title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 4. aprila 2017 o skupnih specifikacijah za izvajanje nekaterih opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije, s strani pristojnih nacionalnih organov v zvezi z manj pomembnimi institucijami (ECB/2017/10)

text:
                  13.4.2017

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  C 120/2

            PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
      z dne 4. aprila 2017
      o skupnih specifikacijah za izvajanje nekaterih opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije, s strani pristojnih nacionalnih organov v zvezi z manj pomembnimi institucijami
      (ECB/2017/10)
      (2017/C 120/02)
      SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (1) ter zlasti člena 4(3) in člena 6(1) in (5)(c) Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Evropska centralna banka (ECB) je odgovorna za učinkovito in skladno delovanje enotnega mehanizma nadzora (EMN). Nadzoruje delovanje sistema, da zagotovi skladno uporabo visokih nadzornih standardov in skladnost rezultatov nadzora v sodelujočih državah članicah.

                  (2)

                  ECB mora zagotoviti skladno uporabo bonitetnih zahtev za kreditne institucije v sodelujočih državah članicah v skladu z Uredbo (EU) št. 1024/2013 in Uredbo (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke (ECB/2014/17) (2).

                  (3)

                  Kot organ, ki je za to pristojen po Uredbi (EU) št. 1024/2013, je ECB v skladu z Uredbo Evropske centralne banke (EU) 2016/445 (ECB/2016/4) (3) izvedla vrsto opcij in diskrecijskih pravic v zvezi s kreditnimi institucijami, ki se razvrstijo kot pomembne. Poleg tega ECB v vodniku po opcijah in diskrecijskih pravicah iz prava Unije iz novembra 2016 (v nadaljnjem besedilu: vodnik ECB) določa skupni niz specifikacij za izvajanje nekaterih drugih opcij za vsak primer posebej na podlagi posamične ocene vlog kreditnih institucij, ki se razvrstijo kot pomembne v skladu s členom 6(4) Uredbe (EU) št. 1024/2013 ter delom IV in členom 147(1) Uredbe (EU) št. 468/2014.

                  (4)

                  Da bi spodbudila skupni nadzorni pristop pristojnih nacionalnih organov pri presoji o posamičnem izvajanju opcij in diskrecijskih pravic, lahko ECB v skladu s členom 4(3) Uredbe (EU) št. 1024/2013 sprejme priporočilo o specifikacijah, ki se uporabijo za ocenjevanje vlog manj pomembnih institucij.

                  (5)

                  Skupni niz specifikacij za posamično izvajanje opcij in diskrecijskih pravic je po eni strani potreben za spodbujanje skladnosti, učinkovitosti in preglednosti nadzora manj pomembnih institucij v EMN ter po drugi strani za spodbujanje, kjer je to potrebno, enakega obravnavanja pomembnih in manj pomembnih institucij in enakih konkurenčnih pogojev za vse kreditne institucije v sodelujočih državah članicah. Hkrati je treba upoštevati načelo sorazmernosti in legitimna pričakovanja nadzorovanih kreditnih institucij.

                  (6)

                  ECB je v ta namen med opcijami in diskrecijskimi pravicami, ki so vključene v vodnik ECB, opredelila nekatere, ki bi jih bilo primerno izvajati na enak način v zvezi s pomembnimi in manj pomembnimi institucijami. ECB je poleg tega opredelila druge opcije in diskrecijske pravice, med njimi dve splošni opciji in diskrecijski pravici iz člena 380 in člena 420(2) Uredbe (EU) št. 575/2013, pri izvajanju katerih priporoča poseben pristop v zvezi z manj pomembnimi institucijami.

                  (7)

                  Kar zadeva opcije in diskrecijske pravice v zvezi s konsolidiranim nadzorom in opustitvijo uporabe bonitetnih zahtev v skladu s priporočili iz poglavja 1 razdelka II vodnika ECB, je treba pristojne nacionalne organe spodbuditi, da uporabijo preudaren pristop, kadar tako opustitev odobrijo na posamični podlagi. V zvezi z opustitvijo uporabe likvidnostnih zahtev na čezmejni ravni ECB priporoča poseben pristop za manj pomembne institucije, saj za te institucije niso relevantne vse specifikacije za ocenjevanje vlog, ki so vključene v vodnik ECB.

                  (8)

                  V celotnem EMN bi se moral uporabljati skladen in preudaren pristop v zvezi z opcijami in diskrecijskimi pravicami, povezanimi s kapitalom in kapitalskimi zahtevami, kakor je določen v poglavjih 2 in 3 razdelka II vodnika ECB, saj te nadzorniške odločitve vplivajo na višino in kakovost razpoložljivega kapitala. Enako velja za instrumente dodatnega temeljnega kapitala in dodatnega kapitala ali manjšinske deleže, ki se pod določenimi pogoji lahko vključijo v razpoložljivi kapital. Poleg tega je treba za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev za vse kreditne institucije v celotnem EMN skladno uporabljati standardizirani pristop, pristop na osnovi notranjih bonitetnih ocen, metodo notranjih modelov in pristop notranjih modelov za izračun kapitalskih zahtev. Zato bi morala tudi ocena izpolnjevanja zahtev Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4), ki morajo biti izpolnjene, da se dovoli uporaba ničodstotne uteži tveganja za izračun kapitalskih zahtev za izpostavljenosti znotraj skupine, temeljiti na skupnem nizu specifikacij. ECB pa je opredelila nekatere opcije in diskrecijske pravice, povezane s kapitalom in kapitalskimi zahtevami, pri katerih je potreben poseben pristop v zvezi z manj pomembnimi institucijami.

                  (9)

                  Za opcije in diskrecijske pravice v zvezi z institucijami, ki so v institucionalni shemi za zaščito vlog, se priporoča uporaba skupnega niza specifikacij za oceno vlog za opustitev uporabe bonitetnih zahtev, kakor je določeno v poglavju 4 razdelka II vodnika ECB, da se doseže skladnost nadzora, saj so v institucionalni shemi za zaščito vlog običajno pomembne in manj pomembne institucije. Vendar se v zvezi z deleži v institucijah, ki spadajo v institucionalne sheme za zaščito vlog, v skladu s členom 49(3) Uredbe (EU) št. 575/2013 priporoča poseben pristop v zvezi z manj pomembnimi institucijami, da se čim bolj zmanjša upravno breme teh institucij.

                  (10)

                  Kar zadeva izpolnjevanje zahtev glede velikih izpostavljenosti, je treba pristop v zvezi s pomembnimi institucijami iz poglavja 5 razdelka II vodnika ECB uporabiti tudi v zvezi z manj pomembnimi institucijami, da se spodbudi preudarna obravnava velikih izpostavljenosti za vse kreditne institucije v EMN, tako da se bo tveganje koncentracije ustrezno upravljalo in omejevalo.

                  (11)

                  ECB priporoča skladen in preudaren pristop v zvezi z opcijami in diskrecijskimi pravicami, ki so povezane z likvidnostnimi zahtevami, kakor je določen v poglavju 6 razdelka II vodnika ECB, saj te opcije in diskrecijske pravice vplivajo na izračun zahtev glede likvidnostnega kritja, na primer z določitvijo obravnave posebnih prilivov in odlivov. V zvezi z stopnjami odlivov za zunajbilančne produkte, povezane s trgovinskim financiranjem, lahko pristojni nacionalni organi uporabijo stopnjo odliva pod 5 %, če je raven odliva, ki se uporabi, umerjena na podlagi statističnih podatkov.

                  (12)

                  Kar zadeva izvajanje izvzetja za kreditne institucije, ki so stalno povezane s centralnim organom, iz člena 21(1) Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (5), se v zvezi z manj pomembnimi institucijami priporoča pristop iz poglavja 8 razdelka II vodnika ECB, da se dosežejo enaki konkurenčni pogoji.

                  (13)

                  V zvezi z opcijami in diskrecijskimi pravicami, povezanimi z ureditvijo upravljanja in bonitetnim nadzorom, se priporoča preudaren in skladen pristop, kakor je določen v poglavju 11 razdelka II vodnika ECB, s čimer se spodbuja uporaba ustreznih zahtev glede upravljanja za vse kreditne institucije. Vendar se z vidika načela sorazmernosti šteje, da je v zvezi z manj pomembnimi institucijami primeren poseben pristop glede združitve odbora za tveganja in revizijske komisije.

                  (14)

                  Poleg tega to priporočilo zajema opcije in diskrecijske pravice v zvezi s sodelovanjem med organi, saj je treba zagotoviti nemoteno sodelovanje v EMN.

                  (15)

                  Kar zadeva dvostranske sporazume o nadzoru kreditnih institucij v nesodelujočih državah članicah v skladu s členom 115(2) Direktive 2013/36/EU, je potreben poseben pristop v zvezi z manj pomembnimi institucijami, saj je ta opcija na voljo pristojnemu organu, ki je odgovoren za izdajo dovoljenj. V skladu s členom 4(1)(a) in členom 9 Uredbe (EU) št. 1024/2013 je ECB v EMN izključno pristojna za izdajanje dovoljenj kreditnim institucijam in njihov odvzem, zato mora sodelovati pri vzpostavitvi dvostranskih sporazumov o nadzoru kreditnih institucij v nesodelujočih državah članicah –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      DEL 1

         SPLOŠNE DOLOČBE

         I.

      1.   Vsebina in področje uporabe

      To priporočilo določa načela za izvajanje nekaterih opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije, s strani pristojnih nacionalnih organov v zvezi z manj pomembnimi institucijami.
      2.   Opredelitev pojmov

      V tem priporočilu se uporabljajo opredelitve pojmov iz Uredbe (EU) št. 1024/2013, Uredbe (EU) št. 468/2014 (ECB/2014/17), Uredbe (EU) št. 575/2013, Direktive 2013/36/EU in Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/61 (6).
      DEL 2

         OPCIJE IN DISKRECIJSKE PRAVICE, PRI KATERIH SE PRIPOROČA POSEBEN PRISTOP ZA MANJ POMEMBNE INSTITUCIJE

         II.

         Opustitev uporabe bonitetnih zahtev

      1.   Člen 8(3) Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev uporabe likvidnostnih zahtev na čezmejni ravni

      Pri obravnavanju vlog za opustitev uporabe likvidnostnih zahtev na čezmejni ravni pristojni nacionalni organi ocenijo skladnost z vsemi pogoji iz člena 8(1) in (3) Uredbe (EU) št. 575/2013, pri čemer uporabijo specifikacije za ocenjevanje, določene v odstavku 4 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB, razen specifikacij za točko (b) člena 8(3).

         III.

         Kapitalske zahteve

      1.   Člen 129(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: izpostavljenosti iz naslova naložb v krite obveznice

      V zvezi z izpostavljenostmi iz naslova naložb v krite obveznice se pristojni nacionalni organ uskladi z ECB glede ocene pomembnih morebitnih težav glede koncentracije v zadevni sodelujoči državi članici, preden se odloči, ali bo delno opustil uporabo člena 129(1)(c) Uredbe (EU) št. 575/2013 in dovolil stopnjo kreditne kakovosti 2 do višine 10 % skupne izpostavljenosti nominalnega zneska neporavnanih obveznosti iz naslova kritih obveznic institucije izdajateljice.
      2.   Člen 311(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: obravnava izpostavljenosti do centralnih nasprotnih strank

                  2.1

                  Pristojni nacionalni organ dovoli kreditni instituciji, da uporabi obravnavo iz člena 310 Uredbe (EU) št. 575/2013 za svoje trgovalne izpostavljenosti in prispevke v jamstveni sklad centralne nasprotne stranke, če je ta centralna nasprotna stranka kreditno institucijo uradno obvestila, da je prenehala računati KCNS (hipotetični kapital), kakor je določeno v členu 311(1)(a) Uredbe (EU) št. 575/2013.

                  2.2

                  Za potrebe odstavka 2.1 pristojni nacionalni organ pri ocenjevanju utemeljenosti razlogov, zaradi katerih je centralna nasprotna stranka prenehala računati KCNS (hipotetični kapital), uporabi ugotovitve, do katerih pride ECB pri svojem preverjanju razlogov v zvezi s to centralno nasprotno stranko.

            3.   Člen 380 Uredbe (EU) št. 575/2013: oprostitev v primeru izpada sistema

                  3.1

                  Če pride do splošnega izpada sistema v smislu člena 380 Uredbe (EU) št. 575/2013, ki ga ECB potrdi z javno izjavo, in dokler ECB ne izda javne izjave, da so se v izjavi navedene razmere uredile, ECB oceni ta izpad in pristojni nacionalni organi upoštevajo ugotovitve ocene ECB in uporabijo opcijo iz člena 380 Uredbe (EU) št. 575/2013. V tem primeru:

                              (a)

                              se od kreditnih institucij ne zahteva, da izpolnijo kapitalske zahteve iz členov 378 in 379 Uredbe (EU) št. 575/2013, in

                              (b)

                              se neporavnan posel s strani nasprotne stranke ne šteje kot neplačilo za namene kreditnega tveganja.

                  3.2

                  Če namerava pristojni nacionalni organ izdati javno izjavo, s katero potrdi, da je prišlo do splošnega izpada sistema v smislu člena 380 Uredbe (EU) št. 575/2013, se pred objavo take izjave o tem uskladi z ECB.

         IV.

         Institucionalne sheme za zaščito vlog

      1.   Člen 49(3) Uredbe (EU) št. 575/2013: odbitek deležev v institucijah, ki spadajo v institucionalne sheme za zaščito vlog

                  1.1

                  Če se predložijo vloge za dovoljenje, da se ne odbijejo deleži kapitalskih instrumentov, pristojni nacionalni organi pri ocenjevanju, ali so izpolnjeni pogoji iz člena 49(3) Uredbe (EU) št. 575/2013, uporabijo specifikacije iz odstavka 4 poglavja 4 razdelka II vodnika ECB.

                  1.2

                  Pristojni nacionalni organ lahko institucionalni shemi za zaščito vlog dovoli, da predloži vlogo za dovoljenje iz člena 49(3) Uredbe (EU) št. 575/2013 v imenu vseh manj pomembnih institucij, ki so članice sheme. V tem primeru lahko pristojni nacionalni organ izda odločitev o izdaji dovoljenja v skladu s členom 49(3) Uredbe (EU) št. 575/2013, ki velja za vse manj pomembne institucije, navedene v vlogi.

         V.

         Likvidnost

      1.   Člen 420(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: likvidnostni odlivi

                  1.1

                  Pristojni nacionalni organi skladno s členom 11 Uredbe (EU) 2016/445 za zunajbilančne postavke iz naslova trgovinskega financiranja, kakor so navedene v členu 429 Uredbe (EU) št. 575/2013 in Prilogi I k navedeni uredbi, določijo stopnjo likvidnostnega odliva 5 %, ki jo morajo kreditne institucije uporabiti pri ocenjevanju likvidnostnih odlivov. Pristojni nacionalni organ zahteva, da mu kreditne institucije ustrezne odlive poročajo v skladu z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 680/2014 (7).

                  1.2

                  Z odstopanjem od odstavka 1.1 lahko pristojni nacionalni organ za manj pomembne institucije s sedežem v zadevni državi članici na podlagi statističnih podatkov določi stopnjo odliva pod 5 %.

         VI.

         Bonitetni nadzor

      1.   Člen 76(3) Direktive 2013/36/EU: združitev odbora za tveganja in revizijske komisije

                  1.1

                  V zvezi z manj pomembnimi institucijami (vključno s kreditnimi institucijami, ki so podrejene družbe v skupini), ki ne veljajo za pomembne, v smislu člena 76(3) Direktive 2013/36/EU pristojni nacionalni organi izvedejo opcijo, da dovolijo združitev odbora za tveganja in revizijske komisije.

                  1.2

                  Pristojni nacionalni organi izvedejo oceno pomembnosti v smislu člena 76(3) Direktive 2013/36/EU glede na velikost, notranjo organiziranost ter naravo, obseg in zapletenost dejavnosti kreditnih institucij v skladu s specifikacijami za ocenjevanje, ki so določene v odstavku 3 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB.

                  1.3

                  Če nacionalna zakonodaja, s katero se prenaša Direktiva 2013/36/EU, že določa merila, ki so drugačna od specifikacij, določenih v odstavku 3 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB, pristojni nacionalni organi uporabijo merila, ki so določena v nacionalni zakonodaji.

            2.   Člen 115(2) Direktive 2013/36/EU: dvostranski sporazum o nadzoru kreditnih institucij v nesodelujočih državah članicah

                  2.1

                  Glede na pristojnost ECB za začetno izdajo dovoljenj kreditnim institucijam v EMN in pristojnost pristojnih nacionalnih organov za bonitetni nadzor manj pomembnih institucij pristojni nacionalni organi uradno obvestijo ECB o nameri, da prenesejo odgovornost za neposredni nadzor manj pomembnih institucij na pristojni organ, ki je izdal dovoljenje nadrejeni osebi manj pomembne institucije in jo nadzoruje, ali da prevzamejo odgovornost za nadzor podrejene kreditne institucije, ki je pridobila dovoljenje v drugi državi članici. ECB kot pristojni organ, ki je odgovoren za izdajo dovoljenj kreditnim institucijam, bo skupaj z zadevnim pristojnim nacionalnim organom sodeloval pri vzpostavitvi dvostranskega sporazuma o prenosu ali prevzemu nadzorniških odgovornosti v imenu pristojnega nacionalnega organa, ki je odgovoren za stalni nadzor nadrejene osebe ali podrejene družbe v sodelujočih državah članicah.

                  2.2

                  Odstavek 2.1 se uporablja v naslednjih primerih:

                              (a)

                              pristojni nacionalni organ namerava prenesti odgovornost za neposredni nadzor manj pomembne institucije na pristojni nacionalni organ, ki je izdal dovoljenje nadrejeni osebi in jo nadzoruje, ter

                              (b)

                              pristojni nacionalni organ si prizadeva ali je bil zaprošen, da bi kot neposredni nadzornik nadrejene osebe, ki je kreditna institucija, prevzel odgovornost za nadzor podrejene kreditne institucije, ki je pridobila dovoljenje v drugi državi članici.

            DEL 3

         OPCIJE IN DISKRECIJSKE PRAVICE, KI SE IZVAJAJO ZA VSAK PRIMER POSEBEJ IN PRI KATERIH JE POTREBEN SKUPNI PRISTOP V ZVEZI Z VSEMI KREDITNIMI INSTITUCIJAMI

         VII.

      Opcije in diskrecijske pravice, ki se izvajajo za vsak primer posebej in pri katerih je potreben skupni pristop v zvezi s pomembnimi in manj pomembnimi institucijami, so določene v Prilogi. Pristojni nacionalni organi izvajajo te opcije in diskrecijske pravice v zvezi z manj pomembnimi institucijami v skladu z referenčno tabelo, ki je določena v Prilogi.
      DEL 4

         KONČNA DOLOČBA

         VIII.

         Končna določba

      To priporočilo je naslovljeno na pristojne nacionalne organe sodelujočih držav članic.

         V Frankfurtu na Majni, 4. aprila 2017

               Predsednik ECB

            Mario DRAGHI

         (1)  UL L 287, 29.10.2013, str. 63.

         (2)  Uredba (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (okvirna uredba o EMN) (ECB/2014/17) (UL L 141, 14.5.2014, str. 1).

         (3)  Uredba Evropske centralne banke (EU) 2016/445 z dne 14. marca 2016 o izvajanju opcij in diskrecijskih pravic, ki so na voljo v pravu Unije (ECB/2016/4) (UL L 78, 24.3.2016, str. 60).

         (4)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (5)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (6)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/61 z dne 10. oktobra 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z zahtevo glede likvidnostnega kritja za kreditne institucije (UL L 11, 17.1.2015, str. 1).

         (7)  Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 680/2014 z dne 16. aprila 2014 o določitvi izvedbenih tehničnih standardov v zvezi z nadzorniškim poročanjem institucij v skladu z Uredbo (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 191, 28.6.2014, str. 1).

         PRILOGA

                     Pravna podlaga opcije in/ali diskrecijske pravice

                     Priporočeni pristop: skladnost s politiko opcij in diskrecijskih pravic za pomembne institucije

                           Konsolidirani nadzor in opustitev uporabe bonitetnih zahtev

                     člen 7(1), (2) in (3) Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev uporabe kapitalskih zahtev

                     odstavek 3 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                     člen 8(1) in (2) Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev uporabe likvidnostnih zahtev

                     odstavek 4 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                     člen 9 Uredbe (EU) št. 575/2013: metoda individualne konsolidacije

                     odstavek 5 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                     člen 10(1) in (2) Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev uporabe za kreditne institucije, ki so stalno povezane s centralnim organom

                     odstavek 6 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                     člen 24(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: vrednotenje aktivnih in zunajbilančnih postavk – uporaba mednarodnih standardov računovodskega poročanja za bonitetne namene

                     odstavek 8 poglavja 1 razdelka II vodnika ECB

                           Kapital

                     člen 49(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: odbitek deležev v zavarovalnicah

                     odstavek 4 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                     člen 49(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: odbitek deležev v subjektih finančnega sektorja

                     odstavek 5 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                     člen 78(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013: zmanjšanje kapitala – zahteva glede obsega presežnega kapitala

                     odstavek 6 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                     člen 78(3) Uredbe (EU) št. 575/2013: zmanjšanje kapitala – vzajemne institucije, hranilnice in zadružne institucije

                     odstavek 7 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                     člen 83(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev uporabe za instrumente dodatnega temeljnega kapitala in dodatnega kapitala, ki jih je izdal subjekt s posebnim namenom

                     odstavek 9 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                     člen 84(5) Uredbe (EU) št. 575/2013: manjšinski deleži, vključeni v konsolidirani navadni lastniški temeljni kapital

                     odstavek 10 poglavja 2 razdelka II vodnika ECB

                           Kapitalske zahteve

                     člen 113(6) Uredbe (EU) št. 575/2013: izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti – izpostavljenosti znotraj skupine

                     odstavek 3 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                     člen 162(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: zapadlost izpostavljenosti

                     odstavek 5 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                     člen 225(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: lastna ocena prilagoditev za nestanovitnost

                     odstavek 7 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                     člen 243(2) in drugi pododstavek člena 244(2) Uredbe (EU) št. 575/2013: prenos pomembnega deleža tveganja

                     odstavek 8 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                     člen 283(3) Uredbe (EU) št. 575/2013: uvajanje metode notranjih modelov

                     odstavek 9 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                     člen 284(4) in (9) Uredbe (EU) št. 575/2013: izračun vrednosti izpostavljenosti za kreditno tveganje nasprotne stranke

                     odstavek 10 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                     člen 311(3) Uredbe (EU) št. 575/2013: tržno tveganje (izpostavljenosti do centralnih nasprotnih strank)

                     odstavek 11 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                     člen 366(4) Uredbe (EU) št. 575/2013: izračun tvegane vrednosti

                     odstavek 12 poglavja 3 razdelka II vodnika ECB

                           Institucionalne sheme za zaščito vlog

                     člen 8(4) Uredbe (EU) št. 575/2013: opustitev likvidnostnih zahtev za članice institucionalnih shem za zaščito vlog

                     odstavek 3 poglavja 4 razdelka II vodnika ECB

                           Velike izpostavljenosti

                     člen 396(1) Uredbe (EU) št. 575/2013: izpolnjevanje zahtev glede velikih izpostavljenosti

                     odstavek 3 poglavja 5 razdelka II vodnika ECB

                           Likvidnost

                     člen 422(8) Uredbe (EU) št. 575/2013 in člen 29 Delegirane uredbe (EU) 2015/61: likvidnostni odlivi znotraj skupine

                     odstavek 11 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 425(4) Uredbe (EU) št. 575/2013 in člen 34 Delegirane uredbe (EU) 2015/61: likvidnostni prilivi znotraj skupine

                     odstavek 15 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 8(1) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: razpršitev imetij likvidnih sredstev

                     odstavek 5 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 8(3)(c) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: upravljanje likvidnih sredstev

                     odstavek 6 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 8(6) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: valutna neusklajenost

                     odstavek 4 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 10(2) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: odbitki za izjemno visokokakovostne krite obveznice

                     odstavek 7 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 24(6) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: multiplikator za vloge na drobno, ki jih krije sistem jamstva za vloge

                     odstavek 8 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 25(3) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: višje stopnje odlivov

                     odstavek 9 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 26 Delegirane uredbe (EU) 2015/61: odlivi s soodvisnimi prilivi

                     odstavek 10 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 30(2) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: dodatni odlivi zavarovanja zaradi znižanja bonitetnih ocen

                     odstavek 12 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 33(2) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: zgornja meja prilivov

                     odstavek 13 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                     člen 33(3), (4) in (5) Delegirane uredbe (EU) 2015/61: specializirane kreditne institucije

                     odstavek 14 poglavja 6 razdelka II vodnika ECB

                           Finančni vzvod

                     člen 429(7) Uredbe (EU) št. 575/2013: izključitev izpostavljenosti znotraj skupine iz izračuna količnika finančnega vzvoda

                     odstavek 3 poglavja 7 razdelka II vodnika ECB

                           Splošne zahteve za dostop do dejavnosti kreditnih institucij

                     člen 21(1) Direktive 2013/36/EU: izvzetje za kreditne institucije, ki so stalno povezane s centralnim organom

                     odstavek 1 poglavja 9 razdelka II vodnika ECB

                           Ureditev upravljanja in bonitetni nadzor

                     člen 88(1) Direktive 2013/36/EU: združitev funkcij predsednika upravljalnega organa v nadzorni funkciji in glavnega izvršnega direktorja

                     odstavek 4 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

                     člen 91(6) Direktive 2013/36/EU: dodatna funkcija neizvršnega direktorja

                     odstavek 5 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

                     člen 108(1) Direktive (EU) 2013/36/EU: proces ocenjevanja ustreznega notranjega kapitala za kreditne institucije, ki so stalno povezane s centralnim organom

                     odstavek 7 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

                     člen 111(5) Direktive 2013/36/EU: nadzor finančnih holdingov ali mešanih finančnih holdingov, pri katerih je del skupine v nesodelujočih državah članicah

                     odstavek 8 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

                     člena 117 in 118 Direktive 2013/36/EU: obveznosti sodelovanja

                     odstavek 10 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB

                     člen 142 Direktive 2013/36/EU: načrti za ohranitev kapitala

                     odstavek 13 poglavja 11 razdelka II vodnika ECB


Pomembno pravno obvestilo

|

52004SC0811

Priporočilo Sveta Malti da odpravi previsok javnofinančni primanjkljaj  /* SEK/2004/0811 končno */

	Bruselj, 24.06.2004SEC(2004) 811 končna verzijaPriporočilo zaPRIPOROČILO SVETA MALTIda odpravi previsok javnofinančni primanjkljaj(ki ga daje Komisija)OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM7. aprila 2004 je Komisija objavila svoje pomladanske napovedi 2004[1]. Po teh napovedih, ki upoštevajo podatke, ki jih je Malta sporočila marca 2004, je javnofinančni primanjkljaj na Malti narasel s 5,7 % BDP leta 2002 na 9,7 % BDP leta 2003, s čimer je presegel referenčno vrednost 3 % BDP iz Pogodbe.Na podlagi teh prima facie dokazov je Komisija 12. maja 2004 za Malto začela postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem s sprejetjem poročila, predvidenega v členu 104(3) Pogodbe[2]. 21. maja 2004 je Komisija prejela malteški konvergenčni program, ki potrjuje primanjkljaj 9,7 % BDP za leto 2003.Za uporabo postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem veljata člen 104 Pogodbe in Uredba Sveta (ES) št. 1467/97 "o pospešitvi in razjasnitvi izvajanja postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem", ki je del Pakta za stabilnost in rast[3]. Države, ki so v EU vstopile 1. maja 2004, so države članice z odstopanjem in se morajo izogibati čezmernim primanjkljajem, vendar jim ni mogoče naložiti sankcij v skladu s členom 104(9) in (11).V poročilu Komisije v skladu s členom 104(3) Pogodbe je bilo ugotovljeno, da do čezmernega primanjkljaja leta 2003, ki je presegel referenčno vrednost 3 % BDP iz Pogodbe, ni prišlo zaradi izrednega dogodka, na katerega malteški organi oblasti ne bi mogli vplivati, in tudi ne zaradi resnega gospodarskega upada v smislu Pakta za stabilnost in rast. Glede razvoja dogodkov leta 2004 poročilo ugotavlja, da se bo leta 2004 javnofinančni primanjkljaj verjetno zmanjšal, vendar bo ostal nad 3 % BDP. Pomladanska napoved Komisije 2004 pričakuje v letu 2004 javnofinančni primanjkljaj 5,9 % BDP, kar je več od 5,2 % BDP, ki jih v svojem konvergenčnem programu predvidevajo malteški organi oblasti.Na podlagi pomladanskih napovedi Komisije 2004 je Komisija v poročilu ugotovila tudi, da bo leta 2004 razmerje med dolgom in BDP, ki je leta 2003 doseglo 72,0 % BDP, še bolj odstopalo od referenčne vrednosti 60 % iz Pogodbe. Pomladanska napoved Komisije 2004 predvideva, da bo leta 2004 stopnja zadolženosti dosegla 73,9 % BDP, kar je več od 72,1 % BDP, ki jih v svojem konvergenčnem programu predvidevajo malteški organi oblasti.Člen 104(4) Pogodbe pravi, da "mora odbor iz člena 114 (t.j. Ekonomsko-finančni odbor) oblikovati mnenje o poročilu Komisije". Odbor je 24. maja 2004 izdal mnenje, v katerem soglaša z oceno Komisije v njenem poročilu. Odbor je ugotovil, da proračunsko stanje na Malti kaže na obstoj čezmernega primanjkljaja po obeh merilih, ki ju člen 104(2) predvideva za prepoznavanje takih primanjkljajev. Z upoštevanjem drugih ustreznih dejavnikov, zlasti srednjeročnega proračunskega stanja in stopnje javnih investicij, se ocena na temelju meril samih ni spremenila. Odbor je tudi menil, da je verjetno, da bo leta 2004 javnofinančni primanjkljaj še naprej presegal referenčno vrednost iz Pogodbe in da bo bruto javni dolg leta 2004 še naprej presegal referenčno vrednost 60 % BDP iz Pogodbe.Po preučitvi zadevnih dejavnikov, ki jih je upoštevala v svojem poročilu, in ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora Komisija meni, da na Malti obstaja čezmeren primanjkljaj. To mnenje, ki ga je Komisija sprejela 24. junija 2004, je naslovljeno na Svet v skladu s členom 104(5) Pogodbe. Komisija priporoča, da Svet sprejme temu ustrezno odločitev v skladu s členom 104(6). Poleg tega Komisija Svetu predlaga, da sprejme priporočilo Sveta, ki naj se v skladu s členom 104(7) Pogodbe naslovi na Malto, da odpravi previsok primanjkljaj. Za spremljanje izvajanja ukrepov, ki jih bo sprejela Malta, bo morda Svet moral dati nadaljnja priporočila v skladu s členom 104(7) glede na to, da se za države članice z odstopanjem ne more uporabljati člen 104(9).Priporočilo zaPRIPOROČILO SVETA MALTIda odpravi previsok javnofinančni primanjkljajSVET EVROPSKE UNIJE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 104(7) Pogodbe;ob upoštevanju priporočila Komisije;ob upoštevanju naslednjega:v skladu s členom 104 Pogodbe se morajo države članice izogibati čezmernim javnofinančnim primanjkljajem;Pakt za stabilnost in rast temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za krepitev razmer za stabilnost cen in močno trajnostno rast, ki vodi k odpiranju novih delovnih mest;Svet je [5. julija] 2004 v skladu s členom 104(6) sklenil, da na Malti obstaja čezmerni primanjkljaj;ker je Svet sklenil, da na Malti obstaja čezmerni primanjkljaj, mora v skladu s členom 104(7) Pogodbe in členom 3 Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 hkrati zadevni državi članici dati priporočila, da to stanje odpravi v določenem roku;v skladu s členom 3(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 mora biti v tem priporočilu navedeno, da mora zadevna država članica sprejeti učinkovite ukrepe najpozneje v štirih mesecih in da je treba čezmerni primanjkljaj dokončno odpraviti v letu, ki sledi tistemu, v katerem je bil ugotovljen, razen če obstajajo posebne okoliščine. Take posebne okoliščine v primeru Malte obstajajo, saj je bil ob vstopu v EU javnofinančni primanjkljaj znatno nad referenčno vrednostjo;ob obstoju posebnih okoliščin je Svet pooblaščen, da dovoli odpravo čezmernega primanjkljaja v srednjeročnem obdobju. Ustrezno velja upoštevati konvergenčni program, ki ga je Malta predložila maja 2004, in njegove poznejše dopolnitve ter mnenja Sveta o njem kot poti prilagoditve za odpravo čezmernega primanjkljaja. Konvergenčni program iz maja 2004 predvideva znižanje čezmernega primanjkljaja pod 3 % referenčne vrednosti do leta 2006 z naslednjimi letnimi cilji glede javnofinančnega primanjkljaja: 5,2 % BDP leta 2004, 3,7 % leta 2005, 2,3 % leta 2006 in 1,4 % leta 2007. Poleg tega program predvideva, da bo stopnja zadolženosti, ki je leta 2003 dosegla 72,0 %, še naprej rasla nad referenčno vrednostjo 60 % BDP iz Pogodbe do leta 2005 (na 72,4 %), vendar bo potem padla na 70,4 % leta 2007. Pot prilagoditve temelji na makroekonomskem scenariju, ki je po Mnenju Sveta z dne [5. julija] 2004 o konvergenčnem programu verjeten;po mnenju Sveta bi morali ukrepi za konsolidacijo proračuna zagotoviti trajno izboljšanje javnofinančne bilance, ker so usmerjeni k izboljšanju kakovosti javnih financ in krepitvi potenciala rasti gospodarstva –PRIPOROČA:-  da malteški organi oblasti čim prej odpravijo obstoječe stanje čezmernega primanjkljaja;-  da malteški organi oblasti ukrepajo v srednjeročnem obdobju, da bi leta 2006 na verodostojen in trajnosten način znižali primanjkljaj pod 3 % BDP v skladu s potjo do znižanja primanjkljaja iz Mnenja Sveta z dne [5. julija] 2004 o konvergenčnem programu, predloženem maja 2004;-  da malteški organi oblasti odločno izvedejo ukrepe, predvidene v konvergenčnem programu iz maja 2004, zlasti tiste, ki so po svoji strukturni naravi namenjeni racionalizaciji in zmanjšanju izdatkov;-  da malteški organi oblasti do [5. novembra] 2004 učinkovito ukrepajo v zvezi z ukrepi, predvidenimi za dosego cilja glede primanjkljaja v letu 2005;-  da malteški organi oblasti leta 2005 zagotovijo ustavitev rasti stopnje zadolženosti in potem njeno zmanjšanje, kakor je navedeno v Mnenju Sveta o konvergenčnem programu, predloženem maja 2004.Poleg tega Svet poziva malteške organe oblasti, naj zagotovijo, da se po odpravi čezmernega primanjkljaja vzdržuje konsolidacija proračuna v smeri srednjeročnega proračunskega stanja blizu uravnoteženosti ali presežku.To priporočilo je naslovljeno na Republiko Malto.V Bruslju, [5. julija] 2004Za SvetPredsednik xxxxxx [1] Pomladanska napoved Komisije 2004 je na razpolago na naslednji spletni strani: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2] Celotno besedilo tega poročila je na razpolago na naslednji spletni strani: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.[3] UL L 209, 2. 8. 1997.


title: Priporočilo Sveta z dne 20. decembra 2012 o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/1

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 20. decembra 2012
   o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja
   2012/C 398/01
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 165 in 166 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Potrjevanje učnih rezultatov, in sicer znanja, spretnosti in kompetenc, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem, lahko močno izboljša zaposljivost in mobilnost ter hkrati okrepi motivacijo za vseživljenjsko učenje, zlasti tistih, ki so socialno-ekonomsko prikrajšani ali nizko kvalificirani.

               (2)

               V času, ko se Evropska unija spopada z resno gospodarsko krizo, zaradi katere se je brezposelnost, zlasti med mladimi, močno povečala, in glede na to, da se prebivalstvo stara, je vloga potrjevanja ustreznih znanj, spretnosti in kompetenc še toliko bolj pomembna za izboljšanje delovanja trga dela, spodbujanje mobilnosti ter krepitev konkurenčnosti in gospodarske rasti.

               (3)

               Organizacije delodajalcev, posamezni delodajalci, sindikati, industrijske, trgovinske in obrtne zbornice, nacionalni subjekti, udeleženi v procesu priznavanja poklicnih kvalifikacij ter ocenjevanja in certificiranja učnih rezultatov, službe za zaposlovanje, mladinske organizacije, mladinski delavci, izvajalci izobraževanja in usposabljanja ter organizacije civilne družbe so vse ključne zainteresirane strani, ki lahko pomembno prispevajo k ustvarjanju priložnosti za neformalno in priložnostno učenje ter kakršne koli poznejše procese potrjevanja.

               (4)

               Strategija Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast poziva k razvoju znanj, spretnosti in kompetenc za doseganje gospodarske rasti in zaposlovanja. Spremljajoči vodilni pobudi Mladi in mobilnost ter Program za nova znanja in spretnosti ter delovna mesta poudarjata potrebo po bolj prilagodljivih učnih poteh, ki lahko izboljšajo vstop na trg dela in nadaljevanje poklicne poti, olajšajo prehode med obdobji dela in učenja ter spodbujajo potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja.

               (5)

               V sklepih Sveta z dne 12. maja 2009 o strateškem okviru za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju (ET 2020) (1) je poudarjeno, da bi moralo biti vseživljenjsko učenje zasnovano tako, da zajema učenje v vseh okvirih, formalnih, neformalnih ali priložnostnih.

               (6)

               Strategija EU za mlade – vlaganje v mlade in krepitev njihove vloge in položaja: prenovljena odprta metoda koordinacije za obravnavo izzivov in priložnosti za mlade iz leta 2009 je pozvala k boljšemu priznavanju spretnosti, pridobljenih v okviru neformalnega izobraževanja za mlade, in poudarjeno, da je treba v celoti izkoristiti številne instrumente na ravni EU za potrjevanje znanj, spretnosti in kompetenc za priznavanje kvalifikacij. Strategija je bila potrjena z Resolucijo Sveta z dne 27. novembra 2009 o prenovljenem okviru za evropsko sodelovanje na področju mladine (2010–2018) (2).

               (7)

               V sporočilu iz Bruggea iz decembra 2010 so evropski ministri za poklicno izobraževanje in usposabljanje, evropski socialni partnerji in Evropska komisija izjavili, da bi morale sodelujoče države najpozneje leta 2015 začeti vzpostavljati nacionalne postopke za priznavanje in potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja, ustrezno podprte z nacionalnimi ogrodji kvalifikacij.

               (8)

               V sporočilu s konference evropskih ministrov za visokošolsko izobraževanje, ki je potekala 28. in 29. aprila 2009 v Leuvnu in Louvain-la-Neuve, je bilo poudarjeno, da bi uspešne politike za vseživljenjsko učenje morale vključevati osnovna načela in postopke za priznavanje predhodnega učenja na podlagi učnih rezultatov, v sklepih Sveta z dne 28. novembra 2011 o posodobitvi visokega šolstva (3) pa so bile države članice pozvane, da razvijejo jasne poti za prehod iz poklicnega in drugih vrst izobraževanja v visokošolsko izobraževanje ter mehanizme za priznavanje predhodnega učenja in izkušenj, pridobljenih zunaj formalnega izobraževanja in usposabljanja.

               (9)

               V Resoluciji Sveta z dne 28. novembra 2011 o prenovljenem evropskem programu za izobraževanje odraslih (4) je kot eno od prednostnih področij za obdobje 2012–2014 določena vzpostavitev brezhibno delujočih sistemov za vrednotenje neformalnega in priložnostnega učenja ter spodbujanje njihove uporabe med odraslimi vseh starosti in stopenj kvalifikacij, pa tudi v podjetjih in drugih organizacijah.

               (10)

               V Resoluciji Sveta z dne 19. decembra 2002 o spodbujanju okrepljenega evropskega sodelovanja v poklicnem izobraževanju in usposabljanju (5) in Københavnski deklaraciji z dne 30. novembra 2002 je bil zahtevan razvoj niza skupnih načel glede potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja.

               (11)

               Svet in predstavniki vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, so se v svojih sklepih z dne 18. maja 2004 zavzeli za skupna evropska načela za ugotavljanje in potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja.

               (12)

               Od leta 2004 se redno objavlja Evropski popis o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja, ki vsebuje najnovejše informacije o tekočih praksah potrjevanja v evropskih državah, leta 2009 pa so bile objavljene evropske smernice za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja.

               (13)

               Z Odločbo št. 2241/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004 o enotnem okviru Skupnosti za preglednost kvalifikacij in usposobljenosti (Europass) (6) je bil vzpostavljen Europass, torej evropska mapa, ki jo lahko državljani uporabijo za boljše sporočanje, evidentiranje in predstavitev svojih kompetenc in kvalifikacij po vsej Evropi.

               (14)

               V Resoluciji Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o priznavanju vrednosti neformalnega in priložnostnega učenja na področju evropske mladine z dne 18. maja 2006 (7) so bile države članice pozvane, da omogočijo opredeljevanje kompetenc, pridobljenih v okviru neformalnega in priložnostnega učenja, z namenom njihovega priznavanja na trgu delovne sile.

               (15)

               Kot instrument za preglednost je bil Youthpass ustvarjen za udeležence v projektih, financiranih iz programa Mladi v akciji, ki sta ga uvedla Evropski parlament in Svet s Sklepom št. 1719/2006/ES (8).

               (16)

               V Priporočilu Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o uvedbi evropskega ogrodja kvalifikacij za vseživljenjsko učenje (9) so bile države članice pozvane, da svoje nacionalne sisteme kvalifikacij povežejo z evropskim ogrodjem kvalifikacij in da spodbujajo potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja v skladu s skupnimi evropskimi načeli iz maja 2004.

               (17)

               Evropski sistem zbiranja in prenašanja kreditnih točk (ECTS), vzpostavljen leta 1989 v okviru programa Erasmus, dodeljuje kreditne točke za formalno učenje na podlagi učnih rezultatov in delovne obremenitve študentov ter hkrati visokošolskim ustanovam omogoča, da dodeljujejo kreditne točke na podlagi učnih rezultatov v okviru neformalnih in priložnostnih učnih izkušenj.

               (18)

               V Priporočilu Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009 o vzpostavitvi evropskega referenčnega okvira za zagotavljanje kakovosti poklicnega izobraževanja in usposabljanja (10) je bilo navedeno, da bi moral navedeni okvir spodbujati izvajanje skupnih evropskih načel za ugotavljanje in potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja, kar bi izboljšalo povezavo med izobraževanjem, usposabljanjem in zaposlovanjem ter povezalo formalno, neformalno in priložnostno učenje.

               (19)

               S Priporočilom Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009 (11) je bil vzpostavljen evropski sistem kreditnih točk v poklicnem izobraževanju in usposabljanju (ECVET), ki ga je treba uporabljati za prenašanje in zbiranje učnih rezultatov posameznikov, doseženih v okviru formalnega ter, kjer je primerno, neformalnega in priložnostnega učenja.

               (20)

               Posvetovanja v obliki spletne raziskave, razprave v ustreznih političnih organih ter številne dejavnosti vzajemnega učenja, v katerih sodelujejo socialni partnerji, kažejo na prepričljivo soglasje o tem, da je pomembno, da se zagotovi vidnost znanj, spretnosti in kompetenc, pridobljenih z življenjskimi in delovnimi izkušnjami, ter pričajo o široki podpori pobudi Unije, namenjeni krepitvi politike in prakse potrjevanja v državah članicah –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               DA BI DRŽAVE ČLANICE OB USTREZNEM UPOŠTEVANJU NAČELA SUBSIDIARNOSTI POSAMEZNIKOM NUDILE MOŽNOST, DA DOKAŽEJO ZNANJE, PRIDOBLJENO ZUNAJ FORMALNEGA IZOBRAŽEVANJA IN USPOSABLJANJA – VKLJUČNO Z IZKUŠNJAMI Z MOBILNOSTJO –, TER DA TO ZNANJE UPORABIJO ZA SVOJO POKLICNO POT IN NADALJNJE UČENJE, BI MORALE:

                           1.

                           v skladu z nacionalnimi okoliščinami in posebnostmi ter kot se jim zdi ustrezno, najpozneje do leta 2018 vzpostaviti ureditev za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja, ki posameznikom omogoča:

                                       (a)

                                       da se jim potrdijo znanje, spretnosti in kompetence, pridobljeni z neformalnim in priložnostnim učenjem, tudi prek odprtih virov izobraževanja, kjer je to primerno;

                                       (b)

                                       da pridobijo polne ali, kjer je to primerno, delne kvalifikacije na podlagi potrjenih neformalnih in priložnostnih učnih izkušenj, brez poseganja v drugo pravo Unije, ki se uporablja, zlasti Direktivo 2005/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (12).

                                 Države članice lahko v okviru svoje ureditve potrjevanja glede na svoje potrebe dajo prednost določenim področjem in/ali sektorjem;

                           2.

                           v ureditev potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja po potrebi vključiti naslednje elemente, obenem pa vsakemu posamezniku omogočiti, da v skladu s svojimi potrebami izkoristijo katerega koli od njih, ločeno ali v kombinaciji:

                                       (a)

                                       OPREDELITEV učnih rezultatov posameznika, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem;

                                       (b)

                                       DOKUMENTIRANJE učnih rezultatov posameznika, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem;

                                       (c)

                                       OCENA učnih rezultatov posameznika, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem;

                                       (d)

                                       CERTIFIKACIJA rezultatov ocene učnih rezultatov posameznika, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem, v obliki kvalifikacije, ali kreditnih točk, ki so podlaga za kvalifikacijo, ali na drug način, ki se zdi ustrezen;

                           3.

                           v ureditvi potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja po potrebi uporabljajo naslednja načela, ob upoštevanju nacionalnih, regionalnih in/ali lokalnih ter sektorskih potreb in značilnosti:

                                       (a)

                                       ureditev potrjevanja je povezana z nacionalnimi ogrodji kvalifikacij in je v skladu z evropskim ogrodjem kvalifikacij;

                                       (b)

                                       posamezniki in organizacije imajo na voljo informacije in smernice v zvezi s prednostmi in priložnostmi, povezanimi s potrjevanjem, ter z ustreznimi postopki;

                                       (c)

                                       zlasti je verjetno, da bo ureditev potrjevanja koristila prikrajšanim skupinam, vključno z brezposelnimi in tistimi, ki so izpostavljeni tveganju, da postanejo brezposelni, saj lahko potrjevanje izboljša njihovo udeležbo v vseživljenjskem učenju in jim olajša dostop do trga dela;

                                       (d)

                                       brezposelni ali tisti, ki so izpostavljeni tveganju, da postanejo brezposelni, imajo priložnost, da v skladu z nacionalno zakonodajo in posebnostmi opravijo "presojo spretnosti", v okviru katere se opredelijo njihovo znanje, spretnosti in kompetence in ki se izvede v razumnem času, najbolje v šestih mesecih po opredelitvi potrebe;

                                       (e)

                                       potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja je podprto z ustreznimi smernicami in svetovanjem ter je prosto dostopno;

                                       (f)

                                       vzpostavljeni so pregledni ukrepi za zagotavljanje kakovosti v skladu z obstoječim okvirom zagotavljanja kakovosti, ki podpirajo zanesljive, veljavne in verodostojne metodologije in orodja za ocenjevanje;

                                       (g)

                                       zagotovljeno je izpopolnjevanje strokovne usposobljenosti osebja, vključenega v proces potrjevanja v vseh zadevnih sektorjih;

                                       (h)

                                       kvalifikacije, ali, kjer je primerno, delne kvalifikacije, pridobljene na podlagi potrjenih neformalnih in priložnostnih učnih izkušenj, upoštevajo dogovorjene standarde, ki so enaki ali enakovredni standardom za kvalifikacije, pridobljene s formalnimi izobraževalnimi programi;

                                       (i)

                                       spodbuja se uporaba instrumentov Unije za preglednost, kot sta Europass in Youthpass, da bi se olajšalo dokumentiranje učnih rezultatov;

                                       (j)

                                       med sistemi za potrjevanje in sistemi kreditnih točk, ki se uporabljajo v sistemu formalnega izobraževanja in usposabljanja, kot sta ECTS in ECVET, obstajajo sinergije;

                           4.

                           da bi sodelovali pri oblikovanju in izvajanju elementov in načel iz točk (1) do (4) spodbujati vse zadevne zainteresirane strani, torej delodajalce, sindikate, trgovinske, gospodarske in obrtne zbornice, nacionalne organe, udeležene v procesu priznavanja poklicnih kvalifikacij, zavode za zaposlovanje, mladinske organizacije, mladinske delavce, izvajalce izobraževanja in usposabljanja ter organizacije civilne družbe.
                           Za pospeševanje udeležbe v tem procesu:

                                       (a)

                                       bi morali delodajalci, mladinske organizacije in organizacije civilne družbe spodbujati in lajšati opredeljevanje in dokumentiranje učnih rezultatov, pridobljenih pri delu ali prostovoljnih dejavnostih, z uporabo ustreznih instrumentov Unije za preglednost, kot so instrumenti, razviti v okviru Europass in Youthpass;

                                       (b)

                                       bi morali izvajalci izobraževanja in usposabljanja lajšati dostop do formalnega izobraževanja in usposabljanja na podlagi učnih rezultatov, pridobljenih v neformalnih in priložnostnih okvirih, in kjer je primerno in mogoče, odobriti izjeme in/ali kreditne točke za ustrezne učne rezultate, pridobljene v takih okvirih;

                           5.

                           spodbujati zainteresirane strani na področjih izobraževanja, usposabljanja, zaposlovanja in mladih ter zainteresirane strani na drugih zadevnih področjih politike, da bi se med seboj usklajevali glede ureditev potrjevanja.

               2.

               DRŽAVE ČLANICE IN KOMISIJA BI MORALE IZVESTI NASLEDNJE UKREPE:

                           (a)

                           to priporočilo v okviru svetovalne skupine evropskega ogrodja kvalifikacij, ustanovljene na podlagi Priporočila Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o uvedbi evropskega ogrodja kvalifikacij za vseživljenjsko učenje (13) nadalje spremljati in po potrebi v naknadne dejavnosti svetovalne skupine evropskega ogrodja kvalifikacij vključiti ustrezne mladinske organizacije in predstavnike prostovoljnega sektorja;

                           (b)

                           v prihodnjih skupnih poročilih Sveta in Komisije v okviru strateškega okvira „ET 2020“ ter prihodnjih skupnih poročilih Evropske unije o mladih v okviru prenovljenega okvira za evropsko sodelovanje na področju mladih poročati o napredku, ki je bil dosežen po sprejetju tega priporočila;

                           (c)

                           z uporabo strokovnega znanja agencij Unije, zlasti Cedefopa, in s poročanjem o stanju potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja v letnem poročilu o razvoju nacionalnih ogrodjih kvalifikacij podpreti izvajanje tega priporočila.

               3.

               KOMISIJA BI MORALA IZVESTI NASLEDNJE UKREPE:

                           (a)

                           podpirati države članice in zainteresirane strani:

                                       —

                                       z lajšanjem učinkovitega vzajemnega učenja ter izmenjave izkušenj in dobrih praks;

                                       —

                                       z rednim pregledom evropskih smernic za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja v polnem posvetovanju z državami članicami;

                                       —

                                       z rednim pregledom Evropskega popisa o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja v sodelovanju z državami članicami;

                           (b)

                           v posvetovanju z državami članicami, kot je podrobno določeno v Sklepu št. 2241/2004/ES, pred letom 2018 razmisliti o nadaljnjem razvoju instrumentov v okviru Europass, ki olajšujejo preglednost potrjenih učnih rezultatov, pridobljenih z neformalnimi in priložnostnimi učnimi izkušnjami, po vsej Uniji;

                           (c)

                           v sodelovanju z državami članicami zagotoviti, da se programa Vseživljenjsko učenje in Mladi v akciji ter, brez poseganja v pogajanja o naslednjem večletnem finančnem okviru, prihodnji evropski program za izobraževanje, usposabljanje, mladino in šport, pa tudi evropski strukturni skladi uporabljajo v podporo izvajanju tega priporočila;

                           (d)

                           v sodelovanju z državami članicami in po posvetovanju z zadevnimi zainteresiranimi stranmi oceniti in ovrednotiti ukrepe, sprejete na podlagi tega priporočila, in do 31. decembra 2019 poročati Svetu o pridobljenih izkušnjah in posledicah za prihodnost, po potrebi pa tudi o morebitnem pregledu in reviziji tega priporočila.

      V Bruslju, 20. decembra 2012

            Za Svet

            Predsednik

         E. FLOURENTZOU

      (1)  UL C 119, 28.5.2009, str. 2.

      (2)  UL C 311, 19.12.2009, str. 1.

      (3)  UL C 372, 20.12.2011, str. 36.

      (4)  UL C 372, 20.12.2011, str. 1.

      (5)  UL C 13, 18.1.2003, str. 2.

      (6)  UL L 390, 31.12.2004, str. 6.

      (7)  UL C 168, 20.7.2006, str. 1.

      (8)  UL L 327, 24.11.2006, str. 30.

      (9)  UL C 111, 6.5.2008, str. 1.

      (10)  UL C 155, 8.7.2009, str. 1.

      (11)  UL C 155, 8.7.2009, str. 11.

      (12)  UL L 255, 30.9.2005, str. 22.

      (13)  UL C 111, 6.5.2008, str. 1.

      PRILOGA

         OPREDELITEV POJMOV

      V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                  (a)

                     formalno učenje pomeni učenje, ki se izvaja v organiziranem in strukturiranem okolju, posebej namenjenem učenju, in praviloma pripelje do dodelitve kvalifikacije, običajno v obliki spričevala ali diplome; vključuje sisteme splošnega izobraževanja, začetno poklicno usposabljanje in visokošolsko izobraževanje;

                  (b)

                     neformalno učenje pomeni učenje, ki se izvaja prek načrtovanih dejavnosti (v smislu učnih ciljev, časa učenja), pri katerih je zagotovljena določena oblika učne podpore (npr. odnosi med študenti in profesorji); vključuje lahko programe za pridobitev delovnih spretnosti, opismenjevanje odraslih in pridobitev osnovne izobrazbe za osebe, ki so predčasno opustile šolanje; pogosta primera neformalnega učenja sta med drugim usposabljanje na delovnem mestu, s katerim podjetja posodabljajo in izboljšujejo spretnosti svojih zaposlenih, kot so spretnosti za uporabo informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT), strukturirano spletno učenje (npr. z uporabo odprtih virov izobraževanja), ter tečaji, ki jih organizirajo organizacije civilne družbe za svoje člane, ciljno skupino ali širšo javnost;

                  (c)

                     priložnostno učenje pomeni učenje iz vsakodnevnih dejavnosti, povezanih z delom, družino ali prostim časom in ni organizirano ali strukturirano v smislu ciljev, časa učenja ali učne podpore; lahko je nenamerno z vidika tistega, ki se uči; primer učnih rezultatov, pridobljenih s priložnostnim učenjem, so spretnosti, pridobljene z življenjskimi in delovnimi izkušnjami, sposobnosti vodenja projektov ali spretnosti IKT, pridobljene na delovnem mestu, znanje jezikov in medkulturne spretnosti, pridobljene med bivanjem v drugi državi, spretnosti IKT, pridobljene zunaj delovnega mesta, ter spretnosti, pridobljene s prostovoljstvom, kulturnimi dejavnostmi, športom, mladinskim delom in dejavnostmi doma (npr. skrb za otroka);

                  (d)

                     odprti viri izobraževanja pomenijo gradivo v digitalni obliki, ki se prosto ponuja in je prosto dostopno izvajalcem izobraževanja, študentom in vsem, ki se izobražujejo sami, in se lahko uporabi in ponovno uporabi za poučevanje, učenje in raziskave; vključuje učne vsebine, programsko opremo za razvoj, uporabo in distribucijo vsebine ter vire za izvajanje, kot so odprte licence; odprti viri izobraževanja pomenijo tudi zbrana digitalna sredstva, ki jih je mogoče prilagoditi in ki zagotavljajo koristi brez omejevanja možnosti, da jih uporabljajo tudi drugi;

                  (e)

                     presoja spretnosti pomeni postopek, namenjen opredelitvi in analizi znanja, spretnosti in kompetenc posameznika, tudi njegovih sposobnosti in motivacije, da bi opredelili njegovo poklicno pot in/ali načrtovali poklicno preusmeritev ali usposabljanje; namen presoje spretnosti je posamezniku pomagati, da analizira svoje poklicne izkušnje, sam oceni svoj položaj v delovnem okolju in načrtuje poklicno pot ali da se v nekaterih primerih pripravi na potrjevanje neformalnih ali priložnostnih učnih rezultatov;

                  (f)

                  kvalifikacija pomeni formalni rezultat postopka ocenjevanja in potrjevanja, ki se pridobi, kadar pristojni organ določi, da je posameznik dosegel učne rezultate glede na dane standarde;

                  (g)

                     učni rezultati pomenijo trditve o tem, kaj tisti, ki se uči, zna, razume in je sposoben opraviti ob zaključku učnega procesa; opredeljeni so v smislu znanja, spretnosti in kompetenc;

                  (h)

                     nacionalno ogrodje kvalifikacij pomeni instrument za klasifikacijo kvalifikacij na podlagi niza meril za dosežene opredeljene učne stopnje, katerega namen je vključiti in uskladiti nacionalne podsisteme kvalifikacij in izboljšati preglednost, dostop, nadgradnjo in kakovost kvalifikacij v zvezi s trgom dela in civilno družbo;

                  (i)

                     potrjevanje pomeni postopek, v katerem pooblaščeni organ potrdi, da je posameznik pridobil učne rezultate, izmerjene po ustreznem standardu, in vključuje naslednje štiri različne faze:

                              1.

                              OPREDELITEV posebnih izkušenj posameznika v okviru dialoga,

                              2.

                              DOKUMENTIRANJE izkušenj posameznika, da se zagotovi njihova vidnost,

                              3.

                              formalno OCENO teh izkušenj in

                              4.

                              CERTIFIKACIJO rezultatov ocene, ki je lahko podlaga za delno ali polno kvalifikacijo;

                  (j)

                     priznavanje predhodnega učenja pomeni potrjevanje učnih rezultatov, bodisi formalnega, neformalnega ali priložnostnega učenja, pridobljenih, preden se vloži zahteva za potrjevanje.