title: Priporočilo Nadzornega organa EFTE z dne 2. decembra 2009 o priglasitvah, rokih in posvetovanjih, predvidenih v členu 7 akta, navedenega v točki 5 cl Priloge XI k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve), kakor je bila prilagojena s Protokolom 1 k Sporazumu

text:
               13.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/12

         PRIPOROČILO NADZORNEGA ORGANA EFTE
   z dne 2. decembra 2009
   o priglasitvah, rokih in posvetovanjih, predvidenih v členu 7 akta, navedenega v točki 5 cl Priloge XI k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve), kakor je bila prilagojena s Protokolom 1 k Sporazumu
   2011/C 302/05
   NADZORNI ORGAN EFTE (1) –
   OB UPOŠTEVANJU Sporazuma o evropskem gospodarskem prostoru (2),
   OB UPOŠTEVANJU Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča ter zlasti člena 5(2)(b) Sporazuma,
   OB UPOŠTEVANJU akta iz točke 5cl Priloge XI k Sporazumu EGP Direktiva 2002/21/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (3) (okvirna direktiva), kakor je bilo prilagojeno s Protokolom 1 k Sporazumu, in zlasti členom 19(1) k Sporazumu,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Na podlagi regulativnega okvira za elektronska komunikacijska omrežja in storitve morajo nacionalni regulativni organi prispevati k razvoju notranjega trga tako, da med seboj in z Nadzornim organom sodelujejo pregledno, s čimer zagotovijo dosledne regulativne prakse in dosledno uporabo direktiv, ki tvorijo regulativni okvir.

               (2)

               Da bi nacionalni regulativni organi zagotovili, da odločitve na nacionalni ravni ne bodo negativno vplivale na enotni trg ali zastavljene cilje regulativnega okvira, morajo obvestiti Nadzorni organ in druge nacionalne regulativne organe o osnutkih ukrepov, ki so določeni v členu 7(3) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive).

               (3)

               Poleg tega morajo nacionalni regulativni organi pridobiti pooblastilo Nadzornega organa za obveznosti iz drugega pododstavka člena 8(3) akta iz točke 5cj Priloge XI k Sporazumu EGP (Direktiva 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju) (4) (direktiva o dostopu), kakor je bila prilagojena s Protokolom I k Sporazumu, kar je ločen postopek.

               (4)

               Nadzorni organ bo nacionalnim regulativnim organom na njihovo zahtevo omogočil, da se osnutki ukrepov obravnavajo pred njihovo uradno priglasitvijo v skladu s členom 7 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) in členom 8(3) Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu). Če Nadzorni organ v skladu s členom 7(4) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) nacionalnemu regulativnemu organu pojasni, da bi osnutek ukrepa po njegovem mnenju pomenil oviro za delovanje Sporazuma EGP, ali če resno dvomi o njegovi združljivosti z zakonodajo EGP, zadevnemu nacionalnemu regulativnemu organu pravočasno omogoči, da izrazi svoje stališče o vprašanjih, ki jih je sprožil Nadzorni organ.

               (5)

               Direktiva 2002/21/ES (okvirna direktiva) določa nekatere zavezujoče roke za proučitev priglasitev po členu 7.

               (6)

               Da bi zagotovili učinkovito sodelovanje in posvetovanje v skladu s členom 7 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) ter pravno varnost, so bila vzpostavljena jasna pravila o glavnih postopkovnih vidikih priglasitev v skladu s členom 7 v Priporočilu Nadzornega organa Efte z dne 14. julija 2004 o priglasitvah, rokih in posvetovanjih, predvidenih v členu 7 Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (5). Priporočilo z dne 14. julija 2004 je treba nadomestiti s tem priporočilom, da bi se proces priglasitve še bolj poenostavil in izboljšal, ter da bi zagotovili usklajeno uporabo regulativnega okvira za elektronska komunikacijska omrežja in storitve v Evropskem gospodarskem prostoru.

               (7)

               Da bi nacionalnim regulativnim organom zagotovili nadaljnje smernice glede vsebine osnutka ukrepov in povečali pravno varnost glede popolnosti priglasitve, je treba zagotoviti najosnovnejše informacije o tem, kaj mora osnutek ukrepa vsebovati, da je lahko primerno ovrednoten.

               (8)

               Upoštevati je treba potrebo po zagotovitvi učinkovite ocene na eni strani in čim večji poenostavitvi upravljanja na drugi. Notifikacijski postopek v zvezi s tem ne sme po nepotrebnem upravno bremeniti nacionalnih regulativnih organov. Prav tako bi bilo koristno pojasniti ureditev postopkov v smislu drugega pododstavka člena 8(3) Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu).

               (9)

               Da bi pripomogli k poenostavitvi proučitve priglašenega osnutka ukrepa in pospešili postopek, morajo nacionalni regulativni organi za priglasitev uporabljati standardne obrazce.

               (10)

               V soglasju med državami Efte, podpisnicami Sporazuma EGP, se kot delovni jezik za vse komuniciranje med državami Efte in Nadzornim organom uporablja angleški jezik. To ne vpliva na pravico zasebnikov in podjetij, da predložijo dokumente v katerem koli jeziku EGP, kot to določa Sporazum EGP.

               (11)

               Da bi izboljšali učinkovitost notifikacijskega postopka, povečali pravno varnost nacionalnih regulativnih organov in akterjev na trgu ter zagotovili pravočasno izvajanje regulativnih ukrepov, je zaželeno, da priglasitev nacionalnega regulativnega organa, ki velja za tržno analizo, vključuje tudi predlagana pravna sredstva nacionalnega regulativnega organa za odpravo ugotovljenih tržnih nepopolnosti. Kadar se osnutek ukrepa nanaša na trg, za katerega se ugotovi, da je konkurenčen in da zanj že obstajajo pravna sredstva, naj priglasitev vsebuje tudi predloge za preklic navedenih obveznosti.

               (12)

               Na splošno, je za zmanjšanje upravne obremenitve nacionalnih regulativnih organov in Nadzornega organa treba za nekatere vrste osnutkov ukrepov uporabiti kratek obrazec za priglasitev. Sicer pa je možno za priglasitve teh vrst uporabiti standardni priglasitveni postopek.

               (13)

               Če nacionalni regulativni organ namerava odpraviti regulativne obveznosti za trge, ki niso vključeni v Priporočilo Nadzornega organa z dne 5. novembra 2008 o upoštevnih trgih proizvodov in storitev v sektorju elektronskih komunikacij, ki so lahko predmet predhodnega urejanja (6), se priglasitev takšnega osnutka ukrepa v skladu s členom 7 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) opravi na kratkem obrazcu za priglasitev.

               (14)

               Če nacionalni regulativni organ opravi pregled trga, za katerega se je pri prejšnjem pregledu ugotovilo, da je učinkovito konkurenčen, in če ponovno ugotovi, da je ta trg učinkovito konkurenčen, se priglasitev opravi na kratkem obrazcu za priglasitev.

               (15)

               Nacionalni regulativni organi pogosto spreminjajo tehnične podrobnosti določenih ukrepov, s čimer upoštevajo spremembe gospodarskih kazalnikov (npr. oprema, delo, inflacija, stroški kapitala, cene najema nepremičnin itd.) ali posodobijo napovedi oziroma predpostavke. Spremembe ali posodobitev podrobnosti, ki ne spreminjajo narave ali splošnega obsega ukrepov (npr. razširitev obveznosti poročanja, podrobnosti o zahtevanem zavarovalniškem kritju, zneski kazni ali dostavni roki), je treba sporočiti na kratkem obrazcu za priglasitev. Po standardnem priglasitvenem postopku je treba sporočiti samo bistvene spremembe vrste ali obsega ukrepov, ki imajo znaten vpliv na trg (npr. raven cen, spremembe metodologij, ki se uporabljajo za izračun stroškov ali cen, določitev razponov).

               (16)

               Če nacionalni regulativni organi v zvezi z določenimi trgi (zlasti trgi zaključevanja govornega klica) sklenejo enako kot pri prejšnjem pregledu in želijo za bodoče operaterje (npr. nove ponudnike) s podobno bazo kupcev ali skupnim prometom v primerjavi z operaterji, vključenimi v prejšnji pregled, uvesti pravne obveznosti, ki se materialno ne razlikujejo od že priglašenih osnutkov ukrepov, morajo za te osnutke ukrepov uporabiti kratki obrazec za priglasitev. The short notification form should be used for these draft measures.

               (17)

               Nadzorni organ načeloma nacionalnemu regulativnemu organu ne bo predložil pripomb v skladu s členom 7(3) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) o osnutku ukrepa, ki je bil priglašen na kratkem obrazcu za priglasitev.

               (18)

               Z namenom, da bi povečali preglednost priglašenega osnutka ukrepa in da bi olajšali izmenjavo informacij o takšnih ukrepih med nacionalnimi regulativnimi organi, morajo standardni in kratki priglasitveni obrazci vsebovati povzetek glavnih elementov priglašenega osnutka ukrepa.

               (19)

               Evropska skupina regulatornih organov za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, ustanovljena s Sklepom Komisije 2002/627/ES (7), je potrdila potrebo po teh ureditvah.

               (20)

               Za doseganje ciljev iz člena 8 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive), zlasti potrebe po zagotovitvi doslednih regulativnih praks in dosledne uporabe te direktive, je bistvenega pomena popolno upoštevanje notifikacijskega postopka iz člena 7.

               (21)

               Da bi omogočili dosledno uporabo novega regulativnega režima v celotnem EGP in v celoti izkoristili sodelovanje med nacionalnimi regulativnimi organi, je bistveno, da se zagotovi pretok informacij med obema stebroma EGP, med državami Efte in ES. Posebna prilagoditev členu 7(3) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) v ta namen iz Sklepa Skupnega odbora EGP št. 11/2004 določa, da „Izmenjava informacij med nacionalnimi regulativnimi organi držav Efte na eni in nacionalnimi regulativnimi organi držav članic ES na drugi strani poteka prek Nadzornega organa Efte in Komisije.“

               (22)

               Odbor za komunikacije Efte je podal svoje mnenje v skladu s členom 22(2) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) –

         PRIPOROČA:

               1.

               Izrazi, opredeljeni v Direktivi 2002/21/ES (okvirni direktivi) in posebnih direktivah, imajo v tem priporočilu isti pomen. Poleg tega:

                           (a)

                           „Priporočilo o upoštevnih trgih“ pomeni Priporočilo Nadzornega organa Efte z dne 5. novembra 2008 o upoštevnih trgih proizvodov in storitev v sektorju elektronskih komunikacij, ki so lahko predmet prehodnega urejanja (8) in katero koli nadaljnje priporočilo o upoštevnih trgih;

                           (b)

                           „priglasitev“ pomeni priglasitev osnutka ukrepa, ki jo za Nadzorni organ opravi nacionalni regulativni organ v skladu s členom 7(3) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) ali zahteve v skladu z drugim pododstavkom člena 8(3) Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu), skupaj s standardnim obrazcem za priglasitev ali kratkim obrazcem za priglasitev, ki sta določena v tem priporočilu (Priloga I in Priloga II).

               2.

               Priglasitve je treba opraviti preko elektronskega sistema za priglasitve, ki ga vodi Nadzorni organ.
               Za dokumente, poslane po elektronskem sistemu za priglasitve, se bo štelo, da jih je naslovnik prejel na dan, na katerega so bili poslani.
               Priglasitve bodo registrirane v vrstnem redu, v katerem so bile prejete.

               3.

               Priglasitve bodo začele veljati na dan, na katerega jih bo Nadzorni organ registriral („datum registracije“). Datum registracije bo datum, na katerega bo Nadzorni organ prejel popolno priglasitev.
               Vsi nacionalni regulativni organi bodo o datumu registracije priglasitve, zadevi priglasitve in prejeti dokazni dokumentaciji obveščeni na spletni strani Nadzornega organa in z elektronskimi sredstvi.

               4.

               Osnutek nacionalnega ukrepa in razlogi, na katerih ta ukrep temelji, kot tudi standardni obrazec za priglasitev (Priloga I) in kratek obrazec za priglasitev (Priloga II) morajo biti v angleškem jeziku.

               5.

               Osnutkom ukrepov, ki jih priglasijo nacionalni regulativni organi, je treba priložiti dokumentacijo, ki jo Nadzorni organ potrebuje za izpolnitev svojih nalog. Za osnutke ukrepov, ki spadajo pod točko 6 spodaj in so sporočeni na kratkem obrazcu za priglasitev, Nadzorni organ za izpolnitev svojih nalog načeloma ne potrebuje dodatne dokumentacije.
               Osnutki ukrepov morajo biti ustrezno utemeljeni.

               6.

               Nadzornemu organu je treba omogočiti dostop do naslednjih osnutkov ukrepov na kratkem obrazcu za priglasitev iz Priloge II:

                           (a)

                           osnutkov ukrepov za trge, ki so bili črtani oziroma predhodno niso bili navedeni v Priporočilu o upoštevnih trgih, če nacionalni regulativni organ ugotovi, da je trg konkurenčen, ali če tri kumulativna merila iz točke 2 Priporočila o upoštevnih trgih za določitev trgov, ki so predmet predhodnega urejanja, niso več izpolnjena;

                           (b)

                           osnutkov ukrepov za trge, ki so bili sicer vključeni v veljavno Priporočilo o upoštevnih trgih, vendar se je zanje pri prejšnjem pregledu ugotovilo, da so konkurenčni in so takšni tudi ostali;

                           (c)

                           osnutkov ukrepov, ki spreminjajo tehnične podrobnosti predhodno uvedenih regulativnih ukrepov in nimajo znatnega vpliva na trg (npr. letne posodobitve stroškov in ocen računovodskih modelov, roki za poročanje, dostavni roki); ter

                           (d)

                           osnutkov ukrepov za upoštevni trg, ki je že bil analiziran in priglašen v povezavi z drugimi podjetji, kjer nacionalni regulativni organ za druga podjetja določa podobne pravne obveznosti, ne da bi materialno spreminjal načela, uporabljena v prejšnji priglasitvi.

               7.

               Nadzorni organ bo skupaj z nacionalnimi regulativnimi organi spremljal praktične posledice postopka priglasitve s kratkim obrazcem z namenom, da bo po potrebi opravil vse nadaljnje prilagoditve ali dodal druge vrste osnutkov ukrepov, ki jih je treba sporočiti na kratkem obrazcu za priglasitev.

               8.

               Nadzornemu organu je treba omogočiti dostop do osnutkov ukrepov, ki ne spadajo pod točko 6, na standardnem obrazcu za priglasitev iz Priloge I. Priglašeni osnutki ukrepov morajo, kjer je to ustrezno, vključevati naslednje:

                           (a)

                           upoštevni trg proizvodov ali storitev, zlasti opis proizvodov in storitev, ki jih je treba vključiti in izključiti iz upoštevnega trga na podlagi nadomestljivosti povpraševanja in ponudbe;

                           (b)

                           upoštevni geografski trg z obrazloženo analizo konkurenčnih pogojev na podlagi nadomestljivosti pri povpraševanju in ponudbi;

                           (c)

                           glavna podjetja, dejavna na upoštevnem trgu;

                           (d)

                           rezultate analize upoštevnega trga, zlasti ugotovitve o prisotnosti ali odsotnosti učinkovite konkurence in razloge za to. V ta namen morajo osnutki ukrepov vsebovati analizo tržnih deležev različnih podjetij in sklicevanje na druga ustrezna merila, kot so ovire za vstop, ekonomija obsega in dosega, vertikalna integracija, nadzor nad infrastrukturo, ki je ni mogoče enostavno podvojiti, tehnološke prednosti ali premoč, pomanjkanje ali majhna izravnalna kupna moč, enostaven ali privilegiran dostop do trgov kapitala/finančnih virov, velikost podjetja, raznovrstnost proizvodov/storitev, visoko razvita distribucijska in prodajna mreža, pomanjkanje potencialne konkurence in ovire za širjenje;

                           (e)

                           po potrebi podjetja, ki bi imela sama ali skupaj z drugimi podjetji pomembno tržno moč v smislu člena 14 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive), ter utemeljitev, dokaze in druge dejanske informacije, ki to potrjujejo;

                           (f)

                           rezultate predhodne javne razprave, ki jo je opravil nacionalni regulativni organ;

                           (g)

                           mnenje, ki ga je izdal nacionalni organ za konkurenco, kjer to obstaja;

                           (h)

                           dokaz, da so bili v času priglasitve Nadzornemu organu sprejeti ustrezni ukrepi za priglasitev osnutkov ukrepov nacionalnim regulativnim organom v vseh drugih državah Efte, če elektronski sistem Nadzornega organa ne zagotavlja takega obveščanja;

                           (i)

                           v primeru priglasitve osnutkov ukrepov, ki spadajo v področje uporabe členov 5 ali 8 Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu) ali člena 16 akta, kakor je naveden v točki 5cm Priloge XI k Sporazumu EGP Direktiva 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (9) (direktiva o univerzalnih storitvah), kakor je bila prilagojena s Protokolom 1, posebne regulativne obveznosti, predlagane za odpravljanje pomanjkanja učinkovite konkurence na zadevnem upoštevnem trgu, ali v primerih, kjer se za upoštevni trg ugotovi, da je učinkovito konkurenčen in da so bile take obveznosti zanj že uvedene, osnutke ukrepov, predlagane za preklic navedenih obveznosti.

               9.

               Nacionalni regulativni organi morajo v primeru, ko zaradi analize trga osnutek ukrepa opredeljuje upoštevni trg, ki se razlikuje od trgov iz priporočila o upoštevnih trgih, zadovoljivo utemeljiti merila, ki se uporabljajo za tako opredelitev trga.

               10.

               Priglasitve, opravljene v skladu z drugim pododstavkom člena 8(3) Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu), morajo vsebovati tudi ustrezno utemeljitev, zakaj je treba operaterjem s pomembno tržno močjo naložiti obveznosti, ki se razlikujejo od obveznosti, naštetih v členih 9 do 13 Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu).

               11.

               Priglasitve, ki spadajo v področje uporabe člena 8(5) Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu), morajo vsebovati tudi ustrezno utemeljitev, zakaj so načrtovani osnutki ukrepov potrebni za izpolnjevanje mednarodnih obveznosti.

               12.

               Priglasitve, opravljene na podlagi standardnega postopka za priglasitev, ki vključujejo ustrezne informacije v smislu člena 8, bodo veljale za popolne. Če bodo informacije in dokumenti v priglasitvi v določenem pogledu nepopolni, bo Nadzorni organ v petih delovnih dneh o tem obvestil zadevni nacionalni regulativni organ in opredelil, v kolikšni meri šteje priglasitev za nepopolno. Priglasitev ne bo registrirana, dokler zadevni nacionalni regulativni organ ne bo zagotovil zahtevanih informacij. V takih primerih bo za namene člena 7 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) priglasitev začela veljati na dan, na katerega bo Nadzorni organ prejel popolne informacije.

               13.

               Ne glede na zgornjo točko 8 lahko Nadzorni organ po registraciji priglasitve v skladu s členom 5(2) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) od zadevnega nacionalnega regulativnega organa zahteva dodatne informacije ali pojasnila. Nacionalni regulativni organi si morajo prizadevati zagotoviti zahtevane informacije v treh delovnih dneh, če so te enostavno dostopne.

               14.

               Nadzorni organ bo preveril, ali osnutek ukrepa, priglašen na kratkem obrazcu za priglasitev, spada med kategorije iz točke 6. Če Nadzorni organ meni, da temu ni tako, bo v petih delovnih dneh obvestil zadevni nacionalni regulativni organ in od njega zahteval, da predloži osnutek ukrepa na podlagi standardnega postopka za priglasitev.

               15.

               Če Nadzorni organ predloži pripombe v skladu s členom 7(3) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive), o tem obvesti zadevni nacionalni regulativni organ z elektronskimi sredstvi in pripombe objavi na svoji spletni strani.

               16.

               Če nacionalni regulativni organ predloži pripombe v skladu s členom 7(3) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive), te pripombe sporoči Nadzornemu organu in drugim nacionalnim regulativnim organom z elektronskimi sredstvi.

               17.

               Če Nadzorni organ v skladu s členom 7(4) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) meni, da bi osnutek ukrepa pomenil oviro za delovanje Sporazuma EGP ali če resno dvomi o njegovi združljivosti z zakonodajo EGP in zlasti s cilji iz člena 8 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive); ali če umakne svoje ugovore ali sprejme odločitev, ki od nacionalnega regulativnega organa zahteva, da umakne osnutek ukrepa, bo zadevni nacionalni regulativni organ obvestil prek elektronskih sredstev in na svoji spletni strani objavil obvestilo.

               18.

               V zvezi s priglasitvami, opravljenimi v skladu z drugim pododstavkom člena 8(3) Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu), Nadzorni organ v skladu s členom 14(2) Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu) navadno najpozneje v treh mesecih sprejme odločitev o tem, ali bo nacionalnemu regulativnemu organu odobril, da sprejme predlagani osnutek ukrepa, ali mu bo to preprečil. Nadzorni organ se lahko odloči, da zaradi morebitnih težav to obdobje podaljša za dodatna dva meseca.

               19.

               Nacionalni regulativni organ se lahko kadar koli odloči za umik priglašenega osnutka ukrepa, v takem primeru se priglašeni ukrep izbriše iz registra. Nadzorni organ pa bo v ta namen na svoji spletni strani objavil obvestilo.

               20.

               Če nacionalni regulativni organ, ki je prejel pripombe Nadzornega organa ali drugega nacionalnega regulativnega organa v skladu s členom 7(3) Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive), sprejme osnutek ukrepa, zagotovi Nadzornemu organu in drugim nacionalnim regulativnim organom informacije o tem, kako dosledno je upošteval pripombe.

               21.

               Nadzorni organ bo neuradno obravnaval osnutek ukrepa pred njegovo priglasitvijo, če to zahteva nacionalni regulativni organ.

               22.

               Roki iz Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) ali tega priporočila se izračunajo na naslednji način:

                           (a)

                           kadar se rok, izražen v dnevnih, tednih ali mesecih, računa od trenutka, ko se nek dogodek zgodi, se dan, na katerega se ta dogodek zgodi, ne šteje v zadevni rok;

                           (b)

                           rok, izražen v tednih ali mesecih, se konča, ko se izteče dan v zadnjem tednu ali mesecu, ki je enak dnevu v tednu ali datumu kot dan, ko se je zgodil dogodek, od katerega se računa rok. Če v roku, izraženem v mesecih, v zadnjem mesecu ni dneva, na katerega naj bi se rok iztekel, se rok konča, ko se izteče zadnji dan tega meseca;

                           (c)

                           časovna obdobja vključujejo državne praznike, sobote in nedelje, razen če so ti izrecno izključeni ali če je rok izražen v delovnih dneh; državni prazniki so dnevi, ki jih kot take določi zadevna država Efte ali Nadzorni organ;

                           (d)

                           delovni dnevi pomenijo vse dneve, razen državnih praznikov, sobot in nedelj.

                     Če se rok konča na soboto, nedeljo ali državni praznik, se podaljša do konca prvega naslednjega delovnega dne.
               Nadzorni organ vsako leto objavi seznam državnih praznikov, ki jih določijo države Efte in Nadzorni organ, v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske Unije. Države Efte pošljejo Nadzornemu organu seznam državnih praznikov na njegovo zahtevo.

               23.

               Nadzorni organ bo, če bo to primerno, skupaj z nacionalnimi regulativnimi organi ocenil potrebo po pregledu tega priporočila, po datumu, ki bo določen s pregledom regulativnega okvira, kot je vključeno v zakonodaji EGP, za prenos s strani držav Efte v nacionalno zakonodajo.

               24.

               To priporočilo je naslovljeno na države Efte.

      V Bruslju, 2. decembra 2009

            Za Nadzorni organ Efte

         Per SANDERUD

            Predsednik

         Kurt JÄGER

            Član kolegija

      (1)  V nadaljnjem besedilu: Nadzorni organ.

      (2)  V nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP.

      (3)  UL L 108, 24.4.2002, str. 33. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 717/2007 (UL L 171, 29.6.2007, str. 32).

      (4)  UL L 108, 24.4.2002, str. 7.

      (5)  Sprejeto s Sklepom št. 193/04/COL, UL L 113, 27.4.2006, str. 10.

      (6)  Priporočilo Nadzornega organa Efte z dne 5. novembra 2008 o upoštevnih trgih proizvodov in storitev v sektorju elektronskih komunikacij, ki so lahko predmet predhodnega urejanja v skladu z Aktom iz točke 5cl Priloge XI k Sporazumu EGP (Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve), kakor je bila prilagojena s Protokolom 1. V nadaljnjem besedilu: Priporočilo o upoštevnih trgih. Priporočilo je bilo sprejeto s Sklepom št. 688/08/COL z dne 5. novembra 2008 o sprejetju Priporočila o upoštevnih trgih v sektorju elektronskih komunikacij, ki so lahko predmet predhodnega urejanja, in je bilo objavljeno v UL C 156, 9.7.2009, str. 18, in v Dopolnilu EGP št. 36, 9.7.2009, str. 1.

      (7)  UL L 200, 30.7.2002, str. 38, kakor je bilo spremenjeno.

      (8)  Glej opombo 5 zgoraj.

      (9)  UL L 108, 24.4.2002, str. 51.

      PRILOGA I

         Standardni obrazec za priglasitev osnutkov ukrepov na podlagi člena 7 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive)

      (Standardni obrazec za priglasitev)

         UVOD

      Standardni obrazec za priglasitev vsebuje povzetek informacij, ki jih morajo nacionalni regulativni organi zagotoviti Nadzornemu organu ob priglasitvi osnutkov ukrepov po standardnem postopku priglasitve v skladu s členom 7 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive).
      Nadzorni organ se namerava posvetovati z nacionalnimi regulativnimi organi o vprašanjih, povezanih z izvajanjem člena 7, zlasti na sestankih pred priglasitvijo. Zato so nacionalni regulativni organi pozvani, da se z Nadzornim organom posvetujejo pri vseh vprašanjih v zvezi s standardnim obrazcem za priglasitev in zlasti o vrsti informacij, ki jih morajo priskrbeti ter možnosti odstopanja od obveznosti, da zagotovijo določene informacije o analizi trga, opravljeni v skladu s členoma 15 in 16 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive).

         TOČNE IN POPOLNE INFORMACIJE

      Vse informacije, ki jih predložijo nacionalni regulativni organi, morajo biti točne in popolne ter povzete na spodaj predpisanem standardnem obrazcu za priglasitev. Namen standardnega obrazca za priglasitev ni nadomestitev priglašenega osnutka ukrepa, temveč mora Nadzornemu organu in nacionalnim regulativnim organom drugih držav EGP omogočiti, da preverijo, ali priglašeni osnutek ukrepa glede na informacije s standardnega obrazca za priglasitev dejansko vsebuje vse informacije, ki jih Nadzorni organ potrebuje za izpolnitev svojih nalog v skladu s členom 7 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive) v obdobju, določenem v navedeni direktivi.
      Zahtevane informacije je treba navesti v oddelkih in odstavkih standardnega obrazca za priglasitev, pri tem pa se je treba sklicevati na mesta v besedilu osnutka ukrepa, ki vsebujejo te informacije.

         JEZIK

      Standardni obrazec za priglasitev je treba izpolniti v angleškem jeziku.

         Oddelek 1

         Opredelitev trga

      Po potrebi navedite:

                  1.1

                  upoštevni trg proizvodov ali storitev. Ali je ta trg omenjen v priporočilu o upoštevnih trgih?

                  1.2

                  upoštevni geografski trg;

                  1.3

                  kratek povzetek mnenja nacionalnega organa za konkurenco, če ta obstaja;

                  1.4

                  kratek pregled rezultatov dosedanje javne razprave o predlagani opredelitvi trga (npr. koliko pripomb je bilo prejetih, kateri vprašani so se strinjali s predlagano opredelitvijo trga, kateri so ji nasprotovali);

                  1.5

                  kjer se upoštevni trg razlikuje od trgov, navedenih v priporočilu o upoštevnih trgih, povzetek glavnih razlogov, ki upravičujejo predlagano opredelitev trga, s sklicevanjem na oddelek 2 smernic Nadzornega organa z dne 14. julija 2004 o opredelitvi upoštevnega trga in oceni pomembne tržne moči v okviru regulativnega okvira Skupnosti za elektronske komunikacije in storitve (1) ter tri glavna merila, navedena v uvodnih izjavah 6 do 14 priporočila o upoštevnih trgih in oddelku 2.2 spremnega pojasnila, ki spremlja priporočilo Komisije o zadevnih trgih (2).

         Oddelek 2

         Določitev podjetij s pomembno tržno močjo

      Po potrebi navedite:

                  2.1

                  ime podjetij, ki bi imela sama ali skupaj z drugimi pomembno tržno moč.
                  Po potrebi navedite imena podjetij, za katere velja, da nimajo več pomembne tržne moči;

                  2.2

                  merila, ki se uporabljajo za določitev podjetja kot podjetja, ki ima samo ali skupaj z drugimi pomembno tržno moč, ali kot podjetja, ki nima takšne moči;

                  2.3

                  imena glavnih podjetij (konkurentov), ki so dejavna na upoštevnem trgu;

                  2.4

                  tržne deleže zgoraj navedenih podjetij in podlago za izračun tržnega deleža (npr. promet, število naročnikov);

            Na kratko povzemite:

                  2.5

                  mnenje nacionalnega organa za konkurenco, če to obstaja;

                  2.6

                  rezultate dosedanje javne razprave o predlaganih določitvah podjetja s pomembno tržno močjo (npr. skupno število prejetih pripomb, število zagovornikov/nasprotnikov).

         Oddelek 3

         Regulativne obveznosti

      Po potrebi navedite:

                  3.1

                  pravno podlago za obveznosti, ki bodo naložene, ohranjene, spremenjene ali preklicane (členi 9 do 13 Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu));

                  3.2

                  razloge, zaradi katerih naložitev, ohranitev ali sprememba obveznosti podjetja velja za sorazmerno in upravičeno glede na cilje iz člena 8 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive); v nasprotnem primeru navedite odstavke, oddelke ali strani osnutka ukrepa, ki vsebujejo take informacije;

                  3.3

                  če so predlagana pravna sredstva drugačna od pravnih sredstev iz člena 9 do 13 Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu), navedite „izjemne okoliščine“ v smislu člena 8(3) te direktive, ki upravičujejo uvedbo takih pravnih sredstev. V nasprotnem primeru navedite odstavke, oddelke ali strani osnutka ukrepa, ki vsebujejo take informacije.

         Oddelek 4

         Skladnost z mednarodnimi obveznostmi

      V zvezi s tretjo alineo prvega pododstavka člena 8(3) Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu) po potrebi navedite:

                  4.1

                  Ali bo osnutek ukrepa predvidoma naložil, spremenil ali preklical obveznosti akterjev na trgu v skladu s členom 8(5) Direktive 2002/19/ES (direktive o dostopu);

                  4.2

                  imena zadevnih podjetij;

                  4.3

                  katere so mednarodne obveznosti, ki so jih države Efte sprejele in ki jih morajo upoštevati.

         (1)  Smernice Nadzornega organa Efte z dne 14. julija 2004 za tržno analizo in oceno pomembne tržne moči v skladu z regulativnim okvirom za elektronska komunikacijska omrežja in storitve iz Priloge XI k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru, sprejet z Odločbo št. 194/04/COL, UL C 101, 27.4.2006, str. 1 in v Dopolnilu EGP št. 21, z dne 27.4.2006, str. 1.

         (2)  Spremno pojasnilo Priporočila Komisije o upoštevnih proizvodih in storitvah v sektorju elektronskih komunikacij, občutljivem na predhodno pravno ureditev v skladu z Direktivo 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, SEC(2007) 1483 konč.

      PRILOGA II

         Kratek obrazec za priglasitve o osnutkih ukrepov na podlagi člena 7 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive)

      (Kratek obrazec za priglasitev)

         UVOD

      Kratek obrazec za priglasitev vsebuje povzetek informacij, ki jih morajo nacionalni regulativni organi zagotoviti Nadzornemu organu ob priglasitvi osnutkov ukrepov po kratkem postopku priglasitve v skladu s členom 7 Direktive 2002/21/ES (okvirne direktive).
      H kratkemu obrazcu za priglasitev ni treba priložiti kopije osnutka regulativnega ukrepa ali drugih dokumentov. Se pa navedejo internetni viri, na katerih je osnutek ukrepa na kratkem obrazcu za priglasitev dostopen.

                              1.

                              Eden ali več trgov črtanih iz Priporočila o upoštevnih trgih oziroma v njem predhodno nenavedenih, se je izkazalo za konkurenčne, oziroma se je izkazalo, da ne izpolnjujejo treh meril.

                  Na kratko opišite vsebino priglašenega osnutka ukrepa. Navedite upoštevni trg in razloge, zakaj menite, da je trg učinkovito konkurenčen oziroma zakaj trg ne izpolnjuje treh meril:

                  Navedite sklice na predhodno priglašene osnutke ukrepov na podlagi člena 7:

                  Ali se NOK strinja s predlaganim osnutkom ukrepa v zvezi z analizo upoštevnega trga?

                  Sredstvo se še naprej pripoznava
                  
                  Če ne, navedite razloge:

                  Ne
                  

                  Internetni vir osnutka ukrepa:

                  Pripombe:

                              2.

                              Več trgov, za katere je bilo pri prejšnjem pregledu trgov ugotovljeno, da so konkurenčni, je še vedno konkurenčnih.

                  Na kratko opišite vsebino priglašenega osnutka ukrepa in navedete upoštevni trg:

                  Navedite sklice na predhodno priglašene osnutke ukrepov na podlagi člena 7:

                  Ali se je opredelitev trga v primerjavi s prejšnjimi priglašenimi osnutki ukrepov spremenila?

                  Sredstvo se še naprej pripoznava
                  
                  Če da, na kratko opišite:

                  Ne
                  

                  Ali se NOK strinja s predlaganim osnutkom ukrepa v zvezi z analizo upoštevnega trga?

                  Sredstvo se še naprej pripoznava
                  
                  Če ne, navedite razloge:

                  Ne
                  

                  Internetni vir osnutka ukrepa:

                  Pripombe:

                              3.

                              Spremembe tehničnih podrobnosti predhodno določenih regulativnih obveznosti.

                  Povzemite priglašene spremembe ukrepov in navedite upoštevni trg:

                  Utemeljite svoj sklep, da ukrep pomeni spremembo tehničnih podrobnosti obveznosti in da ne spreminja narave oziroma splošnega obsega obveznosti:

                  Navedite sklice na predhodno priglašene osnutke ukrepov na podlagi člena 7:

                  Internetni vir osnutka ukrepa:

                  Pripombe:

                              4.

                              Nalaganje že analiziranih in v povezavi z drugimi podjetji priglašenih ukrepov nadaljnjim operaterjem, ki imajo podobno skupino uporabnikov ali primerljiv promet na telekomunikacijskih trgih, brez sprememb načel, ki jih je NRO uporabil v prejšnji priglasitvi.

                  Povzemite vsebino osnutka ukrepa in navedite upoštevni trg:

                  Navedite sklice na predhodno priglašene osnutke ukrepov na podlagi člena 7:

                  Navedite operaterje, katerim ta osnutek ukrepa nalaga obveznosti:

                  Ali se NOK strinja s predlaganim osnutkom ukrepa v zvezi z analizo upoštevnega trga?

                  Sredstvo se še naprej pripoznava
                  
                  Če ne, navedite razloge

                  Ne
                  

                  Internetni vir osnutka ukrepa:

                  Pripombe:


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 13. novembra 2006 — Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Banco de España (ECB/2006/18)

text:
               21.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/16

      PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE

   z dne 13. novembra 2006
   Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Banco de España
   (ECB/2006/18)
   (2006/C 283/10)
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE —
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank Eurosistema opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               V skladu s členom 4(2) Zakona o avtonomiji centralne banke Banco de España ter členoma 29(3) in 31 Poslovnika revizijo računovodskih izkazov centralne banke Banco de España opravljajo neodvisni zunanji revizorji, kakor je določeno v členu 27 Statuta, pod pogoji iz Zakona 19/1988 o revidiranju računovodskih izkazov (1) glede primernosti, mandata in rotiranja revizorjev.

               (3)

               Mandat sedanjih zunanjih revizorjev centralne banke Banco de España bo potekel po reviziji za poslovno leto 2005. Zaradi tega je treba imenovati zunanje revizorje od poslovnega leta 2006.

               (4)

               Banco de España je izbrala družbo Deloitte, S.L. za svojega zunanjega revizorja za poslovna leta od 2006 do 2008, pri čemer je njen mandat mogoče letno podaljševati do poslovnega leta 2012 —

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   Priporoči se, da se družba Deloitte, S.L. imenuje za zunanjega revizorja centralne banke Banco de España za poslovna leta od 2006 do 2008, pri čemer je njen mandat mogoče letno podaljševati do poslovnega leta 2012.

      V Frankfurtu na Majni, 13. novembra 2006

            Predsednik ECB

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Kakor je bil spremenjen z Zakonom 44/2002 o ukrepih za reformo finančnega sistema.


				|

		52012DC0312

			Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Finske za leto 2012 ter mnenje Sveta o finskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2015 /* COM/2012/0312 final */

			   	Priporočilo za
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Finske za leto 2012
ter mnenje Sveta o finskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2015
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2)
Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2], zlasti člena 6(1)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[3],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)(1)   Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog
Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in
rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih
politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih
je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.
(2)(2)   Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o
širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter
21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav
članic[5],
ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane,
naj integrirane smernice upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in
politikah zaposlovanja.
(3)(3)   Svet je 12. julija 2011 sprejel priporočilo v
zvezi z nacionalnim reformnim programom Finske za leto 2011 in dal mnenje o
dopolnitvi finskega programa stabilnosti za obdobje 2011–2014.
(4)(4)   Komisija je 23. novembra 2011 sprejela drugi letni pregled
rasti, ki zaznamuje začetek drugega evropskega semestra predhodnega in
integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020. Poleg
tega je 14. februarja 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela
poročilo o mehanizmu opozarjanja[6],
v katerem je Finsko opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba
opraviti poglobljen pregled.
(5)(5)   Evropski svet je 2. marca 2012 potrdil prednostne
naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in
ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane,
rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih
pogojev dodeljevanja posojil gospodarstvu, spodbujanju rasti in
konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize
ter posodobitvi javne uprave.
(6)(6)   Evropski svet je 2. marca 2012 tudi pozval države
članice, ki sodelujejo v paktu „euro plus“, naj pravočasno predložijo
svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe stabilnosti oziroma
konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.
(7)(7)   Finska je 19. aprila 2012 predložila program
stabilnosti za obdobje 2012–2015 in nacionalni reformni program za leto 2012.
Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne
povezave. Komisija je v poglobljenem pregledu iz člena 5 Uredbe (EU)
št. 1176/2011 preučila tudi, ali so Finsko prizadela makroekonomska
neravnotežja. Komisija je v svojem poglobljenem pregledu ugotovila[7], da ima Finska težave z
neravnotežjem, ki pa ni čezmerno.
(8)(8)   Na podlagi ocene programa stabilnosti v skladu s
členom 5(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je
makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v
programu, verjeten za obdobje 2012–2013, pričakovana rast BDP iz programa
pa je v skladu z napovedjo Komisije iz pomladi 2012. Napovedi so
realistične tudi za leti 2014 in 2015, saj predvidevajo, da bo rast BDP
občutno nižja kot pred krizo in nižja kot v obdobju okrevanja 2010–2011.
Glavni proračunski cilj finskega programa stabilnosti iz leta 2012 je
zmanjšati javnofinančni primanjkljaj z omejitvijo odhodkov in
povečanjem prihodkov. Ker je državni proračun glavni vir javnofinančnega
primanjkljaja, bo zmanjšanje tega pripomoglo k njegovemu uravnoteženju.
Srednjeročni proračunski cilj presežka v višini 0,5 % BDP v
strukturnem smislu ustrezno odraža zahteve Pakta za stabilnost in rast. Na
podlagi (preračunanega) strukturnega proračunskega salda[8] je Finska v letu 2011 dosegla
srednjeročni proračunski cilj, v obdobju 2012–2015 pa se bo rahlo
oddaljila od njega. Ob upoštevanju diskrecijskih ukrepov glede prihodkov
stopnja rasti javnofinančnih odhodkov ustreza referenčni vrednosti za
odhodke iz Pakta za stabilnost in rast za vsa leta, razen 2015. Namen programa
sta uravnoteženje državnega proračuna do leta 2015 doseganje presežkov po
letu 2016. Delež javnega dolga je precej pod 60 % BDP. V skladu s
programom bo najvišji leta 2014, in sicer skoraj 52 % BDP, nato pa se bo
začel zmanjševati. Na področju javnih financ Finske je še vedno
prisotna precejšnja vrzel v vzdržnosti, ki izhaja zlasti iz hitrega
povečevanja koeficienta starostne odvisnosti zaradi staranja prebivalstva.
Vrzel v vzdržnosti javnih financ je treba stalno spremljati in ustrezno
prilagoditi ukrepe. Fiskalni okvir Finske je omejen z večletnimi zgornjimi
mejami odhodkov, vendar se te trenutno ne uporabljajo za občinski sektor.
(9)(9)   Produktivnost javnih služb zadnje desetletje pada. Finski organi
so že izvedli več reform za rešitev tega vprašanja, vendar je ta proces
počasen, zlasti na ravni lokalne uprave. Poleg tega sta v teku reforma
občin v celotni državi in program za povečanje produktivnosti
centralne ravni države. Dodatno povečanje produktivnosti in zmanjšanje
stroškov bi bilo mogoče doseči s spodbujanjem konkurence v
zaščitenih sektorjih zasebnih in javnih storitev, in sicer z nadaljnjo
deregulacijo trga proizvodov in trga dela.
(10)(10)           V zadnjem letu je finska vlada uvedla nove ukrepe za
zmanjšanje brezposelnosti mladih in dolgotrajne brezposelnosti. Ti ukrepi
vključujejo pilotni program za zmanjšanje dolgotrajne brezposelnosti in
uvedbo socialnega jamstva za mlade. Sprejeti ukrepi so ambiciozni in ustrezni,
vendar jih je zdaj treba tudi izvajati z jasno osredotočenostjo na
izboljšanje znanja in veščin ciljnih skupin ter njihovega položaja na trgu
dela. Glede na demografske spremembe je treba povečati stopnjo
zaposlenosti starejših delavcev, da se bodo v prihodnje zagotovile vzdržne
javne finance in zadovoljilo povpraševanje po delovni sili. Življenjska doba se
povečuje hitreje, kot je bilo predvideno v pokojninski reformi iz
leta 2005, zato se lahko sčasoma izkaže, da je zakonsko predpisana
upokojitvena doba prenizka. Vlada se je v svojem programu zavezala, da bo do
leta 2025 dejansko upokojitveno starost povečala na 62,4 let.
Marca 2012 so socialni partnerji pristali na več ukrepov za
podaljšanje delovne dobe. Vlada se je zavezala, da bo najpozneje do
1. januarja 2017 izvedla pokojninsko reformo. Sedaj se je treba
osredotočiti na izvajanje dogovorjenih ukrepov v kratkoročnem
obdobju.
(11)(11)           Regulativne ovire v storitvenem sektorju na Finskem so
še vedno omejevalne, tržna koncentracija pa je velika tako v prodaji na drobno
kot tudi v proizvodnji. Živilski maloprodajni trg na Finskem je najbolj
koncentriran, cene hrane pa so med najvišjimi v Evropi. Zakonsko določene
globe na področju konkurence so na Finskem od vedno nizke, zaradi
česar je njihov odvračalni učinek vprašljiv. Na področju
konkurence so vidne nekatere spremembe; sprejeta sta bila na primer nova
nacionalna zakonodaja o konkurenci in nova zakonodaja o načrtovanju rabe
tal in gradnji. Vlada se je zavezala tudi uvedbi novega programa za spodbujanje
konkurence. Ta ukrep je treba izvesti brez odlašanja, da se bo okvir za
konkurenčnost na trgih proizvodov in storitev nadalje okrepil.
(12)(12)           Produktivnost na Finskem stagnira, finska izvozna
podjetja pa v zadnjih letih izgubljajo deleže na tujih trgih. Stroški dela na
enoto so se povečali, razen v proizvodnem sektorju. Zdi se, da so nekateri
sektorji, ki so trenutno dominantni, zlasti sektor elektronike in papirja,
dosegli najvišjo rast, delež proizvodnje v BDP pa se na splošno zmanjšuje.
Finska izvaža polizdelke in investicijske dobrine predvsem zrelim počasi
rastočim gospodarstvom. Njeni proizvodi so slabo prisotni v gospodarstvih
v razvoju. Finsko gospodarstvo se mora diverzificirati tako kar zadeva družbe
kot tudi izvozne trge, da bo v prihodnje nastalo več močnih
izvoznikov. Ne glede na dobre rezultate na področju raziskav, razvoja in
inovacij v preteklosti obstaja tveganje, da bo Finska brez občutnega
povečanja števila hitro rastočih inovativnih podjetij izgubila
vodilni položaj na področju inovacij v EU. Zato je treba spodbujati
inovacije, omogočiti preusmeritev z raziskav in razvoja na tržne proizvode
ter spodbujati prodiranje na hitro rastoče izvozne trge. Kratkoročno
bo prav tako pomembno, da se obsežno znanje na področju IKT izkoristi in
razširi tudi v druge sektorje na Finskem, tudi v javni sektor. Kar zadeva rast
plač, bo tristranski sporazum o plačah iz leta 2011
omogočal majhna povečevanja plač v letih 2012 in 2013, zaradi
česar bi se moral izboljšati relativni položaj Finske glede na njene
glavne trgovske partnerice.
(13)(13)            Finska je
sprejela številne zaveze v okviru pakta „euro plus“. Te zaveze, ki jih je
predstavila leta 2011, se nanašajo na izboljšanje konkurenčnosti,
stopnje zaposlenosti in vzdržnosti javnih financ, krepitev finančne
stabilnosti in zagotavljanje davčne usklajenosti. Komisija je ocenila
izvajanje zavez iz pakta „euro plus“. Rezultate te ocene je upoštevala pri
priporočilih.
(14)(14)           V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno
analizo ekonomske politike Finske. Ocenila je program stabilnosti in nacionalni
reformni program ter predstavila poglobljeni pregled. Glede na to, da je treba
okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo
prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem
ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko
politiko na Finskem, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena
priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih v
točkah 1 do 5 spodaj.
(15)(15)           Svet je ob upoštevanju te ocene preučil finski program
stabilnosti, njegovo mnenje[9]
pa je izraženo zlasti v priporočilu v točki 1 spodaj.
(16)(16)           Svet je ob upoštevanju rezultatov poglobljenega
pregleda, ki ga je izvedla Komisija, in te ocene, proučil nacionalni
reformni program Finske za leto 2012 in finski program stabilnosti.
Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU)
št. 1176/2011 so izražena zlasti v priporočilu iz točke 5 spodaj
–
PRIPOROČA, naj Finska v obdobju
2012–2013 sprejme naslednje ukrepe:
1.           V letu 2012 in pozneje naj
ohrani stabilen fiskalni položaj z odpravo kakršnih koli odstopanj od
srednjeročnega proračunskega cilja, ki zagotavlja dolgoročno
vzdržnost javnih financ. V ta namen naj ob podpori dovolj podrobno opredeljenih
ukrepov okrepi in dosledno izvaja proračunsko strategijo, ki naj za leto
2013 in pozneje vključuje doseganje referenčne vrednosti za odhodke.
Še naprej naj izvaja letne presoje velikosti vrzeli v vzdržnosti, povezane s
staranjem prebivalstva, ter javnofinančne prihodke in odhodke prilagaja
dolgoročnim ciljem in potrebam. Lokalno upravo naj bolje vključi v
sistem večletnih zgornjih mej odhodkov.
2.           Sprejme naj nadaljnje ukrepe
za povečanje produktivnosti in zmanjšanje stroškov pri zagotavljanju
javnih storitev, vključno s strukturnimi spremembami in področnimi
upravnimi reformami za povečanje učinkovitosti, tudi zato, da bi se
odzvala na izzive, ki so posledica staranja prebivalstva.
3.           Izvede naj tekoče ukrepe
za izboljšanje položaja mladih in dolgotrajno brezposelnih na trgu dela, pri
čemer naj se osredotoči na razvoj znanja in veščin. Sprejme naj
nadaljnje ukrepe za spodbujanje stopnje zaposlenosti starejših delavcev, tudi z
zmanjševanjem možnosti za hitrejše upokojevanje. Sprejme naj ukrepe za
povišanje zakonsko predpisane upokojitvene dobe v skladu z večjo
pričakovano življenjsko dobo.
4.           Še naprej naj spodbuja
konkurenco na trgih proizvodov in storitev, zlasti v maloprodajnem sektorju, z
zagotavljanjem učinkovitega izvajanja novega zakona o konkurenci in novega
programa za spodbujanje zdrave konkurence. Javna naročila storitev na
občinski ravni naj še naprej odpira konkurenci in tako zagotavlja
nevtralnost konkurence med zasebnimi in javnimi podjetji. Sprejme naj nadaljnje
ukrepe za zagotovitev, da bodo zakonsko določene globe na področju
konkurence dovolj odvračilne.
5.           Da se okrepita rast
produktivnost in zunanja konkurenčnost, naj si še naprej prizadeva za
diverzifikacijo poslovne strukture, zlasti s pospešitvijo uvajanja
načrtovanih ukrepov za razširitev inovacijske baze z nadaljnjim
usklajevanjem gibanja plač in produktivnosti.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               UL L 306, 23.11.2011, str. 25.
[3]               COM(2012) 312 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 in P7_TA(2012)0047.
[5]               Sklep Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 154 final.
[8]               Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in
začasnih ukrepov, ki so ga službe Komisije preračunale na podlagi
informacij, predloženih v programu z uporabo skupno dogovorjene metodologije.
[9]               V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97.


title: Priporočilo Evropske Centralne Banke z dne 3. aprila 2009 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke De Nederlandsche Bank (ECB/2009/8)

text:
               22.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/1

      PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE

   z dne 3. aprila 2009
   Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke De Nederlandsche Bank
   (ECB/2009/8)
   2009/C 93/01
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti njegovega člena 27.1,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               Josephus Andreas Nijhuis, pooblaščeni računovodja in predsednik upravnega odbora družbe PricewaterhouseCoopers N.V. Accountants „PWC“, je bil dne 12. julija 2005 v njegovem lastnem imenu imenovan za zunanjega revizorja centralne banke De Nederlandsche Bank (DNB) od poslovnega leta 2005 dalje za nedoločen čas.

               (3)

               Josephus Andreas Nijhuis je z učinkom od dne 1. oktobra 2008 zapustil PWC. Glede na navedeno je treba za DNB imenovati novega revizorja.

               (4)

               DNB želi izbrati PWC za svojega zunanjega revizorja za poslovna leta od 2008 do 2011 –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   Priporoči se, da se družba PricewaterhouseCoopers Accountants N.V. imenuje za zunanjega revizorja centralne banke De Nederlandsche Bank za poslovna leta od 2008 do 2011.

      V Frankfurtu na Majni, 3. aprila 2009

            Predsednik ECB

         Jean-Claude TRICHET


title: Priporočilo Sveta z dne 12. julija 2011 v zvezi z nacionalnim programom reform Belgije za leto 2011 ter mnenje Sveta o posodobljenem programu za stabilnost Belgije za obdobje 2011–2014

text:
               15.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/1

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 12. julija 2011
   v zvezi z nacionalnim programom reform Belgije za leto 2011 ter mnenje Sveta o posodobljenem programu za stabilnost Belgije za obdobje 2011–2014
   2011/C 209/01
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(3) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije za začetek izvajanja nove strategije za delovna mesta in rast, imenovane Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za spodbuditev potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014), 21. oktobra 2010 pa sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice v svojih nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Komisija je 12. januarja 2011 sprejela prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek novega cikla gospodarskega upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.

               (4)

               Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil prednostne naloge za fiskalno konsolidacijo in strukturno reformo (v skladu s sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na podlagi letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je potrebo po prednostni obravnavi ponovne vzpostavitve trdnega proračunskega stanja in fiskalne vzdržnosti, zmanjšanja brezposelnosti z reformami na trgu dela ter novih prizadevanj za povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da te prednostne naloge pretvorijo v konkretne ukrepe ter jih vključijo v svoje programe za stabilnost ali konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (5)

               Poleg tega je Evropski svet 25. marca 2011 pozval države članice, ki sodelujejo v paktu „euro plus“, naj pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe za stabilnost ali konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (6)

               Belgija je 15. aprila 2011 predložila leta 2011 posodobljeno različico programa za stabilnost za obdobje 2011–2014 in nacionalni program reform za leto 2011. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave.

               (7)

               Belgija je v desetletju pred letom 2008 beležila trdno rast BDP v višini povprečno 2,3 % letno. Država je občutila polno težo svetovne gospodarske recesije leta 2009 in BDP je upadel za 2,8 %. Vpliv recesije na zaposlovanje je bil razmeroma omejen. Začasno zmanjšanje oddelanih delovnih ur in padec produktivnosti dela na enoto dela sta učinkovala blažilno. Po znižanju zaposlenosti za 0,4 % leta 2009 se je ta leta 2010 spet zvišala. Vendar pa se je brezposelnost s 7 % pred recesijo dvignila na 8,3 % leta 2010. Zahvaljujoč povečanju obsega svetovne trgovine je bilo okrevanje leta 2010 močnejše od pričakovanj, BDP pa se je povečal za 2,2 %. Zaradi avtomatskih stabilizatorjev in diskrecijskih ukrepov, sprejetih kot odziv na krizo, se je splošni javnofinančni primanjkljaj povečal z 1,3 % leta 2008 na 5,9 % BDP leta 2009.

               (8)

               Na podlagi ocene posodobljenega programa za stabilnost v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1466/97 je Svet mnenja, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske projekcije v programu za stabilnost, verjeten. Čeprav temelji na nekoliko manj ugodnih predpostavkah o rasti za leto 2011, pa je na splošno v skladu z najnovejšo napovedjo služb Komisije iz pomladi 2011. Po manjšem primanjkljaju od pričakovanega v višini 4,1 % leta 2010 je cilj proračunske strategije iz programa za stabilnost nadaljnje zmanjšanje primanjkljaja na 3,6 % leta 2011 in pod 3 % referenčno vrednost do leta 2012, kar je rok Sveta za zmanjšanje čezmernega primanjkljaja. Zmanjšanje primanjkljaja, načrtovano za leto 2011, se zdi verjetno glede na precej previdne gospodarske napovedi. Vendar pa bo fiskalni napor verjetno nižji od povprečnega letnega napora 0,75 % BDP, ki ga je priporočil Svet, in sicer zlasti v letih 2011 in 2012, ko naj bi znašal le 0,4 % oziroma 0,3 % BDP v strukturnem smislu. Poleg tega ciljni primanjkljaji za leto 2012 in naslednja leta niso podprti s posebnimi prilagoditvenimi ukrepi. Prav tako se tudi ne pričakuje, da bi bil v obdobju programa za stabilnost 2011–2014 dosežen srednjeročni cilj, in sicer strukturni presežek v višini 0,5 % BDP.

               (9)

               Zaradi boljšega rezultata leta 2010 od pričakovanega bi bila primerna bolj ambiciozno zmanjšanje primanjkljaja leta 2011 in hitrejši napredek od načrtovanega proti pragu 3 % BDP. Poleg tega čezmernega primanjkljaja ne bo mogoče odpraviti pred letom 2012, prav tako pa ne bo mogoče še naprej napredovati v smeri srednjeročnega cilja brez nadaljnjih konsolidacijskih ukrepov. Ker je davčna obremenitev v Belgiji, zlasti obremenitev dohodkov iz dela, že zdaj zelo visoka, bi morali biti ti konsolidacijski ukrepi v glavnem na strani odhodkov.

               (10)

               Gospodarska in finančna kriza sta obrnili prejšnji dolgoročni trend zniževanja javnega dolga. Delež dolga, ki se je zniževal od leta 1993 (ko je dosegel najvišjo vrednost 134 % BDP, potem pa je nenehno padal in dosegel 84 % BDP leta 2007), se od leta 2008 ponovno povečuje in je konec leta 2010 dosegel 96,8 % BDP. Visok delež javnega dolga ostaja eden od glavnih izzivov, zlasti ker je dolgoročni proračunski učinek staranja višji od povprečja EU, kar je predvsem posledica razmeroma visokega povečanja odhodkov za pokojnine, ki bo še bolj obremenilo javne finance. Organi v programu za stabilnost pripravijo osnutek tridelne strategije za omejevanje predvidenih znatnih povečanj s staranjem povezanih odhodkov (znižanje ravni javnega dolga, povečanje stopenj zaposlenosti in aktivnosti ter zagotavljanje močnega in na solidarnosti osnovanega sistema socialne varnosti). Srednjeročno zagotavljanje zadostnih primarnih presežkov in nadaljnja reforma belgijskega sistema socialne varnosti, zlasti pokojninskega sistema, bi morala izboljšati dolgoročno vzdržnost javnih financ. V skladu z zadnjo oceno Komisije naj bi bila tveganja v zvezi z dolgoročno vzdržnostjo javnih financ visoka.

               (11)

               Pomemben izziv za Belgijo je zagotoviti trden in dobro delujoč finančni sektor, ki je zmožen zadovoljevati potrebe realnega gospodarstva po finančnem posredništvu. Belgijski finančni sektor je v zadnjih dveh letih hudo prizadela finančna kriza, posledica pa so bile nižje bilance stanja, obsežna državna pomoč in sprememba bančnega nadzora. Finančni položaj bančnega sektorja je še naprej občutljiv. Poleg tega je v Belgiji bančni sektor zelo koncentriran in razmeroma velik glede na obseg gospodarstva.

               (12)

               Zakon o „napredovanju na področju zaposlovanja in previdnostni zaščiti konkurenčnosti“ iz leta 1996 določa, da bi moral biti trend plač v Belgiji usklajen s plačnim trendom v treh sosednjih državah (Francija, Nemčija in Nizozemska), kar naj bi ohranilo stroške dela pod nadzorom. Kljub temu pa ta zakon ni mogel preprečiti situacije, da so plače v Belgiji v obdobju 2005–2010 rasle hitreje kot v treh sosednjih državah, pri čemer je bila rast produktivnosti nižja. Posledično so stroški dela na enoto v Belgiji rasli hitreje v primerjavi z njenimi sosednjimi državami in povprečjem evroobmočja. To je še zlasti težavno zato, ker je Belgija specializirana za razmeroma nizkotehnološko zahtevne proizvode, in se sooča z ostro konkurenco iz držav z nižjimi stroški. Čeprav plačno pravilo omogoča začetek kolektivnih pogajanj, bi ga bilo mogoče izboljšati z upoštevanjem razlik v rasti produktivnosti in z uvedbo učinkovitejšega sistema za izvajanje naknadnih popravkov, če cilji niso izpolnjeni.

               (13)

               Za trg dela so značilne številne togosti, ki znatno ne spodbujajo iskanja zaposlitve, in sicer: čas trajanja prejemanja nadomestila za brezposelnost je neomejen; visoke efektivne mejne davčne stopnje in visoki davčni primež (zlasti za nizko plačane delavce); ter kombinacija ukinitve nadomestil socialne pomoči in visokega obdavčenja ob zaposlitvi. Poleg tega več možnosti predčasnega upokojevanja za starejše delavce zagotavlja spodbude za zapuščanje trga dela pred zakonsko določeno upokojitveno starostjo 65 let. Nadaljnja reforma aktivnih politik trga dela in širitev njihovega področja uporabe, da bi zajeli tudi delavce, starejše od 50 let, bi pomagali zvišati splošno stopnjo zaposlenosti in okrepili spodbude za iskanje zaposlitve. Poleg tega bi nadaljnje znižanje zneska in skrajšanje časa prejemanja nadomestila za brezposelnost mlade delavce bolj spodbudila za vstop na trg dela. Strožja merila za zgodnje upokojevanje bi spodbudila starejše delavce, da bi ostali delovno aktivni, starejše delavce, ki nekaj časa niso bili zaposleni, pa da bi se vrnili na trg dela. Poleg tega je stopnja zaposlenosti državljanov, ki niso iz EU, (40,9 %), kar je precej nižje od povprečja EU.

               (14)

               Splošna davčna obremenitev dela v Belgiji je ena najvišjih v EU, zato bi njeno zmanjšanje prispevalo k večji privlačnosti dela. Vendar pa je to zaradi znatnih konsolidacijskih prizadevanj v prihodnosti treba nadomestiti z enakovrednim zvišanjem davkov, ki izkrivljajo v manjši meri, na primer na potrošnjo, ali s premikom v smer okolju prijaznih davkov. Belgija ima precej nižje posredne davčne stopnje na energijo kot sosednje države. Skupaj z visokim davčnim primežem glede dela ima Belgija najnižjo stopnjo okoljskih davkov v primerjavi z davčnimi obremenitvami dela v EU. To je prispevalo k nastanku razmer, ko visoka brezposelnost soobstaja z razmeroma visoko porabo energije, kar še otežuje doseganje ciljev na področju zaposlovanja in energetske učinkovitosti.

               (15)

               Cene številnih storitev in blaga so na splošno višje kot v drugih državah članicah, kar odraža šibke konkurenčne pritiske – zlasti v maloprodajnem sektorju in mrežnih gospodarskih panogah – ter šibek nadzorni okvir. V maloprodajnem sektorju so ovire za vstop na trge in operativne omejitve visoke. Zlasti predpisi, ki omejujejo konkurenco, še vedno omejujejo obratovalni čas, ščitijo prvotna podjetja pred vstopom novih konkurentov na trg ter ovirajo širjenje novih poslovnih modelov in tehnologij. Skupni konkurenčni problem v mrežnih gospodarskih panogah v Belgiji je močan položaj prvotnih podjetij in visoke ovire za vstop na trg v primerjavi z drugimi državami članicami, kar pomeni, da lahko prejšnji monopolisti v teh sektorjih še vedno žanjejo višje dobičke z zaračunavanjem višjih cen, kot bi jih dovoljeval konkurenčni trg.

               (16)

               Belgijski organi so v zvezi s paktom „euro plus“ sprejeli številne zaveze. Te zaveze zadevajo štiri področja pakta. Osredotočajo se na ukrepe za zmanjševanje primanjkljaja, obvladovanje cen energije in spodbujanje konkurence, obvladovanje rasti realnih plač, izvajanje nadzornega okvira za spremljanje finančnega sektorja in sprejetje ukrepov za zvišanje dejanske upokojitvene starosti. Vendar pa niso predložili nobenih informacij o ukrepih, ki naj bi se sprejeli za doseganje potrebnega cilja na fiskalnem področju; prav tako ni informacij o tem, kako bi se lahko obvladovala rast realnih plač ali cene energije. V zvezi s shemami zgodnjega upokojevanja ni jasno, ali in kdaj bo pregledan „generacijski pakt“ in kakšen bi bil učinek tega pregleda v smislu konkretnih ukrepov. Te zaveze so bile ocenjene in upoštevane v priporočilih.

               (17)

               Komisija je ocenila program za stabilnost in nacionalni program reform, vključno z zavezami pakta „euro plus“. Zaradi potrebe po okrepitvi splošnega gospodarskega upravljanja EU z zagotavljanjem prispevka na ravni EU k prihodnjim nacionalnim odločitvam je upoštevala njihov pomen za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Belgiji ter njihovo skladnost s pravili in smernicami EU. Komisija zato meni, da bi moralo biti mogoče bolj ambiciozno zmanjšanje primanjkljaja v letu 2011 ter da bi bilo treba podrobno določiti nadaljnje konsolidacijske ukrepe za leto 2012 in po njem. Za izboljšanje dolgoročne vzdržnosti javnih financ je potrebna nadaljnja reforma pokojninskega sistema. Treba bi bilo tudi sprejeti nadaljnje ukrepe za krepitev konkurenčnosti, pomoč ljudem do zaposlitve in prenos davčne obremenitve z dela na porabo in energijo ter za ustvarjanje več priložnosti za naložbe in rast v storitvenem sektorju in mrežnih gospodarskih panogah.

               (18)

               Glede na to oceno, tudi ob upoštevanju priporočila Sveta z dne 2. decembra 2009 v skladu s členom 126(7) Pogodbe o delovanju Evropske unije, je Svet preučil posodobitev programa za stabilnost Belgije za leto 2011, njegovo mnenje (3) pa je zlasti odraženo v njegovih priporočilih (1) in (2) v nadaljevanju –

         PRIPOROČA, da Belgija v obdobju 2011–2012 ukrepa, tako da:

               1.

               Izkoristi tekoče gospodarsko okrevanje za pospešitev zmanjšanja čezmernega primanjkljaja. V ta namen sprejme potrebne ukrepe – zlasti na strani odhodkov – do sprejetja proračuna za leto 2012 zaradi doseganja povprečnega letnega fiskalnega napora v skladu s priporočili iz postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem, kar bi visok delež javnega dolga zmanjšalo. To bi moralo zmanjšati javnofinančni primanjkljaj precej pod referenčno vrednost 3 % BDP, in sicer najpozneje do leta 2012. Zagotovi naj napredek v zvezi s srednjeročnim ciljem v višini vsaj 0,5 % BDP letno.

               2.

               Sprejme naj ukrepe za izboljšanje dolgoročne vzdržnosti javnih financ. V okviru tridelne strategije EU bi se bilo treba osredotočiti na omejevanje odhodkov v zvezi s staranjem, zlasti s preprečevanjem zgodnjega izstopa s trga dela zaradi izrazitega zviševanja dejanske upokojitvene starosti. Lahko bi se preučilo ukrepe kot je vezanje z zakonom določene upokojitvene starosti na pričakovano življenjsko dobo.

               3.

               Odpravi strukturne slabosti finančnega sektorja, zlasti z dokončanjem prestrukturiranja bank, ter tako ustvari ustrezno financiran in vzdržen poslovni model.

               4.

               Ob posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu z nacionalno prakso prenovi sistem pogajanj o plačah ter plačne indeksacije za zagotovitev, da bo rast plač bolje odražala gibanja na področju produktivnosti dela in konkurenčnosti.

               5.

               Izboljša udeležbo na trgu dela z znižanjem visoke davčne obremenitve in obremenitve v zvezi s socialno varnostjo za ljudi z nizkimi dohodki na proračunsko nevtralen način in z uvedbo sistema, v katerem se raven nadomestila za brezposelnost postopno zmanjšuje s časom trajanja brezposelnosti. Sprejme naj ukrepe za prenos davčne obremenitve z dela na porabo in naj napravi davčni sistem bolj okolju prijazen. Izboljša naj učinkovitost aktivnih politik trga dela z osredotočanjem ukrepov na starejše delavce in ranljive skupine.

               6.

               Uvede ukrepe za okrepitev konkurence v maloprodajnem sektorju z zmanjševanjem ovir za vstop na trg in operativnih omejitev; ter sprejme ukrepe za okrepitev konkurence na trgih z električno energijo in plinom, tako da še naprej izboljšuje učinkovitost sektorskih regulatornih organov in organov, pristojnih za konkurenco.

      V Bruslju, 12. julija 2011

            Za Svet

            Predsednik

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Veljajo tudi za leto 2011 v skladu s Sklepom Sveta 2011/308/EU z dne 19. maja 2011 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 138, 26.5.2011, str. 56).

      (3)  Predvideno v členu 5(3) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije z dne 10. aprila 2008 o upravljanju intelektualne lastnine pri dejavnostih prenosa znanja in kodeks ravnanja za univerze in druge javne raziskovalne organizacije (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 1329) (Besedilo velja za EGP)

text:
               5.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 146/19

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 10. aprila 2008
   o upravljanju intelektualne lastnine pri dejavnostih prenosa znanja in kodeks ravnanja za univerze in druge javne raziskovalne organizacije
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 1329)
   (Besedilo velja za EGP)
   (2008/416/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 165 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Ob ponovni vzpostavitvi lizbonske strategije v letu 2005 so predsedniki držav ali vlad poudarili pomembno vlogo, ki bi jo pri omogočanju širjenja in uporabe zamisli v dinamični družbi znanja ter pri povečanju konkurenčnosti in blaginje lahko imele boljše povezave med javnimi raziskovalnimi organizacijami, vključno z univerzami in industrijo.

               (2)

               Treba si je prizadevati za boljše pretvarjanje znanja v socialno-ekonomske koristi. Zato se morajo javne raziskovalne organizacije širiti in bolj učinkovito izkoriščati rezultate javno financiranih raziskav z namenom njihove pretvorbe v nove izdelke in storitve. Za izvajanje tega je potrebno zlasti akademsko-industrijsko sodelovanje – skupno ali pogodbeno raziskovanje, ki se izvaja ali financira skupaj z zasebnim sektorjem – izdajanje licenc in ustanavljanje oddeljenih („spin off“) podjetij.

               (3)

               Učinkovita uporaba rezultatov javno financiranih raziskav je odvisna od pravilnega upravljanja intelektualne lastnine (tj. znanja v najširšem smislu, ki vključuje npr. izume, programsko opremo, zbirke podatkov in mikroorganizme, ki so lahko ali pa tudi ne zaščiteni s pravnimi instrumenti, kot so patenti), od razvoja podjetniške kulture ter z njo povezanih spretnosti in znanj znotraj javnih raziskovalnih organizacij, prav tako pa tudi od boljše komunikacije in sodelovanja med javnim in zasebnim sektorjem.

               (4)

               Aktivno sodelovanje javnih raziskovalnih organizacij pri upravljanju intelektualne lastnine in prenosu znanja je bistvenega pomena za ustvarjanje socialno-ekonomskih koristi ter za pridobivanje študentov, znanstvenikov in dodatnih finančnih sredstev za raziskovanje.

               (5)

               Države članice so v zadnjih letih prevzele pobudo za olajšanje prenosa znanja na nacionalni ravni, vendar velike razlike med nacionalnimi regulativnimi okviri, politikami in praksami, pa tudi različni standardi pri upravljanju intelektualne lastnine znotraj javnih raziskovalnih organizacij preprečujejo ali ovirajo nadnacionalni prenos znanja po Evropi in uresničevanje Evropskega raziskovalnega prostora.

               (6)

               Po sporočilu Komisije iz leta 2007 (1), ki določa pristope za skupni evropski okvir za prenos znanja, je Evropski svet junija 2007 pozval Komisijo, naj izdela smernice za upravljanje intelektualne lastnine s strani javnih raziskovalnih organizacij v obliki priporočila za države članice.

               (7)

               To priporočilo skuša državam članicam in njihovim regijam zagotoviti politične smernice za razvoj ali posodabljanje nacionalnih smernic in okvirov, javnim raziskovalnim organizacijam pa zagotoviti kodeks ravnanja, da bi s tem izboljšale način, na katerega javne raziskovalne organizacije upravljajo z intelektualno lastnino in prenosom znanja.

               (8)

               Sodelovanje na področju raziskav in razvoja, prav tako pa tudi dejavnosti prenosa znanja med Skupnostjo in tretjimi državami, morajo temeljiti na jasnih in enotnih priporočilih in praksah, ki zagotavljajo pravičen in pošten dostop do intelektualne lastnine, ki se oblikuje s pomočjo sodelovanja pri mednarodnih raziskavah in prispeva k vzajemni koristi vseh vključenih partnerjev. Priloženi kodeks ravnanja je treba v tem smislu uporabljati kot referenco.

               (9)

               Ugotovljene so bile številne dobre prakse, ki naj bi državam članicam pomagale izvajati to priporočilo. Vsaka država članica mora izbrati postopke in prakse, ki zagotavljajo, da se upoštevajo načela tega priporočila, ob upoštevanju tistega, kar bi bilo najbolj učinkovito v okviru posamezne države članice, saj so prakse, ki so v eni državi članici učinkovite, lahko neučinkovite v drugi. Treba je upoštevati že obstoječe smernice, ki so na voljo na ravni Skupnosti in na ravni OECD.

               (10)

               Komisija in države članice morajo spremljati izvajanje tega priporočila in njegov vpliv ter spodbujati izmenjavo dobrih praks glede prenosa znanja –

         PRIPOROČA, DA DRŽAVE ČLANICE:

               1.

               zagotovijo, da vse javne raziskovalne organizacije opredelijo prenos znanja kot strateško poslanstvo;

               2.

               spodbujajo javne raziskovalne organizacije, da določijo in objavijo politike in postopke za upravljanje z intelektualno lastnino v skladu s kodeksom ravnanja, ki je določen v Prilogi I;

               3.

               podpirajo razvoj zmogljivosti prenosa znanja ter izkušenj in spretnosti v javnih raziskovalnih organizacijah, pa tudi ukrepov za povečanje ozaveščenosti ter spretnosti in znanj študentov – zlasti na področju znanosti in tehnologije – glede intelektualne lastnine, prenosa znanja in podjetništva;

               4.

               podpirajo obsežno širjenje znanja, ustvarjenega z javnimi sredstvi, s postopnim spodbujanjem odprtega dostopa do rezultatov raziskav ter hkrati omogočajo, če je to potrebno, da se zaščiti s tem povezana intelektualna lastnina;

               5.

               sodelujejo in sprejmejo ukrepe za izboljšanje skladnosti njihovih zadevnih ureditev lastništva intelektualnih lastninskih pravic tako, da olajšajo čezmejno sodelovanje in prenos znanja na področju raziskav in razvoja;

               6.

               uporabljajo načela, ki so navedena v tem priporočilu, kot osnovo za uvedbo ali prilagoditev nacionalnih smernic in zakonodaje glede upravljanja z intelektualno lastnino in prenosa znanja s strani javnih raziskovalnih organizacij, pa tudi za sklepanje sporazumov s tretjimi državami glede sodelovanja na področju raziskav ali za druge ukrepe, ki spodbujajo prenos znanja, ali za ustvarjanje novih povezanih politik ali programov za financiranje ob upoštevanju pravil o državni pomoči;

               7.

               sprejmejo ukrepe za zagotovitev najširšega možnega izvajanja kodeksa ravnanja, bodisi neposredno bodisi s pomočjo pravil, ki so jih določili nacionalni in regionalni organi za financiranje raziskav;

               8.

               zagotovijo pravično in pošteno obravnavo udeležencev iz držav članic in tretjih držav pri mednarodnih raziskovalnih projektih glede lastništva in dostopa do pravic intelektualne lastnine v vzajemno korist vseh vključenih partnerjev;

               9.

               vzpostavijo nacionalno kontaktno točko, katere naloge morajo vključevati usklajevanje ukrepov glede prenosa znanja med javnimi raziskovalnimi organizacijami in zasebnim sektorjem, vključno z razreševanjem nadnacionalnih težav, v sodelovanju s podobnimi kontaktnimi točkami v drugih državah članicah;

               10.

               preučijo in uporabijo najboljše prakse, ki so določene v Prilogi II, ter ob tem upoštevajo nacionalni kontekst;

               11.

               do 15. julija 2010 in nato vsaki dve leti obveščajo Komisijo o ukrepih, sprejetih na podlagi tega priporočila, in o njihovem vplivu.

      V Bruslju, 10. aprila 2008

            Za Komisijo

         Janez POTOČNIK

            Član Komisije

      (1)  COM(2007) 182 konč.

      PRILOGA I
      Kodeks ravnanja za univerze in druge javne raziskovalne organizacije o upravljanju intelektualne lastnine v dejavnostih prenosa znanja
      Ta kodeks ravnanja sestavljajo trije glavni nizi načel.
      Načela notranje politike intelektualne lastnine (v nadaljnjem besedilu „IL“) predstavljajo osnovni niz načel, ki naj bi ga javne raziskovalne organizacije upoštevale za učinkovito upravljanje intelektualne lastnine, ki izhaja iz njihovih – lastnih ali skupnih – dejavnosti na področju raziskav in razvoja.
      Načela politike prenosa znanja (v nadaljnjem besedilu „PZ“) dopolnjujejo tista, ki se navezujejo na politiko IL, in sicer tako, da se bolj osredotočajo na aktivni prenos in uporabo tovrstne intelektualne lastnine, ne glede na to, ali je zaščitena s pravicami IL ali ne.
      Načela skupnega in pogodbenega raziskovanja se nanašajo na vse vrste raziskovalnih dejavnosti, ki jih skupaj izvajajo ali financirajo javne raziskovalne organizacije in zasebni sektor, zlasti vključno s skupnim raziskovanjem (kjer vse stranke izvajajo naloge v okviru R&R) in pogodbenim raziskovanjem (kjer zasebno podjetje za izvajanje R&R sklene pogodbo z javno raziskovalno organizacijo).
      Načela notranje politike intelektualne lastnine

                  1.

                  Razvoj politike IL kot dela dolgoročne strategije in poslanstva javne raziskovalne organizacije ter njeno širjenje na notranji in zunanji ravni, skupaj z ustanovitvijo enotne pristojne kontaktne točke.

                  2.

                  Ta politika mora določati jasna pravila za osebje in študente, zlasti glede razkritja novih zamisli, za katere obstaja morebitni tržni interes, lastništva rezultatov raziskav, vodenja arhiva, obvladovanja navzkrižnih interesov in sodelovanja s tretjimi strankami.

                  3.

                  Spodbujanje identifikacije, rabe in, če je to potrebno, zaščite intelektualne lastnine v skladu s strategijo in poslanstvom javne raziskovalne organizacije ter z namenom povečanja socialno-ekonomskih koristi. V ta namen se lahko sprejmejo različne strategije – ki se jih lahko razdeli glede na posamezna znanstvena/tehnična področja – na primer pristop „javna domena“ ali „odprta inovacija“.

                  4.

                  Zagotavljanje ustreznih spodbud za zagotovitev, da ima vse zadevno osebje aktivno vlogo pri izvajanju politike IL. Take spodbude morajo biti finančne narave, poleg tega pa morajo spodbujati poklicno napredovanje tako, da pri postopkih ocenjevanja poleg akademskih meril upoštevajo tudi vidike intelektualne lastnine in prenosa znanja.

                  5.

                  Proučitev možnosti za vzpostavitev ustreznih portfeljev intelektualne lastnine s strani javne raziskovalne organizacije – npr. na določenih tehnoloških področjih – in, če je to potrebno, ustanovitev združenj za patente/IL, vključno z intelektualno lastnino drugih raziskovalnih organizacij. To bi lahko olajšalo rabo s pomočjo kritične mase in znižalo transakcijske stroške tretjih strank.

                  6.

                  Povečanje ozaveščenosti in osnovnih znanj glede intelektualne lastnine in prenosa znanja s pomočjo dejavnosti usposabljanja za študente in raziskovalno osebje ter zagotovitev, da ima osebje, ki je zadolženo za upravljanje IL/PZ, ustrezne spretnosti in znanja ter da je ustrezno usposobljeno.

                  7.

                  Razvoj in informiranje o politiki objavljanja/širjenja, ki spodbuja obsežno širjenje raziskovalnih in razvojnih rezultatov (npr. s pomočjo objavljanja odprtega dostopa), obenem pa dopuščanje možne zakasnitve tam, kjer je predvidena zaščita intelektualnih pravic, čeprav naj bi bila ta čim manjša.

            Načela politike prenosa znanja

                  8.

                  Za spodbujanje uporabe rezultatov javno financiranih raziskav in povečanje njihovega socialno-ekonomskega vpliva preučitev vseh vrst možnih mehanizmov uporabe (kot je izdajanje licenc ali ustanavljanje oddeljenih („spin-off“) podjetij) in vseh možnih partnerjev pri uporabi (kot so oddeljena („spin-off“) podjetja ali že obstoječa podjetja, druge javne raziskovalne organizacije, investitorji ali službe in agencije za podporo inovacij) ter izbira najprimernejših.

                  9.

                  Čeprav lahko proaktivna politika IL/PZ ustvari dodatne prihodke za javno raziskovalno organizacijo, to ne sme predstavljati primarnega cilja.

                  10.

                  Zagotavljanje, da ima javna raziskovalna organizacija dostop do ali pa je lastnica storitev prenosa strokovnega znanja, kar vključuje pravno, finančno in tržno zaščito ter zaščito intelektualne lastnine in svetovalce za izvedbo, poleg osebja s tehničnimi izkušnjami.

                  11.

                  Razvoj in širjenje politike izdajanja licenc za uskladitev praks znotraj javnih raziskovalnih organizacij in zagotavljanje pravičnosti pri vseh zadevah. Še zlasti je treba pazljivo oceniti prenose lastništva intelektualnih pravic, ki so v lasti javne raziskovalne organizacije, in podeljevanje izključnih licenc (1), posebej pri neevropskih tretjih strankah. Licence za uporabo rezultatov morajo vključevati ustrezno nadomestilo finančne ali druge narave.

                  12.

                  Razvoj in širjenje politike za vzpostavljanje oddeljenih („spin-off“) podjetij, ki bo omogočala in spodbujala osebje javne raziskovalne organizacije, da sodeluje pri vzpostavljanju oddeljenih („spin-off“) podjetij, če je to potrebno, ter pojasnjevala dolgoročne odnose med oddeljenimi („spin-off“) podjetji in javno raziskovalno organizacijo.

                  13.

                  Določitev jasnih načel glede razdelitve finančnega izkupička od prihodkov prenosa znanja med javno raziskovalno organizacijo, oddelkom in izumitelji.

                  14.

                  Spremljanje zaščite intelektualne lastnine in dejavnosti prenosa znanja ter z njim povezanih dosežkov in njihovo redno objavljanje. Rezultati raziskav javne raziskovalne organizacije ter z njimi povezano strokovno znanje in pravice intelektualne lastnine morajo biti bolj opazni v zasebnem sektorju z namenom spodbujanja njihove uporabe.

            Načela skupnega in pogodbenega raziskovanja (2)

                  15.

                  Pravila, ki veljajo za skupno in pogodbeno raziskovanje, morajo biti skladna s poslanstvom vsake stranke. Upoštevati morajo raven zasebnega financiranja in biti v skladu s cilji raziskovalnih dejavnosti, zlasti za povečanje tržnega in socialno-ekonomskega vpliva raziskovanja, za podporo cilja javne raziskovalne organizacije privabljanja zasebnega financiranja raziskovanja, za vzdrževanje položaja intelektualne lastnine, ki omogoča nadaljnje akademsko in skupno raziskovanje ter ne ovira širjenja rezultatov R&R.

                  16.

                  Vprašanja v zvezi z IL se morajo v raziskovalnem projektu čim prej razjasniti na upravni ravni, če je mogoče še pred začetkom projekta. Vprašanja v zvezi z IL vključujejo dodelitev lastništva intelektualne lastnine, ki je ustvarjena v okviru projekta (v nadaljnjem besedilu „nova intelektualna lastnina“), identifikacijo intelektualne lastnine, ki je v lasti strank pred začetkom izvajanja projekta (v nadaljnjem besedilu „obstoječa intelektualna lastnina“) in ki je potrebna za izvedbo projekta ali za namene izkoriščanja, pravice dostopa (3) do nove in obstoječe intelektualne lastnine, in razdelitev prihodkov.

                  17.

                  Pri skupnem raziskovalnem projektu lastništvo nove intelektualne lastnine ostane v rokah stranke, ki jo je ustvarila, vendar je lahko dodeljeno različnim strankam na podlagi pogodbenega sporazuma, ki se sklene vnaprej in enakovredno odraža zadevne interese strank, naloge in finančne ali druge prispevke k projektu. Pri pogodbenem raziskovanju je nova intelektualna lastnina, ki jo je ustvarila javna raziskovalna organizacija, v lasti stranke iz zasebnega sektorja. Projekt ne sme vplivati na lastništvo obstoječe intelektualne lastnine.

                  18.

                  Pravice dostopa (3) morajo stranke v raziskovalnem projektu čim prej razjasniti, če je mogoče še pred začetkom projekta. Po potrebi morajo biti za izvajanje raziskovalnega projekta ali za uporabo nove intelektualne lastnine stranke na voljo pravice dostopa do nove in obstoječe intelektualne lastnine druge stranke pod pogoji, ki naj enakovredno odražajo zadevne interese strank, njihove cilje ter finančne in druge prispevke k projektu.

         (1)  Ob upoštevanju dejstva, da imajo lahko rezultati R&R več možnih področij uporabe, se je treba izogibati izključnim licencam, ki se dodelijo brez omejitve za določeno področje uporabe. Poleg tega mora javna raziskovalna organizacija pridržati ustrezne pravice za omogočanje širjenja in nadaljnjih raziskav.

         (2)  Kadar javna raziskovalna organizacija izvaja pogodbene ali skupne raziskave skupaj z industrijskim partnerjem, Komisija avtomatično (tj. brez kakršne koli zahteve po notifikaciji) šteje, da se industrijskemu partnerju ne dodeli neposredna državna pomoč prek javne raziskovalne organizacije, če so izpolnjeni pogoji iz Okvira Skupnosti za državno pomoč za raziskave in razvoj ter inovacije (UL C 323, 30.12.2006 – zlasti točki 3.2.1 in 3.2.2 Okvira).

         (3)  Pravice dostopa se nanašajo na pravice, ki si jih stranke medsebojno dodelijo v nasprotju z licencami tretjih strank. Določale naj bi, katere stranke lahko uporabljajo kateri del nove/obstoječe intelektualne lastnine za raziskovalne namene in/ali za namene uporabe ter pod kakšnimi pogoji.

      PRILOGA II
      Ugotovljene prakse javnih organov, ki omogočajo upravljanje intelektualne lastnine pri dejavnostih prenosa znanja s strani univerz in drugih javnih raziskovalnih organizacij
      Prenos znanja kot strateško poslanstvo javnih raziskovalnih organizacij

                  1.

                  Prenos znanja med univerzami in industrijo je postal stalen politični in operativni prednostni cilj za vse javno financirane raziskovalne organe v državi članici, tako na nacionalni kot tudi na regionalni ravni.

                  2.

                  Področje je nedvomno v okviru pristojnosti ministrstva, ki usklajuje pobude za pospeševanja prenosa znanja z drugimi ministrstvi.

                  3.

                  Vsako ministrstvo in regionalni vladni organ, ki izvaja dejavnosti prenosa znanja, določi uradnika, ki je odgovoren za spremljanje njihovega učinka. Ti uradniki se redno srečujejo, da bi izmenjali informacije in razpravljali glede načinov za izboljšanje prenosa znanja.

            Politike za upravljanje intelektualne lastnine

                  4.

                  Spodbujati je treba pravilno upravljanje intelektualne lastnine, ki izhaja iz javnega financiranja, ter zahtevati, da se izvaja v skladu z ustaljenimi načeli, ki upoštevajo legitimne interese industrije (npr. začasne omejitve zaupnosti).

                  5.

                  Raziskovalna politika spodbuja odvisnost od zasebnega sektorja, da bi pomagala določiti tehnološke potrebe in pospeševati zasebne naložbe v raziskave ter podpirati uporabo rezultatov javno financiranih raziskav.

            Zmogljivosti prenosa znanja ter sposobnosti in izkušnje

                  6.

                  Javnim raziskovalnim organizacijam in njihovemu osebju so za udejstvovanje pri dejavnostih prenosa znanja na voljo zadostna sredstva in spodbude.

                  7.

                  Treba je sprejeti ukrepe za zagotovitev dostopnosti in lažjega zaposlovanja usposobljenega osebja (kot so uradniki za tehnološki prenos) s strani javnih raziskovalnih organizacij.

                  8.

                  Treba je pripraviti sveženj vzorčnih pogodb, prav tako pa tudi orodje za sprejemanje odločitev pri izbiri najbolj primernega vzorca pogodbe, ki mora biti osnovan na številnih parametrih.

                  9.

                  Pred določitvijo novih mehanizmov za pospeševanje prenosa znanja (kot so mobilnost ali programi financiranja) se je treba posvetovati z ustreznimi interesnimi skupinami, vključno z MSP ter obsežnejšo industrijo, pa tudi z javnimi raziskovalnimi organizacijami.

                  10.

                  Združevanje virov med javnimi raziskovalnimi organizacijami na lokalni ali regionalni ravni se spodbuja tam, kjer ni kritične mase raziskovalnih virov, ki bi jo lahko uporabile, da bi upravičile svojo pisarno za prenos znanja ali pa upravljavca intelektualne lastnine.

                  11.

                  Začnejo se izvajati programi, ki podpirajo raziskovalna oddeljena („spin-off“) podjetja in vključujejo podjetniško usposabljanje ter močno povezanost med javnimi raziskovalnimi organizacijami in lokalnimi inkubatorji, finančniki, agencijami za podporo podjetij itd.

                  12.

                  Omogoči se tudi vladno financiranje za podporo prenosa znanja in vključevanja podjetništva v javne raziskovalne organizacije, vključno z najemanjem strokovnjakov.

            Skladnost pri nadnacionalnem sodelovanju

                  13.

                  Za pospeševanje nadnacionalnega prenosa znanja in olajšanje sodelovanja s strankami iz drugih držav je lastnik intelektualne lastnine na področju javno financiranih raziskav opredeljen s pomočjo jasnih pravil in vseh pogojev za financiranje, ki lahko vplivajo na prenos znanja, vse omenjene informacije pa morajo biti široko dostopne. Institucionalno lastništvo se – v nasprotju z ureditvijo „profesorjevega privilegija“ – šteje za privzeto pravno ureditev na področju lastništva intelektualnih pravic v javnih raziskovalnih organizacijah v večini držav članic EU.

                  14.

                  Ob podpisu mednarodnih sporazumov o sodelovanju pri raziskavah morajo pogoji, ki so povezani s projekti, financiranimi s programi obeh držav, zagotavljati vsem udeležencem podobne pravice, še zlasti glede dostopa do pravic intelektualne lastnine in s tem povezanih omejitev uporabe.

            Širjenje znanja

                  15.

                  Odprt dostop se izvaja s pomočjo organov za javno financiranje raziskav, ob upoštevanju pregledanih strokovnih publikacij, ki so rezultat javno financiranih raziskav.

                  16.

                  Spodbuja se odprt dostop do raziskovalnih podatkov v skladu z Načeli in smernicami za dostop do podatkov javno financiranih raziskav OECD ob upoštevanju omejitev, ki so povezane s komercialno uporabo.

                  17.

                  Pripomočki za arhiviranje rezultatov raziskav (kot so internetne zbirke podatkov) se razvijajo z javnim financiranjem, ki je povezano s politiko odprtega dostopa.

            Izvajanje spremljanja

                  18.

                  Treba je vzpostaviti potrebne mehanizme za spremljanje in pregled napredka, ki so ga dosegle nacionalne javne raziskovalne organizacije na področju dejavnosti prenosa znanja, tj. s pomočjo letnih poročil posameznih javnih raziskovalnih organizacij. Te informacije morajo biti skupaj z drugimi najboljšimi praksami na voljo ostalim državam članicam.