title: Priporočilo Komisije z dne 25. maja 2000 o razvezanem dostopu do krajevne zanke: ki omogoča konkurenčno ponudbo polnega obsega storitev elektronskega komuniciranja, vključno s širokopasovnimi multimediji in internetom visoke hitrosti (notificirano pod dokumentarno številko K(2000) 1259)Besedilo velja za EGP.

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

32000H0417

Uradni list L 156 , 29/06/2000 str. 0044 - 0050

		Priporočilo Komisijez dne 25. maja 2000o razvezanem dostopu do krajevne zanke: ki omogoča konkurenčno ponudbo polnega obsega storitev elektronskega komuniciranja, vključno s širokopasovnimi multimediji in internetom visoke hitrosti(notificirano pod dokumentarno številko K(2000) 1259)(Besedilo velja za EGP)(2000/417/ES)KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 211 Pogodbe,ob upoštevanju naslednjega:(1) V sklepih posebnega srečanja Evropskega sveta v Lizboni dne 23. in 24. marca 2000 je poudarjeno, da moramo v Evropi, če želimo polno izkoristiti rast in zaposlitveni potencial digitalnega, na znanju temelječega gospodarstva, nujno omogočiti podjetjem in državljanom dostop do cenovno ugodne infrastrukture svetovnega razreda in široke palete storitev, in da je treba države članice skupaj s Komisijo pozvati "k prizadevanjem za uvedbo večje konkurenčnosti pri krajevnih dostopovnih omrežjih do konca leta 2000 ter za razvezanje krajevne zanke, s čimer bi pripomogli k precejšnjemu znižanju stroškov uporabe interneta".(2) Direktiva 97/33/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. junija 1997 o medomrežnem povezovanju na področju telekomunikacij zaradi zagotavljanja univerzalnih storitev in medobratovalnosti z uveljavljanjem načel odprtosti omrežij (ONP) [1], spremenjena z Direktivo 98/61/ES [2], zlasti v členih 4(2), 7, 9 in 11 določa načela dostopa do omrežij vključno s kolokacijo, in pooblašča nacionalne regulativne organe za opravljanje tovrstnih nalog.(3) Direktiva 98/10/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 1998 o zagotavljanju odprtosti omrežij (ONP) za govorno telefonijo in o univerzalnih storitvah za telekomunikacije v konkurenčnem okolju [3] zlasti v členu 16 določa pogoje za poseben dostop do omrežja zaradi spodbujanja razvoja novih tipov telekomunikacijskih storitev.(4) Direktiva Sveta 92/44/EGS z dne 5. junija 1992 o uporabi sistema zagotavljanja odprtosti omrežij pri zakupljenih vodih [4], spremenjena z Direktivo 97/51/ES [5] in Odločbo Komisije št. 80/98/ES z dne 7. januarja 1998 [6], zlasti v členu 8(2) določa pogoje za zagotavljanje zakupljenih vodov.(5) Direktiva Komisije 90/388/EGS [7], nazadnje spremenjena z Direktivo 99/64/ES [8], zlasti v členu 4(c) določa pogoje za rebalans tarif na popolnoma liberaliziranem trgu.(6) Izraz "krajevna zanka" pomeni fizični vod bakrenih žic v krajevnem dostopovnem omrežju, ki povezuje prostore naročnika z operaterjevo krajevno centralo, koncentratorjem ali drugo primerljivo napravo. Kot je navedeno v Petem poročilu Komisije o izvajanju regulativnega paketa za telekomunikacije [9], ostaja krajevno dostopovno omrežje eden najmanj konkurenčnih segmentov liberaliziranega komunikacijskega trga, saj novi ponudniki nimajo razširjenih alternativnih omrežnih infrastruktur in s tradicionalno tehnologijo ne morejo dohajati ekonomije obsega in dosega operaterjev, za katere je uradno objavljeno, da imajo pomembno tržno moč v fiksnem omrežju (v nadaljnjem besedilu "priglašeni operaterji"). To izhaja iz dejstva, da so operaterji dolgo gradili svoja stara žična krajevna dostopovna omrežja pod zaščito ekskluzivnih pravic in zmogli pokrivati investicijske stroške prek monopolnih rent.(7) Neposredna ponudba novih zank z visoko zmogljivimi optičnimi vlakni pomembnejšim uporabnikom je specifičen trg, ki se razvija v konkurenčnih pogojih z novimi investicijami, tako da se to priporočilo ne nanaša na razvezani dostop do krajevnih zank.(8) Za nove ponudnike ne bi bilo gospodarno izvedljivo, če bi v celoti in v smiselnem časovnem obdobju podvajali infrastrukturo prvotnega operaterja dostopa preko bakrene krajevne zanke, alternativne infrastrukture (npr. kabelska televizija, satelit, brezžične krajevne zanke) pa na splošno niso enako funkcionalne ali splošno razširjene.(9) Priglašeni operaterji že uvajajo lastne širokopasovne storitve z visokohitrostnim bitnim tokom za dostop do interneta prek svojih žičnih zank, vendar lahko na krajevni zanki odložijo uvedbo nekaterih tipov tehnologij in storitev digitalne naročniške zanke (DSL), kadar bi te lahko nadomestile njihovo trenutno ponudbo. Vsak tak odlog povzroči škodo uporabnikom. Tako je primerno omogočiti tretjim strankam razvezan dostop do krajevne zanke priglašenega operaterja, zlasti zato, kot je poudarjeno v točki 5 Priporočila Komisije o oblikovanju cen za medsebojno povezovanje zakupljenih vodov [10], da se zadovoljijo potrebe uporabnikov glede konkurenčne ponudbe zakupljenih vodov in visokohitrostnega dostopa do interneta.(10) Skladno s členom 4(2) Direktive 97/33/ES in členom 16 Direktive 98/10/ES morajo priglašeni operaterji obravnavati utemeljene zahteve novih ponudnikov za dostop do omrežja, zlasti glede sodostopanja [11] do žičnega voda, in si prizadevajo uskladiti komercialne in tehnične pogoje. Vendar pa dosegljivost le skupnega dostopa do krajevne zanke ne izpolnjuje vseh zahtev trga, tako da velja za primerno, da priglašeni operater vzporedno s skupnim dostopom ponudi tudi razvezanje krajevne zanke [12], s čimer okrepi konkurenčnost in izboljša izbiro za vse tipe uporabnikov, saj omogoči trgu odločitev o tem, katera ponudba razvezanja dostopa potrebam strank najbolj ustreza.(11) Priglašeni operaterji naj tretjim strankam ponudijo informacije in razvezan dostop enake kakovosti in pod enakimi pogoji kot pri lastnih storitvah ali storitvah hčerinskih družb ali partnerjev, zato bi objava referenčne ponudbe priglašenega operaterja za razvezan dostop do krajevne zanke v kratkem časovnem okviru, v najboljšem primeru na internetu, ter pod nadzorom nacionalnega regulativnega organa pripomogla k ustvarjanju transparentnih in nediskriminatornih tržnih pogojev.(12) Čeprav so komercialna pogajanja prednostna metoda za doseganje dogovora o tehničnih in cenovnih vprašanjih dostopa do krajevne zanke, pa izkušnje kažejo, da je v večini primerov potrebno regulativno posredovanje zaradi neravnovesja v pogajalski moči med novim ponudnikom in priglašenim operaterjem in zaradi odsotnosti drugih možnosti. Nacionalni regulativni organ lahko skladno s členom 9 Direktive 97/33/ES in členom 16(4) Direktive 98/10/ES na lastno pobudo posreduje pri specifikaciji zadev, vključno s cenami, načrtovanih za zagotavljanje interoperabilnosti storitev, maksimalnega povečanja ekonomske učinkovitosti in koristi končnih uporabnikov.(13) Pravila določanja stroškov in cen za krajevne zanke in z njimi povezane naprave (na primer kolokacijo in zakupljeno prenosno zmogljivost) naj bodo pregledna, nediskriminacijska in objektivna, s čimer zagotovijo pravičnost. S pravili določanja cen naj se zagotovi, da bo krajevni ponudnik zanke lahko kril potrebne stroške, pa tudi ustrezno donosnost. S pravili določanja cen za krajevne zanke naj se prepreči izkrivljanje konkurence in zlasti razkorak cen za storitve na debelo in na maloprodajni ravni pri priglašenem operaterju. V tem pogledu se je pomembno posvetovati z organi, pristojnimi za konkurenco.(14) Direktiva 98/10/ES od držav članic zahteva, da zagotovijo, da vse utemeljene zahteve za priključitev na fiksno javno telefonsko omrežje na fiksni lokaciji in dostop do fiksnih javnih telefonskih storitev izpolnjuje vsaj en operater. Kadar se odjemalec odloči skleniti pogodbeni sporazum z novim ponudnikom za ekskluzivno ponudbo storitev prek popolnoma razvezane krajevne zanke, se šteje, da je priglašeni operater izpolnil obveznost po členu 5 Direktive 98/10/ES. Uporabniki naj bodo popolnoma obveščeni o takšnih pogojih v pogodbah skladno s členom 10 Direktive 98/10/ES, brez vpliva na pravo Skupnosti o varstvu potrošnikov.(15) V Direktivi o licencah 97/13/ES je predvidena uporaba splošnih avtorizacij za telekomunikacijske storitve, razen v določenih pogojih, navedenih v njenem členu 7. Podjetja, ki uporabljajo tehnologijo DSL na razvezanih krajevnih zankah za ponudbo storitev naročnikom, naj bodo pooblaščena skladno z Direktivo 97/13/ES na podlagi dejavnosti, ki jih izvajajo, pri tem pa se tako ponujenim storitvam po načelu tehnološke nevtralnosti ne smejo postavljati regulativne omejitve. Pooblaščenim operaterjem podatkovnih omrežij ali operaterjem omrežij govorne telefonije morajo priglašeni operaterji omogočiti izvajanje storitev prek sodostopa oziroma prek polno razvezanih krajevnih zank, ne da bi potrebovali dodatna pooblastila ali bili podvrženi dodatnim omejitvam.(16) Primerno je, da Komisija periodično pregleduje to priporočilo na podlagi tržnega razvoja in pridobljenih izkušenj, zlasti glede določanja cen in vsebine referenčne ponudbe, ki je v prilogi.(17) Poleg tega priporočila se uporabljajo pravila Skupnosti o konkurenci –PRIPOROČA:Člen 1Zagotavljanje dostopa do krajevne zanke1. V kontekstu spodbujanja naprednega, usklajenega in konkurenčnega trga elektronskih komunikacij, ki ponuja uporabnikom široko izbiro celotne palete komunikacijskih storitev, vključno s širokopasovnimi multimedijskimi in visokohitrostnimi internetnimi storitvami, to priporočilo zadeva pogoje, ki jih morajo operaterji javnega fiksnega omrežja, za katere nacionalni regulativni organ odloči, da imajo pomembno tržno moč (v nadaljnjem besedilu "priglašeni operaterji") skladno z Direktivo 97/33/ES, Direktivo 92/44/EGS in Direktivo 98/10/ES, za izvajanje dostopa do krajevne zanke in pripadajočih naprav zagotavljati novim ponudnikom.2. Brez vpliva na pravila Skupnosti o konkurenci je priporočeno, da države članice, kjer polni razvezani dostop še ni na voljo, sprejmejo ustrezne zakonske in regulativne ukrepe, s katerimi do 31. decembra 2000 priglašene operaterje pooblastijo za polni razvezani dostop do žične krajevne zanke pod preglednimi, poštenimi in nediskriminacijskimi pogoji.3. Priporočena ponudba polnega razvezanega dostopa do krajevne zanke priglašenih operaterjev ne vpliva na naslednje obveznosti priglašenih operaterjev iz direktiv ONP 97/33/ES in 98/10/ES [13], da:- izpolnjujejo zahteve za druge oblike dostopa, vključno s sodostopom do krajevne zanke, skladno s členom 4(2) Direktive 97/33/ES in členom 16 Direktive 98/10/ES;- upoštevajo načelo nediskriminacije pri uporabi fiksnega telefonskega omrežja pri izvajanju storitev z visokohitrostnim bitnim tokom za tretje stranke enako kot za svoje lastne storitve, skladno s členom 16(7) Direktive 98/10/ES.Uvajanje novih storitev4. Pri uporabi načela nediskriminacije, ki ga zakonodaja Skupnosti nalaga priglašenim operaterjem, je priporočljivo, da nacionalni regulativni organi zagotovijo, da priglašeni operater zagotovi konkurentom enake zmogljivosti, pogoje in časovne okvire kot sebi ali svojim podružnicam. To se nanaša zlasti na uvajanje nove storitve v krajevnem dostopovnem omrežju, na dostop do razvezanih krajevnih zank, razpoložljivost kolokacijskega prostora, zagotavljanje zakupljene prenosne zmogljivosti za dostop do kolokacijskih mest, naročanje, ponudbo, kakovost in postopke vzdrževanja.Oblikovanje cen5. Da bi se izognili dolgotrajnim sporom o oblikovanju cen med novimi ponudniki in priglašenimi operaterji, ki bi ovirali učinkovito izvajanje razvezovanja krajevne zanke, je priporočljivo, da nacionalni regulativni organi podrobno določijo metodologijo oblikovanja cen in ustrezne parametre za uporabo pri izračunu cen. Kadar je primerno, lahko države članice določijo dejanske cene, kadar je to združljivo z zakonodajo Skupnosti [14], za ta namen pa je primerno, da se izvede analiza konkurence.6. Dokler stopnja konkurenčnosti v omrežjih za krajevni dostop ne zadošča za preprečevanje pretiranih cen za razvezan dostop do krajevnih zank, je priporočljivo, da se cene za razvezan dostop do krajevnih zank ravnajo po načelu stroškovne [15], okrepil pošteno in trajnostno konkurenco in ponudil alternativne investicijske spodbude; če pa je kratkoročna posledica tega lahko izkrivljenje konkurence, na primer takrat, ko tarife za končne uporabnike priglašenega operaterja ostanejo neuravnovešene na podlagi tekočih stroškov, je priporočljivo, da nacionalni regulativni organ, ki ravna po postopku iz točke 5, določi razumno časovno obdobje, potrebno za postopno prilagajanje cene krajevne zanke tekočim stroškom, hkrati pa ohranja skladnost s stroškovnim sistemom, ki se uporablja za regulacijo maloprodajnih cen.7. Skladno z načelom nediskriminacije, kjer priglašeni operaterji že ponujajo lastne storitve v visokohitrostnih digitalnih naročniških zankah (DSL) z uporabo razvezanega dostopa do krajevne zanke, lahko nacionalni regulativni organi zahtevajo, da dobijo konkurenti dostop do krajevnih zank za isto ceno, kot jo priglašeni operater določi za lastne storitve DSL. To "nediskriminacijsko" pravilo oblikovanja cen velja tudi za dostop novih ponudnikov do spremljajočih zmogljivosti, kot sta kolokacija in zakupljena prenosna kapaciteta v jedrnem omrežju, ki ju uporablja priglašeni operater za podporo lastnim storitvam DSL ali storitvam hčerinskega ali pridruženega podjetja.8. Da bi vzbudili zaupanje v pošteno oblikovanje cen za zmogljivosti in prikazali upoštevanje obveznosti nediskriminacije, je priporočljivo, da so ustrezne in podrobne informacije o izračunu stroškov, vključno z določanjem internih obračunskih cen skladno s smernicami v Priporočilu Komisije 98/322 [16], razpoložljive nacionalnemu regulativnemu organu, ki jih da na voljo zainteresiranim strankam po dogovoru o nerazkrivanju, medtem ko upošteva komercialno tajnost.9. Priporočljivo je, da nacionalni regulativni organi izvedejo občasne preglede tržnih pogojev o krajevnem dostopu, pri čemer po potrebi prilagajajo načela oblikovanja cen in obveznosti ali umaknejo pravilo o cenah, ko je na trgu enkrat dovolj konkurence in izbire alternativnih ponudb. Rok za pregled se najavi vnaprej, kar udeležencem na trgu zagotavlja predvidljivost.Tehnični pogoji in kolokacija10. Treba je omogočiti fizični dostop za vsako izvedljivo priključno točko žične krajevne zanke, kjer lahko novi ponudnik kolocira in priključi lastno omrežno opremo in naprave, da opravlja storitve svojemu odjemalcu, pa naj bo ta v krajevni centrali, koncentratorju ali enakovredni napravi. Družbam na isti lokaciji je treba načeloma omogočiti namestitev vse potrebne opreme za dostop do razvezane krajevne zanke ob uporabi razpoložljivega kolokacijskega prostora ter namestitev ali najem povezav za prenos od njih do mesta, kjer se nahaja novi ponudnik. Priporočljivo je, da nacionalni regulativni organi zagotovijo, da se kolokacijski prostor ponudi konkurentom na pregleden, pravičen in nediskriminacijski način.11. V zvezi s tehnologijami in storitvami, ki se uporabljajo pri razvezanih krajevnih zankah, je priporočljivo, da nacionalni regulativni organi zagotovijo, da so vse omejitve, namenjene za zaščito integritete omrežja, v primeru sodostopa do krajevne zanke pa za zaščito kanala govorne telefonije, nediskriminacijske in osnovane na vnaprej določenih objektivnih merilih, skladno s členom 13(2)(b) Direktive 98/10/ES. Skladno z načeli tehnološke nevtralnosti za dostop do žičnih krajevnih zank se podjetjem, ki uporabljajo nove tehnologije DSL na krajevni zanki kot sredstvu za ponudbo naročniških storitev, ne postavlja dodatnih ali specifičnih regulativnih omejitev.Preglednost in koordinacija12. Zaradi skrajšanja časa, ki ga novi ponudniki potrebujejo za uvajanje konkurenčnih storitev DSL, se priporoča, da nacionalni regulativni organi zagotovijo, da priglašeni operaterji dajo na voljo, takoj ko je mogoče, najbolje prek interneta, referenčno ponudbo za popolnoma razvezan dostop in sodostop do krajevne zanke z opisom ponudbe storitev in z njimi povezanih pogojev, vključno s cenami.V prilogi je naveden okviren seznam postavk, ki jih je treba vključiti v referenčno ponudbo za razvezani dostop do krajevne zanke.13. Poleg tega se priporoča, da nacionalni regulativni organi zagotovijo lahko razpoložljivost naslednjih informacij o komunikacijskih storitvah prek razvezanih krajevnih zank:- licenčni pogoji za operaterje,- informacije za uporabnike, ki uporabljajo storitve operaterjev prek razvezanega dostopa do krajevnih zank, vključno z vsemi pogodbenimi pogoji, zlasti tarifami, pravicami uporabnikov, najkrajšim časom najema in vidiki univerzalne storitve, prenehanjem storitve, pritožbami in postopki sodnega varstva.14. Nacionalnim regulativnim organom se priporoča, da z zainteresiranimi stranmi vzpostavijo nacionalne skupine za koordinacijo, vključno s predstavniki uporabnikov, ki pregledajo zahteve iz točk 12 in 13 in stalno svetujejo v zvezi s podrobnostmi v informacijah, ki se objavijo v referenčni ponudbi. Priglašeni operaterji bi morali redno poročati svojim nacionalnim regulativnim organom o izvajanju razvezovanja krajevne zanke, vključno s statističnimi informacijami za postavke, opredeljene v referenčni ponudbi.15. Priporoča se, da države članice zagotovijo, da se nacionalne skupine za koordinacijo zavedajo podobnih dejavnosti, ki potekajo v drugih državah članicah in ustreznih mednarodnih organizacijah. Zaradi lažje koordinacije se priporoča, da nacionalni regulativni organi periodično poročajo Odboru ONP o vprašanjih, povezanih z izvajanjem razvezanega dostopa do krajevne zanke.Pregled16. To priporočilo in zlasti prilogo bo, upoštevajoč tržni razvoj, pregledala Komisija ter ga po potrebi posodobila.Člen 2To priporočilo je naslovljeno na države članice.V Bruslju, 25. maja 2000Za KomisijoErkki LiikaneninMario MontiČlana Komisije[1] UL L 199, 26.7.1997, str. 32.[2] UL L 268, 3.10.1998, str. 37.[3] UL L 101, 1.4.1998, str. 24.[4] UL L 165, 19.6.1992, str. 32.[5] UL L 295, 29.10.1997, str. 23.[6] UL L 14, 20.1.1998, str. 27.[7] UL L 192, 24.7.1990, str. 10.[8] UL L 175, 10.7.1999, str. 39.[9] KOM(1999) 537.[10] (Še neobjavljeno.)[11] "Souporaba žičnega (bakrenega) voda" omogoča dostop do neuporabljenega visokofrekvenčnega dela spektra in ponudba omejenih storitev ADSL (tj. podatkovne hitrosti do 8Mbit/s), medtem ko nižjefrekvenčni del spektra še naprej uporablja priglašeni operater, ki preko istega žičnega voda ponudi osnovno storitev govorne telefonije. Mednarodna telekomunikacijska zveza (ITU) je izdelala tehnične specifikacije za najzmogljivejši ADSL — s hitrostmi do 8Mbit/s v smeri k uporabniku in 1 Mbit/s v smeri od uporabnika — v svojem Priporočilu 6.992.1. To vključuje številne različice, specifične za posamezne države, z namenom prilagoditve regionalnih razlik v infrastrukturi krajevne zanke. ADSL lahko doseže najvišje hitrosti na razdalji 4 km ali manj. Povezava omogoča tudi zagotavljanje storitev govorne telefonije v osnovnem frekvenčnem pasu istega voda. Poleg tega je ITU v svojem Priporočilu G.992.2 izdelala različico rešitve ADSL, znano tudi kot G. Lite, ki jo je zelo lahko namestiti v prostorih stranke, saj je "brez razcepnika" (zahteva zelo preprost serijski filter, ki ločuje glas in podatke in ne zahteva nobenega ponovnega ožičevanja v prostorih naročnika). Hitrosti dosežejo do 1,5 Mbit/s v smeri k uporabniku in 385 kbit/s v smeri od uporabnika. Nekateri ponudniki osebnih računalnikov že tržijo računalniško opremo z vgrajenimi modemi G. Lite-ADSL, tako da lahko standardne univerzalne rešitve v velikem obsegu ponudijo na stanovanjskem trgu.[12] "Popolno razvezanje krajevne zanke" omogoča novemu ponudniku ekskluzivno uporabo celotnega frekvenčnega spektra, razpoložljivega prek žičnega voda, in tako omogoča najbolj inovativne in napredne tehnologije in storitve prek digitalnega naročniškega voda (DSL), tj. podatkovne hitrosti do 60 Mbit/s k uporabniku, ki ima vgrajen VDSL (zelo hitri DSL). S standardizacijo VDSL se trenutno ukvarjata ITU in ETSI.[13] Glej tudi sporočilo Komisije o razvezanem dostopu do krajevne zanke (v Uradnem listu).[14] Glej sprotno opombo 13.[15] Trenutni stroški so stroški izgradnje učinkovite moderne ustrezne infrastrukture in ponudbe takšne storitve na današnji dan.[16] Glej metode za izvajanje ločenega računovodstva in trenutnega pristopa k stroškovnemu računovodstvu v Priporočilu Komisije 98/322/ES (UL L 141, 13.5.1998, str. 6).--------------------------------------------------PRILOGAOKVIRNI SEZNAM POSTAVK, KI JIH JE TREBA VKLJUČITI V REFERENČNO PONUDBO [1] ZA RAZVEZANI DOSTOP DO KRAJEVNE ZANKE, KI JO MORAJO OBJAVITI PRIGLAŠENI OPERATERJIA. Pogoji za razvezani dostop do krajevne zanke1. Omrežni elementi, do katerih se ponudi dostop:zajemajo zlasti naslednje elemente:- dostop do žičnih krajevnih zank (žica/baker se konča v krajevni centrali) in podzank (žica/baker se konča na oddaljenem koncentratorju ali primerljivi napravi) pri popolnoma razvezanem dostopu,- dostop do negovornih frekvenc v krajevni zanki pri sodostopu do krajevne zanke,- dostop do prostora v glavnem razdelilnem okviru (MDF) priglašenega operaterja za priključitev dostopovnih multipleksorjev digitalnega naročniškega voda (DSLAM) in podobnih tipov opreme na krajevno zanko priglašenega operaterja.2. Razpoložljivost: vsaka ustrezna podrobnost v zvezi z arhitekturo krajevnega omrežja, informacijami o lokacijah mest fizičnega dostopa, razpoložljivost žičnih parov v posebnih delih dostopovnega omrežja.3. Tehnični pogoji: tehnične značilnosti žičnih parov v krajevni zanki; dolžine, premeri žice, napajalne tuljave in premoščeni priključki; preskušanje priključkov in postopki vzpostavljanja delovnega stanja. Specifikacije opreme digitalnih naročniških vodov, razcepnikov itd. s sklicevanjem na ustrezne mednarodne standarde ali priporočila; omejitve spektra in zahteve v zvezi z elektromagnetno združljivostjo, namenjene preprečevanju motenja drugih sistemov.4. Postopki zagotavljanja: pregledi voda za specifične tehnologije digitalnega naročniškega voda, postopki naročanja in zagotavljanja, omejitve uporabe.B. Kolokacijske storitve5. Informacije o kolokacijskih mestih: zlasti natančne lokacije [2] ustreznih mest (lokacij) priglašenega operaterja; vključno centrale, glavni razdelilni okvir, koncentratorji in oddaljene razdelilne točke, kot so cestne omare, podstavki in omarice; specifikacije spleta ali spletov, kjer je objavljen posodobljen seznam lokacij; razpoložljivost alternativnih rešitev, če fizična kolokacija ni na voljo.6. Kolokacijske možnosti na mestih, navedenih pod točko 5: vrste razpoložljive kolokacije, npr. možnost souporabe, v zabojih/brez zabojev, fizična ali virtualna; razpoložljivost električnih in klimatskih naprav na teh mestih; pravila za podzakup kolokacijskega prostora.7. Značilnosti opreme: morebitne omejitve glede opreme, ki je lahko kolocirana.8. Varnostna vprašanja: ukrepi, ki jih uvedejo priglašeni operaterji za zagotovitev varnosti svojih lokacij; pogoji za dostop osebja konkurenčnih operaterjev za ugotavljanje in odpravo storitvenih problemov.9. Varnostni standardi: (Načeloma bi se morali varnostni standardi, ki jih uporablja prvotni operater in njegove podružnice, šteti za ustrezne za opremo konkurenčnih operaterjev).10. Inšpekcije: pogoji, pod katerimi lahko konkurenčni operaterji in nacionalni regulativni organi pregledajo lokacije, na katerih je na voljo fizična kolokacija, ali mest, kjer je bila kolokacija zaradi pomanjkanja zmogljivosti zavrnjena.C. Obratovalni podporni sistemi11. Pogoji za dostop se priglasijo kot operaterjevi sistemi za podporo obratovanja, informacijski sistemi ali podatkovne zbirke za prednaročanje, pripravljanje, naročanje, zahteve za vzdrževanje in popravila ter za zaračunavanje.12. Načeloma bi morali navedeni elementi operativnega podpornega sistema zajemati dostop do vseh kvalifikacijskih informacij zanke, vključno z informacijami o tem, ali je posamezna zanka sposobna podpirati izpopolnjene storitve.D. Dobavni pogoji13. Časovni okviri: čas za odgovor na zahteve po dobavi storitev in naprav kakor tudi pogodbena kompenzacija v primeru neizpolnjevanja časovnih okvirov, sporazumov o ravni storitev, reševanje okvar in eskalacijski postopki.14. Cene za vsako navedeno postavko, funkcijo in napravo, prikazane ločeno, vključno s pravočasnimi plačili in plačili za najem.[1] Referenčna ponudba za razvezano krajevno zanko vključuje osnovne tehnične naprave, vključno s pogoji, in cene, ponujene akterjem na trgu.[2] Razpoložljivost teh informacij je lahko zaradi javne varnosti omejena samo na zainteresirane stranke.--------------------------------------------------


title: Priporočilo Komisije (EU) 2015/682 z dne 29. aprila 2015 o spremljanju prisotnosti perklorata v živilih (Besedilo velja za EGP)

text:
               30.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 111/32

         PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2015/682
   z dne 29. aprila 2015
   o spremljanju prisotnosti perklorata v živilih
   (Besedilo velja za EGP)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Perklorat se naravno pojavlja v okolju v depozitih nitrata in kalija, lahko pa se tvori v ozračju ter obarja v tla in podtalnico. Prav tako se pojavlja kot okoljsko onesnaževalo zaradi uporabe nitratnih gnojil ter zaradi proizvodnje, uporabe in odstranjevanja amonijevega perklorata, ki se uporablja v raketnih pogonskih sredstvih, eksplozivih, pirotehničnih sredstvih, signalnih raketah, napihovalcih zračnih blazin in drugih industrijskih postopkih. Perklorat lahko nastane pri razgradnji natrijevega hipoklorita, ki se uporablja pri razkuževanju vode, in lahko onesnaži vir vode. Voda, tla in gnojila se štejejo kot potencialni viri onesnaženja živil s perkloratom.

               (2)

               Odbor za onesnaževala v prehranski verigi (odbor CONTAM) Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) je pripravil znanstveno mnenje o tveganjih za javno zdravje zaradi prisotnosti perklorata v živilih (1). Odbor CONTAM je ugotovil, da je kronična prehranska izpostavljenost perkloratu lahko zaskrbljujoča, zlasti za velike porabnike v mlajših starostnih skupinah populacije z blagim do zmernim pomanjkanjem joda. Poleg tega je kratkoročna izpostavljenost perkloratu lahko zaskrbljujoča za dojenčke, ki se dojijo, in majhne otroke, ki zaužijejo malo joda.

               (3)

               Odbor CONTAM je priporočil, da je potrebnih več podatkov o prisotnosti perklorata v živilih v Evropi, zlasti v zelenjavi, začetnih formulah za dojenčke ter mleku in mlečnih proizvodih, da se dodatno zmanjša negotovost pri oceni tveganja. Visoke vrednosti so bile ugotovljene v Cucurbitaceae in listnati zelenjavi, zlasti tisti, proizvedeni v rastlinjakih. O prisotnosti perklorata v živilih, zlasti v živilih, vzorčenih po 1. septembru 2013, ni dovolj podatkov. Pri analizi perklorata v pitni vodi bi bilo treba, če je možno, vključiti tudi pitno vodo, ki ne spada v opredelitev živila iz Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta (2). Ukrepi za zmanjšanje prisotnosti so bili vzpostavljeni od 1. septembra 2013 in podatki o perkloratu v vzorcih, odvzetih po njihovi vzpostavitvi, bolje odražajo načelo „tako nizko, kot je razumno še mogoče doseči“ glede na dobre prakse (npr. uporaba gnojil z nizko vsebnostjo perklorata) in sedanjo prisotnost perklorata v živilih.

               (4)

               Zato je primerno priporočiti spremljanje prisotnosti perklorata v živilih –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Države članice bi morale skupaj z aktivnim sodelovanjem nosilcev živilske dejavnosti spremljati prisotnost perklorata v živilih, zlasti v:

                           (a)

                           sadju in zelenjavi ter predelanih proizvodih iz sadja in zelenjave, vključno s sokovi;

                           (b)

                           živilih za posebne prehranske namene za dojenčke in majhne otroke, kot so opredeljena v Uredbi (EU) št. 609/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (3);

                           (c)

                           posušenih zeliščih in začimbah; čaju; zeliščnih in sadnih poparkih;

                           (d)

                           pijačah, vključno s pitno vodo.

               2.

               Za zagotovitev reprezentativnosti vzorcev iz vzorčenega lota bi morale države članice upoštevati postopke vzorčenja iz Priloge k Uredbi Komisije (ES) št. 1882/2006 (4) za listnato zelenjavo in iz dela B Priloge k Uredbi Komisije (ES) št. 333/2007 (5) za druga živila, ki spadajo v področje uporabe Uredbe (ES) št. 333/2007.

               3.

               Naslednja analitska metoda zagotavlja zanesljive rezultate:
               „Hitra metoda za analizo ostankov številnih visokopolarnih pesticidov v živilih rastlinskega izvora s hkratno ekstrakcijo z metanolom in določanjem LC-MS/MS (metoda QuPPe) – verzija 7.1“, ki je na voljo na spletni strani http://www.crl-pesticides.eu/library/docs/srm/meth_QuPPe.pdf.
               Poleg tega bi bilo treba preučiti članek „Analiza perklorata v vzorcih živil rastlinskega izvora z uporabo metode QuPPe in LC-MS/MS“, v katerem je navedeno, kako vključiti okoljsko onesnaževalo perklorat v navedeno multirezidualno metodo QuPPe. Članek lahko prenesete s spletne strani http://www.analytik-news.de/Fachartikel/Volltext/cvuase2.pdf.
               Mejo določanja (LOQ) bi bilo treba nastaviti tako, da ne presega 2 μg/kg za analizo perklorata v živilih za dojenčke in majhne otroke, 10 μg/kg v drugih živilih ter 20 μg/kg v posušenih zeliščih, začimbah, čaju ter zeliščih in sadju za poparke.

               4.

               Države članice bi morale z aktivnim sodelovanjem nosilcev živilske dejavnosti poskusiti identificirati dejavnike, ki povzročajo prisotnost perklorata v živilih. Analiza prisotnosti perklorata v gnojilih, tleh ter vodi za namakanje in industrijski vodi je zlasti primerna v primerih, kadar so ti dejavniki relevantni.

               5.

               Države članice bi morale zagotoviti, da se rezultati analiz redno in najpozneje do konca februarja 2016 posredujejo agenciji EFSA v obliki za predložitev podatkov v skladu z njenimi navodili o standardnem opisu vzorca (Standard Sample Description – SSD) za živila in krmo (6) ter dodatnimi posebnimi zahtevami agencije EFSA glede poročanja.

      V Bruslju, 29. aprila 2015

            Za Komisijo

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Član Komisije

      (1)  Odbor CONTAM agencije EFSA (Odbor agencije EFSA za onesnaževala v prehranski verigi), 2014. Znanstveno mnenje o tveganjih za javno zdravje v zvezi s prisotnostjo perklorata v živilih, zlasti v sadju in zelenjavi. EFSA Journal 2014;12(10):3869, 106 str. doi:10.2903/j.efsa.2014.3869.

      (2)  Uredba (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (UL L 31, 1.2.2002, str. 1).

      (3)  Uredba (EU) št. 609/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. junija 2013 o živilih, namenjenih dojenčkom in majhnim otrokom, živilih za posebne zdravstvene namene in popolnih prehranskih nadomestkih za nadzor nad telesno težo ter razveljavitvi Direktive Sveta 92/52/EGS, direktiv Komisije 96/8/ES, 1999/21/ES, 2006/125/ES in 2006/141/ES, Direktive 2009/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter uredb Komisije (ES) št. 41/2009 in (ES) št. 953/2009 (UL L 181, 29.6.2013, str. 35).

      (4)  Uredba Komisije (ES) št. 1882/2006 z dne 19. decembra 2006 o določitvi metod vzorčenja in analiz za uradni nadzor vsebnosti nitratov v nekaterih živilih (UL L 364, 20.12.2006, str. 25).

      (5)  Uredba Komisije (ES) št. 333/2007 z dne 28. marca 2007 o določitvi metod vzorčenja in analitskih metod za uradni nadzor vsebnosti svinca, kadmija, živega srebra, anorganskega kositra, 3-MCPD in policikličnih aromatskih ogljikovodikov v živilih (UL L 88, 29.3.2007, str. 29).

      (6)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm.


title: Priporočilo Nadzornega organa EFTA št. 65/04/COL z dne 31. marca 2004 o usklajenem programu za uradni nadzor krme za leto 2004

text:
               19.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 126/59

      PRIPOROČILO NADZORNEGA ORGANA EFTA
   št. 65/04/COL
   z dne 31. marca 2004
   o usklajenem programu za uradni nadzor krme za leto 2004
   NADZORNI ORGAN EFTA –
   ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 109 ter Protokola 1 k Sporazumu,
   ob upoštevanju Sporazuma med državami EFTE o ustanovitvi Nadzornega organa in Sodišča in zlasti člena 5(2)(b) ter Protokola 1 k Sporazumu,
   ob upoštevanju akta iz točke 31a poglavja II Priloge I k Sporazumu EGP (Direktiva Sveta 95/53/ES z dne 25. oktobra 1995 o določitvi načel izvajanja uradnega nadzora na področju prehrane živali) (1), kakor je bil spremenjen in usklajen s Sporazumom EGP s Protokolom 1 k Sporazumu, in zlasti člena 22(3) Sporazuma,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Za dobro delovanje Evropskega gospodarskega prostora je treba pripraviti usklajene programe za nadzor hrane v EGP, da bi države EGP izboljšale usklajeno izvajanje uradnega nadzora.

               (2)

               Taki programi bi se morali osredotočiti na skladnost z ustrezno zakonodajo, veljavno po sporazumu EGP, ter na varovanje zdravja ljudi in živali.

               (3)

               Rezultati sočasnega izvajanja nacionalnih programov in usklajenih programov lahko zagotovijo informacije in izkušnje, na katerih bi lahko temeljile prihodnje dejavnosti nadzora in zakonodaja.

               (4)

               Čeprav akt iz točke 33 poglavja II Priloge I k Sporazumu EGP (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/32/ES z dne 7. maja 2002 o nezaželenih snoveh v živalski krmi) (2) določa najvišjo vsebnost aflatoksina B1 v krmi, po Sporazumu EGP za druge mikotoksine, kot so ohratoksin A, zearalenon, deoksinivalenol in fumonizini, ni veljavne zakonodaje. Zbiranje informacij o prisotnosti teh mikotoksinov z naključnim vzorčenjem bi lahko zagotovilo koristne podatke za oceno stanja, da bi služila razvoju zakonodaje. Nadalje, določena posamična krmila, kot so žita in oljnice, so zaradi žetve, skladiščenja in prevoza še posebej izpostavljena okužbi z mikotoksinom. Ker se koncentracija mikotoksina spreminja iz leta v leto, je za vse navedene mikotoksine treba zbrati podatke zaporednih let.

               (5)

               Predhodni pregledi na prisotnost antibiotikov in kokcidiostatikov v določeni krmi, kjer te sestavine niso dovoljene, so pokazali, da se takšne kršitve še vedno dogajajo. Pogostost takih rezultatov in občutljivost te zadeve upravičujeta nadaljevanje preverjanja.

               (6)

               Sodelovanje Norveške in Islandije v teh programih znotraj področja uporabe Priloge II tega priporočila o sestavinah, ki niso dovoljene kot krmni dodatek, je treba oceniti glede na njuna odstopanja iz poglavja II Priloge I k Sporazumu EGP.

               (7)

               Pomembno je zagotoviti, da se omejitve uporabe posamičnih krmil živalskega izvora v krmi, kot je določeno v ustrezni zakonodaji EGP, dejansko izvajajo.

               (8)

               Primer okužbe krmne in prehranjevalne verige z medroksiprogesteron acetatom (MPA) je poudaril pomen izbire preskrbe za varnost krme. Nekatere sestavine krme so stranski proizvodi agroživilske industrije, drugih industrij ali pridobivanja mineralnih surovin. Izvor posamičnih krmil industrijskega porekla in uporabljeni postopki predelave imajo lahko poseben pomen za varnost proizvodov. Zato morajo pristojni organi tudi upoštevati te vidike pri izvajanju pregledov.

               (9)

               Ukrepi, določeni s tem priporočilom, so v skladu z mnenjem Odbora EFTA za rastlinsko in živalsko krmo, ki pomaga Nadzornemu organu EFTA –

         PRIPOROČA DRŽAVAM EFTE, DA:

               1.

               V letu 2004 izvajajo usklajene programe nadzora in preverijo:

                           (a)

                           koncentracijo mikotoksinov (aflatoksina B1, ohratoksina A, zearalenona, deoksinivalenola in fumonizinov) v krmi in navedejo metode analize; metoda vzorčenja mora vsebovati naključno in tudi ciljno vzorčenje; pri ciljnem vzorčenju morajo biti vzorci posamična krmila, ki domnevno vsebujejo visoko koncentracijo mikotoksinov, kot so žitna zrna, oljna semena in plodovi, izdelki iz njih in stranski proizvodi, ter posamična krmila, skladiščena za daljši čas ali prevažana po morju na dolge razdalje; rezultate pregledov je treba sporočiti z uporabo modela iz Priloge I;

                           (b)

                           določene zdravilne učinkovine, ki so ali niso dovoljene kot krmni dodatek za določene živalske vrste in kategorije, v nemediciranih premiksih in krmnih mešanicah, v katerih te zdravilne učinkovine niso dovoljene; pregled se mora osredotočiti na te zdravilne učinkovine v premiksih in krmnih mešanicah, kadar pristojni organi menijo, da obstaja velika verjetnost za ugotovitev nepravilnosti; rezultate je treba sporočiti z uporabo modela iz Priloge II;

                           (c)

                           izvajanje omejitev pri proizvodnji in uporabi posamičnih krmil živalskega izvora, določeno v Prilogi III;

                           (d)

                           postopke, ki jih izvajajo proizvajalci krmnih mešanic, da bi izbrali in ocenili njihovo dobavo posamičnih krmil industrijskega izvora ter zagotovili kakovost in varnost teh sestavin, kot je določeno v Prilogi IV.

               2.

               Vključijo rezultate usklajenih programov nadzora, opredeljenih v odstavku 1 v ločenem poglavju letnega poročila o inšpekcijskih nadzornih dejavnostih, ki jih je treba poslati Nadzornemu organu EFTA do 1. aprila 2005, v skladu s členom 22(2) Direktive 95/53/ES in najnovejšo različico usklajenega modela poročanja.

      V Bruslju, 31. marca 2004

            Za Nadzorni organ EFTA

         Bernd HAMMERMAN

            Član kolegija

         Niels FENGER

            Direktor

      (1)  UL L 265, 8.11.1995, str. 17. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2001/46/ES (UL L 234, 1.9.2001, str. 55).

      (2)  UL L 140, 30.5.2002, str. 10. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Komisije 2005/8/ES (UL L 27, 29.1.2005, str. 44).

      PRILOGA I
      Koncentracija določenih mikotoksinov (aflatoksin B1, ohratoksin A, zearalenon, deoksinivalenol, fumonizini) v krmi
      Posamezni rezultati vseh testiranih vzorcev; model poročanja je naveden v odstavku 1(a)

                  Krma

                  Vzorčenje (naključno ali ciljno)

                  Tip in koncentracija mikotoksinov (μg/kg glede na krmo z 12-odstotnim deležem vlage)

                  Vrsta

                  Država porekla

                  Aflatoksin B1

                  Ohratoksin A

                  Zearalenon

                  Deoksinivalenol

                  Fumonizini (1)

            Pristojni organi morajo navesti tudi:

                  —

                  ukrepe, sprejete v primeru prekoračitve mejnih vrednosti aflatoksina B1;

                  —

                  uporabljene metode analize;

                  —

                  meje zaznavnosti.

         (1)  Koncentracija fumonizinov vsebuje vsoto fumonizinov B1, B2 in B3.

      PRILOGA II
      Prisotnost določenih snovi, ki niso dovoljene kot krmni dodatek
      Določeni antibiotiki, kokcidiostatiki in druge snovi so dovoljeni kot dodatki v premiksih in krmnih mešanicah za določene vrste in kategorije živali, če tako določa akt iz točke 1, poglavja II, Priloge I Sporazuma EGP (Direktiva Sveta 70/524/EGS z dne 23. novembra 1970 o dodatkih v krmi) (1).
      Prisotnost nedovoljenih snovi v krmi velja za kršitev.
      Snovi, ki jih je treba nadzorovati, se izberejo med naslednjimi:

                  1.

                  snovi, ki so dovoljene kot krmni dodatek le za določene živalske vrste ali kategorije:

                              avilamicin

                              dekokvinat

                              diklazuril

                              flavofosfolipol

                              halofuginon hidrobromid

                              lasalocid A natrij

                              alfa amonijev maduramicin

                              natrijev monenzin

                              narazin

                              narazin – nikarbazin

                              robenidin hidroklorid

                              natrijev salinomicin

                              natrijev semduramicin

                  2.

                  snovi, ki niso več dovoljene kot krmni dodatek:

                              amprolij

                              amprol/etopabat

                              arprinocid

                              avoparcin

                              karbadoks

                              dimetridazol

                              dinitolmid

                              ipronidazol

                              metiklorpindol

                              metiklorpindol/metilben zokvat

                              nikarbazin

                              nifursol

                              olakvindoks

                              ronidazol

                              spiramicin

                              tetraciklin

                              tilozin fosfat

                              virginiamicin

                              cink bacitracin

                              druge antimikrobske snovi

                  3.

                  snovi, ki niso bile nikoli dovoljene kot krmni dodatek:
                  druge snovi

            Posamezni rezultati vseh vzorcev, ki ne izpolnjujejo zahtev; model poročanja, kot je naveden v odstavku 1(b)

                  Vrsta krme
                  (živalska vrsta in kategorija)

                  Odkrita snov

                  Ugotovljena raven

                  Razlog za kršitev (2)

                  Sprejeti ukrep

            Pristojni organi morajo navesti tudi:

                  —

                  skupno število testiranih vzorcev;

                  —

                  imena pregledanih snovi;

                  —

                  uporabljene metode analize;

                  —

                  meje zaznavnosti.

         (1)  UL L 270, 14.12.1970, str. 1.

         (2)  Razlog za prisotnost nedovoljenih snovi v krmi, kot je bilo ugotovljeno po preiskavi, ki so jo izvedli pristojni organi.

      PRILOGA III
      Omejitve proizvodnje in uporabe posamičnih krmil živalskega izvora
      Brez vpliva na člene 3 do 13 in člena 15 Direktive 95/53/ES morajo države EFTE v letu 2004 izvesti usklajene programe nadzora, da ugotovijo, ali so bile izpolnjene omejitve proizvodnje in uporabe posamičnih krmil živalskega izvora.
      Države EFTE morajo, zlasti da zagotovijo uspešno izvajati prepovedi krmljenja nekaterih živali s predelanimi živalskimi beljakovinami, kot je določeno v Prilogi IV akta iz točk 7, 1, 12 poglavja I Priloge I k Sporazumu EGP (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 999/2001 z dne 22. maja 2001 o določitvi predpisov za preprečevanje, nadzor in izkoreninjenje nekaterih transmisivnih spongiformnih encefalopatij) (1), izvajati posebne programe nadzora na podlagi ciljnih nadzorov. V skladu s členom 4 Direktive 95/53/ES mora ta nadzorni program temeljiti na strategiji tveganja, v katero so vključene vse stopnje proizvodnje in vse vrste tovarniških prostorov, kjer krmo proizvajajo, nakladajo in uporabljajo. Države EFTE morajo posvečati posebno pozornost opredelitvi meril, ki jih je mogoče povezati s tveganjem. Ponder vsakega merila mora biti sorazmeren s tveganjem. Pogostost nadzora in število analiziranih vzorcev v tovarniških prostorih morata biti povezana z vsoto ponderjev, dodeljenih tem tovarniškim prostorom.
      Naslednji okvirni tovarniški prostori in merila morajo biti upoštevani pri pripravi nadzornih programov:

                  Tovarniški prostori

                  Merila

                  Ponder

                  Obrati za proizvodnjo krme

                              —

                              Obrati za proizvodnjo krme z dvojno proizvodno linijo, ki proizvajajo krmno mešanico za prežvekovalce in krmno mešanico za neprežvekovalce, ki vsebujeta nedovoljene predelane živalske beljakovine.

                              —

                              Obrati za proizvodnjo krme, za katere so že ugotovili kršitve ali zanje obstaja tak sum.

                              —

                              Obrati za proizvodnjo krme z veliko količino uvožene krme, ki vsebuje mnogo beljakovin, kot so ribja moka, sojina moka, moka iz koruznega glutena in beljakovinski koncentrati.

                              —

                              Obrati za proizvodnjo krme z veliko proizvodnjo krmne mešanice.

                              —

                              Nevarnost navzkrižnega onesnaženja, ki je posledica notranjih operativnih postopkov (uporaba silosov, nadzor učinkovitega ločevanja linij, nadzor sestavin, notranji laboratorij, postopki vzorčenja itd.).

                  Mejne kontrolne točke in druge točke vstopa v EGP

                              —

                              Velike/majhne količine uvožene krme.

                              —

                              Krma, ki vsebuje veliko količino beljakovin.

                  Kmetije

                              —

                              Domači mešalniki, ki uporabljajo nedovoljene predelane živalske beljakovine.

                              —

                              Kmetije, kjer redijo prežvekovalce in druge vrste (nevarnost navzkrižnega krmljenja).

                              —

                              Kmetije, ki kupujejo krmo v razsutem stanju.

                  Trgovci

                              —

                              Skladišča in vmesna skladišča krme, ki vsebuje veliko količino beljakovin.

                              —

                              Trgovanje z veliko količino krme v razsutem stanju.

                              —

                              Trgovci s krmnimi mešanicami, proizvedenimi v tujini.

                  Premični mešalniki

                              —

                              Mešalniki, ki proizvajajo za prežvekovalce in neprežvekovalce.

                              —

                              Mešalniki, za katere so že ugotovili kršitve ali zanje obstaja tak sum.

                              —

                              Mešalniki za pripravo krme z veliko vsebnostjo beljakovin.

                              —

                              Mešalniki z visoko proizvodnjo krme.

                              —

                              Veliko število oskrbovanih kmetij, vključno s kmetijami, kjer redijo prežvekovalce.

                  Prevozna sredstva

                              —

                              Prevozna sredstva za prevažanje predelanih živalskih beljakovin in krme.

                              —

                              Prevozna sredstva, za katera so že ugotovili kršitve ali zanje obstaja tak sum.

            Druga možnost za te okvirne tovarniške prostore in merila je, da lahko države EFTE pred 30. aprilom 2004 pošljejo lastno oceno Nadzornemu organu EFTA.
      Vzorčenje mora biti usmerjeno na serije ali primere, kjer je možnost navzkrižne okužbe s prepovedanimi predelanimi beljakovinami najverjetnejša (prva serija po prevozu krme, ki vsebuje živalske beljakovine, prepovedane v tej seriji; tehnične težave ali menjava proizvodnih linij; spremembe v skladiščih ali silosih za snovi v razsutem stanju).
      Najmanjše število inšpekcijskih nadzorov na leto v državi EFTE naj bi bilo 10 na 100 000 ton proizvedene krmne mešanice. Najmanjše število uradnih vzorcev na leto v državi EFTE naj bi bilo 20 na 100 000 ton proizvedene krmne mešanice. Do odobritve alternativnih metod je treba za analizo vzorcev uporabiti mikroskopsko identifikacijo in ocenjevanje, kot je to opisano v Direktivi Komisije 98/88/ES z dne 13. novembra 1998 o določitvi smernic za mikroskopsko identifikacijo in oceno sestavin živalskega izvora za uradni nadzor krme (2). Vsaka prisotnost prepovedanih vsebin živalskega izvora v krmi se obravnava kot kršitev prepovedi krmljenja.
      Rezultate programov nadzora je treba sporočiti Nadzornemu organu EFTA v naslednjih oblikah:
      Povzetek pregledov, ki zadevajo omejitve krmil živalskega izvora (krmljenje z nedovoljenimi predelanimi živalskimi beljakovinami)
      A.   Dokumentirani inšpekcijski nadzori

                  Faza

                  Število inšpekcijskih nadzorov, ki zajemajo preglede prisotnosti predelanih živalskih beljakovin

                  Število kršitev, ugotovljenih bolj na podlagi preverjanja listin itd. kot pa z opravljenimi preskusi v laboratoriju

                  Uvoz posamičnih krmil

                  Skladiščenje posamičnih krmil

                  Obrati za proizvodnjo krme

                  Domači mešalniki/premični mešalniki

                  Posredniki za krmo

                  Prevozna sredstva

                  Kmetije, kjer redijo neprežvekovalce

                  Kmetije, kjer redijo prežvekovalce

                  Drugo: …

      B.   Vzorčenje in testiranje posamičnih krmil in krmnih mešanic na predelane živalske beljakovine

                  Tovarniški prostori

                  Število uradnih vzorcev, testiranih na predelane živalske beljakovine

                  Število vzorcev, ki ne izpolnjujejo zahtev

                  Prisotnost predelanih živalskih beljakovin iz kopenskih živali

                  Prisotnost predelanih živalskih beljakovin iz rib

                  Posamična krmila

                  Krmne mešanice

                  Posamična krmila

                  Krmne mešanice

                  Posamična krmila

                  Krmne mešanice

                  za prežvekovalce

                  za neprežvekovalce

                  za prežvekovalce

                  za neprežvekovalce

                  za prežvekovalce

                  za neprežvekovalce

                  Pri uvozu

                  Obrati za proizvodnjo krme

                  Posredniki/skladiščenje

                  Prevozna sredstva

                  Domači mešalniki/ premični mešalniki

                  Na kmetiji

                  Drugo: …

      C.   Povzetek nedovoljenih predelanih živalskih beljakovin, najdenih v vzorcih krme, ki je namenjena prežvekovalcem

                  Mesec vzorčenja

                  Tip, stopnja in izvor okužbe

                  Uporabljene sankcije (ali drugi ukrepi)

                  1

                  2

                  3

                  4

                  5

                  …

            Poleg tega bi morale države EFTE analizirati maščobe in rastlinska olja, namenjena za krmo, na navzočnost sledi kosti, ter vključiti rezultate teh analiz v poročilo iz odstavka 2 tega priporočila.

         (1)  UL L 147, 31.5.2001, str. 1.

         (2)  UL L 318, 27.11.1998, str. 45.

      PRILOGA IV
      Postopki za izbiro in ocenitev dobave posamičnih krmil industrijskega izvora
      Pristojni organi morajo označiti in na kratko opisati postopke, ki jih opravljajo proizvajalci krmnih mešanic, da bi tako izbrali in ocenili dobavo posamičnih krmil industrijskega izvora. Nekateri postopki se lahko nanašajo na predhodno ugotovitev značilnosti ali zahtev za proizvod, ki ga je treba dobaviti, ali za dobavitelje. Drugi postopki se lahko nanašajo na lastne preglede za preverjanje skladnosti z določenimi parametri, ki jih izvajajo proizvajalci krmnih mešanic ob prejemu dobav.
      Za vsak identificirani postopek (postopek izbire in ocene dobav) morajo pristojni organi določiti prednosti in slabosti uporabe postopka glede na varnost krme. Končno morajo za vsak postopek oceniti, ali je ob upoštevanju možnih tveganj sprejemljiv, nezadosten ali nesprejemljiv za zagotavljanje varnosti krme, in navesti razloge, ki so jih pripeljali do tega zaključka.
      Vrednotenje postopkov

                  Postopek (kratek opis, vključno z merili sprejema/zavrnitve posamičnih krmil)

                  Prednosti

                  Slabosti

                  Ocena sprejemljivosti postopkov


title: Priporočilo Sveta z dne 19. marca 2007 o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (deveti ERS) za proračunsko leto 2005

text:
               8.5.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/4

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 19. marca 2007
   o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (deveti ERS) za proračunsko leto 2005
   (2007/C 103/04)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,
   ob upoštevanju Sporazuma o partnerstvu AKP-ES, podpisanega 23. junija 2000 v Cotonouju (1), kakor je bil spremenjen v Luksemburgu (Veliko vojvodstvo Luksemburg) 25. junija 2005 (2),
   ob upoštevanju Notranjega sporazuma o financiranju in upravljanju pomoči Skupnosti v okviru finančnega protokola k Sporazumu o partnerstvu AKP-ES (3), s katerim je bil med drugim ustanovljen deveti Evropski razvojni sklad (deveti ERS), in zlasti člena 32(3) tega sporazuma,
   ob upoštevanju Finančne uredbe z dne 27. marca 2003, ki se uporablja za deveti Evropski razvojni sklad (4) in zlasti členov 96 do 103 Finančne uredbe,
   po preučitvi izkaza prihodkov in odhodkov in bilance stanja v zvezi z dejavnostmi devetega ERS na dan 31. decembra 2005 ter poročila Računskega sodišča za proračunsko leto 2005, skupaj z odgovori Komisije (5),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski parlament na priporočilo Sveta podeli Komisiji razrešnico za finančno upravljanje devetega ERS v skladu s členom 32(3) omenjenega notranjega sporazuma,

               (2)

               Komisija je dejavnosti devetega ERS v proračunskem letu 2005 na splošno zadovoljivo izvajala,

         PRIPOROČA, da Evropski parlament podeli Komisiji razrešnico za izvajanje dejavnosti devetega ERS za proračunsko leto 2005.

      V Bruslju, 19. marca 2007.

            Za Svet

            Predsednik

         H. SEEHOFER

      (1)  UL L 317, 15.12.2000, str. 3

      (2)  UL L 287, 28.10.2005, str. 4.

      (3)  UL L 317, 15.12.2000, str. 355.

      (4)  UL L 83, 1.4.2003, str. 1.

      (5)  UL C 263, 31.10.2006, str. 205.


title: 2011/442/EU: Priporočilo Komisije z dne 18. julija 2011 o dostopu do osnovnega plačilnega računa  Besedilo velja za EGP

text:
               21.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 190/87

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 18. julija 2011
   o dostopu do osnovnega plačilnega računa
   (Besedilo velja za EGP)
   (2011/442/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Zagotovitev dostopa potrošnikom do plačilnih storitev v Evropski uniji (v nadaljnjem besedilu: Unija) je bistvenega pomena, da lahko potrošniki v celoti izkoristijo prednosti enotnega trga in da ta deluje pravilno. Trenutno niti ponudniki plačilnih storitev niti vse države članice v Uniji ne zagotavljajo, da so osnovne plačilne storitve na voljo.

               (2)

               Obstoječa omejevalna merila upravičenosti, ki so jih uvedli ponudniki plačilnih storitev za odprtje plačilnih računov in presegajo zakonska določila, lahko preprečujejo poln dostop do pravice do prostega pretoka oseb v Uniji. Poleg tega pomanjkanje dostopa do plačilnih računov potrošnikom preprečuje dostop do uveljavljenega trga finančnih storitev ter s tem zmanjšuje finančno in socialno vključenost, pogosto v škodo najbolj ranljivemu delu prebivalstva. Potrošniki imajo tako tudi otežen dostop do osnovnega blaga in storitev. Zato je treba določiti načela za dostop do osnovnih plačilnih računov, ki je ključnega pomena pri spodbujanju socialne vključenosti in kohezije, da se potrošnikom omogoči vsaj dostop do skupnega sklopa osnovnih plačilnih storitev.

               (3)

               Pomembno je zagotoviti usklajeno uporabo načel za dostop do osnovnih plačilnih računov v celotni Uniji. Da pa bi bila ta načela učinkovitejša, bi bilo treba pri njihovem izvajanju upoštevati raznolikost bančnih navad v Uniji.

               (4)

               V tem priporočilu so določena tudi splošna načela za zagotavljanje osnovnih plačilnih računov v Uniji.

               (5)

               To priporočilo se mora uporabljati v povezavi z Direktivo 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu (1). Skladno s tem se morajo za osnovne plačilne račune uporabljati pravila o preglednosti pogojev in informacijah o plačilnih storitvah.

               (6)

               Določbe tega priporočila državam članicam ali ponudnikom plačilnih storitev ne smejo preprečiti sprejetja ukrepov, ki so utemeljeni z upravičenimi razlogi javne varnosti in javnega reda v skladu s pravom Unije.

               (7)

               V vsaki državi članici morajo imeti potrošniki, ki zakonito prebivajo v Uniji in ki nimajo plačilnega računa v zadevni državi članici, možnost odpreti in uporabljati osnovni plačilni račun v zadevni državi članici. Za zagotovitev čim širšega dostopa do osnovnih plačilnih računov morajo države članice zagotoviti, da imajo potrošniki dostop do takega računa ne glede na njihove finančne okoliščine, kot je brezposelnost ali osebni stečaj. Vendar se mora pravica dostopa do osnovnega plačilnega računa v kateri koli državi članici odobriti v skladu z zahtevami iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma (2), zlasti kar zadeva dolžnost skrbnosti pri ugotavljanju identitete strank.

               (8)

               Poleg tega to priporočilo ne sme posegati v obveznost ponudnika plačilnih storitev, da odpove pogodbo o osnovnem plačilnem računu v izjemnih primerih v skladu z zadevno zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo, kot je zakonodaja o pranju denarja in financiranju terorizma ali preprečevanju in preiskovanju kaznivih dejanj.

               (9)

               Za zagotovitev razpoložljivosti osnovnih plačilnih računov ob upoštevanju svojih posebnih nacionalnih okoliščin morajo države članice imeti možnost, da na podlagi načel preglednosti, nediskriminacije in sorazmernosti imenujejo enega, več ali vse ponudnike plačilnih storitev. Ukrepi, ki jih bodo države članice sprejele v zvezi s tem, ne smejo izkrivljati konkurence med ponudniki plačilnih storitev, temeljiti pa morajo na načelih preglednosti, nediskriminacije in sorazmernosti. V zvezi s tem morajo države članice objaviti pravice in obveznosti ponudnikov, ki so odgovorni za zagotavljanje osnovnega plačilnega računa.

               (10)

               Da se zagotovita preglednost in poštenost obravnave, potrošniku pa da možnost, da podvomi v odločitev ponudnika plačilnih storitev, mora ponudnik plačilnih storitev potrošnika obvestiti o razlogih in utemeljitvi, zakaj je bil zavrnjen dostop do osnovnega plačilnega računa.

               (11)

               Dostop do glavnih osnovnih plačilnih storitev mora biti zagotovljeni v vsaki državi članici. Storitve, ki so neločljivo povezane z osnovnimi plačilnimi računi, morajo vključevati možnost pologa gotovine na račun in njenega dviga z računa. Potrošniku morajo omogočiti izvrševanje osnovnih plačilnih transakcij, kot so prejemanje dohodka ali nadomestil, plačevanje računov ali davkov ter nakup blaga in storitev, med drugim z direktno bremenitvijo, kreditnimi prenosi in uporabo plačilne kartice. Da se zagotovi čim večja finančna vključenost, morajo takšne storitve omogočati spletni nakup blaga in storitev, kadar je to tehnično možno. Prav tako morajo potrošniki imeti možnost izvrševanja plačilnih nalogov prek spletnega bančništva ponudnika plačilne storitve, kadar je to tehnično možno. Vendar mora biti pri osnovnem plačilnem računu onemogočeno izvrševanje plačilnih nalogov, kadar bi ti povzročili negativno stanje na računu. Dostop do kredita ne sme veljati za samodejni element osnovnega plačilnega računa ali pravico, povezano s tem računom.

               (12)

               Kadar ponudnik plačilnih storitev potrošniku zaračuna odprtje, vodenje in zaprtje računa ter uporabo storitev, ki so z njim neločljivo povezane, kot je določeno v tem priporočilu, mora biti skupni zaračunani znesek za potrošnika razumen in takšen, da mu ob upoštevanju posebnih nacionalnih okoliščin ne prepreči odprtja osnovnega plačilnega računa in uporabe z njim povezanih storitev. Tudi vsi dodatni stroški, ki jih ima potrošnik v primeru neizpolnjevanja katerega koli pogoja iz pogodbe, morajo biti razumni.

               (13)

               Za zagotovitev usklajenega in učinkovitega izvajanja načela razumnih stroškov morajo države članice na podlagi okvirnih meril iz tega priporočila, ki se lahko upoštevajo skupaj, določiti, kaj so razumni stroški.

               (14)

               Potrebni so tudi ukrepi za povečanje ozaveščenosti potrošnikov o razpoložljivosti osnovnih plačilnih računov, da se spodbuja finančna vključenost. Države članice in ponudniki plačilnih storitev morajo zato potrošnikom posredovati splošne, jasne in razumljive informacije o glavnih značilnostih in pogojih uporabe takšnih računov ter tudi praktičnih korakih, ki jih mora potrošnik upoštevati pri uveljavljanju pravice do odprtja osnovnega plačilnega računa. Potrošnik mora biti obveščen tudi o tem, da nakup dodatnih storitev ni obvezen za dostop do osnovnega plačilnega računa.

               (15)

               Za izpolnitev določb iz tega priporočila je potrebna obdelava osebnih podatkov potrošnikov. Takšno obdelavo ureja Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (3), zlasti členi 6, 7, 10, 11, 12 in 17 Direktive, da se zagotovi poštena in zakonita obdelava ter spoštovanje temeljne pravice do varstva osebnih podatkov, zlasti ob upoštevanju splošnih zahtev glede nujnosti in sorazmernosti ter pravice posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do dostopa do podatkov, ki se nanašajo nanj, do popravka in izbrisa ali blokiranja netočnih podatkov, ter člen 28 Direktive glede spremljanja spoštovanja Direktive 95/46/ES s strani javnih organov za varstvo osebnih podatkov.

               (16)

               Potrošnikom morajo biti na voljo učinkoviti pritožbeni postopki in druga pravna sredstva za izvensodno reševanje sporov, ki izhajajo iz načel tega priporočila. Uporabijo se lahko obstoječi organi in sheme, na primer tisti, ki so določeni za reševanje sporov v zvezi s pravicami in obveznostmi, ki izhajajo iz Direktive 2007/64/ES.

               (17)

               Izvajanje načel, določenih v tem priporočilu, je treba okrepiti z nadzornim pregledom na nacionalni ravni. Pristojni organi morajo biti pooblaščeni za učinkovito izpolnjevanje svojih nalog v zvezi s spremljanjem.

               (18)

               Države članice morajo razpolagati z zanesljivimi letnimi statistikami vsaj o številu odprtih osnovnih plačilnih računov, številu zavrnitev odprtij teh računov in odpovedi odprtih računov ter stroških, povezanih s temi računi. V ta namen so države članice pozvane, da uporabijo vse ustrezne vire informacij. Te informacije morajo Komisiji sporočiti vsako leto, prvič pa najpozneje do 1. julija 2012.

               (19)

               Države članice je treba pozvati, da najpozneje do šest mesecev po objavi tega priporočila sprejmejo ukrepe, ki so potrebni za zagotovitev njegove uporabe. Komisija bo na podlagi poročil držav članic spremljala in ocenila ukrepe, sprejete do 1. julija 2012. Na podlagi tega spremljanja bo Komisija predlagala morebitne ukrepe, po potrebi tudi zakonodajne, ki so potrebni za popolno izpolnitev ciljev tega priporočila –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

      ODDELEK I

      Opredelitev pojmov

               1.

               V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                           (a)

                           „potrošnik“ pomeni katero koli fizično osebo, ki deluje za namene, ki niso trgovski, poslovni, obrtni ali poklicni;

                           (b)

                           „ponudnik plačilnih storitev“ pomeni ponudnika plačilnih storitev, kot je opredeljen v členu 4(9) Direktive 2007/64/ES, ki je odgovoren za ponudbo osnovnih plačilnih računov v skladu z odstavkom 3;

                           (c)

                           „plačilni račun“ pomeni račun, voden v imenu enega potrošnika, ki se uporablja za izvrševanje plačilnih transakcij;

                           (d)

                           „plačilna transakcija“ pomeni plačilno transakcijo, kot je opredeljena v členu 4(5) Direktive 2007/64/ES;

                           (e)

                           „sredstva“ pomenijo sredstva, kot so opredeljena v členu 4(15) Direktive 2007/64/ES;

                           (f)

                           „pogodba“ pomeni okvirno pogodbo, kot je opredeljena v členu 4(12) Direktive 2007/64/ES.

      ODDELEK II

      Pravica dostopa

               2.

               Države članice morajo zagotoviti, da ima vsak potrošnik, ki zakonito prebiva v Uniji, pravico do odprtja in uporabe osnovnega plačilnega računa pri ponudniku plačilnih storitev, ki deluje na njihovem ozemlju, če še nima plačilnega računa, ki mu omogoča uporabo plačilnih storitev iz odstavka 6 na njihovem ozemlju. Takšna pravica mora veljati ne glede na finančne okoliščine potrošnika.

               3.

               Države članice morajo zagotoviti, da je na njihovem ozemlju vsaj en ponudnik plačilnih storitev, ki je odgovoren za ponudbo osnovnih plačilnih računov. Zato morajo upoštevati geografski položaj ali tržni delež ponudnikov plačilnih storitev na svojem ozemlju. Države članice morajo zagotoviti, da to ne povzroči izkrivljanja konkurence med ponudniki plačilnih storitev.

               4.

               Države članice morajo sprejeti ukrepe za zagotovitev, da ponudniki plačilnih storitev pri preverjanju, ali potrošnik že ima plačilni račun, uporabljajo pregledne, poštene in zanesljive sisteme.

               5.

               Države članice morajo zagotoviti, da ponudnik plačilnih storitev v primeru zavrnitve vloge za dostop do osnovnega plačilnega računa potrošnika nemudoma pisno in brezplačno obvesti o razlogih in utemeljitvi takšne zavrnitve. Ta pravica do informacij se lahko omeji z zakonodajnimi ukrepi, kadar takšna omejitev pomeni potreben in sorazmeren ukrep za zaščito ciljev nacionalne varnosti ali javne politike.

      ODDELEK III

      Značilnosti osnovnega plačilnega računa

               6.

               Osnovni plačilni račun mora vključevati naslednje plačilne storitve:

                           (a)

                           storitve, ki omogočajo vse postopke, potrebne za odprtje, vodenje in zaprtje plačilnega računa;

                           (b)

                           storitve, ki omogočajo polog denarja na plačilni račun;

                           (c)

                           storitve, ki omogočajo gotovinske dvige s plačilnega računa;

                           (d)

                           izvrševanje plačilnih transakcij, vključno s prenosi sredstev na plačilni račun pri potrošnikovem ponudniku plačilnih storitev ali pri drugem ponudniku storitev in z njega po:

                                       (i)

                                       izvršitvi direktne bremenitve;

                                       (ii)

                                       izvršitvi plačilnih transakcij prek plačilne kartice, ki ne omogoča izvršitve plačilnih transakcij, ki bi presegale tekoče stanje na plačilnem računu;

                                       (iii)

                                       izvršitvi kreditnih prenosov.

               7.

               Dostop do osnovnega plačilnega računa ne sme biti pogojen z nakupom dodatnih storitev.

               8.

               Ponudnik plačilnih storitev v povezavi z osnovnim plačilnim računom ne sme ponuditi, izrecno ali tiho, nobene možnosti prekoračitve pozitivnega stanja na računu. Plačilni nalog potrošnikovemu ponudniku plačilnih storitev se ne sme izvršiti, kadar bi takšna izvršitev povzročila negativno stanje na osnovnem plačilnem računu potrošnika.

      ODDELEK IV

      Povezani stroški

               9.

               Države članice morajo zagotoviti, da je osnovni plačilni račun na voljo brezplačno ali da so njegovi stroški razumni.

               10.

               Kadar ponudnik plačilnih storitev potrošniku zaračuna odprtje, vodenje in zaprtje osnovnega plačilnega računa ali uporabo ene, nekaterih ali vseh storitev iz odstavka 6, morajo biti skupni stroški za potrošnika razumni.

               11.

               Morebitne dodatne pristojbine, ki jih ponudnik plačilnih storitev morda zaračuna v povezavi s pogodbo o osnovnem plačilnem računu, vključno s tistimi, ki so posledica neizpolnjevanja obveznosti iz pogodbe s strani potrošnika, morajo biti razumne.

               12.

               Države članice morajo na podlagi enega ali več naslednjih meril določiti, kaj so razumni stroški:

                           (a)

                           nacionalne stopnje prihodka;

                           (b)

                           povprečni stroški, povezani s plačilnimi računi v zadevni državi članici;

                           (c)

                           skupni stroški, povezani z zagotavljanjem osnovnega plačilnega računa;

                           (d)

                           nacionalne potrošniške cene.

      ODDELEK V

      Splošne informacije

               13.

               Države članice morajo začeti kampanje za povečanje ozaveščenosti javnosti o razpoložljivosti osnovnih plačilnih računov, njihovih cenovnih pogojih, postopkih za uveljavitev pravice dostopa do osnovnih plačilnih računov ter načinih za dostop do pritožbenih postopkov in drugih pravnih sredstev za izvensodno reševanje sporov.

               14.

               Države članice morajo zagotoviti, da ponudniki plačilnih storitev dajo potrošnikom na voljo informacije o posebnih značilnostih osnovnih plačilnih računov v ponudbi, z njimi povezanih stroških ter njihovih pogojih uporabe. Potrošnik mora biti obveščen tudi o tem, da nakup dodatnih storitev ni obvezen za dostop do osnovnega plačilnega računa.

      ODDELEK VI

      Mehanizmi za nadzor in izvensodno reševanje sporov

               15.

               Države članice morajo imenovati pristojne organe za zagotovitev dejanskega spoštovanja načel iz tega priporočila in spremljanje njihovega spoštovanja. Imenovani pristojni organi morajo biti neodvisni od ponudnikov plačilnih storitev.

               16.

               Države članice morajo zagotoviti, da so vzpostavljeni ustrezni in učinkoviti pritožbeni postopki in druga pravna sredstva za izvensodno poravnavo sporov v zvezi s pravicami in obveznostmi, ki izhajajo iz načel iz tega priporočila, med ponudniki plačilnih storitev in potrošniki, pri čemer se lahko uporabijo obstoječi organi, kadar je to ustrezno. Države članice morajo zagotoviti tudi, da vsi ponudniki plačilnih storitev, odgovorni za zagotavljanje osnovnih plačilnih računov, pripadajo enemu ali več takšnim organom, ki izvajajo pritožbene postopke in druga pravna sredstva.

               17.

               Države članice morajo zagotoviti, da organi iz odstavka 16 dejavno sodelujejo pri reševanju čezmejnih sporov.

      ODDELEK VII

      Statistični podatki

               18.

               Države članice morajo zagotoviti, da ponudniki plačilnih storitev nacionalnim organom vsako leto posredujejo zanesljive informacije vsaj o številu odprtih osnovnih plačilnih računov, številu zavrnjenih vlog za osnovni plačilni račun in razlogih za njihovo zavrnitev, številu odpovedi takšnih računov in stroških, povezanih z osnovnimi plačilnimi računi. Te informacije je treba posredovati v združeni obliki.

               19.

               Države članice so pozvane, da vsako leto, prvič pa najpozneje do 1. julija 2012, Komisiji posredujejo informacije o številu odprtih osnovnih plačilnih računov, številu zavrnjenih vlog za osnovni plačilni račun in razlogih za njihovo zavrnitev, številu odpovedi takšnih računov in stroških, povezanih z osnovnimi plačilnimi računi.

      ODDELEK VIII

      Končne določbe

               20.

               Države članice so pozvane, da najpozneje šest mesecev po objavi tega priporočila sprejmejo ukrepe, ki so potrebni za zagotovitev njegove uporabe, in Komisijo obvestijo o vseh morebitnih ukrepih, sprejetih v skladu s tem priporočilom.

               21.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 18. julija 2011

            Za Komisijo

         Michel BARNIER

            Član Komisije

      (1)  UL L 319, 5.12.2007, str. 1.

      (2)  UL L 309, 25.11.2005, str. 15.

      (3)  UL L 281, 23.11.1995, str. 31.


				|

		52012DC0324

			Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Portugalske za leto 2012ter mnenje Sveta o portugalskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2016 /* COM/2012/0324 final - 2012/ () */

			   	Priporočilo za
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Portugalske za leto 2012
ter mnenje Sveta o portugalskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2016

SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97
z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim
stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1],
zlasti člena 5(2) Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[2],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[3],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Evropski svet je 26. marca 2010
potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za
delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju
ekonomskih politik ter se bo osredotočala na ključna področja,
na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno
rast in konkurenčnost.
(2)       Svet je 13. julija 2010
sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav
članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o
smernicah za politike zaposlovanja držav članic[4],
ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane,
naj integrirane smernice upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in
politikah zaposlovanja.
(3)       Svet je 12. julija 2011
sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim reformnim programom Portugalske
za leto 2011.
(4)       Komisija je 23. novembra
2011 sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega
evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki
temelji na strategiji Evropa 2020.
(5)       Evropski svet je 2. marca 2012
potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne
konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po
doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni
vzpostavitvi običajnih posojilnih pogojev za gospodarstvo, spodbujanju
rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic
krize ter posodobitvi javne uprave.
(6)       Evropski svet je 2. marca
2012 tudi pozval države članice, ki sodelujejo v paktu euro plus, naj
pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove
programe stabilnosti oziroma konvergenčne programe in nacionalne reformne
programe.
(7)       Portugalska je 2. maja 2012
predložila program stabilnosti za obdobje 2012–2016, 7. maja 2012 pa svoj
nacionalni reformni program.
(8)       Svet je 17. maja 2011 sprejel
Izvedbeni sklep 2011/344/EU, s katerim je v skladu z Uredbo Sveta (EU) št. 407/2010
z dne 11. maja 2010 o vzpostavitvi evropskega mehanizma za finančno
stabilizacijo Portugalski zagotovil srednjeročno finančno pomoč
za triletno obdobje od leta 2011 do leta 2014. Priloženi memorandum o soglasju,
podpisan isti dan, in njegove poznejše dopolnitve določajo pogoje
ekonomske politike, na podlagi katerih se finančna pomoč
izplača.
(9)       Portugalska je na mnogih
področjih dobro napredovala, vendar številni izzivi ostajajo nerešeni.
Uresničevanje fiskalnih ciljev ostaja bistveno, če želi vlada v
programskem obdobju ponovno pridobiti popoln dostop do trga. Za omejitev
tveganj za fiskalne cilje v letu 2012 je bistveno hitro in odločno
izvajanje strukturno-fiskalnih ukrepov programa. Istočasno se mora vlada
osredotočiti na reforme, ki obravnavajo portugalske izzive na
področju konkurenčnosti. V proračunu za leto 2012 se ne
upoštevajo zgodnejši načrti za fiskalno devalvacijo. Zaradi tega je še
toliko pomembneje hitro sprejeti dodatne strukturne reforme na trgu dela in
proizvodnem trgu, da se zmanjšajo stroški dela, poveča prožnost in znižajo
vstopne ovire. Vlada bo morala biti vztrajna in odločna, da bo prevladala
nad močnimi interesi, ki ovirajo reforme.
(10)     S tretjim pregledom programa
gospodarskega prilagajanja je bilo ugotovljeno, da je izpolnjevanje pogojevanja
iz memoranduma o soglasju na Portugalskem na dobri poti. Zlasti je bil presežen
ciljni fiskalni primanjkljaj za leto 2011 (5,9 % BDP) zaradi prenosa
pokojninskih skladov bank na državo, kar predstavlja 3,5 % BDP. Kljub tej
enkratni operaciji je bila strukturna konsolidacija v letu 2011 obsežna in je
znašala 3,5 % BDP. Banke so na poti, da do konca leta izpolnijo kapitalske
zahteve iz programa, vendar se morajo kapitalske pozicije v letu 2012 dodatno
izboljšati v skladu z zahtevami iz programa in zaradi zahteve Evropskega
bančnega organa, da poskrbijo za državne izpostavljenosti, posebni program
pregledov na kraju samem in načrtovan prenos zasebnih pokojninskih shem
bank.
(11)     Padec BDP v letu 2011 je bil
manj izrazit od napovedi, saj sta bila izvoz in potrošnja boljša od
napovedanih. Za četrto četrtletje 2011 in začetek leta 2012 pa
so bili značilni šibko domače povpraševanje, hitra porast stopnje
nezaposlenosti in majhno poslovno zaupanje. V skladu s spomladansko napovedjo
služb Komisije so se obeti za leto 2012 poslabšali in po sedanjih napovedih naj
bi se BDP zmanjšal za 3,3 %, tj. tri odstotne točke več, kot je
bilo napovedano jeseni. Gospodarska rast v letu 2013 bo prav tako nižja, kot se
je sprva pričakovalo. Medtem ko je bila zunanja prilagoditev do zdaj
izjemno hitra, saj je portugalski izvoz pridobil tržne deleže zunaj EU, uvoz pa
se je precej zmanjšal, je njena trajnost še vedno negotova. Glede na visok
zunanji dolg Portugalske je potrebna precejšnja dodatna prilagoditev strukturne
narave.
(12)     Cilj proračuna za leto 2012
je doseči javnofinančni primanjkljaj v višini 4,5 % BDP, kar je
skladno z zahtevami programa gospodarskega prilagajanja in priporočili
Sveta Portugalski v okviru postopka o čezmernem primanjkljaju.
Načrtovana srednjeročna fiskalna konsolidacija, opredeljena v
programu stabilnosti, je prav tako v skladu z zgornjo mejo, ki jo program
gospodarskega prilagajanja določa za primanjkljaj, do leta 2013 pa naj bi
delež javnega dolga v BDP znašal 3%. Proračun za leto 2012 vključuje
konsolidacijske ukrepe, ki znašajo več kot 5 % BDP in jih sestavljajo
stalni strukturni ukrepi. Dve tretjini ukrepov se nanašata na stran odhodkov in
vključujeta znatno zmanjšanje plač in pokojnin v javnem sektorju,
zmanjšanje števila vladnih uslužbencev za 2 % (ekvivalent polnega
delovnega časa) in racionalizacijo podjetij v državni lasti. Na strani
prihodkov so v proračunu predvideni manj davčnih oprostitev,
večje število blaga in storitev, obdavčenih po splošni stopnji DDV,
višja dohodnina in davek od dobička pravnih oseb, višje trošarine ter
večja prizadevanja za boj proti davčnim utajam in goljufijam.
Primanjkljaj naj bi se leta 2014 zmanjšal na 1,8 % BDP, leta 2015 pa na 1 %
BDP. Tveganja za dosego proračunskih ciljev so povezana predvsem s
sektorjem podjetij v državni rasti ter lokalno in regionalno ravnijo države.
Glede strukturnega salda naj bi fiskalna strukturna prilagoditev v obdobju 2011–2012
presegla sedem odstotnih točk BDP. Srednjeročni proračunski cilj
v višini –0,5 % BDP ustrezno odraža zahteve Pakta za stabilnost in rast.
Javni dolg naj bi leta 2013 dosegel najvišjo vrednost 115,7 % BDP, nato pa
se postopno zmanjševal.
(13)     Uspeh programa gospodarskega
prilagajanja je odvisen predvsem od izvajanja obsežnih strukturnih reform, ki
bodo odpravile togost in ozka grla, ki so vzrok desetletje dolge stagnacije
gospodarstva. Do zdaj je bilo opaziti precejšen napredek. Daljnosežen in
ambiciozen program reform se dosledno izvaja na področju trga dela,
zdravstva, stanovanjskih nepremičnin, sodstva ter insolventnosti in
regulativnega okvira, vključno s konkurenco. Prav tako je bila doslej zelo
uspešna tudi privatizacija. Na področju omrežnih industrij je bil napredek
bolj neenoten. Zlasti v energetskem sektorju je treba pripraviti obsežno
strategijo za odpravo rastočega dolga v sektorju, in sicer z reševanjem problema
previsokih najemnin.
(14)     Poteka strateško
reprogramiranje strukturnih skladov, ki je usmerjeno na podporo zaposlovanju
mladih in konkurenčnosti (zlasti MSP). Novi ukrepi krepijo prizadevanja na
področju zaposlitvenega potnega lista, usposabljanja in poklicnih
kvalifikacij ter dostopa do finančnih sredstev za mala in srednje velika
podjetja.
(15)     Portugalska je v okviru pakta
euro plus sprejela številne zaveze. Zaveze in izvajanje zavez, predstavljenih
leta 2011, se nanašajo na izboljšanje konkurenčnosti, stopnje zaposlenosti
in vzdržnosti javnih financ ob hkratni krepitvi finančne vzdržnosti –
PRIPOROČA, naj Portugalska v
obdobju 2012–2013 sprejme naslednji ukrep:
Izvede naj ukrepe, določene v Izvedbenem
sklepu 2011/344/EU ter podrobneje navedene v memorandumu o soglasju z dne 17.
maja 2011 in njegovih poznejših dopolnitvah.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               COM(2012) 324 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 in P7_TA(2012)0047.
[4]               Sklep Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012.