno.
(18)     Bolgarija je v
okviru pakta euro plus sprejela številne zaveze. Te zaveze in izvajanje zavez,
ki jih je predložila leta 2011, se nanašajo na izboljšanje vzdržnosti javnih
financ, spodbujanje zaposlovanja, izboljšanje konkurenčnosti javnega
sektorja in krepitev finančne stabilnosti. Komisija je ocenila izvajanje
zavez iz pakta euro plus. Rezultate te ocene je upoštevala v priporočilih.
(19)     V okviru evropskega semestra
je Komisija opravila obsežno analizo bolgarske ekonomske politike. Ocenila je konvergenčni
program in nacionalni reformni program ter predložila poglobljeni pregled.
Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske
unije ter EU vključiti v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri
tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in
socialno-ekonomsko politiko v Bolgariji, ampak tudi spoštovanje pravil in
smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v
priporočilih od (1) do (7) spodaj.
(20)     Svet je na podlagi te ocene
preučil konvergenčni program Bolgarije, njegovo mnenje[9] pa je zlasti izraženo v
priporočilu (1) v nadaljevanju.
(21)     Svet je na podlagi rezultatov
poglobljenega pregleda Komisije in te ocene preučil nacionalni reformni
program Bolgarije za leto 2012 in konvergenčni program Bolgarije. Njegova
priporočila po členu 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so
izražena predvsem v priporočilih (3) in (5) v nadaljevanju –
PRIPOROČA, naj Bolgarija v obdobju
2012–2013 sprejme naslednje ukrepe:
1.           Nadaljuje naj preudarne
fiskalne politike, da bi do leta 2012 dosegla srednjeročni proračunski
cilj. V ta namen naj izvede načrtovano proračunsko strategijo in pri
tem zagotovi skladnost z mejno vrednostjo za odhodke ter naj bo pripravljena
sprejeti dodatne ukrepe, če bi se uresničila tveganja za
proračunski scenarij. Poveča naj prizadevanja za kakovostnejšo javno
porabo, zlasti v šolstvu in zdravstvu, in izvede celovito strategijo za izpolnjevanje
davčnih obveznosti, da bi povečala davčne prihodke in odpravila
sivo ekonomijo. Nadalje naj izboljša vsebino srednjeročnega
proračunskega okvira in kakovost sistema poročanja.
2.           Sprejme naj ukrepe za zmanjšanje
tveganja za vzdržnost in izboljšanje primernosti pokojninskega sistema tako, da
omeji dostop do zgodnje upokojitve in zakonsko določi enako upokojitveno
starost za moške in ženske s polno delovno dobo, ki so ves čas
plačevali pokojninske prispevke. Uvede naj strožje kriterije in nadzor na
področju dodeljevanja invalidskih pokojnin.
3.           Pospeši naj izvajanje
nacionalne pobude za zaposlovanje mladih. Zagotovi naj, da minimalni pragovi za
prispevke za socialno varnost ljudi ne bi odvrnili od prijavljenega dela. Pospeši
naj prizadevanja za izboljšanje dela državnih zavodov za zaposlovanje. Da bi zmanjšala
revščino, naj izboljša učinkovitost socialnih transferjev ter dostop
do kakovostnih socialnih storitev za otroke in starejše ter izvede nacionalno
strategijo za vključevanje Romov.
4.           Pospeši naj reformo zadevnih
pravnih aktov o šolah in visokem šolstvu ter spremljajočih ukrepov tako,
da se osredotoči na modernejše urnike, boljše usposabljanje učiteljev
in zagotavljanje dostopa do izobraževanja za prikrajšane skupine. Izboljša naj
dostop do financiranja za nova ter mala in srednja podjetja, zlasti tista, ki
se ukvarjajo z inovativnimi dejavnostmi.
5.           Pospeši naj prizadevanja za
boljše upravne zmogljivosti in reformiranje tako, da zmanjša birokracijo in stroške
izpolnjevanja davčnih obveznosti in pobiranja davkov ter nadalje izboljša
črpanje sredstev EU, zlasti na področju cestnega in železniškega
prometa ter upravljanja vodnih virov. Izboljša naj kakovost in neodvisnost
sodnega sistema in pospeši uvedbo e-uprave. Okrepi naj pristojnosti javne
uprave v ključnih prometnih sektorjih in pri regulativnih organih.
6.           Zagotovi naj dosledno
izvajanje zakonodaje o javnih naročilih. Okrepi naj preprečevanje
nepravilnosti in učinkovito izvaja sankcije po Zakonu o javnih
naročilih in Zakonu o nasprotju interesov.
7.           Sprejme naj ukrepe za odpravo
ovir na trgu, dogovorov o zajamčenem dobičku in nadzora cen. Zagotovi
naj neodvisnost operaterjev prenosnih in distribucijskih omrežij. Zaključi
naj oblikovanje trga, zlasti energijskih borz in izravnalnih trgov. Izboljša
naj električne in plinske povezave ter poveča energijsko
učinkovitost in zmožnosti za odpravljanje motenj.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               UL L 306, 23.11.2011, str. 25.
[3]               COM(2012) 302 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 in P7_TA(2012)0047.
[5]               Sklep Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012)151 final.
[8]               Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in
začasnih ukrepov, ki so ga službe Komisije ponovno izračunale na
podlagi informacij iz programa z uporabno skupno dogovorjene metodologije.
[9]               Na podlagi člena 9(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.