title: Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 2. decembra 2021 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Nemčiji (ESRB/2021/10) 2022/C 122/01

text:
               17.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/1

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
      z dne 2. decembra 2021
      o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Nemčiji
      (ESRB/2021/10)
      (2022/C 122/01)
      SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja (1) ter zlasti člena 3(2)(b) in (d) ter členov 16 in 18 Uredbe,
      ob upoštevanju Sklepa ESRB/2011/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 20. januarja 2011 o sprejetju Poslovnika Evropskega odbora za sistemska tveganja (2) in zlasti člena 18 Sklepa,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Nepremičninski sektor ima pomembno vlogo v gospodarstvu in gibanja v tem sektorju lahko pomembno vplivajo na finančni sistem. Pretekle finančne krize so pokazale, da imajo lahko netrajnostna gibanja na nepremičninskih trgih resne posledice za stabilnost finančnega sistema in gospodarstva kot celote, kar lahko povzroči tudi negativne čezmejne učinke prelivanja. Neugodna gibanja na nepremičninskem trgu v nekaterih državah članicah so v preteklosti povzročila velike kreditne izgube in/ali negativno vplivala na realno gospodarstvo. V teh učinkih se kaže tesno medsebojno vplivanje nepremičninskega sektorja, ponudnikov financiranja in drugih gospodarskih sektorjev. Poleg tega lahko povratni vplivi med finančnim sistemom in realnim gospodarstvom krepijo negativna gibanja.

                  (2)

                  Te povezave so pomembne, ker pomenijo, da imajo lahko tveganja, ki izvirajo iz nepremičninskega sektorja, sistemski vpliv. Med vzponom nepremičninskega cikla se kopičijo ranljivosti finančnega sistema. Domnevna manjša tveganja financiranja in lažji dostop do financiranja lahko prispevajo k hitremu naraščanju kreditiranja in naložb, kar skupaj s povečanim povpraševanjem po nepremičninah ustvarja pritisk na rast cen nepremičnin. Poleg tega imajo lahko povratni vplivi med cenami stanovanj in stanovanjskimi posojili sistemske posledice. Nasprotno pa lahko med upadom nepremičninskega cikla strožji pogoji kreditiranja, manjša naklonjenost tveganju in pritisk na nižanje cen nepremičnin negativno vplivajo na odpornost posojilojemalcev in posojilodajalcev ter s tem slabijo gospodarske razmere.

                  (3)

                  Ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami so lahko vir sistemskega tveganja ter lahko neposredno in posredno vplivajo na finančno stabilnost. Neposredni učinki so kreditne izgube iz portfeljev hipotekarnih posojil zaradi neugodnih gospodarskih ali finančnih razmer ter hkratnih negativnih gibanj na trgu stanovanjskih nepremičnin. Posredni učinki bi se lahko nanašali na spremembe v potrošnji gospodinjstev ali razdolževanje posojilodajalcev, kar bi imelo dodatne posledice za realno gospodarstvo in finančno stabilnost.

                  (4)

                  Kakor je ugotovljeno v uvodni izjavi 4 Priporočila ESRB/2013/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja (3), je končni cilj makrobonitetne politike prispevati k zaščiti stabilnosti celotnega finančnega sistema, vključno s tem, da se okrepi odpornost finančnega sistema in zmanjša kopičenje sistemskih tveganj ter tako zagotovi vzdržen prispevek finančnega sektorja h gospodarski rasti.

                  (5)

                  Za ta namen lahko makrobonitetni organi uporabijo enega ali več kapitalskih makrobonitetnih ukrepov iz Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4) in Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5) in/ali makrobonitetne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki temeljijo izključno na nacionalnem pravu, odvisno od ocene tveganj. Kapitalski ukrepi so namenjeni predvsem povečanju odpornosti finančnega sistema, ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, pa so lahko še posebej primerni za preprečevanje nadaljnjega kopičenja sistemskih tveganj v zvezi z novimi stanovanjskimi posojili.

                  (6)

                  Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) je leta 2019 izvedel sistematično in v prihodnost usmerjeno oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsem Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) (6). Na podlagi te ocene je ESRB v več državah ugotovil številne srednjeročne ranljivosti, ki so vir sistemskega tveganja za finančno stabilnost, kar je privedlo do izdaje opozoril petim državam, tudi Nemčiji (7).

                  (7)

                  Glavna ranljivost, ki je bila leta 2019 ugotovljena na trgu stanovanjskih nepremičnin v Nemčiji, je znatna precenjenost stanovanjskih nepremičnin na mestnih območjih, povezana z obširno in hitro dinamiko cen stanovanjskih nepremičnin in nekaterimi znaki zniževanja posojilnih standardov, četudi v kontekstu splošne negotovosti zaradi znatnih vrzeli v podatkih.

                  (8)

                  ESRB je nedavno zaključil novo sistematično in v prihodnost usmerjeno oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsem EGP. Rezultati te ocene kažejo, da so po prejemu opozoril posameznim državam septembra 2019 nekatere od njih sprejele ukrepe za odpravo zadevnih ranljivosti. Natančneje, Češka republika je sprejela pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, Nemčija je vzpostavila pravno podlago za zbiranje podatkov o posojilnih standardih za nova stanovanjska posojila gospodinjstvom, Francija je aktivirala omejitve razmerij med odplačilom dolga in dohodkom (DSTI), Islandija je poostrila omejitve razmerij med posojilom in vrednostjo nepremičnine (LTV), Norveška pa je poostrila stopnjo blažilnika sistemskih tveganj. Vendar ukrepi nekaterih držav po oceni ESRB glede na povečane ranljivosti niso bili zadostni.

                  (9)

                  Izbruh pandemije COVID-19 leta 2020 in s tem povezana kriza nista povzročila cikličnega upada na stanovanjskih trgih. Nasprotno, po obdobju postopne rasti in ob nizkih obrestnih merah se je realna rast cen stanovanjskih nepremičnin in posojil v več državah še pospešila in precej presegla rast dohodka gospodinjstev. Za ublažitev posledic pandemije in posledične gospodarske negotovosti so bili sprejeti različni ukrepi in politike, na primer moratoriji in državna jamstva. V tem širšem okviru politik so bili predhodno načrtovani makrobonitetni ukrepi v nekaterih državah začasno sproščeni ali pa je bilo njihovo aktiviranje odloženo. Trenutno izboljšanje gospodarskih razmer omogoča prilagoditev makrobonitetne politike v tistih državah, v katerih se ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami še naprej povečujejo.

                  (10)

                  Glede Nemčije je ta nedavna ocena razkrila, da kljub leta 2017 vzpostavljenem pravnem okviru za instrumente, usmerjene na posojilojemalce, ki zajema omejen nabor ukrepov (zgornja meja razmerja LTV in zahteva glede odplačevanja), noben od teh instrumentov ni bil aktiviran v zvezi z nakopičenimi srednjeročnimi ranljivostmi v sektorju stanovanjskih nepremičnin. ESRB ugotavlja, da v skladu s sedanjim pravnim okvirom pogoji za aktiviranje obstoječih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, niso bili izpolnjeni.

                  (11)

                  Ocena ESRB kaže tudi to, da je rast cen stanovanjskih nepremičnin postala bolj razširjena tako v mestih kot na podeželju. Zato trenutne ocene kažejo na veliko in naraščajočo precenjenost stanovanjskih nepremičnin v Nemčiji. Celovita analiza ranljivosti je trenutno okrnjena zaradi pomanjkanja podatkov o posojilnih standardih za stanovanjska posojila, so pa bili na podlagi nacionalnih predpisov o pridobivanju podatkov v zvezi s stanovanjskimi posojili, ki so začeli veljati leta 2021, sprejeti ukrepi za zbiranje podatkov od leta 2023. Razpoložljivi podatki za nedavno obdobje prikazujejo mešano sliko glede razvoja posojilnih standardov za stanovanjska posojila. Medtem ko rezultati ankete o bančnih posojilih v euroobmočju kažejo na to, da so se pogoji kreditiranja nakupov stanovanjskih nepremičnin v letu 2020 poostrili, drug zasebni vir podatkov (8) kaže na to, da se je delež vlog za posojila z visokimi razmerji LTV v letu 2020 še povečal. Še en zasebni vir podatkov, ki je na voljo nemškim organom ter zajema dejanske posle in predstavlja del celotnega trga, potrjuje, da so se razmerja LTV v zadnjem desetletju nekoliko zvišala. Poleg tega so skladno z anketo o bančnih posojilih v euroobmočju razmerja LTV med krizo upadla. Podatki kažejo tudi na to, da so razmerja DSTI in zapadlosti v prvi polovici drugega desetletja tega stoletja upadla, nato pa v drugi polovici spet narasla. Na drugi strani pa so se razmerja med dolgom in dohodkom (DTI) od leta 2009 postopno povečevala.

                  (12)

                  Nemčija poleg tega po tem, ko je v odziv na krizo zaradi COVID-19 sprostila stopnjo svojega proticikličnega kapitalskega blažilnika, ni uporabila dodatnih kapitalski ukrepov, s katerimi bi obravnavala obstoječe ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin in spodbujala finančno stabilnost.

                  (13)

                  ESRB je na podlagi navedenih nedavnih gibanj, zlasti ob upoštevanju dokazov o precenjenosti stanovanjskih nepremičnin, sklenil, da bi bilo treba aktivirati ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, za obravnavo srednjeročnih ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Nemčiji. Zato bi morali nemški organi nemudoma aktivirati pravno zavezujočo ali, če to po nemškem pravu ni mogoče, pravno nezavezujočo omejitev razmerja LTV, da zagotovijo zanesljive posojilne standarde v zvezi s precenjenimi stanovanjskimi nepremičninami. Obenem bi se s kapitalskimi ukrepi, na primer aktiviranjem proticikličnega kapitalskega blažilnika ali sektorskega blažilnika sistemskih tveganj, kot dopolnitev ukrepa glede razmerja LTV povečala odpornost bančnega sektorja v Nemčiji na ranljivosti na področju stanovanjskih nepremičnin, ki so se morda že nakopičile – glede na vsesplošno precenjenost stanovanjskih nepremičnin in negotovost v zvezi s posojilnimi standardi za hipotekarna posojila, odobrena v zadnjih letih. Poleg tega bi se lahko z ustreznim kombiniranjem s pravno zavezujočimi ali, če to po nemškem pravu ni mogoče, pravno nezavezujočimi dohodkovnimi instrumenti povečala učinkovitost omejitve razmerja LTV pri obravnavanju ranljivosti v zvezi s financiranjem stanovanjskih nepremičnin. Zato bi bilo treba nemški pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, dopolniti z dohodkovnimi instrumenti in ga prilagoditi tako, da bo mogoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, aktivirati bolj pravočasno in tako preprečiti kopičenje ranljivosti –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      ODDELEK 1

         PRIPOROČILA

         Priporočilo A – omejitev razmerja LTV

      Priporoča se, da ustrezni organi določijo pravno zavezujočo omejitev razmerja LTV za zmanjšanje ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Nemčiji, ki so vir tveganja za finančno stabilnost in imajo lahko resne negativne posledice za realno gospodarstvo. Če to po nemškem pravu ni mogoče, se priporoča, da ustrezni organi za ta namen aktivirajo pravno nezavezujočo omejitev razmerja LTV.

         Priporočilo B – aktiviranje kapitalskih ukrepov

      Priporoča se, da ustrezni organi aktivirajo ustrezne kapitalske ukrepe za zagotovitev odpornosti kreditnih institucij, ki so pridobile dovoljenje v Nemčiji, in dopolnitev omejitve razmerja LTV iz priporočila A pri zmanjševanju ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Nemčiji, ki so vir tveganja za finančno stabilnost.

         Priporočilo C – pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, v zvezi s sektorjem stanovanjskih nepremičnin

      Priporoča se, da ustrezni organi zagotovijo, da bo obstoječi pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, zajemal vsaj naslednje pravno zavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce:

                  (a)

                  omejitve razmerja DTV in omejitve razmerja DSTI;

                  (b)

                  omejitve razmerja LTV;

                  (c)

                  omejitve zapadlosti in

                  (d)

                  zahteve glede odplačevanja.

         Priporočilo D – spremljanje ranljivosti in aktiviranje dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

                  1.

                  Priporoča se, da ustrezni organi pozorno spremljajo ranljivosti, povezane z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila, v srednjeročnem obdobju.

                  2.

                  Priporoča se, da ustrezni organi glede na rezultate spremljanja na podlagi podpriporočila D(1) in zato, da se prepreči čezmerno kopičenje kreditnega tveganja, aktivirajo pravno zavezujoče dohodkovne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, na primer omejitve razmerja DTI ali razmerja DSTI. Če to po nemškem pravu ni mogoče, se priporoča, da ustrezni organi za ta namen aktivirajo pravno nezavezujoče dohodkovne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce.

            ODDELEK 2

         IZVAJANJE

      1.   Opredelitev pojmov

                  1.

                  V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                              (a)

                              „ustrezni organi“ pomeni organe, ki so v Nemčiji zadolženi za spreminjanje pravnega okvira za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, aktiviranje ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, spremljanje sistemskih tveganj ali aktiviranje kapitalskih ukrepov;

                              (b)

                              „razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine“ (razmerje LTV) pomeni razmerje med vsoto vseh posojil ali obrokov posojila, ki jih posojilojemalec zavaruje z nepremičnino, v trenutku nastanka posojila in vrednostjo nepremičnine v trenutku nastanka posojila;

                              (c)

                              „kapitalski ukrepi“ pomeni kapitalske zahteve, ki se določijo za kreditno institucijo za preprečitev in/ali zmanjšanje sistemskega tveganja, kakor je opredeljeno v členu 2(c) Uredbe (EU) št. 1092/2010, ter ki vključujejo zahteve po členu 124, 164 ali 458 Uredbe (EU) št. 575/2013 ali poglavju 4 naslova VII Direktive 2013/36/EU, na primer proticiklični kapitalski blažilnik ali sektorski blažilnik sistemskih tveganj;

                              (d)

                              „kreditna institucija“ pomeni kreditno institucijo, kakor je opredeljena v točki 1 člena 4(1) Uredbe (EU) št. 575/2013;

                              (e)

                              „ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni makrobonitetne ukrepe, ki so usmerjeni na posojilojemalce, vključno z omejitvami razmerja LTV, razmerja DTI, razmerja DSTI in zapadlosti ter zahtevami glede odplačevanja;

                              (f)

                              „razmerje med dolgom in dohodkom“ (razmerje DTI) pomeni razmerje med celotnim dolgom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                              (g)

                              „razmerje med odplačilom dolga in dohodkom“ (razmerje DSTI) pomeni razmerje med celotnim letnim odplačilom dolga in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                              (h)

                              „odplačilo dolga“ pomeni skupni znesek obresti in odplačila glavnice celotnega dolga posojilojemalca v določenem obdobju;

                              (i)

                              „zapadlost“ pomeni trajanje pogodbe o posojilu za stanovanjsko nepremičnino v trenutku nastanka posojila, izraženo v letih;

                              (j)

                              „zahteve glede odplačevanja“ pomeni ukrepe v zvezi z amortizacijskim načrtom posojila.

            2.   Merila za izvajanje

                  1.

                  Za izvajanje tega priporočila se uporabljajo naslednja merila:

                              (a)

                              treba je upoštevati načelo sorazmernosti, ob upoštevanju cilja in vsebine priporočila A, priporočila B, priporočila C in priporočila D;

                              (b)

                              kadar se v skladu s priporočilom A, priporočilom B in priporočilom D aktivirajo ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, ali kapitalski ukrepi, je treba pri njihovem umerjanju in postopnem uvajanju upoštevati položaj Nemčije v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                              (c)

                              posebna merila za skladnost s tem priporočilom so določena v Prilogi.

                  2.

                  Naslovniki poročajo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                              (a)

                              informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                              (b)

                              oceno ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila, vključno z razporeditvijo novih hipotekarnih posojil glede na njihova razmerja LTV, DTI in DSTI, zapadlost in profil odplačevanja, pri čemer se zadevna razmerja izračunajo v skladu s Prilogo IV k Priporočilu ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja (9), ter delovanja sprejetih ukrepov ob upoštevanju ciljev tega priporočila;

                              (c)

                              podrobno utemeljitev za vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno z zamudami.

            3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

      V skladu s členom 17(1) Uredbe (EU) št. 1092/2010 morajo naslovniki Evropski parlament, Svet, Komisijo in ESRB obvestiti, katere ukrepe so sprejeli na podlagi tega priporočila, ali utemeljiti vsako neukrepanje. Naslovniki navedeno obveščanje izvedejo po naslednjem časovnem razporedu:

                  1.

                     Priporočilo A

                  Naslovniki priporočila A morajo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB do 30. junija 2023 in 30. junija 2025 predložiti poročilo o ukrepih, ki so jih sprejeli v zvezi z naložitvijo omejitve razmerja LTV za zmanjšanje ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Nemčiji, ki je vir tveganja za finančno stabilnost. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

                  2.

                     Priporočilo B

                  Naslovniki priporočila B morajo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB do 30. junija 2023 in 30. junija 2025 predložiti poročilo o ukrepih, ki so jih sprejeli v zvezi z izvajanjem kapitalskih ukrepov. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

                  3.

                     Priporočilo C

                  Naslovniki priporočila C morajo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB do 30. junija 2025 predložiti končno poročilo o izvajanju priporočila C, vključno s pojasnilom, kateri organ ali organi so pristojni za odločanje o aktiviranju in izvajanju ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, navedenih v priporočilu. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

                  4.

                     Priporočilo D

                  Naslovniki priporočila D morajo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB do 30. junija 2023 in 30. junija 2025 predložiti poročilo o spremljanju ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila v srednjeročnem obdobju, ter o ukrepih, ki so jih sprejeli za obravnavanje teh ranljivosti. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

            4.   Spremljanje in ocenjevanje

                  1.

                  Sekretariat ESRB:

                              (a)

                              nudi pomoč naslovnikom z zagotavljanjem koordiniranega poročanja in ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za nadaljnje ukrepanje;

                              (b)

                              preverja nadaljnje ukrepanje naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži poročila o nadaljnjem ukrepanju.

                  2.

                  Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter lahko, kjer je primerno, presodi, da to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovnik ni ustrezno utemeljil, zakaj ni ukrepal.

         V Frankfurtu na Majni, 2. decembra 2021

               Vodja sekretariata ESRB

               V imenu splošnega odbora ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

         (2)  UL C 58, 24.2.2011, str. 4.

         (3)  Priporočilo ESRB/2013/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (UL C 170, 15.6.2013, str. 1).

         (4)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (5)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (6)  Glej dokument Vulnerabilities in the residential real estate sectors of EEA countries, ESRB, september 2019, dostopen na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (7)  Opozorilo ESRB/2019/11 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 27. junija 2019 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Nemčiji (UL C 366, 30.10.2019, str. 45).

         (8)  Podatki s platforme za kreditno posredništvo, ki pa morda niso povsem reprezentativni za nemški trg hipotekarnih posojil.

         (9)  Priporočilo ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 31. oktobra 2016 o odpravljanju vrzeli v podatkih o nepremičninah (UL C 31, 31.1.2017, str. 1).

         PRILOGA
         DOLOČITEV MERIL ZA SKLADNOST, KI SE UPORABLJAJO ZA PRIPOROČILO

            Priporočilo A – omejitev razmerja LTV

         Za priporočilo A se uporabljajo naslednja merila za skladnost.

                     1.

                     Naslovniki si morajo pri aktiviranju omejitve razmerja med posojilom in vrednostjo nepremičnine (LTV) prizadevati za to, da preprečijo znaten ali naraščajoč delež novih hipotekarnih posojil, zavarovanih s stanovanjskimi nepremičninami, ki bi lahko povzročila kreditne izgube ob neplačevanju v povezavi z znižanjem cen stanovanjskih nepremičnin, če bi se poslabšale gospodarske in finančne razmere, zvišali stroški odplačevanja dolgov ali pojavila neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin.

                     2.

                     Naslovniki bi morali uporabiti enega ali več ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, s katerimi bi zagotovili učinkovitost sprejetih ukrepov in čim bolj zmanjšali možnost izogibanja tem ukrepom ali neželenih posledic, zaradi česar bi bili lahko manj učinkoviti in bi lahko nastala tveganja na drugih področjih, zlasti z zagotovitvijo, da se bodo ukrepi uporabljali za posojila vseh vrst posojilodajalcev, za fizične osebe kot posojilojemalce in – kolikor se oceni za potrebno – za vse druge vrste posojilojemalcev.

                     3.

                     Pred aktiviranjem omejitve razmerja LTV je treba oceniti položaj Nemčije v gospodarskem in finančnem ciklu, da se določita primerna umeritev in postopna uvedba tega ukrepa.

                     4.

                     Po aktiviranju omejitve razmerja LTV bo morda za obravnavo ranljivosti, ugotovljenih v Nemčiji, potrebna dodatna poostritev tega ukrepa ali aktiviranje dodatnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce. To bo odvisno od izbire aktiviranih ukrepov, začetne umeritve teh aktiviranih ukrepov in rezultatov ocene ranljivosti.

                     5.

                     Naslovniki bi morali pri aktiviranju ali umerjanju omejitve razmerja LTV upoštevati vsa posojila, ki jih bodo morala nazadnje odplačati gospodinjstva iz svojih dohodkov, ne glede na obliko posojil.

            Priporočilo B – aktiviranje kapitalskih ukrepov

         Za priporočilo B se uporabljajo naslednja merila za skladnost.

                     1.

                     Naslovniki si morajo pri aktiviranju kapitalskih ukrepov prizadevati za zagotovitev odpornosti kreditnih institucij, ki so pridobile dovoljenje v Nemčiji, zaradi možnosti uresničitve sistemskega tveganja, povezanega s stanovanjskimi nepremičninami, ki bi lahko privedla do neposrednih in posrednih kreditnih izgub iz hipotekarnih posojil ali zaradi zmanjšanja potrošnje gospodinjstev, ki imajo stanovanjska posojila.

                     2.

                     Pred aktiviranjem kapitalskih ukrepov je treba oceniti položaj Nemčije v gospodarskem in finančnem ciklu, da se ugotovi, ali bi bilo aktiviranje teh ukrepov primerno.

                     3.

                     Po aktiviranju kapitalskih ukrepov bo morda za obravnavo ranljivosti, ugotovljenih v Nemčiji, potrebna dodatna poostritev teh ukrepov ali aktiviranje dodatnih makrobonitetnih ukrepov. To bo odvisno od izbire aktiviranih kapitalskih ukrepov, začetne umeritve teh aktiviranih ukrepov in rezultatov ocene ranljivosti.

            Priporočilo C – pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, v zvezi s sektorjem stanovanjskih nepremičnin

         Za priporočilo C se uporabljata naslednji merili za skladnost.

                     1.

                     V nemškem pravnem okviru za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, bi bilo treba zagotoviti, da:

                                 (a)

                                 se bodo omejitve razmerja med dolgom in dohodkom (DTI) in razmerja med odplačilom dolga in dohodkom (DSTI) ter omejitve zapadlosti uporabljale za posojila vseh vrst posojilodajalcev vsem vrstam posojilojemalcev, da se prepreči izogibanje omejitvam, pri čemer bi se morale navedene omejitve uporabljati predvsem za fizične osebe kot posojilojemalce, pa tudi za druge vrste posojilojemalcev, če je zaradi struktur financiranja taka razširitev potrebna, da se prepreči izogibanje omejitvam;

                                 (b)

                                 lahko nemški organi, zadolženi za aktiviranje ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, učinkovito in preventivno aktivirajo vse pravno zavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, in da se jim zagotovi ustrezna prožnost pri oblikovanju teh ukrepov na podlagi prepoznanih ranljivosti.

                     2.

                     Spremembe nemškega pravnega okvira za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, bi morale začeti veljati najpozneje 1. junija 2024.

            Priporočilo D – spremljanje ranljivosti in aktiviranje dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

         Za podpriporočilo D(1) se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Pri spremljanju ranljivosti v zvezi z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila v srednjeročnem obdobju bi morali naslovniki spremljati delež posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila in pri katerih obstaja tveganje, da dolga ne bodo zmogli redno odplačevati brez znatnega zmanjšanja svoje potrošnje, če bi se poslabšale gospodarske in finančne razmere, zvišali stroški odplačevanja dolgov ali pojavila neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin.
         Za podpriporočilo D(2) se uporabljajo naslednja merila za skladnost.

                     1.

                     Pri aktiviranju dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, si morajo naslovniki prizadevati za to, da preprečijo znaten ali naraščajoč delež posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila in pri katerih obstaja tveganje, da dolga ne bodo zmogli redno odplačevati brez znatnega zmanjšanja svoje potrošnje, če bi se poslabšale gospodarske in finančne razmere, zvišali stroški odplačevanja dolgov ali pojavila neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin.

                     2.

                     Naslovniki bi morali uporabiti enega ali več ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, s katerimi bi zagotovili učinkovitost sprejetih ukrepov in čim bolj zmanjšali možnost izogibanja tem ukrepom ali neželenih posledic, zaradi česar bi bili lahko manj učinkoviti in bi lahko nastala tveganja na drugih področjih, zlasti z zagotovitvijo, da se bodo ukrepi uporabljali za posojila vseh vrst posojilodajalcev, za fizične osebe kot posojilojemalce in – kolikor se oceni za potrebno – za vse druge vrste posojilojemalcev.

                     3.

                     Pred aktiviranjem dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, je treba oceniti položaj Nemčije v gospodarskem in finančnem ciklu, da se določita primerna umeritev in postopna uvedba teh ukrepov.

                     4.

                     Po aktiviranju dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, bo za obravnavanje ranljivosti, ugotovljenih v Nemčiji, morda potrebna dodatna poostritev teh ukrepov ali aktiviranje dodatnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce. To bo odvisno od izbire aktiviranih ukrepov, začetne umeritve teh aktiviranih ukrepov in rezultatov ocene ranljivosti.

                     5.

                     Naslovniki bi morali pri aktiviranju ali umerjanju dohodkovnih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, upoštevati vsa posojila, ki jih bodo morala nazadnje odplačati gospodinjstva iz svojih dohodkov, ne glede na obliko posojil.


title: Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 2. decembra 2021 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Avstriji (ESRB/2021/11) 2022/C 122/02

text:
               17.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/9

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
      z dne 2. decembra 2021
      o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Avstriji
      (ESRB/2021/11)
      (2022/C 122/02)
      SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja (1) ter zlasti člena 3(2) (b) in (d) ter členov 16 in 18 Uredbe,
      ob upoštevanju Sklepa ESRB/2011/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 20. januarja 2011 o sprejetju Poslovnika Evropskega odbora za sistemska tveganja (2) in zlasti člena 18 Sklepa,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Nepremičninski sektor ima pomembno vlogo v gospodarstvu in gibanja v tem sektorju lahko pomembno vplivajo na finančni sistem. Pretekle finančne krize so pokazale, da imajo lahko netrajnostna gibanja na nepremičninskih trgih resne posledice za stabilnost finančnega sistema in gospodarstva kot celote, kar lahko povzroči tudi negativne čezmejne učinke prelivanja. Neugodna gibanja na nepremičninskem trgu v nekaterih državah članicah so v preteklosti povzročila velike kreditne izgube in/ali negativno vplivala na realno gospodarstvo. V teh učinkih se kaže tesno medsebojno vplivanje nepremičninskega sektorja, ponudnikov financiranja in drugih gospodarskih sektorjev. Poleg tega močni povratni vplivi med finančnim sistemom in realnim gospodarstvom krepijo negativna gibanja.

                  (2)

                  Te povezave so pomembne, ker pomenijo, da imajo lahko tveganja, ki izvirajo iz nepremičninskega sektorja, sistemski vpliv, ki je po naravi procikličen. Med vzponom nepremičninskega cikla se kopičijo ranljivosti finančnega sistema. Domnevna manjša tveganja financiranja in lažji dostop do financiranja lahko prispevajo k hitremu naraščanju kreditiranja in naložb, kar skupaj s povečanim povpraševanjem po nepremičninah ustvarja pritisk na rast cen nepremičnin. Ker posledične višje vrednosti zavarovanj dodatno pozitivno vplivajo na povpraševanje po posojilih in ponudbo posojil, ima lahko taka dinamika, ki krepi samo sebe, sistemske posledice. Nasprotno pa lahko med upadom nepremičninskega cikla strožji pogoji kreditiranja, manjša naklonjenost tveganju in pritisk na nižanje cen nepremičnin negativno vplivajo na odpornost posojilojemalcev in posojilodajalcev ter s tem slabijo gospodarske razmere.

                  (3)

                  Ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami so lahko vir sistemskega tveganja ter lahko neposredno in posredno vplivajo na finančno stabilnost. Neposredni učinki so kreditne izgube iz portfeljev hipotekarnih posojil zaradi neugodnih gospodarskih ali finančnih razmer ter hkratnih negativnih gibanj na trgu stanovanjskih nepremičnin. Posredni učinki bi se lahko nanašali na spremembe v potrošnji gospodinjstev, kar bi imelo dodatne posledice za realno gospodarstvo in finančno stabilnost.

                  (4)

                  Kakor je ugotovljeno v uvodni izjavi 4 Priporočila ESRB/2013/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja (3), je končni cilj makrobonitetne politike prispevati k zaščiti stabilnosti celotnega finančnega sistema, vključno s tem, da se okrepi odpornost finančnega sistema in zmanjša kopičenje sistemskih tveganj ter tako zagotovi vzdržen prispevek finančnega sektorja h gospodarski rasti.

                  (5)

                  Za ta namen lahko makrobonitetni organi uporabijo enega ali več kapitalskih makrobonitetnih ukrepov iz Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4) in Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5) in/ali makrobonitetne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki temeljijo izključno na nacionalnem pravu, odvisno od ocene tveganj. Kapitalski ukrepi so namenjeni predvsem povečanju odpornosti finančnega sistema, ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, pa so lahko še posebej primerni za preprečevanje nadaljnjega kopičenja sistemskih tveganj.

                  (6)

                  Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) je leta 2016 izvedel oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsej Uniji (6). Na podlagi te ocene je ESRB v več državah ugotovil številne srednjeročne ranljivosti, ki so vir sistemskega tveganja za finančno stabilnost, kar je privedlo do izdaje opozoril osmim državam, tudi Avstriji (7).

                  (7)

                  Glavni ranljivosti, ki sta bili leta 2016 ugotovljeni na trgu stanovanjskih nepremičnin v Avstriji, sta močna rast cen stanovanjskih nepremičnin in hipotekarnih posojil ter tveganje nadaljnjega zniževanja posojilnih standardov.

                  (8)

                  Avstrijski nacionalni organi so za zagotavljanje preudarnih posojilnih standardov od leta 2018 uporabljali komunikacijska orodja skupaj z okrepljeno dejavnostjo makrobonitetnega nadzora. ESRB je v svojem nadaljnjem poročilu o državah, ki so leta 2016 prejele opozorila o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin (8), potrdil, da je mogoče z ukrepi, ki so jih sprejeli avstrijski nacionalni organi, učinkovito obravnavati glavne nastajajoče ranljivosti. Je pa ESRB tudi ugotovil, da so avstrijski nacionalni organi leta 2017 pridobili pooblastila za sprejetje pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, ki bi jih bilo mogoče izvršiti, če bi se nastajajoče ranljivosti pospešile.

                  (9)

                  ESRB je nedavno zaključil sistematično in v prihodnost usmerjeno oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsem Evropskem gospodarskem prostoru. V tem okviru je ESRB ugotovil nekatere srednjeročne ranljivosti, ki so vir sistemskega tveganja za finančno stabilnost in niso bile ustrezno obravnavane.

                  (10)

                  Izbruh pandemije COVID-19 leta 2020 in s tem povezana kriza nista povzročila cikličnega upada na stanovanjskih trgih. Nasprotno, po obdobju postopne rasti in ob nizkih obrestnih merah se je realna rast cen stanovanjskih nepremičnin in posojil v več državah še pospešila in precej presegla rast dohodka gospodinjstev. Za ublažitev posledic pandemije in posledične gospodarske negotovosti so bili sprejeti različni ukrepi in politike, na primer moratoriji in državna jamstva. V tem širšem okviru politik so bili predhodno načrtovani makrobonitetni ukrepi v nekaterih državah začasno sproščeni ali pa je bilo njihovo aktiviranje odloženo. Trenutno izboljšanje gospodarskih razmer omogoča prilagoditev makrobonitetne politike v tistih državah, v katerih se ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami še naprej povečujejo.

                  (11)

                  Glede Avstrije je ta nedavna ocena razkrila, da se je realna rast cen stanovanjskih nepremičnin po obdobju zmerne rasti pospešila in presegla rast realnega razpoložljivega dohodka. Poleg tega se je postopno povečalo kreditiranje gospodinjstev. Ocena ESRB kaže tudi to, da se je od septembra 2019 realna rast cen stanovanjskih nepremičnin v prvem četrtletju leta 2021 pospešila in presegla rast realnega razpoložljivega dohodka v navedenem obdobju. Skladno z navedenimi gibanji se je po oceni centralne banke Oesterreichische Nationalbank precenjenost stanovanjskih nepremičnin v prvem četrtletju leta 2021 še povečala. Realna rast stanovanjskih posojil gospodinjstvom se je postopno povečevala od leta 2019. V sporočilu avstrijskega odbora za finančno stabilnost iz junija 2021 (9) je navedeno, da so posojilni standardi za hipotekarna posojila v smislu razmerja med posojilom in vrednostjo nepremičnine (LTV) in razmerja med odplačilom dolga in dohodkom (DSTI) v zadnjem času še naprej rasli glede na petletno povprečje, ter da je delež posojil s povišanimi vrednostmi teh razmerij znaten.

                  (12)

                  Sedanja kombinacija politik je samo delno ustrezna in delno zadostna za obravnavanje povečanih ranljivosti. Avstrija poleg tega ni uporabila dodatnih kapitalskih ukrepov za obravnavanje obstoječih ranljivosti in spodbujanje finančne stabilnosti. Ugotovljene ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Avstriji tudi niso bile v celoti upoštevane v utežeh tveganja za hipotekarna posojila, kakor jih uporabljajo kreditne institucije, ki pri izračunu kapitalskih zahtev uporabljajo pristop na podlagi notranjih bonitetnih ocen.

                  (13)

                  ESRB je na podlagi navedenih nedavnih gibanj sklenil, da bi aktiviranje pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, povečalo učinkovitost že sprejetih ukrepov za ustrezno obravnavanje srednjeročnih ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Avstriji. Ko ali če bi ocenili, da ti ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, niso dovolj učinkoviti za obravnavanje srednjeročnih ranljivosti, bi bilo treba razmisliti o kapitalskih ukrepih, na primer instrumentih za povečanje uteži tveganja za izpostavljenosti do stanovanjskih nepremičnin po pristopu na podlagi notranjih bonitetnih ocen, sektorskega blažilnika sistemskih tveganj ali proticikličnega kapitalskega blažilnika. S temi ukrepi bi se povečala odpornost bančnega sektorja v Avstriji na tveganja, ki so se morda nakopičila, na primer precenjenost stanovanjskih nepremičnin in nekoliko ohlapne posojilne standarde za hipotekarna posojila, odobrena v zadnjih letih –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      ODDELEK 1

         PRIPOROČILA

         Priporočilo A – aktiviranje pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

      Priporoča se, da ustrezni organi aktivirajo pravno zavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, za zmanjšanje ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Avstriji, ki so vir tveganja za finančno stabilnost.

         Priporočilo B – aktiviranje ali poostritev kapitalskih ukrepov

      Priporoča se, da ustrezni organi aktivirajo ali poostrijo kapitalske ukrepe za zagotovitev odpornosti kreditnih institucij, ki so pridobile dovoljenje v Avstriji, ter dopolnitev ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, pri zmanjševanju ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Avstriji, ki so vir tveganja za finančno stabilnost, ko ali če bi ocenili, da ti zavezujoči ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, niso dovolj učinkoviti za obravnavanje srednjeročnih ranljivosti.
      ODDELEK 2

         IZVAJANJE

      1.   Opredelitev pojmov

                  1.

                  V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                              (a)

                              „ustrezni organi“ pomeni organe, ki so v Avstriji zadolženi za aktiviranje pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, ali kapitalskih ukrepov;

                              (b)

                              „ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni makrobonitetne ukrepe, ki so usmerjeni na posojilojemalce, vključno z omejitvami razmerja LTV, razmerja med dolgom in dohodkom (DTI), razmerja DSTI in zapadlosti ter zahtevami glede odplačevanja;

                              (c)

                              „razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine“ (razmerje LTV) pomeni razmerje med vsoto vseh posojil ali obrokov posojila, ki jih posojilojemalec zavaruje z nepremičnino, v trenutku nastanka posojila in vrednostjo nepremičnine v trenutku nastanka posojila;

                              (d)

                              „razmerje med dolgom in dohodkom“ (razmerje DTI) pomeni razmerje med celotnim dolgom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                              (e)

                              „razmerje med odplačilom dolga in dohodkom“ (razmerje DSTI) pomeni razmerje med celotnim letnim odplačilom dolga in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                              (f)

                              „odplačilo dolga“ pomeni skupni znesek obresti in odplačila glavnice celotnega dolga posojilojemalca v določenem obdobju;

                              (g)

                              „zapadlost“ pomeni trajanje pogodbe o posojilu za stanovanjsko nepremičnino v trenutku nastanka posojila, izraženo v letih;

                              (h)

                              „zahteve glede odplačevanja“ pomeni ukrepe v zvezi z amortizacijskim načrtom posojila;

                              (i)

                              „kapitalski ukrepi“ pomeni kapitalske zahteve, ki se določijo za kreditno institucijo za preprečitev in/ali zmanjšanje sistemskega tveganja, kakor je opredeljeno v členu 2(c) Uredbe (EU) št. 1092/2010, ter ki vključujejo zahteve po členu 124, 164 ali 458 Uredbe (EU) št. 575/2013 ali poglavju 4 naslova VII Direktive 2013/36/EU, na primer proticiklični kapitalski blažilnik ali sektorski blažilnik sistemskih tveganj;

                              (j)

                              „kreditna institucija“ pomeni kreditno institucijo, kakor je opredeljena v točki 1 člena 4(1) Uredbe (EU) št. 575/2013.

            2.   Merila za izvajanje

                  1.

                  Za izvajanje tega priporočila se uporabljajo naslednja merila:

                              (a)

                              treba je upoštevati načelo sorazmernosti, ob upoštevanju cilja in vsebine priporočila A in priporočila B;

                              (b)

                              kadar se aktivirajo pravno zavezujoči ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, in/ali kapitalski ukrepi, je treba pri njihovem umerjanju in postopnem uvajanju upoštevati položaj Avstrije v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                              (c)

                              posebna merila za skladnost s tem priporočilom so določena v Prilogi.

                  2.

                  Naslovniki poročajo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                              (a)

                              informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                              (b)

                              oceno ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila, vključno z razporeditvijo novih hipotekarnih posojil glede na njihova razmerja LTV, DTI in DSTI, zapadlost in profil odplačevanja, pri čemer se zadevna razmerja izračunajo v skladu s Prilogo IV k Priporočilu ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja (10), ter delovanja sprejetih ukrepov ob upoštevanju ciljev tega priporočila;

                              (c)

                              podrobno utemeljitev za vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno z zamudami.

            3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

      V skladu s členom 17(1) Uredbe (EU) št. 1092/2010 morajo naslovniki Evropski parlament, Svet, Komisijo in ESRB obvestiti, katere ukrepe so sprejeli na podlagi tega priporočila, ali utemeljiti vsako neukrepanje. Naslovniki navedeno obveščanje izvedejo po naslednjem časovnem razporedu:

                  1.

                     Priporočilo A

                              (a)

                              Naslovniki priporočila A morajo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB do 30. junija 2023 in 30. junija 2025 predložiti poročilo o ukrepih, ki so jih sprejeli v zvezi z aktiviranjem pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

                  2.

                     Priporočilo B

                  Naslovniki priporočila B morajo Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ESRB do 30. junija 2023 in 30. junija 2025 predložiti poročilo o ukrepih, ki so jih sprejeli v zvezi z izvajanjem kapitalskih ukrepov. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

            4.   Spremljanje in ocenjevanje

                  1.

                  Sekretariat ESRB:

                              (a)

                              nudi pomoč naslovnikom z zagotavljanjem koordiniranega poročanja in ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za nadaljnje ukrepanje;

                              (b)

                              preverja nadaljnje ukrepanje naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži poročila o nadaljnjem ukrepanju.

                  2.

                  Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter lahko, kjer je primerno, presodi, da to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovnik ni ustrezno utemeljil, zakaj ni ukrepal.

         V Frankfurtu na Majni, 2. decembra 2021

               Vodja sekretariata ESRB

               V imenu splošnega odbora ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

         (2)  UL C 58, 24.2.2011, str. 4.

         (3)  Priporočilo ESRB/2013/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (UL C 170, 15.6.2013, str. 1).

         (4)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (5)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (6)  Glej dokument Vulnerabilities in the EU residential real estate sector, ESRB, november 2016, dostopen na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (7)  Opozorilo ESRB/2016/05 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. septembra 2016 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Avstriji (UL C 31, 31.1.2017, str. 43).

         (8)  Glej dokument Follow-up report on countries that received ESRB warnings in 2016 on medium-term vulnerabilities in the residential real estate sector, ESRB, september 2019, dostopen na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (9)  Sporočilo za javnost o 28. zasedanju odbora za finančno stabilnost, dostopno na spletni strani tega odbora na naslovu https://www.fmsg.at/en/publications/press-releases/2021/28th-meeting.html.

         (10)  Priporočilo ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 31. oktobra 2016 o odpravljanju vrzeli v podatkih o nepremičninah (UL C 31, 31.1.2017, str. 1).

         PRILOGA
         DOLOČITEV MERIL ZA SKLADNOST, KI SE UPORABLJAJO ZA PRIPOROČILO

            Priporočilo A – aktiviranje pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

         Za priporočilo A se uporabljajo naslednja merila za skladnost.

                     1.

                     Naslovniki bi si morali pri aktiviranju pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, prizadevati za to, da se prepreči znaten ali naraščajoč delež:

                                 (a)

                                 novih hipotekarnih posojil, zavarovanih s stanovanjskimi nepremičninami, ki bi lahko povzročila kreditne izgube ob neplačevanju v povezavi z znižanjem cen stanovanjskih nepremičnin;

                                 (b)

                                 posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila in pri katerih obstaja tveganje, da dolga ne bodo zmogli redno odplačevati brez znatnega zmanjšanja svoje potrošnje, če bi se poslabšale gospodarske in finančne razmere, zvišali stroški odplačevanja dolgov ali pojavila neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin.

                     2.

                     Naslovniki bi morali uporabiti enega ali več pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, s katerimi bi zagotovili učinkovitost sprejetih ukrepov in čim bolj zmanjšali možnost izogibanja tem ukrepom ali neželenih posledic, zaradi česar bi bili lahko manj učinkoviti in bi lahko nastala tveganja na drugih področjih, zlasti z zagotovitvijo, da se bodo pravno zavezujoči ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, uporabljali za posojila vseh vrst posojilodajalcev vsem vrstam posojilojemalcev.

                     3.

                     Pred aktiviranjem pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, je treba oceniti položaj Avstrije v gospodarskem in finančnem ciklu, da se določita primerna umeritev in postopna uvedba teh ukrepov.

                     4.

                     Pred aktiviranjem pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, in za določitev primerne umeritve in postopne uvedbe teh ukrepov bi morali naslovniki upoštevati trenutni izbor in umerjenost ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, in s tem zagotoviti večjo učinkovitost zmanjševanja ugotovljenih ranljivosti v Avstriji.

                     5.

                     Po aktiviranju pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, bo morda za obravnavo ranljivosti, ugotovljenih v Avstriji, potrebna dodatna poostritev teh ukrepov ali aktiviranje dodatnih makrobonitetnih ukrepov. To bo odvisno od izbire aktiviranih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, začetne umeritve teh aktiviranih ukrepov in rezultatov ocene ranljivosti.

                     6.

                     Naslovniki bi morali pri aktiviranju ali umerjanju pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, upoštevati vsa posojila, ki jih bodo morala odplačati gospodinjstva iz svojih dohodkov, ne glede na obliko posojil, torej bi bilo treba posojila stanovanjskim družbam obravnavati kot zadolženost gospodinjstev.

            Priporočilo B – aktiviranje ali poostritev kapitalskih ukrepov

         Za priporočilo B se uporabljajo naslednja merila za skladnost.

                     1.

                     Naslovniki si morajo pri aktiviranju dodatnih ali poostritvi obstoječih kapitalskih ukrepov prizadevati za zagotovitev odpornosti kreditnih institucij, ki so pridobile dovoljenje v Avstriji, zaradi možnosti uresničitve sistemskega tveganja, povezanega s stanovanjskimi nepremičninami, ki bi lahko privedla do neposrednih in posrednih kreditnih izgub iz hipotekarnih posojil ali zaradi zmanjšanja potrošnje gospodinjstev, ki imajo stanovanjska posojila.

                     2.

                     Pred aktiviranjem dodatnih ali poostritvijo obstoječih kapitalskih ukrepov je treba oceniti položaj Avstrije v gospodarskem in finančnem ciklu ter zadostnost pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, kakor so bili aktivirani v skladu s priporočilom A, pri obravnavanju srednjeročnih ranljivosti, da se ugotovi, ali bi bilo primerno aktivirati ali poostriti kapitalske ukrepe.

                     3.

                     Po aktiviranju dodatnih ali poostritvi obstoječih kapitalskih ukrepov bo morda treba za obravnavanje ranljivosti, ugotovljenih v Avstriji, te ukrepe še poostriti ali aktivirati dodatne makrobonitetne ukrepe. To bo odvisno od izbire aktiviranih kapitalskih ukrepov, začetne umeritve teh aktiviranih ukrepov in rezultatov ocene ranljivosti.


title: Priporočilo evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 2. decembra 2021 o reformi skladov denarnega trga (ESRB/2021/9) 2022/C 129/01

text:
               22.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/1

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
      z dne 2. decembra 2021
      o reformi skladov denarnega trga
      (ESRB/2021/9)
      (2022/C 129/01)
      SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja (1) ter zlasti člena 3(2)(b) in (d) in členov 16 in 18 Uredbe,
      ob upoštevanju Sklepa ESRB/2011/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 20. januarja 2011 o sprejetju Poslovnika Evropskega odbora za sistemska tveganja (2) in zlasti člena 18 Sklepa,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) 2017/1131 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o skladih denarnega trga (3),
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Pretresi na finančnem trgu ob začetku pandemije koronavirusne bolezni COVID-19 so razkrili trajajoče sistemske ranljivosti v določenih podsektorjih skladov denarnega trga (SDT) za naložbe v instrumente zasebnega dolga. To zahteva ponovno oceno nekaterih vidikov regulativnih reform po svetovni finančni krizi.

                  (2)

                  Svetovna finančna kriza leta 2008 je pokazala, da so SDT ranljivi na kreditno tveganje in velik obseg odkupov. Ta ranljivost pomeni, da lahko SDT razširijo ali povečajo tveganja v celotnem finančnem sistemu. Priporočilo ESRB/2012/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja (4) je priporočalo, naj Evropska komisija obravnava te ranljivosti. Natančneje, Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) je priporočil obvezen prehod na variabilno oziroma spremenljivo neto vrednost sredstev za vse SDT, okrepljene likvidnostne zahteve, obsežnejše javno razkritje ter več poročanja in izmenjave informacij.

                  (3)

                  Uredba (EU) 2017/1131 (v nadaljnjem besedilu: uredba o SDT) določa pravila, katerih namen je narediti SDT odpornejše in omejiti kanale za prenos škodljivih vplivov, ki so se pojavili med svetovno finančno krizo. Uvaja neposredne obveznosti za SDT in njihove upravitelje v vsej Uniji. ESRB je analiziral vsebino uredbe o SDT z vidika določb Priporočila ESRB/2012/1 in ugotovil, da je s slednjim večinoma skladna (5).

                  (4)

                  Na začetku pandemije COVID-19, ko so vlagatelji „planili po denarnih sredstvih“ (6), so nekateri SDT, ki so vlagali v dolžniške instrumente zasebnega sektorja, ob visoki stopnji odkupov vlagateljev v kombinaciji s pomanjkanjem likvidnosti na denarnem trgu za instrumente zasebnega dolga izkusili resne likvidnostne obremenitve. To je privedlo do zaskrbljenosti, da bodo likvidnostne obremenitve pri teh SDT povečale učinke pretresa zaradi COVID-19 v drugih delih finančnega sistema. Razmere so bile še posebej resne v Združenih državah Amerike in Uniji. K izboljšanju razmer so pripomogli izredni ukrepi, ki so jih v okviru svojih pooblastil na področju denarne politike sprejeli Eurosistem, ameriška centralna banka (Federal Reserve System) in centralna banka Bank of England.

                  (5)

                  Likvidnostne obremenitve, ugotovljene pri SDT, kažejo temeljno razhajanje med dvema osnovnima ekonomskima funkcijama, ki ju SDT opravljajo za finančni sistem in realno gospodarstvo: (i) izdajateljem, zlasti bankam in nefinančnim družbam, zagotavljajo kratkoročno financiranje; in (ii) vlagatelji jih uporabljajo kot sredstvo za upravljanje denarnih sredstev. Razhajanje izhaja iz dejstva, da SDT ponujajo vlagateljem likvidnost na zahtevo in so pogosto razumljeni kot denarnim sredstvom podobni instrumenti, medtem ko instrumenti, v katere vlagajo, niso zanesljivo likvidni, še zlasti ne v stresnih obdobjih, ko lahko obstaja potreba, da SDT te instrumente prodajo. Tako je zlasti v primeru SDT, ki vlagajo prvenstveno v komercialne zapise in potrdila o vlogi (SDT z manjšim nihanjem neto vrednosti sredstev (NVS) in SDT s spremenljivo NVS), saj so ta sredstva na splošno v imetju do zapadlosti in ne izkoriščajo razvitih sekundarnih trgov (7).

                  (6)

                  Evropski trg kratkoročnih dolžniških vrednostnih papirjev je razdrobljen in ga sestavljajo štirje glavni stebri: trg za tržne evropske komercialne zapise, za komercialne zapise v eurih, za druge nacionalne komercialne zapise in potrdila o vlogi ter za državne kratkoročne menice. Ta razdrobljenost in pomanjkanje informacij o teh trgih, zlasti o sekundarnih prostih trgih, ovira ocenjevanje njihove velikosti in likvidnosti, kar je pomembno, da lahko SDT izpolnijo veliko zahtev za odkup, po potrebi s prodajo sredstev (8).

                  (7)

                  To priporočilo prispeva k prihajajočemu pregledu uredbe o SDT, ki ga bo Komisija opravila v letu 2022 z namenom obravnave trajajočih sistemskih ranljivosti v določenih podsektorjih SDT za naložbe v instrumente zasebnega dolga. Njegov namen je upoštevati cilj Priporočila ESRB/2012/1, tj. zmanjšati vlogam podobne značilnosti, ki jih ponujajo nekateri SDT z odkupi po nominalni vrednosti, v kontekstu obstoječe uredbe o SDT. Pripravljeno je v okviru širših prizadevanj za reformo SDT, ki potekajo na mednarodni ravni in drugod v EU. To priporočilo zlasti temelji na povratnih informacijah Evropskega organa za vrednostne papirje in trge (ESMA), ki so bile pridobljene pri posvetovanju s tem organom o reformi uredbe o SDT. Skladno je tudi s predlogi Odbora za finančno stabilnost (FSB), čeprav ne predvideva, da bi morali imeti SDT kapitalske blažilnike ali minimalni tvegani saldo (9). ESRB verjame, da take kapitalske zahteve niso potrebne, če se značilnosti, zaradi katerih so SDT podobni institucijam, ki sprejemajo vloge, omejijo, značilnosti, zaradi katerih so SDT podobni drugim investicijskim skladom, pa okrepijo.

                  (8)

                  Priporočilo A je namenjeno zmanjšanju učinkov pragov. Zlasti je namenjeno odpravi nenamernih posledic, ki izhajajo iz dveh regulativnih zahtev. Prvič, uredba o SDT določa, da lahko SDT z manjšim nihanjem NVS vrednotijo določena sredstva po odplačni vrednosti, če končna neto vrednost sredstev ostane v območju 20 bazičnih točk od neto vrednosti sredstev, izračunane po metodi vrednotenja po tržnih cenah ali vrednotenja z uporabo notranjega modela za vsa sredstva. To območje zagotavlja vlagateljem prednost prvega vlagatelja, saj lahko odkupijo svoje enote po NVS, ki ne odraža tržnega vrednotenja določenih sredstev. To bi lahko spodbudilo beg vlagateljev in bi moralo biti odpravljeno. Namesto tega bi morala biti neto vrednost sredstev SDT z manjšim nihanjem NVS gibljiva. Odprava omenjenega območja bo spremenila pomembno značilnost SDT z manjšim nihanjem NVS in lahko s tem tudi vpliva na izbiro vlagateljev, ki jih je doslej pritegnila relativna stabilnost neto vrednosti sredstev. Hkrati poskuša priporočilo B povečati likvidnostne zahteve za SDT z manjšim nihanjem NVS, da bi postali relativno manj tvegani in manj nestabilni kot kratkoročni SDT s spremenljivo NVS. Drugič, ob prekoračitvi drugih pragov morajo upravitelji SDT z manjšim nihanjem NVS in SDT s konstantno NVS za naložbe v instrumente javnega dolga oceniti in dokumentirati ustrezne ukrepe. To bi lahko vključevalo uporabo nekaterih posebnih orodij za upravljanje likvidnosti, na primer nadomestilo vlagateljev za likvidnost in uporabo omejitev odkupa. Na začetku pandemije COVID-19 je morda eden od teh pragov povzročil, da so nekateri vlagatelji odkupovali v pričakovanju, da bodo taki ukrepi uvedeni samodejno. Zato bi jih bilo treba odpraviti. Odprava teh pragov bi SDT z manjšim nihanjem NVS in SDT s konstantno NVS za naložbe v instrumente javnega dolga tudi olajšala uporabo določb uredbe o SDT, ki jim pod določenimi pogoji dovoljujejo, da začasno kršijo svoje likvidnostne zahteve, kakor je določeno v členu 24(2) uredbe o SDT.

                  (9)

                  Priporočilo B je namenjeno zmanjšanju transformacije likvidnosti pri SDT ter izboljšanju ujemanja med njihovimi sredstvi in obveznostmi. Strožje likvidnostne zahteve za SDT s spremenljivo NVS in SDT z manjšim nihanjem NVS, sestavljene iz dnevno in tedensko zapadlih sredstev ter sredstev v instrumentih javnega dolga, zagotavljajo večjo in bolj diverzificirano likvidnost v portfelju ter zmanjšujejo tveganje, da bi SDT destabilizirali širše denarne trge v zaostrenih razmerah na trgu. Da se zagotovi ustrezna razpoložljivost sredstev v instrumentih javnega dolga, imajo lahko ta sredstva daljšo zapadlost kot tedensko zapadla sredstva. To lahko sicer poveča tveganje zapadlosti, a tudi zmanjšuje likvidnostno tveganje. Uredba o SDT omogoča nekaj prilagodljivosti upraviteljem SDT, ki lahko kršijo likvidnostne zahteve iz razlogov zunaj njihovega nadzora. Vendar pa prilagodljivost na individualni ravni morda ne bo dovolj v primeru pretresa na celotnem trgu. V takih primerih bi moralo biti upraviteljem SDT dodatno izrecno dovoljeno, da uporabijo svoja likvidna sredstva za izvedbo odkupov ter da je njihovo imetje tedensko zapadlih sredstev in sredstev v instrumentih javnega dolga nižje od običajno zahtevanega. Pristojni nacionalni organi bi morali imeti pooblastilo, da za vse SDT ali za določeno skupino SDT v njihovi jurisdikciji določijo časovni okvir, ki opredeljuje obdobje, v katerem lahko SDT izkoristijo možnost nižjega imetja likvidnih sredstev od običajno zahtevanega. To bi zagotovilo sistemski odziv na gibanja na celotnem trgu. S koordinacijsko vlogo organa ESMA v tem procesu bi se izognili motnjam na enotnem trgu.

                  (10)

                  Priporočilo C je namenjeno povečanju razpoložljivosti in spodbujanju uporabe orodij za upravljanje likvidnosti, ki vlagateljem, ki izvajajo odkup (in vplačilo), nalagajo stroške za njihove odkupe (in vplačila). Priporočilo ESRB/2017/6 Evropskega odbora za sistemska tveganja (10) določa, da bi morala ustrezna zakonodaja Unije omogočiti orodja za upravljanje likvidnosti vsem vrstam investicijskih skladov, vključno s skladi denarnega trga. Poleg tega bi morali imeti vsi SDT na razpolago vsaj eno orodje za upravljanje likvidnosti, na primer dajatve proti razvodenitvi, nadomestila za likvidnost ali, za SDT z gibljivo NVS, prilagajanje neto vrednosti sredstev (swing pricing), s katerim se lahko odhajajočim (ali prihajajočim) vlagateljem naložijo stroški odkupa (oziroma vplačila). Poleg tega bi bilo treba z namenom vključitve v ustrezno zakonodajo Unije oblikovati merila, ki bi na splošno olajšala uporabo orodij za upravljanje likvidnosti. Pri podeljevanju pooblastil organu ESMA za oblikovanje teh meril in dodatnih usmeritev bi morala Komisija zahtevati, da se ne uvedejo učinki pragov.

                  (11)

                  Priporočilo D je namenjeno okrepitvi spremljanja in testiranja izjemnih situacij. To bo nacionalnim organom in organom Unije zagotovilo boljše informacije za ugotavljanje sistemskih ranljivosti v celotnem sektorju SDT. Prvič, redno poročanje bi bilo treba okrepiti s povečanjem pogostosti poročanja in z zagotovitvijo več informacij o bazi vlagateljev v SDT. Drugič, pristojnim nacionalnim organom bi bilo treba omogočiti izmenjavo podatkov, ki izhajajo iz rednega in kriznega poročanja, z organi Unije, ki imajo pooblastila na področju finančne stabilnosti. Izmenjava podatkov med centralnimi bankami in pristojnimi nacionalnimi organi na podlagi tega priporočila bi tudi prispevala k zmožnosti organov, da ocenijo tveganja. Končno, testiranja izjemnih situacij po celotni Uniji bi morala dopolniti obstoječa interna testiranja izjemnih situacij, ki jih opravijo posamezni SDT. Za zagotovitev skladne uporabe scenarijev in potrjevanje rezultatov bi moral testiranja koordinirati organ ESMA v sodelovanju s pristojnimi nacionalnimi organi. Na podlagi teh rezultatov bi moral organ ESMA objaviti svojo oceno tveganj za finančno stabilnost.

                  (12)

                  Za celovito obravnavo ranljivosti, ki izhajajo iz sektorja SDT, bi bilo treba ukrepe iz tega priporočila uveljaviti v paketu.

                  (13)

                  ESRB verjame, da bi bilo treba uredbo o SDT dodatno pregledati pet let po začetku veljavnosti novih določb, da se oceni, ali se je odpornost SDT z zakonodajnimi reformami izboljšala in so se omejili kanali za prenos škodljivih vplivov. Pri pregledu bi bilo treba vključiti umeritev likvidnostnih zahtev in oceniti, ali so potrebna dodatna orodja z makrobonitetnim učinkom –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      ODDELEK 1

         PRIPOROČILA

         Priporočilo A – zmanjšanje učinkov pragov

      Komisiji se priporoča, naj predlaga:

                  1.

                  da ustrezna zakonodaja Unije zahteva, da imajo vsi skladi denarnega trga (SDT) z manjšim nihanjem neto vrednosti sredstev (NVS) z gibljivo NVS;

                  2.

                  razveljavitev regulativnih pragov, določenih v členu 34(1)(a) in (b) Uredbe (EU) 2017/1131 (v nadaljnjem besedilu: uredba o SDT).

         Priporočilo B – zmanjšanje transformacije likvidnosti

      Komisiji se priporoča, naj predlaga, da ustrezna zakonodaja Unije:

                  1.

                  vključuje nove likvidnostne zahteve za SDT s spremenljivo NVS in za SDT z manjšim nihanjem NVS, sestavljene iz dnevno zapadlih sredstev, tedensko zapadlih sredstev in sredstev v instrumentih javnega dolga;

                  2.

                  upraviteljem posameznih SDT dovoljuje sprejetje ukrepov, ki vodijo do manjšega imetja tedensko zapadlih sredstev in sredstev v instrumentih javnega dolga od zahtevanega, če:

                              (a)

                              gibanja na celotnem trgu negativno vplivajo na sredstva v imetju SDT ali imetnike enot SDT in

                              (b)

                              upravitelji SDT o tem takoj obvestijo svoje pristojne nacionalne organe;

                  3.

                  pristojnim nacionalnim organom podeli pooblastilo, da določijo časovni okvir, ki opredeljuje obdobje, v katerem lahko imajo SDT pod njihovim nadzorom manjše imetje tedensko zapadlih sredstev in sredstev v instrumentih javnega dolga od zahtevanega, kakor je predvideno v podpriporočilu B(2), v primeru gibanj na celotnem trgu, ki negativno vplivajo na več SDT;

                  4.

                  določi, da Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA) koordinira sprejete ukrepe pristojnih nacionalnih organov, kadar ti ukrepajo, kakor je predvideno v podpriporočilu B(3), da se zagotovi skladna uporaba ukrepov v vsej Uniji.

         Priporočilo C – naložitev stroškov odkupov in vplačil vlagateljem, ki izvajajo odkup in vplačilo

      Komisiji se priporoča, naj predlaga, da ustrezna zakonodaja Unije:

                  1.

                  zahteva, da se v ustanovitvene dokumente SDT in katere koli druge predpogodbene informacije vključi najmanj eno od naslednjih orodij za upravljanje likvidnosti:

                              (a)

                              dajatve proti razvodenitvi;

                              (b)

                              nadomestila za likvidnost;

                              (c)

                              prilagajanje neto vrednosti sredstev (swing pricing) za SDT z gibljivo NVS;

                  2.

                  organu ESMA podeli pooblastilo, da oblikuje merila, ki bi se vključila v ustrezno zakonodajo Unije in bi upraviteljem SDT olajšala uporabo orodij za upravljanje likvidnosti v vseh razmerah na trgu, ter usmeritve glede teh meril.

         Priporočilo D – okrepitev spremljanja in testiranja izjemnih situacij

      Komisiji se priporoča, naj predlaga, da ustrezna zakonodaja Unije:

                  1.

                  vključuje določbe, katerih cilj je okrepiti pravočasno izmenjavo podatkov, ki izhajajo iz rednega poročanja SDT njihovim pristojnim nacionalnim organom;

                  2.

                  organu ESMA podeli pooblastilo, da koordinira in po potrebi harmonizira priložnostne zahteve pristojnih nacionalnih organov za pridobitev podatkov od SDT ob pretresih, ki so posledica gibanj na celotnem trgu;

                  3.

                  vključuje določbe, s katerimi se zagotovi, da pristojni nacionalni organi izmenjujejo podatke, navedene v podpriporočilih D(1) in D(2), z organi Unije, ki imajo pooblastila na področju finančne stabilnosti;

                  4.

                  določi, da organ ESMA v sodelovanju s pristojnimi nacionalnimi organi uvede in koordinira testiranje izjemnih situacij pri SDT po celotni Uniji; v sodelovanju z Evropskim odborom za sistemska tveganja (ESRB) oblikuje scenarije in parametre za ustrezno ureditev testiranja izjemnih situacij pri SDT po celotni Uniji; objavi oceno učinka teh scenarijev na sektor SDT, vključno s potencialnim prenosom škodljivih vplivov na druge udeležence na trgu, ter, kjer je primerno, koordinira nadaljnje nadzorniške ukrepe.

            ODDELEK 2

         IZVAJANJE

      1.   Opredelitev pojmov

                  1.

                  V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                              (a)

                              „skladi denarnega trga“ (SDT) pomeni regulirane in nadzirane kolektivne investicijske sklade Unije, katerih primarni cilj je ohraniti glavnico sklada, donos pa zagotavljati skladno z obrestnimi merami na denarnem trgu, z naložbami v instrumente denarnega trga ali vloge pri kreditnih institucijah, ki so ustanovljeni ali se upravljajo ali tržijo v Uniji;

                              (b)

                              „uredba o SDT“ pomeni Uredbo (EU) 2017/1131 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o skladih denarnega trga;

                              (c)

                              „orodja za upravljanje likvidnosti“ pomeni orodja, s pomočjo katerih SDT in njihovi upravitelji ustrezno in učinkovito upravljajo zahteve za odkup v vsakem trenutku in zlasti v zaostrenih razmerah na trgu;

                              (d)

                              „SDT z manjšim nihanjem neto vrednosti sredstev“ ali „SDT z manjšim nihanjem NVS“ pomeni SDT z manjšim nihanjem neto vrednosti sredstev, kakor je opredeljen v točki 12 člena 2 Uredbe (EU) 2017/1131;

                              (e)

                              „SDT s spremenljivo neto vrednostjo sredstev“ ali „SDT s spremenljivo NVS“ pomeni SDT s spremenljivo neto vrednostjo sredstev, kakor je opredeljen v točki 13 člena 2 Uredbe (EU) 2017/1131;

                              (f)

                              „sredstva v instrumentih javnega dolga“ pomeni instrumente denarnega trga, naštete v členu 17(7) uredbe o SDT, katerih zakonski rok zapadlosti ali preostala zapadlost je skladna s členom 10(1)(b) uredbe o SDT za kratkoročne SDT in členom 10(2) uredbe o SDT za standardne SDT ter ki so usklajeni s prevladujočo naložbeno valuto posameznega SDT;

                              (g)

                              „SDT s konstantno neto vrednostjo sredstev za naložbe v instrumente javnega dolga“ ali „SDT s konstantno NVS za naložbe v instrumente javnega dolga“ pomeni SDT s konstantno neto vrednostjo sredstev za naložbe v instrumente javnega dolga, kakor je opredeljen v točki 11 člena 2 Uredbe (EU) 2017/1131;

                              (h)

                              „centralne banke“ pomeni centralne banke, kakor so opredeljene v točki 46 člena 4(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (11);

                              (i)

                              „nove likvidnostne zahteve“ pomeni zahteve, naštete pri merilih za skladnost s podpriporočilom B(1);

                              (j)

                              „pristojni organ“ pomeni pristojni organ SDT, kakor je opredeljen v točki 17 člena 2 uredbe o SDT;

                              (k)

                              „omejitve odkupa“ pomeni orodje za upravljanje likvidnosti, ki vlagateljem v sklad za določeno obdobje preprečuje, da bi zahtevali odkup deleža svojega kapitala;

                              (l)

                              „začasna zaustavitev odkupa“ pomeni orodje za upravljanje likvidnosti, ki vlagateljem v sklad za določeno obdobje preprečuje, da bi zahtevali odkup svojega celotnega kapitala;

                              (m)

                              „nadomestila za likvidnost“ pomeni dajatve, ki se zaračunajo posameznim vlagateljem, ki opravljajo transakcije, in se plačajo skladu, da se preostali vlagatelji zaščitijo pred tem, da bi morali kriti stroške, povezane z nakupom ali prodajo sredstev SDT zaradi velikih prilivov ali odlivov. Taka dajatev ni izpeljana posebej iz stroškov, povezanih s transakcijo, temveč gre za vnaprej določeno pavšalno (ali progresivno) nadomestilo. Nadomestilo za likvidnost ne vključuje prilagoditve vrednosti delnic sklada (npr. NVS).

                              (n)

                              „prilagajanje neto vrednosti sredstev“ (swing pricing) pomeni orodje za upravljanje likvidnosti, pri katerem se za NVS sklada uporabi prilagoditev za razvodenitev, da se stroški likvidnosti, ki izvirajo iz neto prilivov ali odlivov sklada, prenesejo na vlagatelje, ki odkupujejo ali nakupujejo delnice;

                              (o)

                              „dajatve proti razvodenitvi“ pomeni dajatve, ki se zaračunajo posameznim vlagateljem, ki opravljajo transakcije, in se plačajo skladu, da se preostali vlagatelji zaščitijo pred tem, da bi morali kriti stroške, povezane z nakupom ali prodajo sredstev SDT zaradi velikih prilivov ali odlivov. Dajatev proti razvodenitvi ne vključuje prilagoditve vrednosti delnic sklada (npr. NVS).

                              (p)

                              „organi Unije, ki imajo pooblastila na področju finančne stabilnosti“ pomeni:

                                          i.

                                          Evropski bančni organ;

                                          ii.

                                          Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine;

                                          iii.

                                          Evropski organ za vrednostne papirje in trge;

                                          iv.

                                          Evropski odbor za sistemska tveganja;

                                          v.

                                          Evropsko centralno banko;

                                          vi.

                                          enotni mehanizem nadzora;

                                          vii.

                                          Enotni odbor za reševanje;

                              (q)

                              „dnevno zapadla sredstva“ pomeni upravičene instrumente denarnega trga, ki jih izdajo zasebni ali javni subjekti, kakor je navedeno v členu 10(1) in (2) uredbe o SDT, in zapadejo v enem dnevu, pogodbe o začasnem odkupu, ki se lahko prekinejo po predhodnem obvestilu, poslanem en delovni dan prej, ali denarna sredstva, ki se lahko odpokličejo po predhodnem obvestilu, poslanem en delovni dan prej, kakor je določeno v točki (c) člena 24(1) uredbe o SDT;

                              (r)

                              „tedensko zapadla sredstva“ pomeni upravičene instrumente denarnega trga, ki jih izdajo zasebni ali javni subjekti, kakor je navedeno v členu 10(1) in (2) uredbe o SDT, in zapadejo v enem tednu, pogodbe o začasnem odkupu, ki se lahko prekinejo po predhodnem obvestilu, poslanem pet delovnih dni prej, ali denarna sredstva, ki se lahko odpokličejo po predhodnem obvestilu, poslanem pet delovnih dni prej, kakor je določeno v točki (e) člena 24(1) uredbe o SDT.

            2.   Merila za izvajanje

                  1.

                  Za izvajanje tega priporočila se uporabljajo naslednja merila:

                              (a)

                              treba je upoštevati načelo sorazmernosti, ob upoštevanju cilja in vsebine tega priporočila;

                              (b)

                              to priporočilo zajema vse SDT, kot so opredeljeni;

                              (c)

                              treba se je izogibati regulativni arbitraži;

                              (d)

                              posebna merila za skladnost s tem priporočilom so določena v Prilogi.

                  2.

                  Naslovnik poroča ESRB in Svetu o ukrepih, ki jih je sprejel na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemelji vsako neukrepanje. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                              (a)

                              informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                              (b)

                              podrobno utemeljitev za vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno z zamudami.

            3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

      V skladu s členom 17(1) Uredbe (EU) št. 1092/2010 mora naslovnik Evropski parlament, Svet, Komisijo in ESRB obvestiti, katere ukrepe je sprejel na podlagi tega priporočila, ali utemeljiti vsako neukrepanje. Naslovnik to obvestilo predloži do 31. decembra 2023.
      4.   Spremljanje in ocenjevanje

                  1.

                  Sekretariat ESRB:

                              (a)

                              nudi pomoč naslovnikom z zagotavljanjem koordiniranega poročanja in ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za nadaljnje ukrepanje;

                              (b)

                              preverja nadaljnje ukrepanje naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži poročilo o nadaljnjem ukrepanju.

                  2.

                  Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter lahko, kjer je primerno, presodi, da to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovnik ni ustrezno utemeljil, zakaj ni ukrepal.

         V Frankfurtu na Majni, 2. decembra 2021

               Vodja sekretariata ESRB

               V imenu splošnega odbora ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

         (2)  UL C 58, 24.2.2011, str. 4.

         (3)  UL L 169, 30.6.2017, str. 8.

         (4)  Priporočilo ESRB/2012/1 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 20. decembra 2012 o skladih denarnega trga (UL C 146, 25.5.2013, str. 1).

         (5)  Glej Compliance assessment of the implementation of the Recommendation of the European Systemic Risk Board of 20 December 2012 on money market funds (ESRB/2012/1), marec 2019, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu

         (6)  Glej Holistic Review of the March Market Turmoil, FSB, 17. november 2020, dostopno na spletni strani FSB na naslovu www.fsb.org.

         (7)  Glej Issues note on systemic vulnerabilities of and preliminary policy considerations to reform money market funds (MMFs), julij 2021, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu

         (8)  Glej Economic rationale and assessment of the Recommendation of the ESRB of 2 December 2021 on money market funds, dostopno na spletni strani ESRB.

         (9)  Glej Policy Proposals to Enhance Money Market Fund Resilience, FSB, 11. oktober 2021, dostopno na spletni strani FSB na naslovu www.fsb.org

         (10)  Priporočilo ESRB/2017/6 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 7. decembra 2017 o likvidnostnem tveganju in tveganju finančnega vzvoda v investicijskih skladih (UL C 151, 30.4.2018, str. 1).

         (11)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         PRILOGA

            DOLOČITEV MERIL ZA SKLADNOST, KI SE UPORABLJAJO ZA PRIPOROČILA

            Priporočilo A – zmanjšanje učinkov pragov

         Za podpriporočilo A(2) se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         V členu 34(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1131 Evropskega parlamenta in Sveta (1) (v nadaljnjem besedilu: uredba o SDT) je treba razveljaviti trenutno sklicevanje na razmerje tedensko zapadlih sredstev, ki pade pod 30 % skupnih sredstev sklada denarnega trga (SDT), in na neto dnevne odkupe na delovni dan, ki presegajo 10 % skupnih sredstev, v členu 34(1)(b) pa sklicevanje na razmerje tedensko zapadlih sredstev, ki pade pod 10 % skupnih sredstev.

            Priporočilo B – zmanjšanje transformacije likvidnosti

         Za podpriporočilo B(1) se uporabljajo naslednja merila za skladnost.
         Nove likvidnostne zahteve za SDT s spremenljivo neto vrednostjo sredstev (NVS) in SDT z manjšim nihanjem NVS bi morale zagotoviti, da:

                     —

                     se poveča razpon likvidnosti v portfeljih SDT, usmerjenih v instrumente zasebnega dolga;

                     —

                     se okrepi zaupanje vlagateljev in tako zmanjša tveganje za beg vlagateljev;

                     —

                     SDT razpolagajo z zadostno likvidnostjo, da lahko v obdobjih pretresov na trgu izpolnijo obsežnejše zahteve za odkup, ne da bi to vključevalo učinke prelivanja na druge dele finančnega sistema, in

                     —

                     delež likvidnih sredstev v imetju SDT predstavljajo sredstva v instrumentih javnega dolga, ki jih izdajo različni organi, po možnosti v glavni naložbeni valuti sklada, kar prispeva k večji diverzifikaciji in stabilnosti NVS SDT za naložbe v instrumente zasebnega dolga.

               Zlasti v zvezi s SDT z manjšim nihanjem NVS bi bilo treba razveljaviti člen 24(1)(g) uredbe o SDT, da se upravičenost sredstev za tedensko zapadla sredstva, dnevno zapadla sredstva in sredstva v instrumentih javnega dolga uskladi z upravičenostjo sredstev pri SDT s spremenljivo NVS.
         Nove likvidnostne zahteve za kratkoročne SDT s spremenljivo NVS bi morale znašati najmanj 20 % njihovih sredstev in biti razdeljene na:

                     —

                     najmanj 15 % tedensko zapadlih sredstev, vključno z najmanj 10 % dnevno zapadlih sredstev, in

                     —

                     najmanj 5 % dodatnih sredstev v instrumentih javnega dolga.

               Nove likvidnostne zahteve za standardne SDT s spremenljivo NVS bi morale znašati najmanj 25 % njihovih sredstev in biti razdeljene na:

                     —

                     najmanj 15 % tedensko zapadlih sredstev, vključno z najmanj 10 % dnevno zapadlih sredstev, in

                     —

                     najmanj 10 % dodatnih sredstev v instrumentih javnega dolga.

               Nove likvidnostne zahteve za SDT MNNVS bi morale biti najmanj 45 % njihovih sredstev in razdeljene na:

                     —

                     najmanj 30 % tedensko zapadlih sredstev, vključno z najmanj 15 % dnevno zapadlih sredstev, in

                     —

                     najmanj 15 % dodatnih sredstev v instrumentih javnega dolga.

               Kadar v valuti sklada ni dovolj razpoložljivih sredstev v instrumentih javnega dolga, bi SDT pod pogojem, da takoj obvestijo svoje pristojne nacionalne organe, morali imeti možnost, da svoje likvidnostne zahteve za instrumente javnega dolga izpolnijo s pomočjo:

                     —

                     vlog pri kreditnih institucijah, ki jih je mogoče kadar koli odpoklicati po predhodnem obvestilu, poslanem največ en delovni dan prej, brez poseganja v zahteve za diverzifikacijo, ki so določene v členu 17(1)(b) uredbe o SDT, in

                     —

                     pogodb o začasnem odkupu, zavarovanih s sredstvi v instrumentih javnega dolga, ki se lahko kadar koli prekinejo po predhodnem obvestilu, poslanem največ en delovni dan prej.

               Za podpriporočilo B(3) se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         S strani Komisije predlagane spremembe ustrezne zakonodaje Unije bi morale zagotoviti, da se odločitve pristojnih nacionalnih organov uporabljajo za skupine SDT glede na vrsto in valuto ali za vse SDT pod njihovim nadzorom.
         Za podpriporočilo B(4) se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         S strani Komisije predlagane spremembe ustrezne zakonodaje Unije bi morale določati, da Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA) koordinira odločitve pristojnih nacionalnih organov, navedene v podpriporočilu B(3), v zvezi s:

                     —

                     skupinami SDT, ki se nahajajo v več državah članicah, glede na vrsto in valuto denominacije ter

                     —

                     časovnim okvirom, v katerem morajo SDT, ki imajo ali bi lahko imeli korist od odločitev, navedenih v podpriporočilu B(3), popraviti svoj položaj.

            Priporočilo C – naložitev stroškov odkupov vlagateljem, ki izvajajo odkup

         Za podpriporočilo C(2) se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Komisija bi morala zagotoviti, da ustrezna zakonodaja Unije organu ESMA podeli pooblastilo za oblikovanje posebnih meril in usmeritev, ki opredeljujejo okoliščine, v katerih je treba izkoristiti orodja za upravljanje likvidnosti, kar med drugim vključuje tista, navedena v podpriporočilu C(1), omejitve odkupa in začasne zaustavitve odkupa. O izbiri orodja, njegovem aktiviranju in umeritvi njegove uvedbe odloči upravitelj posameznega SDT na podlagi meril, ki se bodo oblikovala. Kadar se upoštevajo kvantitativni parametri, se ne bi smeli uvesti učinki pragov.

            Priporočilo D – okrepitev spremljanja in testiranja izjemnih situacij

         Za podpriporočilo D(1) se uporabljata naslednji merili za skladnost.
         S strani Komisije predlagane spremembe ustrezne zakonodaje Unije bi morale povečati pogostost poročanja upraviteljev SDT pristojnim organom, kakor je navedeno v členu 37 uredbe o SDT, na mesečno poročanje vsaj za glavne kazalnike in parametre, ki se uporabljajo za namene nadzora. SDT, katerih skupna sredstva v upravljanju ne presegajo 100 milijonov EUR, bi morali poročati vsaj četrtletno.
         Poleg tega bi morali podatki vključevati informacije o odstotkih NVS, razvrščeno po vrsti vlagateljev in njihovem sedežu. Razčlenitev po sektorju vlagatelja bi morala vključevati vsaj naslednje sektorje:

                     —

                     nefinančne družbe, z opredelitvijo njihove gospodarske dejavnosti, na primer v skladu s statistično klasifikacijo gospodarskih dejavnosti v Evropski skupnosti (NACE);

                     —

                     kreditne institucije;

                     —

                     zavarovatelje;

                     —

                     pokojninske sklade;

                     —

                     države;

                     —

                     SDT;

                     —

                     investicijske sklade razen SDT;

                     —

                     druge finančne institucije;

                     —

                     gospodinjstva;

                     —

                     drugo.

               Za podpriporočilo D(2) se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Organ ESMA bi moral imeti pooblastilo za oblikovanje predlog, na podlagi katerih bi pristojni nacionalni organi priložnostno zahtevali podatke, kakor je določeno v členu 39 uredbe o SDT. Te predloge bi morale vključevati vsaj naslednje podatke:

                     —

                     NVS na delnico/enoto in, v primeru SDT s konstantno NVS za naložbe v instrumente javnega dolga, spremenljivo NVS na delnico;

                     —

                     skupna sredstva;

                     —

                     tehtano povprečno zapadlost, kakor je opredeljena v točki 19 člena 2 uredbe o SDT;

                     —

                     tehtano povprečno trajanje, kakor je opredeljeno v točki 20 člena 2 uredbe o SDT;

                     —

                     prilive in odlive;

                     —

                     sredstva v instrumentih javnega dolga;

                     —

                     tedensko zapadla sredstva;

                     —

                     dnevno zapadla sredstva;

                     —

                     stanje denarnih sredstev.

               Za podpriporočilo D(4) se uporabljata naslednji merili za skladnost.
         S strani Komisije predlagane spremembe ustrezne zakonodaje Unije ne bi smele posegati v določbe člena 28 uredbe o SDT, ki urejajo test izjemnih situacij, ki ga opravijo posamezni SDT.
         Ustrezna ureditev testiranja izjemnih situacij za SDT po celotni Uniji bi morala temeljiti na skupnem skrajnem, vendar verjetnem scenariju in ponujati možnost izvedbe povratnih testov izjemnih situacij, da se ugotovi točka (v smislu odkupov in pretresov za kreditno, likvidnostno ali obrestno tveganje), prek katere SDT ne bi zmogli pravilno delovati.

            (1)  Uredba (EU) 2017/1131 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o skladih denarnega trga (UL L 169, 30.6.2017, str. 8).