title: Priporočilo Sveta (EU) 2021/767 z dne 6. maja 2021 o spremembi Priporočila (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve

text:
                  11.5.2021

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  LI 165/66

         PRIPOROČILO SVETA (EU) 2021/767
         z dne 6. maja 2021
         o spremembi Priporočila (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve
         SVET EVROPSKE UNIJE JE –
         ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 77(2)(b) in (e) ter prvega in drugega stavka člena 292 Pogodbe,
         ob upoštevanju naslednjega:

                     (1)

                     Svet je 30. junija 2020 sprejel Priporočilo o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (1) (v nadaljnjem besedilu: Priporočilo Sveta). Svet je 16. julija 2020 sprejel Priporočilo (EU) 2020/1052 o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (2). Svet je 30. julija 2020 sprejel Priporočilo (EU) 2020/1144 o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (3). Svet je 7. avgusta 2020 sprejel Priporočilo (EU) 2020/1186 o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (4). Svet je 22. oktobra 2020 sprejel Priporočilo (EU) 2020/1551 o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (5).
                     Svet je 17. decembra 2020 sprejel Priporočilo (EU) 2020/2169 o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (6). Svet je 28. januarja 2021 sprejel Priporočilo (EU) 2021/89 o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (7).

                     (2)

                     Svet je 2. februarja 2021 sprejel Priporočilo (EU) 2021/132 o spremembi Priporočila Sveta (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (8).

                     (3)

                     V Priporočilu Sveta je določeno, da bi morale države članice s 1. julijem 2020 začeti usklajeno in postopoma odpravljati začasno omejitev nenujnih potovanj v EU za rezidente tretjih držav iz Priloge I k Priporočilu Sveta. Svet bi moral vsaka dva tedna pregledati in po potrebi posodobiti seznam tretjih držav iz Priloge I po tesnem posvetovanju s Komisijo ter ustreznimi agencijami in službami EU ter po splošni oceni na podlagi metodologije, meril in informacij iz Priporočila Sveta.

                     (4)

                     Vse od takrat so v Svetu, v tesnem posvetovanju s Komisijo ter ustreznimi agencijami in službami EU, potekale razprave o pregledu seznama tretjih držav iz Priloge I k Priporočilu Sveta ter o uporabi meril in metodologije iz Priporočila Sveta. Na podlagi teh razprav bi bilo treba spremeniti seznam tretjih držav iz Priloge I. Predvsem bi bilo treba na seznam dodati Izrael.

                     (5)

                     Mejni nadzor ni samo v interesu države članice, na katere zunanjih mejah se opravlja, temveč tudi v interesu vseh držav članic, ki so odpravile nadzor meje na svojih notranjih mejah. Zato bi morale države članice zagotoviti, da bodo ukrepi, sprejeti na zunanjih mejah, usklajeni, s čimer bodo zagotovile, da bo schengensko območje dobro delovalo. Države članice bi morale v ta namen od 6. maja 2021 še naprej usklajeno odpravljati začasno omejitev nenujnih potovanj v EU za rezidente tretjih držav iz Priloge I k Priporočilu Sveta, kot je spremenjeno s tem priporočilom.

                     (6)

                     V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila, ki zato zanjo ni zavezujoče in se v njej ne uporablja. Ker to priporočilo nadgrajuje schengenski pravni red, se Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola v šestih mesecih od dne, ko Svet sprejme to priporočilo, odloči, ali ga bo prenesla v svoje nacionalno pravo.

                     (7)

                     To priporočilo predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri katerih Irska v skladu s Sklepom Sveta 2002/192/ES ne sodeluje (9). Irska torej ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila, ki zato zanjo ni zavezujoče in se v njej ne uporablja.

                     (8)

                     To priporočilo za Islandijo in Norveško predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma, sklenjenega med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško, v zvezi s pridružitvijo teh dveh držav k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES (10).

                     (9)

                     To priporočilo za Švico predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES (11) v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES (12).

                     (10)

                     To priporočilo za Lihtenštajn predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES (13) v povezavi s členom 3 Sklepa 2011/350/EU (14) –

               SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
         Priporočilo Sveta (EU) 2020/912, kakor je bilo spremenjeno s priporočili (EU) 2020/1052, (EU) 2020/1144, (EU) 2020/1186, (EU) 2020/1551, (EU) 2020/2169, (EU) 2021/89 in (EU) 2021/132, o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve se spremeni:

                     (1)

                     Prvi odstavek točke 1 Priporočila Sveta se nadomesti z naslednjim:

                                 „1.

                                 Države članice bi morale s 6. majem 2021 začeti usklajeno in postopoma odpravljati začasno omejitev nenujnih potovanj v EU za rezidente tretjih držav iz Priloge I.“

                     (2)

                     Priloga I k Priporočilu se nadomesti z naslednjim:

                           „PRILOGA I
                           Tretje države in posebna upravna območja, na rezidente katerih ne bi smela vplivati začasna omejitev nenujnih potovanj v EU na zunanjih mejah:
                           I.   DRŽAVE

                                       1.

                                       AVSTRALIJA

                                       2.

                                       IZRAEL

                                       3.

                                       NOVA ZELANDIJA

                                       4.

                                       RUANDA

                                       5.

                                       SINGAPUR

                                       6.

                                       JUŽNA KOREJA

                                       7.

                                       TAJSKA

                                       8.

                                       KITAJSKA  (*1)

                                 II.   POSEBNA UPRAVNA OBMOČJA LJUDSKE REPUBLIKE KITAJSKE

                                       Posebno upravno območje Hongkong  (*1)

                                       Posebno upravno območje Macao (*1)

                        (*1)  s pridržkom potrditve vzajemnosti"

                        (*1)  s pridržkom potrditve vzajemnosti"

                        (*1)  s pridržkom potrditve vzajemnosti"

            V Bruslju, 6. maja 2021

                  Za Svet

                  predsednik

               J. BORRELL FONTELLES

            (1)  UL L 208 I, 1.7.2020, str. 1.

            (2)  UL L 230, 17.7.2020, str. 26.

            (3)  UL L 248, 31.7.2020, str. 26.

            (4)  UL L 261, 11.8.2020, str. 83.

            (5)  UL L 354, 26.10.2020, str. 19.

            (6)  UL L 431, 21.12.2020, str. 75.

            (7)  UL L 33, 29.1.2021, str. 1.

            (8)  UL L 41, 4.2.2021, str. 1.

            (9)  Sklep Sveta 2002/192/ES z dne 28. februarja 2002 o prošnji Irske, da sodeluje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda (UL L 64, 7.3.2002, str. 20).

            (10)  UL L 176, 10.7.1999, str. 31.

            (11)  UL L 53, 27.2.2008, str. 52.

            (12)  Sklep Sveta 2008/146/ES z dne 28. januarja 2008 o sklenitvi Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda v imenu Evropske skupnosti (UL L 53, 27.2.2008, str. 1).

            (13)  UL L 160, 18.6.2011, str. 21.

            (14)  Sklep Sveta 2011/350/EU z dne 7. marca 2011 o sklenitvi Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, v zvezi z odpravo kontrol na notranjih mejah in prostim gibanjem oseb, v imenu Evropske unije (UL L 160, 18.6.2011, str. 19).


title: Priporočilo Komisije z dne 18. junija 2019 o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Poljske za obdobje 2021–2030

text:
               3.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/80

      PRIPOROČILO KOMISIJE
      z dne 18. junija 2019
      o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Poljske za obdobje 2021–2030
      (2019/C 297/21)
      EVROPSKA KOMISIJA –
      ob upoštevanju Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov, spremembi uredb (ES) št. 663/2009 in (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EU, 2012/27/EU in 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Sveta 2009/119/ES in (EU) 2015/652 ter razveljavitvi Uredbe (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) ter zlasti člena 9(2) Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora vsaka država članica Komisiji predložiti osnutek svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta za obdobje od 2021 do 2030, ki ustreza zahtevam iz člena 3(1) navedene uredbe in Priloge I k njej. Prve osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov je bilo treba predložiti do 31. decembra 2018.

                  (2)

                  Poljska je svoj osnutek celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta predložila 9. januarja 2019. Predložitev navedenega osnutka načrta je osnova in prvi korak ponavljajočega se postopka med Komisijo in državami članicami za dokončanje celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov ter njihovo poznejše izvajanje.

                  (3)

                  V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora Komisija osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov oceniti. Komisija je izvedla obsežno oceno osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Poljske, pri čemer je upoštevala ustrezne elemente Uredbe (EU) 2018/1999. Navedena ocena (2) je objavljena skupaj s tem priporočilom. Na njej temeljijo priporočila v nadaljevanju.

                  (4)

                  Priporočila Komisije lahko obravnavajo (i) raven ambicioznosti ciljev in prispevkov z vidika skupnega doseganja ciljev energetske unije in zlasti ciljev Unije za leto 2030 za energijo iz obnovljivih virov in energijsko učinkovitost ter raven elektroenergetske povezanosti, ki jo država članica želi doseči do leta 2030; (ii) politike in ukrepe, ki se nanašajo na cilje na ravni držav članic in Unije ter druge politike in ukrepe s potencialnim čezmejnim pomenom; (iii) vse dodatne politike in ukrepe, ki bi bili lahko potrebni v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih; (iv) medsebojne vplive med obstoječimi in načrtovanimi politikami in ukrepi, vključenimi v celovite nacionalne energetske in podnebne načrte, v okviru ene razsežnosti in med različnimi razsežnostmi energetske unije ter doslednost teh politik in ukrepov.

                  (5)

                  Komisija je pri oblikovanju priporočil menila, da je treba na eni strani sešteti nekatere količinsko opredeljene načrtovane prispevke vseh držav članic, da se ocenijo ambicije na ravni Unije, na drugi strani pa zadevni državi članici zagotoviti dovolj časa, da lahko priporočila Komisije ustrezno upošteva pred dokončanjem svojega nacionalnega načrta.

                  (6)

                  Priporočila Komisije glede ambicij držav članic v zvezi z energijo iz obnovljivih virov so zasnovana na enačbi iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999, ki temelji na objektivnih merilih.

                  (7)

                  Glede energijske učinkovitosti priporočila Komisije temeljijo na oceni nacionalne ravni ambicij, predlagane v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v primerjavi s skupnim obsegom prizadevanj, ki so potrebna za doseganje ciljev Unije, pri čemer se po potrebi upoštevajo informacije o posebnih nacionalnih okoliščinah. Končni nacionalni prispevki na področju energijske učinkovitosti bi morali odražati stroškovno učinkovite možnosti za prihranke energije, podpirati pa bi jih morali trdna dolgoročna strategija za prenovo stavb in ukrepi za izvajanje obveznosti prihranka energije, ki izhaja iz člena 7 Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3). Države članice bi morale tudi dokazati, da so ustrezno upoštevale načelo „energijska učinkovitost na prvem mestu“, tako da pojasnijo, kako energijska učinkovitost prispeva k stroškovno učinkovitemu doseganju nacionalnih ciljev konkurenčnega nizkoogljičnega gospodarstva in zanesljivosti oskrbe z energijo ter odpravljanju energetske revščine.

                  (8)

                  Uredba o upravljanju energetske unije od držav članic zahteva, da predložijo splošen pregled naložb, potrebnih za doseganje ciljev in prispevkov, določenih v celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu, ter splošno oceno virov teh naložb. Nacionalni energetski in podnebni načrti bi morali zagotoviti preglednost in predvidljivost nacionalnih politik in ukrepov ter s tem varnost naložb.

                  (9)

                  Komisija je obenem v okviru cikla evropskega semestra 2018–2019 pozornost usmerila na potrebe držav članic po naložbah na področju energetskih in podnebnih ciljev. To je upoštevano v poročilu za Poljsko (4) iz leta 2019 in priporočilu Komisije za priporočilo Sveta Poljski (5) v okviru evropskega semestra. Komisija je pri oceni osnutkov celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov upoštevala najnovejše ugotovitve in priporočila evropskega semestra. Priporočila Komisije dopolnjujejo zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra. Države članice bi morale tudi zagotoviti, da so v njihovih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih upoštevana zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra.

                  (10)

                  Poleg tega uredba o upravljanju energetske unije od vsake države članice zahteva, da vsa priporočila Komisije glede svojega osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki ga mora predložiti do 31. decembra 2019, ustrezno upošteva, če pa priporočila ali znatnega dela priporočila ne upošteva, mora podati in objaviti svojo obrazložitev za to.

                  (11)

                  Države članice bi morale v svojih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih ter posodobitvah v poznejših letih sporočiti iste podatke, kot jih poročajo Eurostatu ali Evropski agenciji za okolje. Uporaba istega vira in po potrebi evropskih statističnih podatkov je prav tako bistvena za izračun izhodišča za pripravo modelov in napovedi. Uporaba evropskih statističnih podatkov bo omogočila boljšo primerljivost podatkov in napovedi, ki se uporabljajo v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih.

                  (12)

                  Vsi elementi Priloge I k Uredbi (EU) 2018/1999 se vključijo v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt. V tem okviru bi bilo treba oceniti vplive načrtovanih politik in ukrepov na makroekonomske razmere ter, kolikor je to mogoče, na zdravje, okolje, zaposlovanje, izobraževanje, spretnosti in socialne razmere. V pripravo končnega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta morajo biti vključene tudi javnost in druge zainteresirane strani. Ti in drugi elementi so podrobno opisani v delovnem dokumentu služb Komisije, objavljenem skupaj s tem priporočilom (6).

                  (13)

                  Glede na to, da so informacije o vzajemnem delovanju med različnimi razsežnostmi energetske unije v osnutku načrta omejene, bi v končnem načrtu lahko bilo opredeljeno ključno vzajemno delovanje med temi razsežnostmi, tako v smislu nacionalne ravni ambicij kot tudi v smislu začasnih, načrtovanih, dodatnih in obstoječih instrumentov politike. V končnem načrtu bi bilo lahko bolj poglobljeno obravnavano vzajemno delovanje med razsežnostmi razogljičenja, energijske učinkovitosti in energetske varnosti. Podporo temu bi bilo mogoče zagotoviti z razširitvijo predložene celovite ocene učinka, na primer s količinsko opredelitvijo učinkov trajnostne oskrbe z biomaso za pridobivanje energije na obračunane emisije in odvzeme zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva ter z obravnavo tveganj za energetsko varnost zaradi podnebnih sprememb. Poleg tega bi se lahko v končnem načrtu dobro izhodišče, ki ga predstavljajo predloženi podatki o naložbenih potrebah in odhodkih za sektor proizvodnje električne in druge energije, razširilo na povpraševanje po energiji v neenergetskih sektorjih v vseh razsežnosti energetske unije. Podobno morajo cilji na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti podpirati prizadevanja, načrtovana za druge razsežnosti energetske unije.

                  (14)

                  Končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt bi se izboljšal s predstavitvijo celovite analize trenutnega položaja sektorja nizkoogljičnih tehnologij na svetovnem trgu, izpostavitvijo področij s konkurenčno prednostjo in morebitnih izzivov ter določitvijo merljivih prihodnjih ciljev in politik ter ukrepov za njihovo izpolnjevanje, skupaj z ustreznimi povezavami na podjetniško in industrijsko politiko. Možno bi ga bilo izboljšati tudi z boljšo vključitvijo krožnega gospodarstva, pri čemer bi bilo treba poudariti njegov potencial za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov.

                  (15)

                  Priporočila Komisije Poljski temeljijo na oceni osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Poljske, ki je objavljena skupaj s tem priporočilom (7) –

            PRIPOROČA, DA POLJSKA UKREPA TAKO, DA:

                  1.

                  predloži več informacij o načrtovanih politikah in ukrepih, s katerimi bi poskusila zmanjšati znatno predvideno vrzel pri doseganju njenega cilja zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030 za 7 % v primerjavi z letom 2005 za sektorje, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami; to vključuje pojasnitev ukrepov na področju prometa in dodatnih ukrepov, zlasti v stavbnem sektorju, kmetijstvu in sektorju rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva, ter uporabo pravil za obračunavanje iz Uredbe (EU) 2018/841 Evropskega parlamenta in Sveta (8);

                  2.

                  zviša raven ambicij do leta 2030, in sicer naj Poljska kot svoj prispevek k ciljem Unije za leto 2030 doseže vsaj 25-odstotni delež energije iz obnovljivih virov, kot se izračuna po formuli iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999; v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt vključi okvirni začrtani potek, ki dosega vse referenčne vrednosti iz člena 4(a)(2) Uredbe (EU) 2018/1999 v skladu z navedenim deležem, glede na to, da je treba povečati prizadevanja za skupno doseganje tega cilja; predloži podrobne in količinsko opredeljene politike in ukrepe, ki so v skladu z obveznostmi iz Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (9), da se omogoči pravočasno in stroškovno učinkovito doseganje tega prispevka; zagotovi, da se cilj glede energije iz obnovljivih virov za leto 2020, določen v Prilogi I k Direktivi 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta (10), v celoti doseže in ohranja kot izhodišče od leta 2021 naprej, ter pojasni, kako se bo tak izhodiščni delež dosegel in ohranjal; poveča raven ambicij v sektorju ogrevanja in hlajenja, da doseže okvirni cilj iz člena 23 Direktive (EU) 2018/2001, ter sprejme podrobne ukrepe za dosego cilja na področju prometa, določenega v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v skladu s členom 25 Direktive (EU) 2018/2001; predloži dodatne podrobnosti in ukrepe glede poenostavitve upravnih postopkov ter omogočitvenih okvirov za samooskrbo z energijo iz obnovljivih virov in skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov v skladu s členoma 21 in 22 Direktive (EU) 2018/2001;

                  3.

                  zaradi potrebe po povečanju stopnje prizadevanj za dosego cilja Unije glede energijske učinkovitosti do leta 2030 pregleda svoje prispevke in opredeli dodatne politike in ukrepe, s katerimi bi lahko zagotovila dodatne prihranke energije; predlagana raven ambicij za zmanjšanje porabe končne energije bi morala biti bolje utemeljena in podprta z zadostnimi in količinsko opredeljenimi prihranki na podlagi politik in ukrepov; predlagane politike in ukrepe podkrepi z oceno učinka ter predloži podrobnejše informacije o njihovem obsegu in časovnem načrtu njihovega izvajanja; nadalje preuči možnosti politik in ukrepov na področju prometa, ob upoštevanju pričakovanega povečanja povpraševanja po energiji v tem sektorju;

                  4.

                  opredeli ukrepe, ki podpirajo cilje na področju energetske varnosti v zvezi z diverzifikacijo in zmanjšanjem energetske odvisnosti, vključno z ukrepi, ki zagotavljajo prožnost energetskega sistema za prilagajanje na predvidene spremembe do leta 2030 in pozneje;

                  5.

                  opredeli v prihodnost usmerjene cilje v zvezi s povezovanjem trgov, zlasti ukrepe za oceno učinka obveznosti javne službe, zlasti skladiščenja plina in regulacije cen, na delovanje trga, ter pojasni, kako namerava blažiti negativne posledice tega; opiše strategijo in časovni načrt za napredovanje proti popolnoma tržno določenim cenam;

                  6.

                  pojasni nacionalne cilje in cilje financiranja na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti, zlasti v zvezi z energetsko unijo, ki jih je treba doseči do leta 2030, da bodo zlahka merljivi in primerni za podporo izvajanju ciljev v drugih razsežnostih celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta; take cilje podpre s posebnimi in ustreznimi politikami in ukrepi, vključno s tistimi, ki jih je treba oblikovati v sodelovanju z drugimi državami članicami, kot je strateški načrt za energetsko tehnologijo;

                  7.

                  nadaljuje in razširi posvetovanja s sosednjimi državami članicami ter regionalno sodelovanje v okviru Višegrajske skupine (Češka, Madžarska, Poljska in Slovaška) ter zadevnih skupin na visoki ravni; regionalne izmenjave bi se lahko osredotočale na nadaljnje povezovanje na notranjem trgu energije, ocenjevanje zadostnosti sistema v luči načrtovanega nadaljevanja trga zmogljivosti, vprašanja pravičnega prehoda, razogljičenje in uvajanje obnovljivih virov energije ter učinke navedenih elementov na energetski sistem in čezmejno trgovanje z električno energijo;

                  8.

                  navede vse energetske subvencije, zlasti za fosilna goriva, ter sprejete ukrepe in načrte za njihovo postopno opuščanje;

                  9.

                  dopolni analizo vzajemnega delovanja s politikami glede kakovosti zraka in emisij v zrak, tudi s kvantitativnega vidika, pri čemer predstavi učinke na onesnaženost zraka v različnih scenarijih;

                  10.

                  bolje vključi vidike poštenega in pravičnega prehoda, zlasti z zagotavljanjem podrobnejših podatkov o vplivih načrtovanih ciljev, politik in ukrepov na družbo, zaposlovanje in spretnosti; končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt bi moral zlasti obravnavati učinke prehoda na prebivalstvo v premogovniških regijah z okrepitvijo povezave s pobudo „Premogovniške regije v tranziciji“ in ustreznimi nacionalnimi in regionalnimi načrti za prehod ter na prebivalstvo, prizadeto zaradi prilagoditev v drugih energetsko intenzivnih panogah; nadalje razvije pristop k obravnavi vprašanj, povezanih z energetsko revščino, vključno z opredelitvijo ciljev in pričakovanih učinkov načrtovanih politik in ukrepov, kot se zahteva z Uredbo (EU) 2018/1999.

         V Bruslju, 18. junija 2019

               Za Komisijo

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Član Komisije

         (1)  UL L 328, 21.12.2018, str. 1.

         (2)  SWD(2019) 281.

         (3)  Direktiva 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (UL L 315, 14.11.2012, str. 1).

         (4)  SWD(2019) 1020 final.

         (5)  COM(2019) 521 final z dne 5. junija 2019.

         (6)  SWD(2019) 281.

         (7)  SWD(2019) 281.

         (8)  Uredba (EU) 2018/841 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o vključitvi emisij toplogrednih plinov in odvzemov zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva v okvir podnebne in energetske politike do leta 2030 ter spremembi Uredbe (EU) št. 525/2013 in Sklepa št. 529/2013/EU (UL L 156, 19.6.2018, str. 1).

         (9)  Direktiva (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL L 328, 21.12.2018, str. 82).

         (10)  Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL L 140, 5.6.2009, str. 16).


title: Priporočilo Sveta z dne 8. novembra 2019 o imenovanju člana Izvršilnega odbora Evropske centralne banke2019/C 385/01

text:
               13.11.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 385/1

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 8. novembra 2019
      o imenovanju člana Izvršilnega odbora Evropske centralne banke
      (2019/C 385/01)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 283(2) in 139(2) Pogodbe,
      ob upoštevanju Protokola št. 4 o Statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 11.2 Protokola –
      PRIPOROČA EVROPSKEMU SVETU:
      da se Isabel SCHNABEL imenuje za članico Izvršilnega odbora Evropske centralne banke za mandat osmih let z učinkom od 1. januarja 2020.

         V Bruslju, 8. novembra 2019

               Za Svet

               Predsednik

            M. LINTILÄ


               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 28/121

      P8_TA(2018)0256
      Pogajanja o posodobitvi pridružitvenega sporazuma med EU in Čilom
      Priporočilo Evropskega parlamenta z dne 13. junija 2018 Svetu, Komisiji ter podpredsednici Komisije in visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko glede pogajanj o posodobitvi pridružitvenega sporazuma med EU in Čilom (2018/2018(INI))
      (2020/C 28/15)

         Evropski parlament,

                  —

                  ob upoštevanju členov 2 in 3 ter naslova V, zlasti členov 21 in 36, Pogodbe o Evropski uniji (PEU), pa tudi petega dela Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU),

                  —

                  ob upoštevanju člena 218 PDEU,

                  —

                  ob upoštevanju obstoječega pridružitvenega sporazuma med Republiko Čile in Evropsko unijo,

                  —

                  ob upoštevanju pogajanj med Evropsko unijo in Čilom o posodobljenem pridružitvenem sporazumu, ki so se začela 16. novembra 2017,

                  —

                  ob upoštevanju pogajalskih smernic za ta sporazum, ki jih je Svet sprejel 13. novembra 2017,

                  —

                  ob upoštevanju skupne deklaracije s 25. srečanja skupnega parlamentarnega odbora EU-Čile z dne 22. januarja 2018,

                  —

                  ob upoštevanju svojega priporočila z dne 14. septembra 2017 Svetu, Komisiji in Evropski službi za zunanje delovanje glede pogajanj o posodobitvi trgovinskega stebra pridružitvenega sporazuma med EU in Čilom (1),

                  —

                  ob upoštevanju svoje resolucije z dne 13. septembra 2017 o političnih odnosih EU z Latinsko Ameriko (2),

                  —

                  ob upoštevanju izjave foruma civilne družbe EU-CELAC z dne 11. maja 2015 z naslovom Equality, rights and democratic participation for the peoples of Europe and Latin America and the Caribbean (Enakost, pravice in demokratična udeležba ljudstev Evrope ter Latinske Amerike in Karibov),

                  —

                  ob upoštevanju členov 108(4) in 52 Poslovnika,

                  —

                  ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve (A8-0158/2018),

                  A.

                  ker Čile in EU povezujejo skupne vrednote ter tesne kulturne, gospodarske in politične vezi;

                  B.

                  ker Čile in EU tesno sodelujeta pri spopadanju z regionalnimi in globalnimi izzivi, kot so podnebne spremembe, mednarodna varnost, trajnostni razvoj ter globalno upravljanje;

                  C.

                  ker je Čile odločen zagovornik demokracije, človekovih pravic, proste in odprte trgovine ter multilateralizma; ker je tudi pomemben član Pacifiške zveze, Organizacije ameriških držav in Zveze južnoameriških držav (UNASUR) ter država z visokimi dohodki in član OECD;

                  D.

                  ker ima Čile pomembno vlogo v regionalnih zadevah, nastopa na primer kot porok pri kolumbijskem mirovnem procesu ter pri pogajanjih v Santu Domingu med venezuelsko vlado in opozicijo; ker se je Čile umaknil iz venezuelskih pogovorov, saj minimalni pogoji za demokratične predsedniške volitve in normalizacijo institucij niso bili izpolnjeni;

                  E.

                  ker od januarja 2014 velja okvirni sporazum o sodelovanju Čila v operacijah EU za krizno upravljanje; ker Čile sodeluje v operaciji EUFOR ALTHEA v Bosni in Hercegovini ter več operacijah OZN za ohranjanje miru, s čimer kaže svojo zavezanost miru in varnosti v svetu;

                  F.

                  ker so bile zadnje parlamentarne in predsedniške volitve ponovno dokaz stabilnosti in zrelosti čilske demokracije; ker Čile v zadnjih desetletjih uživa visoko gospodarsko rast in je eno najhitreje rastočih gospodarstev Južne Amerike; ker reforme v tej državi še potekajo;

                  G.

                  ker je nedavna dekriminalizacija splava pod določenimi pogoji pokazala vedno večjo odprtost čilske družbe za krepitev vloge žensk in deklet;

                  H.

                  ker je glede na indeks človekovega razvoja za leto 2016 Čile v kategoriji zelo visokega človekovega razvoja, pri čemer je uvrščen na prvo mesto med državami Latinske Amerike in na 38. mesto v svetovnem merilu, višje od sedmih držav članic EU;

                  I.

                  ker je obstoječi pridružitveni sporazum bistveno prispeval k utrditvi političnih odnosov med EU in Čilom ter znatnemu povečanju obsega trgovine in naložbenih tokov; ker stalno spoštovanje pravne države ter stabilnega pravnega in političnega okvira Čilu in EU omogoča izvajanje svobodnega podjetništva in spodbuja ustrezno naložbeno okolje, ki vključuje zaščitne ukrepe za načelo pravne varnosti;

                  J.

                  ker sta EU in Čile v zadnjih letih sklenila bolj ambiciozne in celovite sporazume z drugimi partnerji; ker bi se lahko obstoječi odnos med EU in Čilom, tudi na področjih zunanjih zadev in varnosti, s posodobitvijo pridružitvenega sporazuma znatno poglobil;

                  K.

                  ker se morata v bodočem pridružitvenem sporazumu med EU in Čilom v celoti odražati preobrazbena vloga agende za trajnostni razvoj do leta 2030 in vloga mednarodnega razvojnega sodelovanja pri uresničevanju ciljev trajnostnega razvoja;

                  L.

                  ker bi se s posodobljenim pridružitvenim sporazumom v povezavi s sporazumoma z Mehiko in Mercosurjem, glede katerih potekajo (ponovna) pogajanja, utrdila vloga EU kot ključne zaveznice Latinske Amerike, in sicer v času, ko si drugi akterji, kot sta Kitajska in Rusija, vedno bolj prizadevajo za povečanje svojega vpliva v regiji;

                  M.

                  ker je skupni parlamentarni odbor EU-Čile večkrat izrazil podporo posodobitvi pridružitvenega sporazuma, nazadnje v skupni deklaraciji, sprejeti na 25. srečanju 22. januarja 2018;

                  1.

                  priporoči Svetu, Komisiji ter podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko:

                        Splošna načela

                              (a)

                              naj na podlagi naših skupnih vrednot, demokratičnih načel, boja proti podnebnim spremembam, zagotavljanja enakosti spolov, vladavine prava, dobrega upravljanja, spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin občutno okrepijo sodelovanje med Čilom in EU, ki sta podobno misleča partnerja v okolju mednarodnih odnosov, ki postajajo ponovno negotovi;

                              (b)

                              naj zagotovijo, da bo posodobljeni sporazum s Čilom ambiciozen, celovit in uravnotežen ter da bo državljanom, podjetjem in gospodarstvom na obeh straneh prinesel oprijemljive koristi; naj zagotovijo, da bo imel sporazum vodilno mesto med najnaprednejšimi sporazumi, sklenjenimi med EU in tretjimi državami;

                              (c)

                              naj okrepijo razsežnost človekovih pravic v sodelovanju med EU in Čilom v luči strategije EU in Čila na področju človekovih pravic za obdobje 2016–2020; naj v sporazum vključijo skupno zavezo za varovanje in spodbujanje človekovih pravic, temeljnih svoboščin, enakosti spolov in pravic manjšin, kot so skupnost LGBTI, in domorodnih ljudstev, z izvršljivimi mehanizmi za spremljanje, redno poročanje in reševanje sporov; naj spodbujajo Čile, da poišče rešitev za vprašanja z domorodnimi Mapuči in drugimi domorodnimi ljudstvi; naj nadaljujejo prakso vključevanja klavzule o človekovih pravicah v vse prihodnje pridružitvene sporazume; naj nadaljujejo redni dialog med EU in Čilom o človekovih pravicah, katerega cilj je okrepiti institucionalni okvir in javne politike za spodbujanje človekovih pravic, tudi prek večstranskega sodelovanja;

                              (d)

                              naj spodbujajo Čile, da zagotovi ustrezne pravne postopke in poštene sodne postopke ob upoštevanju mednarodnih standardov v celoti;

                              (e)

                              naj si v luči zavezanosti Čila k uresničitvi ciljev trajnostnega razvoja iz Agende 2030 prizadevajo za spodbujanje trajnostnega socialno-ekonomskega razvoja, boj proti revščini in zmanjšanje neenakosti;

                              (f)

                              naj podpirajo Čile pri povečanju standardov izobraževanja in izboljšanju programov izobraževanja ter tako zagotovijo, da bodo osebe z najnižjimi dohodki imele dostop do visokošolskega izobraževanja; naj okrepijo povezavo med univerzami in trgom dela, pri tem pa premostijo neskladje spretnosti in spodbujajo zaposlovanje mladih;

                              (g)

                              naj spodbujajo varstvo socialnih in okoljskih pravic ter zagotovijo učinkovito izvajanje konvencij Mednarodne organizacije dela, pa tudi izkoreninjenje prisilnega dela in dela otrok;

                        Multilateralizem ter regionalno in mednarodno sodelovanje

                              (h)

                              naj okrepijo dialog ter sodelovanje glede izzivov na regionalni in svetovni ravni, kot so organizirani kriminal, nedovoljen promet s prepovedanimi drogami, vedno večje neenakosti, migracije, terorizem in podnebne spremembe, vključno z izvajanjem Agende 2030; naj podprejo sodelovanje med EU in Čilom na področju upravljanja migracij ter vzpostavijo mehanizme za ponovni sprejem, tudi za osebe brez državljanstva in državljane tretjih držav;

                              (i)

                              naj opozarjajo na pomen večstranskih programov in na to, da nobena dvostranska pogajanja ne smejo ogroziti namere o večstranskem doseganju napredka;

                              (j)

                              naj prispevajo h krepitvi multilateralizma in mednarodnega sodelovanja, da bi spodbujali mednarodno varnost in se učinkovito spopadali z izzivi na svetovni ravni; naj izboljšajo usklajevanje glede stališč obeh strani v mednarodnih organizacijah in forumih;

                              (k)

                              naj spodbujajo Čile, naj še naprej podpira sheme regionalnega povezovanja in sodelovanja, predvsem Pacifiško zvezo, glede na njene spodbudne rezultate kot dejanskega in dejavnega pobudnika gospodarskega povezovanja med člani iz regije, pa tudi UNASUR ter Skupnost latinskoameriških in karibskih držav (CELAC); naj preučijo možnost, da bi EU v Pacifiški zvezi pridobila status opazovalke;

                        Politični dialog in sodelovanje

                              (l)

                              naj omogočijo smiseln redni dialog o vseh pomembnih zadevah, pri tem pa se oprejo na obstoječe oblike in jih nadgradijo; naj prek instrumenta partnerstva mobilizirajo razpoložljiva sredstva, da bi izpolnili strateške cilje;

                              (m)

                              naj omogočijo tesno sodelovanje na področju varnosti in obrambe, zlasti v zvezi s preprečevanjem konfliktov, kriznim upravljanjem, pomorsko varnostjo, razoroževanjem in neširjenjem orožja; naj omogočijo okrepljeno sodelovanje Čila v misijah in operacijah skupne varnostne in obrambne politike EU;

                              (n)

                              naj omogočijo okrepljeno sodelovanje v boju proti terorizmu, organiziranemu kriminalu in kibernetski kriminaliteti ter pri preprečevanju radikalizacije in čezmejnega kriminala, ne da bi se pri tem ogrozile državljanske svoboščine ali temeljne pravice; naj sprejmejo ukrepe v okviru svetovnega boja proti terorizmu, tako da v skladu z mednarodnim pravom in načeli iz Ustanovne listine Organizacije združenih narodov okrepijo mehanizme, ukrepe in organe za globalno in regionalno sodelovanje;

                              (o)

                              naj okrepijo sodelovanje v boju proti korupciji, pranju denarja in davčnim utajam; naj vključijo določbe o standardih dobrega davčnega upravljanja in preglednosti, ki bodo potrdile zavezanost strani k izvajanju mednarodnih standardov v boju proti izogibanju davkom in davčnim utajam;

                              (p)

                              naj opozarjajo, da korupcija spodkopava človekove pravice, enakost, socialno pravičnost, trgovino in pošteno konkurenco ter tako preprečuje gospodarsko rast; naj vključijo posebne razdelke z jasnimi in odločnimi zavezami in ukrepi za boj proti vsem oblikam korupcije ter izvajanje mednarodnih standardov in večstranskih konvencij proti korupciji;

                              (q)

                              naj olajšajo mobilnost med EU in Čilom; naj okrepijo sodelovanje na področju mladinskih in študentskih izmenjav, programov štipendiranja in tečajev usposabljanja, tudi v okviru programa Erasmus+; naj si še naprej prizadevajo za popolno vzajemno priznavanje akademskih kvalifikacij, modernizacije, dostopnosti in internacionalizacije visokošolskega izobraževanja;

                              (r)

                              naj spodbujajo prenos znanstvenega in tehnološkega znanja ter okrepijo sodelovanje na področju raziskav in sodelovanja, pri tem pa v celoti izkoristijo obstoječe programe, kot je Obzorje 2020;

                              (s)

                              naj na podlagi memoranduma o soglasju glede mednarodnega sodelovanja, podpisanega leta 2015, spodbujajo in okrepijo odnose na področju mednarodnega sodelovanja; naj vzpostavijo inovativne mehanizme, ki bodo razširili in okrepili tristransko in regionalno sodelovanje s tretjimi stranmi v Latinski Ameriki in zunaj nje prek programov, kot sta EUROsociAL+ in Euroclima+, ter sodelovanje pri politikah na področju drog, kot je COPOLAD;

                              (t)

                              naj razvijejo metodologijo, s katero se bodo pokazali učinki posodobljenega sporazuma na moške in ženske, in naj rezultate uporabijo kot podlago za oblikovanje politik, s katerimi bi dosegli uravnoteženost glede na spol;

                              (u)

                              naj ponovno potrdijo skupno zavezanost pariškemu podnebnemu sporazumu in Agendi 2030 ter si prizadevajo za tesno sodelovanje med EU in Čilom pri varovanju okolja in boju proti podnebnim spremembam; naj okrepijo partnerstvo v zvezi s tehničnim sodelovanjem in sodelovanjem na področju politike na ključnih okoljskih področjih, vključno z emisijami CO2 v mednarodnem prometu, ohranjanjem biotske raznovrstnosti ter trajnostno proizvodnjo in porabo; naj spodbudijo okrepljeno sodelovanje na področju krožnega gospodarstva, da bi povečali učinkovito rabo virov in trajnostno rabo naravnih virov ter izboljšali ekološke inovacije in gospodarjenje z vodo; naj povečajo podporo za projekte za ublažitev vpliva podnebnih sprememb;

                              (v)

                              naj okrepijo sodelovanje na področju raziskav in razvoja ter glede uporabe programa EU Copernicus na področju podatkov opazovanja zemlje za okoljske namene s sateliti;

                              (w)

                              naj spodbujajo sodelovanje na področju kulture ter podpirajo diasporo tako v Čilu kot v EU, da bi tako podprli tuje investicije v EU in Čilu;

                              (x)

                              naj ponovno potrdijo dostop do vode kot človekovo pravico;

                        Institucionalne določbe

                              (y)

                              naj zagotovijo, da bo pridružitveni sporazum temeljil na trdni parlamentarni udeležbi, tako da okrepijo veljavne določbe in mehanizme sodelovanja, da bi omogočili večji prispevek k njegovemu izvajanju in nadzor nad njim, zlasti v okviru obstoječega medparlamentarnega formata skupnega parlamentarnega odbora; naj skupnemu parlamentarnemu odboru omogočijo možnost zahtevanja ustreznih informacij glede izvajanja pridružitvenega sporazuma;

                              (z)

                              naj zagotovijo ustrezno sodelovanje civilne družbe tako med pogajanji kot v fazi izvajanja pridružitvenega sporazuma, med drugim v okviru skupnega posvetovalnega odbora; poudarja, da je treba vzpostaviti institucionaliziran mehanizem, ki bo omogočal politični dialog, ki bo vključeval organizacije civilne družbe v obeh regijah;

                              (aa)

                              naj Parlament v skladu s členom 218(10) PDEU nemudoma in izčrpno obveščajo v vseh fazah pogajanj; naj pri tem Parlamentu tudi zagotovijo pogajalska besedila in zapisnike vsakega kroga pogajanj; v zvezi s tem Parlament pozdravlja sklep Sveta z dne 22. januarja 2018, da objavi pogajalski mandat, ki je bil novembra 2017 podeljen Komisiji in podpredsednici/visoki predstavnici;

                              (ab)

                              naj nedavno objavo pogajalskih smernic obravnavajo kot pomemben precedens in se zavežejo, da bodo v prihodnje objavili vse pogajalske smernice za mednarodne sporazume;

                              (ac)

                              naj pospešijo pogajanja o pridružitvenem sporazumu in tako omogočijo, da ga Parlament ratificira še pred koncem sedanjega evropskega zakonodajnega obdobja;

                              (ad)

                              naj na vseh ravneh zagotovijo spoštovanje dolgoletne prakse, da se novi sporazum ne uporablja začasno, dokler Parlament ne da soglasja;

                  2.

                  naroči svojemu predsedniku, naj to priporočilo posreduje Svetu, Komisiji in podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter predsedniku, vladi in parlamentu Republike Čile.

         (1)  Sprejeta besedila, P8_TA(2017)0354.

         (2)  Sprejeta besedila, P8_TA(2017)0345.


title: Priporočilo Evropske Centralne Banke z dne 17. januarja 2020 o politiki razdelitve dividend (ECB/2020/1)2020/C 30/01

text:
               29.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/1

      PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
      z dne 17. januarja 2020
      o politiki razdelitve dividend
      (ECB/2020/1)
      (2020/C 30/01)
      SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 127(6) in člena 132 Pogodbe,
      ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 34 Statuta,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (1) in zlasti člena 4(3) Uredbe,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (okvirna uredba o EMN) (ECB/2014/17) (2),
      ob upoštevanju naslednjega:
      Kreditne institucije morajo nadaljevati s pripravami za pravočasno in polno uporabo Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (3) in Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4) ter se pripraviti na iztek prehodnega obdobja, ki je določeno v Uredbi (EU) 2017/2395 Evropskega parlamenta in Sveta (5) za zmanjšanje morebitnega precejšnjega negativnega učinka obračunavanja pričakovanih kreditnih izgub po MSRP 9 na navadni lastniški temeljni kapital, in to v težavnem makroekonomskem in finančnem okolju, ki izvaja pritisk na dobičkonosnost kreditnih institucij in posledično na njihovo sposobnost izgraditi kapitalsko osnovo. Poleg tega je potrebno, da kreditne institucije financirajo gospodarstvo, konservativna politika razdelitve dividend pa je del ustreznega obvladovanja tveganj in trdnega bančnega sistema. Uporabiti bi bilo treba enako metodo, kot je bila določena v Priporočilu ECB/2019/1 Evropske centralne banke (6) –
      SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

         I.

                  1.

                  Kreditne institucije bi morale oblikovati politiko razdelitve dividend na podlagi konservativnih in preudarnih predpostavk, da bodo po vsaki razdelitvi izpolnjevale veljavne kapitalske zahteve ter spoštovale rezultate procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja.

                              (a)

                              Kreditne institucije morajo ves čas izpolnjevati veljavne minimalne kapitalske zahteve (zahteve v okviru prvega stebra). To vključuje količnik navadnega lastniškega temeljnega kapitala v višini 4,5 %, količnik temeljnega kapitala v višini 6 % in količnik skupnega kapitala v višini 8 %, kakor je določeno v členu 92 Uredbe (EU) št. 575/2013.

                              (b)

                              Poleg tega morajo kreditne institucije ves čas izpolnjevati kapitalske zahteve, ki se naložijo s sklepom na podlagi procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja ob uporabi člena 16(2)(a) Uredbe (EU) št. 1024/2013 in ki presegajo zahteve v okviru prvega stebra (zahteve v okviru drugega stebra).

                              (c)

                              Kreditne institucije morajo izpolnjevati tudi zahtevo po skupnem blažilniku, kakor je opredeljena v členu 128(6) Direktive 2013/36/EU.

                              (d)

                              Kreditne institucije morajo tudi doseči zahtevano polno višino (fully loaded) (7) količnika navadnega lastniškega temeljnega kapitala, količnika temeljnega kapitala in količnika skupnega kapitala do zadevnega datuma začetka polne uporabe. To se nanaša na polno uporabo zgoraj navedenih količnikov po uporabi prehodnih določb in polno uporabo zahteve po skupnem blažilniku, kakor je opredeljena v členu 128(6) Direktive 2013/36/EU. Prehodne določbe so določene v naslovu XI Direktive 2013/36/EU in delu 10 Uredbe (EU) št. 575/2013.

                              (e)

                              Kreditne institucije, ki so se odločile za uporabo ureditve iz Uredbe (EU) 2017/2395 v prehodnem obdobju, morajo tudi doseči polno višino količnika navadnega lastniškega temeljnega kapitala, količnika temeljnega kapitala in količnika skupnega kapitala do konca prehodnega obdobja, določenega v navedeni uredbi.

                        Te zahteve je treba izpolnjevati na konsolidirani in, če pride v poštev, subkonsolidirani ravni ter na posamični podlagi, razen če je bila uporaba bonitetnih zahtev na posamični podlagi opuščena, kakor je določeno v členih 7 in 10 Uredbe (EU) št. 575/2013.

                  2.

                  V zvezi z izplačilom dividend s strani kreditnih institucij (8) v letu 2020 za poslovno leto 2019 ECB priporoča naslednje:

                              (a)

                              kategorija 1: kreditne institucije, ki (i) izpolnjujejo veljavne kapitalske zahteve, navedene v odstavku 1(a), (b) in (c), ter (ii) so že dosegle polno višino količnikov, navedenih v odstavku 1(d) oziroma 1(e), po stanju na 31. december 2019, bi morale razdeliti čisti dobiček v obliki dividend na konservativen način, da bi lahko še naprej izpolnjevale vse zahteve ter spoštovale vse rezultate procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja tudi v primeru poslabšanja ekonomskih in finančnih razmer;

                              (b)

                              kategorija 2: kreditne institucije, ki izpolnjujejo veljavne kapitalske zahteve, navedene v odstavku 1(a), (b) in (c), po stanju na 31. december 2019, ne dosegajo pa polne višine količnikov, navedenih v odstavku 1(d) oziroma 1(e), po stanju na 31. december 2019, bi morale razdeliti čisti dobiček v obliki dividend na konservativen način, da bi lahko še naprej izpolnjevale vse zahteve ter spoštovale vse rezultate procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja tudi v primeru poslabšanja ekonomskih in finančnih razmer. Poleg tega lahko načeloma izplačajo dividende samo, če je izpolnjena tudi zahteva iz odstavka 1(d) ter je zagotovljeno najmanj linearno (9) gibanje v smeri zahtevane polne višine kapitalskih zahtev, navedenih v odstavku 1(e), in rezultatov procesa nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja;

                              (c)

                              kategorija 3: kreditne institucije, ki kršijo zahteve iz odstavka 1(a), (b) ali (c), načeloma ne bi smele razdeliti dividend.

                        Kreditne institucije, ki ne morejo izpolniti tega priporočila, ker menijo, da so pravno zavezane izplačati dividende, bi morale nemudoma stopiti v stik s svojo skupno nadzorniško skupino.
                  Od kreditnih institucij iz kategorij 1, 2 in 3, kakor so navedene v odstavku 2(a), (b) in (c), se pričakuje, da bodo izpolnile tudi smernice v okviru drugega stebra. Če kreditna institucija ne izpolnjuje smernic v okviru drugega stebra ali pričakuje, da jih ne bo izpolnjevala, bi morala nemudoma stopiti v stik s svojo skupno nadzorniško skupino. ECB bo pregledala razloge, zakaj se je kapital kreditne institucije zmanjšal ali se pričakuje, da se bo zmanjšal, ter preučila možnost sprejetja ustreznih in sorazmernih ukrepov za posamezno institucijo.
                  Od institucij se pričakuje, da bodo pri politiki variabilnih prejemkov in upravljanju kapitala upoštevale tudi možni vpliv prihodnjih sprememb pravnega, regulativnega in računovodskega okvira Unije na zahtevani kapital. Če ne bo posebnih drugačnih informacij, se pričakuje, da bodo prihodnje zahteve v okviru drugega stebra in smernice v okviru drugega stebra, ki se uporabljajo pri načrtovanju kapitala, najmanj tako visoke kot sedanje.

         II.

      To priporočilo je naslovljeno na pomembne nadzorovane subjekte in pomembne nadzorovane skupine, kakor so opredeljeni v točkah 16 in 22 člena 2 Uredbe (EU) št. 468/2014 (ECB/2014/17).

         III.

      To priporočilo je naslovljeno tudi na pristojne nacionalne organe in imenovane nacionalne organe glede manj pomembnih nadzorovanih subjektov in manj pomembnih nadzorovanih skupin, kakor so opredeljeni v točkah 7 in 23 člena 2 Uredbe (EU) št. 468/2014 (ECB/2014/17). Od pristojnih nacionalnih organov in imenovanih nacionalnih organov se pričakuje, da bodo to priporočilo primerno uporabili za take subjekte in skupine (10).

         V Frankfurtu na Majni,17. januarja 2020

               Predsednica ECB

            Christine LAGARDE

         (1)  UL L 287, 29.10.2013, str. 63.

         (2)  UL L 141, 14.5.2014, str. 1.

         (3)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (4)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (5)  Uredba (EU) 2017/2395 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2017 o spremembi Uredbe (EU) št. 575/2013 glede prehodne ureditve za zmanjšanje učinka uvedbe MSRP 9 na kapital in za obravnavo določenih izpostavljenosti do javnega sektorja, denominiranih v domači valuti katere koli države članice, za namen velikih izpostavljenosti (UL L 345, 27.12.2017, str. 27).

         (6)  Priporočilo ECB/2019/1 Evropske centralne banke z dne 7. januarja 2019 o politiki razdelitve dividend (UL C 11, 11.1.2019, str. 1).

         (7)  Vsi blažilniki v polni višini.

         (8)  Kreditne institucije so lahko v različnih pravnih oblikah, npr. družbe, ki kotirajo na borzi, in družbe, ki niso delniške družbe, kot so vzajemne družbe, zadruge ali hranilnice. Pojem „dividenda“ se v tem priporočilu uporablja za vse vrste izplačil denarja, ki jih odobri skupščina družbe.

         (9)  To v praksi pomeni, da bi morale kreditne institucije v preostalem prehodnem obdobju načeloma vsako leto zadržati najmanj sorazmerni del vrzeli do polne višine količnika navadnega lastniškega temeljnega kapitala, količnika temeljnega kapitala in količnika skupnega kapitala, navedenih v odstavku 1(e).

         (10)  Če se to priporočilo uporabi za manj pomembne nadzorovane subjekte in manj pomembne nadzorovane skupine, ki menijo, da ga ne morejo izpolniti, ker štejejo, da so pravno zavezani izplačati dividende, bi morali ti nadzorovani subjekti in nadzorovane skupine nemudoma stopiti v stik z zanje pristojnimi nacionalnimi organi.


title: Priporočilo Sveta z dne 20. julija 2020 v zvezi z nacionalnim reformnim programom Belgije za leto 2020 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Belgije za leto 2020 2020/C 282/01

text:
               26.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/1

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 20. julija 2020
      v zvezi z nacionalnim reformnim programom Belgije za leto 2020 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Belgije za leto 2020
      (2020/C 282/01)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
      ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
      ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
      ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
      ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Komisija je 17. decembra 2019 sprejela letno strategijo za trajnostno rast, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2020. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Komisija je 17. decembra 2019 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (2) sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Belgija ni opredeljena kot ena od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela še priporočilo za priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja.

                  (2)

                  Poročilo o državi za Belgijo za leto 2020 je bilo objavljeno 26. februarja 2020. V njem so bili ocenjeni napredek Belgije pri izvajanju priporočil za posamezno državo, ki jih je Svet sprejel 9. julija 2019 (3) (v nadaljnjem besedilu: priporočila za posamezne države iz leta 2019), nadaljnje ukrepanje glede priporočil za posamezne države, sprejetih v preteklih letih, in napredek Belgije pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020.

                  (3)

                  Svetovna zdravstvena organizacija je 11. marca 2020 izbruh COVID-19 uradno razglasila za svetovno pandemijo. To pomeni, da so na področju javnega zdravja nastale hude izredne razmere za državljane, družbe in gospodarstva. Nacionalni zdravstveni sistemi so zaradi tega pod hudim pritiskom, prihaja pa tudi do motenj v svetovnih dobavnih verigah, volatilnosti na finančnih trgih, šokov v povpraševanju potrošnikov ter negativnih učinkov v različnih sektorjih. Ogrožena so delovna mesta in dohodki ljudi ter poslovanje podjetij. Povzročen je bil velik gospodarski šok, ki že ima resne posledice v Uniji. Komisija je 13. marca 2020 sprejela sporočilo, v katerem je pozvala k usklajenemu gospodarskemu odzivu na krizo, ki naj vključuje vse akterje na nacionalni ravni in na ravni Unije.

                  (4)

                  Več držav članic je razglasilo izredne razmere ali uvedlo izredne ukrepe. Vsi izredni ukrepi bi morali biti strogo sorazmerni, potrebni, časovno omejeni ter skladni z evropskimi in mednarodnimi standardi. Zanje bi morala veljati demokratični nadzor in neodvisni sodni nadzor.

                  (5)

                  Komisija je 20. marca 2020 sprejela sporočilo o uporabi splošne odstopne klavzule v okviru Pakta za stabilnost in rast. Splošna odstopna klavzula, kot je določena v členih 5(1), 6(3), 9(1) in 10(3) Uredbe (ES) št. 1466/97 ter členih 3(5) in 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 (4), olajšuje usklajevanje proračunskih politik v času resnega upada gospodarske aktivnosti. Komisija je v svojem sporočilu z dne 20. marca 2020 menila, da so glede na pričakovani resni upad gospodarske aktivnosti zaradi pandemije COVID-19 izpolnjeni pogoji za uporabo splošne odstopne klavzule, in pozvala Svet, naj potrdi to ugotovitev. Ministri za finance držav članic so 23. marca 2020 potrdili oceno Komisije. Strinjali so se, da se je treba na resen upad gospodarske aktivnosti odzvati odločno, ambiciozno in usklajeno. Uporaba splošne odstopne klavzule omogoča začasni odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja, če to srednjeročno ne ogroža vzdržnosti javnih financ. Poleg tega se lahko Svet na priporočilo Komisije odloči, da za korektivni del sprejme revidirano fiskalno usmeritev. Splošna odstopna klavzula ne pomeni začasne prekinitve postopkov Pakta za stabilnost in rast. Državam članicam omogoča, da odstopajo od proračunskih zahtev, ki bi se sicer uporabljale, Komisiji in Svetu pa, da sprejmeta potrebne ukrepe za usklajevanje politik v okviru Pakta.

                  (6)

                  Potrebno je nadaljnje ukrepanje, da se omeji in nadzira širjenje pandemije COVID-19, okrepi odpornost nacionalnih zdravstvenih sistemov, s podpornimi ukrepi za podjetja in gospodinjstva ublažijo socialno-ekonomske posledice pandemije ter zagotovijo ustrezni zdravstveni in varnostni pogoji na delovnem mestu, da bi se ponovno vzpostavila gospodarska aktivnost. Unija bi morala v celoti izkoristiti različna orodja, ki so ji na voljo za podporo prizadevanjem držav članic na teh področjih. Hkrati bi morale države članice in Unija sodelovati pri pripravi ukrepov, potrebnih za ponovno vzpostavitev normalnega delovanja naših družb in gospodarstev ter za vnovično doseganje trajnostne rasti, med drugim z vključitvijo zelenega prehoda in digitalne preobrazbe ter ob upoštevanju spoznanj, pridobljenih med krizo.

                  (7)

                  Kriza zaradi COVID-19 je izpostavila prožnost, ki jo v smislu prilagajanja na izredne okoliščine omogoča notranji trg. Da pa bi zagotovili hiter in neoviran prehod v fazo okrevanja ter prosti pretok blaga, storitev in delavcev, bi bilo treba izredne ukrepe, ki ovirajo normalno delovanje notranjega trga, odpraviti takoj, ko niso več nujno potrebni. Trenutna kriza je pokazala, da so v zdravstvenem sektorju potrebni načrti za pripravljenost na krize. Med ključnimi elementi za oblikovanje širših načrtov za pripravljenost na krize so tudi boljše nabavne strategije, diverzificirane dobavne verige in strateške zaloge osnovnih dobrin.

                  (8)

                  Zakonodajalec Unije je že spremenil ustrezne zakonodajne okvire, in sicer z uredbama (EU) 2020/460 (5) in (EU) 2020/558 (6) Evropskega parlamenta in Sveta, da bi lahko države članice za ublažitev izrednih učinkov pandemije COVID-19 uporabile vsa neporabljena sredstva iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov. Te spremembe bodo zagotovile dodatno prožnost ter poenostavljene in racionalizirane postopke. Za zmanjšanje pritiskov na denarni tok lahko države članice v obračunskem letu 2020–2021 uporabijo tudi 100-odstotno stopnjo sofinanciranja iz proračuna Unije. Belgija se spodbuja, da v celoti izkoristi navedene možnosti za pomoč najbolj prizadetim posameznikom in sektorjem.

                  (9)

                  Socialno-ekonomske posledice pandemije COVID-19 bodo zaradi različnih vzorcev specializacije po vsej verjetnosti neenakomerno porazdeljene po regijah. To pomeni znatno tveganje za poglobitev razlik v belgijskih regijah in med njimi. V povezavi s tveganjem začasne prekinitve procesa konvergence med državami članicami sedanje razmere zahtevajo ciljno usmerjene odzive politike.

                  (10)

                  Belgija je 30. aprila 2020 predložila nacionalni reformni program za leto 2020 in program stabilnosti za leto 2020. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

                  (11)

                  Za Belgijo trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga.

                  (12)

                  Svet je 13. julija 2018 Belgiji priporočil, naj zagotovi, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov (7) v letu 2019 ne bo presegla 1,8 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,6 % bruto domačega proizvoda (BDP). Ker je bilo ocenjeno, da je Belgija upravičena do zahtevanega začasnega odklona v višini 0,5 % BDP v skladu s klavzulo o strukturnih reformah, je bila zahtevana strukturna prilagoditev za leto 2019 znižana na 0,1 % BDP, kar ustreza nominalni stopnji rasti neto primarnih odhodkov, ki v letu 2019 ni presegla 2,8 %. Celovita ocena Komisije potrjuje znaten odklon od priporočene prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja za leto 2019 ter za leti 2018 in 2019 skupaj. To je pomemben dejavnik v poročilu, ki ga je Komisija pripravila v skladu s členom 126(3) Pogodbe in v katerem ocenjuje, kako je Belgija v letu 2019 izpolnjevala merilo glede dolga.

                  (13)

                  V programu stabilnosti za leto 2020 zvezna vlada načrtuje, da se bo nominalni saldo poslabšal s primanjkljaja v višini 1,9 % BDP v letu 2019 na primanjkljaj v višini 7,5 % BDP v letu 2020. Glede na program stabilnosti za leto 2020 naj bi se dolg sektorja država kot odstotek BDP po zmanjšanju na 98,6 % BDP v letu 2019 povečal na približno 115 % BDP v letu 2020. Na makroekonomske in fiskalne obete vpliva velika negotovost zaradi pandemije COVID-19.

                  (14)

                  V odziv na pandemijo COVID-19 je Belgija v okviru usklajenega pristopa Unije sprejela pravočasne proračunske ukrepe za povečanje zmogljivosti svojega zdravstvenega sistema, zajezitev pandemije ter zagotovitev pomoči posameznikom in sektorjem, ki so bili še posebej prizadeti. Glede na program stabilnosti za leto 2020 so navedeni proračunski ukrepi znašali 2,3 % BDP. Ukrepi vključujejo zvezno shemo nadomestil za začasno brezposelnost, nadomestni dohodek za samozaposlene, zvezne rezervacije za odhodke v zvezi s krizo, razna regionalna nadomestila za podjetja ali posameznike in sektorske subvencije. Količinska opredelitev ukrepov, ki povečujejo primanjkljaj, po upoštevanju različne obravnave stroškov avtomatskih stabilizatorjev na splošno sovpada z ocenami Komisije. Poleg tega je Belgija napovedala ukrepe, ki sicer ne bodo imeli neposrednega proračunskega učinka, a bodo prispevali k zagotavljanju likvidnostne podpore podjetjem. Ti ukrepi zadevajo tako zvezna kot regionalna poroštva za posojila za podjetja in samozaposlene ter so v programu stabilnosti za leto 2020 ocenjeni na 11,8 % BDP. Uvedeni so bili tudi odlogi plačila davkov, zlasti dohodnine, davkov od dohodkov pravnih oseb in socialnih prispevkov, vendar v programu stabilnosti za leto 2020 niso količinsko opredeljeni. Na splošno so ukrepi, ki jih je sprejela Belgija, v skladu s smernicami iz sporočila Komisije z dne 13. marca 2020. Polno izvajanje izrednih ukrepov in podpornih fiskalnih ukrepov ter nato preusmeritev fiskalnih politik v doseganje preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev, kadar bodo gospodarske razmere to dopuščale, bosta srednjeročno prispevala k ohranitvi vzdržnosti javnih financ.

                  (15)

                  Glede na spomladansko napoved Komisije 2020 in ob predpostavki nespremenjenih politik naj bi saldo sektorja država Belgije v letu 2020 znašal –8,9 % BDP, v letu 2021 pa –4,2 % BDP. Delež dolga sektorja država naj bi v letu 2020 dosegel 113,8 % BDP.

                  (16)

                  Komisija je 20. maja 2020 izdala poročilo, pripravljeno v skladu s členom 126(3) Pogodbe, ker Belgija v letu 2019 ni izpolnjevala pravila glede dolga in ker naj bi v letu 2020 presegla prag primanjkljaja v višini 3 % BDP. V celoti gledano analiza Komisije kaže, da merili glede primanjkljaja in dolga, kakor sta opredeljeni v Pogodbi in Uredbi (ES) št. 1467/97, nista izpolnjeni.

                  (17)

                  Belgijski organi so se na pandemijo COVID-19 odzvali s sprejetjem celovitega svežnja ukrepov za ublažitev socialnih in gospodarskih posledic resnega upada gospodarske aktivnosti. Vzpostavljena je bila poroštvena shema v višini 50 milijard EUR za nova kratkoročna posojila za poslovno vzdržna podjetja. Regije in skupnosti so tudi uvedle poroštva za premostitvena in navadna poslovna posojila, likvidnostno podporo za podjetja v obliki neposrednih posojil in ukrepe za finančno podporo podjetjem, ki jih je kriza zaradi COVID-19 najbolj prizadela. Povračilo obstoječih hipotekarnih posojil in poslovnih posojil se lahko podaljša. Uveden je bil začasni moratorij na stečajni postopek za močno prizadeta podjetja. Uvedene so bile tudi različne spodbude, namenjene temu, da bi več delavcev ostalo na delovnem mestu ali ponovno začelo delati, kar bi zagotovilo neprekinjeno poslovanje. Socialni prispevki in plačilo davkov, na primer davka na dodano vrednost, davka od dohodkov pravnih oseb in dohodnine, se lahko odložijo, v nekaterih primerih pa so oproščeni. Zvezna vlada je pripravila shemo za začasno brezposelnost zaradi višje sile, ki zagotavlja večje socialne prejemke in je na voljo podjetjem, ki jih je prizadela kriza zaradi COVID-19. Samozaposlenim osebam, ki so morale prekiniti dejavnost za vsaj sedem zaporednih dni, se odobri mesečno nadomestilo dohodka. Postopno zniževanje denarnih nadomestil za brezposelnost je začasno zamrznjeno. Zvezna vlada tudi pripravlja dodaten sveženj ukrepov za spopadanje z insolventnostjo podjetij, kot je na primer oprostitev plačila davka od dohodkov pravnih oseb ali dohodnine za davčno leto 2020.

                  (18)

                  Belgijski zdravstveni sistem uspešno zagotavlja akutno oskrbo v bolnišnicah. Vendar je pandemija COVID-19 opozorila na številne pomanjkljivosti v odpornosti zdravstvenega sistema na hudo javnozdravstveno krizo. To nakazuje, da se Belgija sooča s strukturnim pomanjkanjem zdravstvenih delavcev, kar je treba obravnavati. V neposredni prihodnosti bo še naprej ključno zagotavljanje kritičnih medicinskih izdelkov, zlasti zaščitne opreme za zaposlene v zdravstvu in na drugih izpostavljenih delovnih mestih. V kratkoročnem in srednjeročnem obdobju bo za zagotovitev učinkovitega obvladovanja javnozdravstvene krize, kakršno je povzročila pandemija COVID-19, bistvenega pomena javnozdravstvena strategija, ki je povsem usklajena s politikami preventive in dolgotrajne oskrbe. Pomemben dejavnik v tem okviru je nemoteno izvajanje dogovora ministrske konference o javnem zdravju, v skladu s katerim sta bolnišnično osebje in infrastruktura (zvezna pristojnost) med krizo zaradi COVID-19 začasno na razpolago ustanovam za dolgotrajno oskrbo (pristojnost skupnosti).

                  (19)

                  Zaposlenost je v letu 2019 in začetku leta 2020 dosegla rekordno visoko raven, vendar je kriza zaradi COVID-19 nenadno zavrla rast zaposlovanja v Belgiji. Obstoječe sheme dohodkovne podpore v Belgiji, kot sta na primer sistem začasne brezposelnosti za zaposlene in premostitvena pravica za samozaposlene, zagotavljajo delno nadomestilo za izgubo dohodka zaradi krajšega delovnega časa. Te sheme skrajšanega delovnega časa imajo pomembno vlogo pri omejevanju posledic zmanjšanja proizvodnje za stopnjo zaposlenosti. Kljub temu naj bi se brezposelnost v letu 2020 povišala na 7 %, v letu 2021 pa rahlo znižala na 6,6 %. Da povišanje brezposelnosti ne bi postalo strukturno, bodo potrebna nadaljnja prizadevanja za večjo učinkovitost obstoječih aktivnih politik zaposlovanja, ki so še vedno neučinkovite, kar je razvidno iz visokega deleža brezposelnih, ki sodelujejo v aktivnih ukrepih trga dela, in omejenega prehajanja iz brezposelnosti v zaposlitev. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti zagotavljanju celovitega pristopa za tiste, ki so najdlje od trga dela in ki jih bodo verjetno negativne socialno-ekonomske posledice krize zaradi COVID-19 najbolj prizadele. Ranljive skupine zajemajo zlasti nizko usposobljene osebe, osebe z migrantskim ozadjem in invalide. Davčni primež stroškov dela je v povprečju visok pri vseh ravneh plač, razen pri zaposlenih z zelo nizkimi dohodki (50 % povprečne plače). To je pomemben dejavnik razmeroma visokih stroškov dela in lahko negativno vpliva na povpraševanje po delovni sili, zlasti pri delovnih mestih z nizko produktivnostjo.

                  (20)

                  Spodbujati bi bilo treba mobilnost delovne sile v smeri sektorjev, v katerih obstaja veliko pomanjkanje, vključno z zdravstvenim sektorjem, sektorjem informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT) ter tehničnimi in strokovnimi poklici. Ob tem bo nastala velika potreba po ponovnem usposabljanju in izpopolnjevanju, zaradi česar bo treba povišati raven udeležbe odraslih v izobraževanju in usposabljanju, med drugim tudi z obdobji skrajšanega delovnega časa. Obstajajo pomisleki, da obstoječe sheme spodbud za usposabljanje ne dosežejo oseb, ki bi z njimi največ pridobile, na primer nizko usposobljenih in starejših delavcev ter oseb z migrantskim ozadjem. Slabo jezikovno znanje je velika ovira zlasti na trgu dela dvojezične bruseljske regije. Skupnosti sprejemajo ukrepe, da bi se na študij naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike vpisalo več študentov, vendar bi se bilo mogoče z obsežnejšimi strategijami bolje pripraviti na prihodnje povpraševanje na trgu. Splošna raven digitalnih spretnosti in znanj je dobra, vendar še naprej stagnira. Med mladimi, zlasti tistimi z nizko izobrazbo, je raven digitalnih spretnosti in znanj nižja od povprečja Unije in v zadnjih letih upada. Za zagotavljanje dostopa do učenja na daljavo je bistvena razpoložljivost ustrezne opreme in internetnih povezav za vse študente, potrebne pa so tudi sheme usposabljanja in mentoriranja učiteljev. To je potrebno tudi zato, da se obstoječe neenakosti v izobraževalnem sistemu ob krizi zaradi COVID-19 ne bi še poglobile.

                  (21)

                  Belgija je sprejela številne sheme za podporo likvidnosti podjetij, vključno s shemo državnih poroštev za posojila in več regionalnimi shemami, priglašenimi v okviru začasnega okvira za ukrepe državne pomoči v podporo gospodarstvu ob trenutni pandemiji COVID-19. Učinkovito in uspešno izvajanje takih shem, tudi s strani posrednikov, je ključnega pomena, da se podjetjem, zlasti malim in srednjim podjetjem (MSP) ter samozaposlenim osebam, zagotovi, da bodo imele od teh shem korist in da si bodo lahko hitreje opomogle. Pri oblikovanju in izvajanju teh ukrepov je treba upoštevati odpornost bančnega sektorja, vključno s posredniki.

                  (22)

                  Kljub vladnim prizadevanjem znaša upravno breme za podjetja približno 7 milijard EUR na leto (1,6 % BDP), kar je večinoma rezultat izpolnjevanja predpisov na področju obdavčevanja in delovnega prava. Davčni sistem je zaradi različnih davčnih odhodkov zapleten. Upravljanje plačilnih list za podjetja je zapleteno, zlasti za podjetja, ki morajo delovati v različnih regionalnih sistemih. Podjetja se soočajo z vse večjimi zamudami plačil javnih organov, kar prispeva k propadu podjetij in škoduje poslovnemu okolju. Prihaja do velikih zamud pri gradbenih dovoljenjih ter priključkih za elektriko in vodo. Postopek prenosa nepremičnine je med najpočasnejšimi in najdražjimi v Uniji. Med vstopnimi pogoji za obrtniške/gradbene storitve so med regijami velika odstopanja. Kumulativni učinek visoke stopnje regulacije, visokih stroškov plač in togosti na trgu dela vpliva na uspešnost maloprodajnega sektorja. Pravila o delovnem času trgovin, razprodajah, popustih in distribucijskih poteh za prodajo zdravil brez recepta škodijo operativnemu okolju za trgovce na drobno. Uvajanje 5G bi lahko med drugim zadržali strogi okoljski in zdravstveni standardi za varstvo pred sevanjem (zlasti v Bruslju), ki so sicer različni v vsaki regiji, visoki davki za antene v Bruslju ter dolgotrajen postopek izdaje dovoljenj za začetek uporabe anten. Na področju insolventnosti ni posebnega poenostavljenega postopka izvensodne poravnave za MSP, postopek v primeru insolventnosti pa lahko začne le dolžnik. Kljub postopnemu izboljšanju se pravosodni sistem še vedno sooča s prenizko ravnjo digitalizacije in nezadostnimi viri. Dolgotrajni postopki v upravnem sodstvu povzročajo občutne zamude pri zadevah v zvezi z javnimi naročili in gradbenimi dovoljenji. Organi, ki so ključni za uveljavljanje nadzora trga, konkurence in železniškega prometa, imajo premalo zaposlenih, da bi izvajali svoje naloge.

                  (23)

                  Za pospešitev gospodarskega okrevanja bo pomembno dati prednost zrelim javnim naložbenim projektom in spodbujati zasebne naložbe, med drugim z ustreznimi reformami, kar bi pomagalo tudi pri industrijskem prehodu. Kot je navedeno v nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu za obdobje 2021–2030, ima Belgija znatne potrebe po naložbah v trajnostni promet, zlasti za odpravljanje zastojev in uvajanje električne mobilnosti. Pred krizo zaradi COVID-19 so belgijske regije napovedale obsežne večletne načrte za prometno infrastrukturo. V teku je večja naložba v primestno železniško infrastrukturo okrog Bruslja, signalizacijo ter železniške povezave s pristaniščem in sosednjimi državami. V Bruslju potekajo tudi velike naložbe v infrastrukturo podzemne železnice ter tramvajsko in avtobusno infrastrukturo. V nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu so bile ugotovljene velike potrebe po naložbah v proizvodnjo energije iz obnovljivih virov in prožno proizvodnjo energije, energetske povezave, pametna omrežja, shranjevanje in učinkovito rabo energije, da bi se dosegli energetski in podnebni cilji Evrope ter da se uresniči pravna zaveza Belgije, da do leta 2025 v celoti opusti proizvodnjo jedrske energije in prenovi 80 % stavbnega fonda, ki je bil zgrajen pred uvedbo energetskih standardov. V primerjavi z razmeroma visoko intenzivnostjo zasebnih raziskav in razvoja je intenzivnost javnih raziskav in razvoja še naprej nekoliko pod večino držav članic, ki so na podobni stopnji gospodarskega razvoja. Belgija tvega zaostanek pri uvajanju 5G, saj ne načrtuje, da bi pionirske pasove 5G dodelila v rokih iz zakonodaje Unije. Marca 2020 so belgijski organi začeli javno posvetovanje o začasni rešitvi z začasnimi nacionalnimi dovoljenji za 200 MHz razpoložljivega spektra v pasu 3,6–3,8 GHz. Načrtovanje programov Sklada za pravični prehod, ki je obravnavan v predlogu Komisije, za obdobje 2021–2027 bi Belgiji lahko pomagalo nasloviti nekatere izzive, ki jih prinaša prehod na podnebno nevtralno gospodarstvo, zlasti na območjih iz Priloge D k poročilu o državi za leto 2020. To bi Belgiji omogočilo, da navedeni sklad čim bolje izkoristi.

                  (24)

                  Medtem ko se priporočila za posamezne države iz tega priporočila (v nadaljnjem besedilu: priporočila za posamezne države iz leta 2020) osredotočajo na blažitev socialno-ekonomskih posledic pandemije COVID-19 in spodbujanje gospodarskega okrevanja, so priporočila za posamezne države iz leta 2019 zajemala tudi reforme, ki so bistvene za reševanje srednje- do dolgoročnih strukturnih izzivov. Priporočila za posamezne države iz leta 2019 še vedno veljajo in se bodo še naprej spremljala skozi celoten evropski semester v prihodnjem letu. To vključuje priporočila za posamezne države iz leta 2019 glede gospodarskih politik v zvezi z naložbami. Vsa priporočila za posamezne države iz leta 2019 bi bilo treba upoštevati pri strateškem načrtovanju financiranja v sklopu kohezijske politike po letu 2020, vključno z ukrepi za ublažitev posledic trenutne krize in izhodnimi strategijami v zvezi z njo.

                  (25)

                  Evropski semester določa okvir za nadaljnje usklajevanje ekonomskih politik in politike zaposlovanja v Uniji, ki lahko prispeva k trajnostnemu gospodarstvu. Države članice so v svojih nacionalnih reformnih programih za leto 2020 ocenile napredek pri izvajanju ciljev trajnostnega razvoja, sprejetih na ravni OZN. Z zagotavljanjem polnega izvajanja priporočil za posamezne države iz leta 2020 bo Belgija prispevala k napredku pri doseganju navedenih ciljev trajnostnega razvoja in k skupnim prizadevanjem za zagotovitev konkurenčne trajnostnosti v Uniji.

                  (26)

                  Tesno sodelovanje med gospodarstvi v ekonomski in monetarni uniji je ključno za hitro okrevanje od gospodarskih posledic pandemije COVID-19. Belgija bi morala kot država članica, katere valuta je euro, poskrbeti, da bodo njene politike še naprej skladne s priporočili za euroobmočje iz leta 2020 in usklajene s politikami drugih držav članic, katerih valuta je euro, ter ob tem upoštevati politične smernice Euroskupine.

                  (27)

                  V okviru evropskega semestra za leto 2020 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Belgije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2020. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2020, nacionalni reformni program za leto 2020 in ukrepanje glede priporočil za posamezne države, naslovljenih na Belgijo v preteklih letih. Komisija pri tem ni upoštevala le njihovega pomena z vidika vzdržne fiskalne in socialno-ekonomske politike v Belgiji, temveč – spričo potrebe, da se splošno ekonomsko upravljanje Unije okrepi z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve – tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

                  (28)

                  Svet je ob upoštevanju navedene ocene preučil program stabilnosti za leto 2020, njegovo mnenje (8) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj –

            PRIPOROČA, da Belgija v letih 2020 in 2021 ukrepa tako, da:

                  1.

                  v skladu s splošno odstopno klavzulo v okviru Pakta za stabilnost in rast sprejme vse potrebne ukrepe za učinkovit odziv na pandemijo COVID-19, ohranitev gospodarstva in podporo okrevanju, ki bo sledilo. Kadar gospodarske razmere to omogočajo, izvaja fiskalne politike, namenjene doseganju preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev in zagotavljanju vzdržnosti dolga ob krepitvi naložb. Okrepi splošno odpornost zdravstvenega sistema in zagotovi dobavo kritičnih medicinskih izdelkov;

                  2.

                  ublaži učinek krize zaradi COVID-19 pri zaposlovanju in na socialnem področju, zlasti s spodbujanjem aktivnih ukrepov trga dela ter razvoja znanj in spretnosti;

                  3.

                  zagotovi učinkovito izvajanje ukrepov za zagotavljanje likvidnosti za pomoč MSP ter samozaposlenim in za izboljšanje poslovnega okolja. Da prednost zrelim javnim naložbenim projektom in spodbuja zasebne naložbe za pospešitev okrevanja gospodarstva. Usmeri naložbe na zeleni in digitalni prehod, zlasti na infrastrukturo za trajnostni promet, čisto in učinkovito proizvodnjo in rabo energije, krožno gospodarstvo, digitalno infrastrukturo, kot so 5G in gigabitna omrežja, ter raziskave in inovacije.

         V Bruslju, 20. julija 2020

               Za Svet

               Predsednica

            J. KLOECKNER

         (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

         (2)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

         (3)  UL C 301, 5.9.2019, str. 1.

         (4)  Uredba Sveta (ES) št. 1467/97 z dne 7. julija 1997 o pospešitvi in razjasnitvi izvajanja postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem (UL L 209, 2.8.1997, str. 6).

         (5)  Uredba (EU) 2020/460 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. marca 2020 o spremembi uredb (EU) št. 1301/2013, (EU) št. 1303/2013 in (EU) št. 508/2014 glede posebnih ukrepov za mobilizacijo naložb v zdravstvenih sistemih držav članic in v drugih sektorjih njihovih gospodarstev v odziv na izbruh COVID-19 (Naložbena pobuda v odziv na koronavirus) (UL L 99, 31.3.2020, str. 5).

         (6)  Uredba (EU) 2020/558 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2020 o spremembi uredb (EU) št. 1301/2013 in (EU) št. 1303/2013 glede posebnih ukrepov za zagotovitev izredne prožnosti pri uporabi evropskih strukturnih in investicijskih skladov v odziv na izbruh COVID-19 (UL L 130, 24.4.2020, str. 1).

         (7)  Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za denarna nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so porazdeljene na obdobje štirih let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

         (8)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.