title: Priporočilo Komisije (EU) 2020/648 z dne 13. maja 2020 o dobropisih, ki se ponudijo potnikom kot druga možnost namesto povračila za odpovedana paketna potovanja in prevozne storitve v zvezi s pandemijo COVID-19

text:
               14.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 151/10

      PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2020/648
      z dne 13. maja 2020
      o dobropisih, ki se ponudijo potnikom kot druga možnost namesto povračila za odpovedana paketna potovanja in prevozne storitve v zvezi s pandemijo COVID-19
      EVROPSKA KOMISIJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Svetovna zdravstvena organizacija je 30. januarja 2020 razglasila izbruh COVID-19 za izredne razmere svetovnih razsežnosti v javnem zdravju, 11. marca 2020 pa ga je označila za pandemijo (1). To je po 1. marcu 2020 močno vplivalo na mednarodna in notranja potovanja, tako poslovna kot prostočasna, povsod po Evropi in po svetu.

                  (2)

                  Zaradi pandemije COVID-19 so sledile nacionalne prepovedi potovanja ter opozorila ali omejitve na mejah. Sledilo je veliko odpovedi in veliko državljanov ni moglo potovati. Sedanje omejitve potovanj po vsem svetu, kakršnih še ni bilo (2), so povzročile, da so potovanja v Evropi in marsikje drugod po svetu skoraj zamrla. Hude posledice čutijo prevozniki, organizatorji paketnih potovanj (v nadaljnjem besedilu: organizatorji potovanj) in ponudniki drugih turističnih storitev v okviru paketnih potovanj.

                  (3)

                  Hkrati je veliko potnikov prizadela gospodarska plat krize, saj so se njihovi dohodki zmanjšali zaradi omejitve gospodarskih dejavnosti, ki vpliva na prihodnje možnosti tako pri delodajalcih kot delojemalcih (3).

                  (4)

                  V sektorju potovanj in turizma v Uniji se je število rezervacij v primerjavi z enakim obdobjem lani zmanjšalo za 60–90 %. Zahtevki potnikov za povračilo zaradi odpovedi daleč presegajo število novih rezervacij. Po predhodnih ocenah Združenja evropskih potovalnih agencij in organizatorjev potovanj (ECTAA) bi lahko izgube zaradi pandemije COVID-19 v primerjavi s pričakovanimi prihodki na podlagi prejšnjih let v prvem četrtletju leta 2020 znašale 30 milijard EUR (zmanjšanje za 60 %), v drugem četrtletju pa 46 milijard EUR (zmanjšanje za 90 %).

                  (5)

                  Prevozniki v vseh načinih prevoza se soočajo s strmim upadom poslovanja, njihove dejavnosti pa so skoraj popolnoma ustavljene. Zaradi tega se jim zmanjšuje denarni tok, kar je posledica pandemije COVID-19 (4).

                  (6)

                  Pogoji in merila za odpravo zajezitvenih ukrepov so v veliki meri odvisni od podatkov, ki se spreminjajo skozi čas, med drugim od epidemioloških podatkov. Jasne časovnice za odpravljanje omejitvenih ukrepov, ki bo omogočila popolno oživitev prevoznih storitev in turizma, torej še ni (5).

                  (7)

                  Uredbe (ES) št. 261/2004 (6), (ES) št. 1371/2007 (7), (EU) št. 1177/2010 (8) in (EU) št. 181/2011 (9) Evropskega parlamenta in Sveta (v nadaljnjem besedilu: uredbe Unije o pravicah potnikov) določajo pravice potnikov v primeru odpovedi. V primeru odpovedi s strani prevoznika mora prevoznik potnikom ponuditi na izbiro povračilo (refundacijo) in preusmeritev (10). Preusmeritev je v sedanjih razmerah skoraj nemogoča, zato je dejansko možna samo izbira med različnimi možnostmi za povračilo.

                  (8)

                  Povračilo polne cene vozovnice se pri prevozu po zraku, vodi ali celinskih plovnih poteh izvede v sedmih dneh od potnikovega zahtevka, pri avtobusnem prevozu v 14 dneh po tem, ko je bila dana ponudba ali prejet zahtevek, pri železniškem prevozu pa v mesecu dni od zahtevka. V skladu z zakonodajo Unije je povračilo možno v denarju ali v obliki dobropisa. Toda povračilo v obliki dobropisa je možno samo, če se potnik s tem strinja (11).

                  (9)

                  Direktiva (EU) 2015/2302 Evropskega parlamenta in Sveta (12) (v nadaljevanju: direktiva o paketnih potovanjih) določa, da imajo v primeru odpovedi paketnega potovanja zaradi „neizogibnih in izrednih okoliščin“ potniki pravico do celotnega povračila vseh plačil za turistični paket brez nepotrebnega odlašanja, vsekakor pa v 14 dneh po odstopu od pogodbe. V zvezi s tem lahko organizator potovanja potniku ponudi povračilo v obliki dobropisa. Toda zaradi te možnosti potniki ne izgubijo pravice do povračila v denarju.

                  (10)

                  Podobno velja, če se predlagajo spremembe pogodbe o paketnem potovanju (npr. odložitev) ali nadomestni turistični paket (13) in če potnik zaradi teh sprememb ali nadomestnega turističnega paketa sprejme paket slabše kakovosti ali z nižjimi stroški (14) ali odstopi od pogodbe (15): organizator potovanja mu lahko ponudi tudi dobropis, vendar pod pogojem, da potniki zaradi tega ne izgubijo pravice do povračila v denarju.

                  (11)

                  Komisija je 18. marca 2020 sprejela Smernice za razlago uredb EU o pravicah potnikov v zvezi z razvojem razmer glede COVID-19 (16). Ponovno je poudarila, da imajo potniki na izbiro povračilo v denarju in povračilo v obliki dobropisa.

                  (12)

                  Neformalne smernice za uporabo direktive o paketnih potovanjih v zvezi s COVID-19 so bile objavljene 19. marca 2020 na spletnem mestu Komisije (17); v njih je bila ponovno poudarjena potnikova pravica do celotnega povračila, navedena pa je bila tudi možnost, da potnik sprejme dobropis.

                  (13)

                  Številne odpovedi zaradi pandemije COVID-19 so v prevoznem in potovalnem sektorju pripeljale do nevzdržnih razmer glede denarnega toka in prihodkov. Likvidnostne težave pestijo organizatorje potovanj še toliko bolj, ker morajo potniku povrniti celotno ceno paketa, sami pa ne dobijo vedno pravočasno povrnjenih vnaprej plačanih storitev, ki so vključene v paket. To lahko dejansko povzroči nepravično razporeditev bremena med izvajalci dejavnosti v potovalnem ekosistemu.

                  (14)

                  Če organizatorji potovanj ali prevozniki postanejo insolventni, obstaja nevarnost, da mnogi potniki ne bodo dobili sploh nobenega povračila, saj njihove terjatve do organizatorjev potovanj in prevoznikov niso zavarovane. Do enake težave lahko pride v poslovnih odnosih med podjetji, če organizatorji potovanj prejmejo dobropis kot povračilo vnaprej plačanih storitev od prevoznikov, ki pozneje postanejo insolventni.

                  (15)

                  Če bi naredili dobropise bolj privlačne kot drugo možnost namesto povračila v denarju, bi jih potniki raje sprejemali. To bi pripomoglo k ublažitvi likvidnostnih težav prevoznikov in organizatorjev potovanj ter bi lahko v končni fazi omogočilo boljšo zaščito interesov potnikov.

                  (16)

                  Zato bi bilo treba dobropise zavarovati pred insolventnostjo prevoznika ali organizatorja potovanj. Tako zavarovanje bi lahko vzpostavil zasebni ali javni sektor in bi moralo biti dovolj učinkovito in zanesljivo. Zajemati bi moralo vsaj dobropise z značilnostmi, opisanimi v tem priporočilu.

                  (17)

                  Te značilnosti bi se morale nanašati predvsem na najkrajši rok veljavnosti, na obdobje, od katerega imajo potniki v primeru, da je rok veljavnosti dobropisa daljši od najkrajšega, pravico do povračila, če ga želijo, in pogoje za povračilo za neodkupljene dobropise. Nanašati bi se morale tudi na obseg storitev, za katere se lahko uporablja dobropis, čas, v katerem je treba dobropis izkoristiti, in prenosljivost dobropisa Razmislili bi lahko tudi o dodatnih značilnostih, s katerimi bi naredili dobropise še privlačnejše.

                  (18)

                  Izdaja dobropisa vzporedno z obratno bremenitvijo v shemah kreditnih kartic bi lahko v končni fazi imela za posledico dvojno povračilo. Zato bi moral prevoznik, če se potnik odloči za dobropis, ta podatek posredovati organizatorju potovanja, potovalni agenciji ali drugemu posredniku.

                  (19)

                  Da bi postali dobropisi privlačni za potnike, bi lahko države članice razmislile o sprejetju shem za podporo izvajalcem dejavnosti v potovalnem in prevoznem sektorju v skladu s pravili Unije o državni pomoči. Lahko bi npr. vzpostavile posebne jamstvene sheme za dobropise neposredno na podlagi člena 107(3)(b) Pogodbe. Poleg tega bi lahko države članice podprle izvajalce dejavnosti v potovalnem in prevoznem sektorju tako, da bi odobrile pomoč de minimis v skladu z Uredbo Komisije (EU) št. 1407/2013 (18).

                  (20)

                  Države članice, ki dajejo podporo izvajalcem dejavnosti v potovalnem in prevoznem sektorju, da bi zagotovile poravnavo zahtevkov za povračilo zaradi pandemije COVID-19, bi morale zagotoviti, da se bodo take sheme uporabljale za vse potnike, za katere velja direktiva o paketnih potovanjih ali upoštevne uredbe Unije o pravicah potnikov, ne glede na njihovega izvajalca storitev.

                  (21)

                  Glede morebitnih dodatnih likvidnostnih potreb izvajalcev dejavnosti v potovalnem in prevoznem sektorju je Komisija 19. marca 2020 sprejela začasni okvir za ukrepe državne pomoči, na podlagi člena 107(3)(b) Pogodbe, da bi podprla gospodarstvo v sedanji krizi zaradi COVID-19 (19) in tako ublažila hude motnje v gospodarstvu držav članic. Začasni okvir je bil 3. aprila (20) in 8. maja 2020 (21) spremenjen, tako da zajema dodatne ukrepe pomoči.

                  (22)

                  Začasni okvir se načeloma uporablja za vse sektorje in podjetja, vključno s podjetji v prevoznem in potovalnem sektorju, in priznava, da sta prevozni in potovalni sektor med najhuje prizadetimi. Njegov namen je ublažiti pomanjkanje likvidnosti, s katerim se soočajo podjetja, npr. z omogočanjem neposrednih nepovratnih sredstev, davčnih ugodnosti, državnih jamstev za posojila in subvencioniranih javnih posojil. Da bi hitro rešile nujne likvidnostne potrebe zlasti malih in srednjih podjetij, lahko države članice v nominalni vrednosti do 800 000 EUR na podjetje odobrijo brezobrestna posojila ali jamstva za posojila v višini 100 % tveganja ali pa zagotovijo kapital. Začasni okvir poleg tega omogoča pomoč pri likvidnostnih potrebah nad 800 000 EUR na podjetje v obliki jamstev in subvencioniranih obrestnih mer, med drugim ob upoštevanju pogojev za določanje najnižje cene posojila. V zvezi s tem se lahko države članice odločijo glede podpore izvajalcem dejavnosti v prevoznem in potovalnem sektorju, da bi zagotovile poravnavo zahtevkov za povračilo zaradi izbruha COVID-19 in enako obravnavo potnikov.

                  (23)

                  V zvezi s tem bo Komisija upoštevala odločitve o dodelitvi pomoči letalskemu sektorju, ki so jih že sprejele države članice, da bi zagotovila, da zaradi dodatne pomoči istim upravičencem ne bi prihajalo do prekomernih nadomestil, ter tako varovala enake konkurenčne pogoje na notranjem trgu.

                  (24)

                  Države članice se lahko tudi odločijo, da po stečaju prevoznika ali organizatorja potovanj krijejo zahtevke potnikov za povračilo. Tako kritje zahtevkov za povračilo bi bilo namenjeno samo potnikom, ne podjetjem. Zato ne bi pomenilo državne pomoči in jo lahko države članice izvedejo brez predhodne odobritve Komisije.

                  (25)

                  Komisija je pripravljena pri oblikovanju takih ukrepov pomagati in svetovati državam članicam glede vprašanj v zvezi z državno pomočjo.

                  (26)

                  Države članice in izvajalce dejavnosti bi bilo treba spodbujati k temu, da bi razmislili o uporabi shem Unije, ki so na razpolago za podporo dejavnosti podjetij in njihovih likvidnostnih potreb.

                  (27)

                  Da bi bil učinek tega priporočila čim večji, bi bilo treba o njem obvestiti vse zainteresirane stranke in jih spodbujati, da ga uporabijo –

            SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

         PREDMET UREJANJA

                  1.

                  To priporočilo zadeva dobropise, ki jih lahko prevozniki ali organizatorji potovanj ponudijo potnikom kot drugo možnost namesto povračila v denarju, pod pogojem, da jih potniki prostovoljno sprejmejo, v naslednjih okoliščinah:

                              (a)

                              v primeru odpovedi s strani prevoznika ali organizatorja potovanja od 1. marca 2020 naprej iz razlogov, povezanih s pandemijo COVID-19, v zvezi z naslednjimi določbami:

                                          (1)

                                          člen 8(1)(a) v povezavi s členom 7(3) Uredbe (ES) št. 261/2004;

                                          (2)

                                          člen 16(a) v povezavi s členom 17(2) in (3) Uredbe (ES) št. 1371/2007;

                                          (3)

                                          člen 19(1)(b) Uredbe (EU) št. 1177/2010;

                                          (4)

                                          člen 18(1)(b) Uredbe (EU) št. 181/2011;

                                          (5)

                                          člen 12(3) in (4) Direktive (EU) 2015/2302;

                              (b)

                              v primeru sprememb ali odstopa od pogodbe od 1. marca 2020 naprej iz razlogov, povezanih s pandemijo COVID-19, v zvezi s členom 11(4) in (5) Direktive (EU) 2015/2302.

         ZAŠČITA PRED INSOLVENTNOSTJO

                  2.

                  Da bi prispevali k večji privlačnosti dobropisov kot zanesljive druge možnosti namesto povračila v denarju, bi moralo vsaj za dobropise z značilnostmi iz točk od 3 do 12 veljati zavarovanje pred insolventnostjo prevoznika ali organizatorja potovanja, ki bi bilo dovolj učinkovito in zanesljivo.

         PRIPOROČLJIVE ZNAČILNOSTI DOBROPISOV

                  3.

                  Dobropisi bi morali veljati najmanj 12 mesecev.
                  Pod pogojem iz točke 5 bi morali prevozniki in organizatorji potovanj potniku avtomatično povrniti znesek zadevnega dobropisa najpozneje 14 dni po koncu njegove veljavnosti, če dobropis ni bil odkupljen. To velja tudi za povračilo preostalega zneska zadevnega dobropisa, če je bil prej delno odkupljen.

                  4.

                  Če so dobropisi veljavni dalj kot 12 mesecev, bi morali imeti potniki pravico zahtevati povračilo v denarju najpozneje 12 mesecev od izdaje zadevnega dobropisa. To pravico bi morali imeti tudi kadar koli po tem roku, če so izpolnjeni zakonski pogoji glede rokov.
                  Prevozniki in organizatorji potovanj bi lahko razmislili o tem, da bi na potnikovo zahtevo omogočili povračilo za dobropise prej kot po 12 mesecih od izdaje zadevnega dobropisa.

                  5.

                  Potnikom bi moralo biti omogočeno, da uporabljajo dobropise za plačila v zvezi z vsemi novimi rezervacijami, narejenimi pred datumom njihovega poteka, tudi če se plačilo ali storitev opravi po tem datumu.

                  6.

                  Potnikom bi moralo biti omogočeno, da uporabljajo dobropise kot plačilo za katere koli prevozne storitve ali paketno potovanje, ki ga nudi prevoznik ali organizator potovanja (22).

                  7.

                  Če je na voljo in ne glede na kakršno koli razliko v ceni prevoza ali storitve:

                              —

                              bi morali prevozniki zagotoviti, da bi dobropisi potnikom omogočali potovanje na isti relaciji pod enakimi pogoji za storitve, kakršni so bili navedeni v prvotni rezervaciji,

                              —

                              bi morali organizatorji potovanj zagotoviti, da bi dobropisi potnikom omogočili rezervacijo za pogodbo o paketnem potovanju z enako vrsto storitev ali enakovredne kakovosti v primerjavi s paketom, ki je prenehal veljati.

                  8.

                  Prevozniki in organizatorji potovanj bi morali razmisliti o tem, da bi možnost uporabe dobropisov razširili na rezervacije pri drugih subjektih, ki so del iste skupine podjetij.

                  9.

                  Če je bila odpovedana prevozna storitev ali paketno potovanje rezervirana preko potovalne agencije ali drugega posrednika, bi morali prevozniki in organizatorji potovanj omogočiti uporabo dobropisov tudi za nove rezervacije pri isti potovalni agenciji ali drugem posredniku.

                  10.

                  Dobropisi za prevozne storitve bi morali biti prenosljivi na drugega potnika brez dodatnih stroškov. Tudi dobropisi za paketna potovanja bi morali biti prenosljivi na drugega potnika brez dodatnih stroškov, če ponudniki storitev, vključenih v paket, soglašajo s prenosom brez dodatnih stroškov.

                  11.

                  Da bi dobropisi postali bolj privlačni, bi organizatorji potovanj in prevozniki lahko razmislili o izdaji dobropisov z večjo vrednostjo, kot je znesek plačil za prvotno rezervirano paketno potovanje ali prevozno storitev, npr. z dodatnim pavšalnim zneskom ali dodatnimi elementi storitev.

                  12.

                  V dobropisih bi moralo biti navedeno njihovo obdobje veljavnosti in vse pravice, ki izhajajo iz njih. Izdati bi jih bilo treba na trajnem nosilcu podatkov (23), kot je elektronska pošta ali papir.

         SODELOVANJE MED ZAINTERESIRANIMI STRANMI

                  13.

                  Če je potnik rezerviral prevozno storitev preko potovalne agencije ali drugega posrednika ali če je bila prevozna storitev sestavni del paketnega potovanja, bi moral prevoznik obvestiti potovalno agencijo, posrednika ali organizatorja potovanja, če se potnik odloči za dobropis.

                  14.

                  Različni gospodarski subjekti v vrednostni verigi prevoza in potovanja bi morali sodelovati v dobri veri in si prizadevati za pravično porazdelitev bremena, ki ga je povzročila pandemija COVID-19.

         PODPORNI UKREPI

         Državna pomoč

                  15.

                  Države članice se lahko odločijo, ali bodo uvedle posebne sheme za podporo izvajalcem dejavnosti v prevoznem in potovalnem sektorju, da bi zagotovile, da bodo zahtevki za povračilo zaradi pandemije COVID-19 poravnani, in se lahko odločijo, katere vrste ukrepov želijo uvesti in kdaj. Pri oblikovanju takih shem bi morale države članice zagotoviti, da imajo od njih korist vsi potniki ne glede na ponudnika storitev.

                  16.

                  Da bi omejili negativne učinke za potnike med pandemijo COVID-19, bi morale države članice aktivno razmišljati o vzpostavitvi jamstvenih shem za dobropise, s katerimi bi zagotovile, da bi potniki v primeru stečaja izdajatelja dobropisa dobili povračilo.
                  Kolikor take jamstvene sheme zmanjšujejo finančno tveganje za potnike pri sprejemanju dobropisov in povečujejo verjetnost, da se bodo odločili za take dobropise namesto povračila v denarju, ter tako izboljšujejo likvidnostni položaj izvajalcev dejavnosti, dajejo zadevnim izvajalcem dejavnosti prednost v obliki likvidnostne razbremenitve in pomenijo državno pomoč.
                  Taki ukrepi sicer ne bi spadali na področje začasnega okvira, vendar jih lahko države članice priglasijo neposredno na podlagi člena 107(3)(b) Pogodbe in so predmet posamičnega ocenjevanja. Komisija bi pri takem ocenjevanju soglašala s tem, da državno poroštvo krije 100 % vrednosti dobropisov, da bi bilo zagotovljeno polno zavarovanje vseh potnikov, hkrati pa bi upoštevala druge upoštevne določbe oddelka 3.2 začasnega okvira (24), da bi zagotovila sorazmernost pomoči.

                  17.

                  Če izvajalci dejavnosti v potovalnem in prevoznem sektorju potrebujejo splošno likvidnostno pomoč, se lahko države članice odločijo tudi za uvedbo shem, s katerimi bi jim zagotovile likvidnostno podporo. Če taka podpora ni odobrena pod tržnimi pogoji, lahko pomeni državno pomoč in jo je treba priglasiti Komisiji.
                  Začasni okvir daje podlago za združljivost take likvidnostne podpore, saj omogoča, da izvajalci dejavnosti v potovalnem in prevoznem sektorju med drugim prejmejo tako pomoč v obliki javnih poroštev ali subvencioniranih posojil za kritje svojih dejanskih likvidnostnih potreb (ob ustrezni utemeljitvi) za 18 mesecev za mala in srednja podjetja ter 12 mesecev za velika podjetja (25).

                  18.

                  Države članice se lahko odločijo, da po stečaju prevoznika ali organizatorja potovanj krijejo zahtevke potnikov za povračilo.
                  Kolikor se to povračilo izvede po končanem likvidacijskem postopku in zato ne pomeni likvidnostne razbremenitve organizatorja potovanj ali prevoznika, saj ta ne opravlja več gospodarske dejavnosti, temveč imajo od njega korist samo potniki, pri takih povračilih ne gre za državno pomoč. Države članice lahko zato tovrstne sheme uvedejo brez predhodne odobritve Komisije.

         Podpora za mala in srednja podjetja v okviru Evropskega investicijskega sklada

                  19.

                  Komisija priporoča državam članicam, da spodbudijo finančne posrednike k razmisleku o tem, da bi izkoristili pomoč v zvezi s COVID-19 v okviru jamstvene sheme za posojila v programu COSME, ki sta jo začela izvajati Evropski investicijski sklad in Evropska komisija, ter drugih podobnih shem, ki jih je začela izvajati skupina Evropske investicijske banke. V okviru teh shem je mogoče za reševanje likvidnostnih potreb podjetij zaradi pandemije COVID-19, tudi za povračilo odpovedanih vozovnic, izkoristiti posebne likvidnostne linije in linije obratnega kapitala za mala in srednja podjetja ter podjetja s srednje veliko tržno kapitalizacijo.

         Naložbena pobuda v odziv na koronavirus

                  20.

                  Komisija priporoča državam članicam, da razmislijo o uporabi podpore za obratni kapital za mala in srednja podjetja v panogi potovanj in prevozov v okviru dodatne prožnosti, ki je omogočena v okviru kohezijske politike Unije z naložbeno pobudo v odziv na koronavirus. V zvezi s tem je mogoče obratni kapital za mala in srednja podjetja izkoristiti za reševanje likvidnostnih potreb podjetij zaradi pandemije COVID-19, vključno za stroške v zvezi z odpovedmi.

         SPODBUJANJE IZVAJANJA TEGA PRIPOROČILA

                  21.

                  Organizacije potrošnikov in potnikov na ravni Unije in nacionalni ravni bi morale potnike spodbujati, da namesto povračila v denarju sprejemajo dobropise, ki imajo značilnosti, opisane v tem priporočilu, in izkoristijo varstvo pred insolventnostjo, opisano v tem priporočilu.

                  22.

                  Organizacije podjetij, potrošnikov in potnikov na ravni Unije in nacionalni ravni, pa tudi organi držav članic, vključno z nacionalnimi izvršilnimi organi, bi morali prispevati k obveščanju vseh strank o tem priporočilu in sodelovati pri njegovem izvajanju.

         V Bruslju, 13. maja 2020

               Za Komisijo

            Adina VĂLEAN

               Članica Komisije

         (1)  https://www.who.int/emergencies/diseases/novel-coronavirus-2019/events-as-they-happen

         (2)  Po podatkih Svetovne turistične organizacije (UNWTO) so na 96 % svetovnih turističnih ciljih uvedene omejitve potovanj (gl. UNWTO, Omejitve potovanj v zvezi s COVID-19 – pregled za turizem na svetovni ravni (COVID-19 related travel restrictions – a global review for tourism) prvo poročilo z dne 16. aprila 2020).

         (3)  Kazalnik gospodarskega razpoloženja (ESI) je aprila 2020 pokazal največji mesečni upad ESI od začetka beleženja (od leta 1985), saj je v euroobmočju upadel na 67,0, v Uniji pa na 65,8. Kazalnik pričakovanja glede zaposlenosti (EEI) je aprila 2020 upadel na najnižjo vrednost od začetka beleženja (63,7 v euroobmočju in 63,3 v Uniji). Gl. https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/indicators-statistics/economic-databases/business-and-consumer-surveys/latest-business-and-consumer-surveys_en.

         (4)  Npr. za približno 90 % manj zračnega prometa kot lani (vir: Eurocontrol), za 85 % manj storitev železniškega prevoza potnikov na dolgih relacijah, za 80 % manj regionalnega železniškega prevoza potnikov (vključno s primestnim prevozom), skoraj popolno prenehanje storitev mednarodnega železniškega prevoza potnikov (vir: CER); sredi aprila v primerjavi z lanskim letom za več kot 90 % manj prevoza z ladjami za križarjenje in potniškimi ladjami (vir: EMSA).

         (5)  Gl. skupni evropski časovni načrt za odpravo ukrepov za zajezitev COVID-19 z dne 15. aprila 2020, https://ec.europa.eu/info/live-work-travel-eu/health/coronavirus-response/european-roadmap-lifting-coronavirus-containment-measures_en.

         (6)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL L 46, 17.2.2004, str. 1).

         (7)  Uredba (ES) št. 1371/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o pravicah in obveznostih potnikov v železniškem prometu (UL L 315, 3.12.2007, str. 14).

         (8)  Uredba (EU) št. 1177/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o pravicah potnikov med potovanjem po morju in celinskih plovnih poteh ter spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 (UL L 334, 17.12.2010, str. 1).

         (9)  Uredba (EU) št. 181/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu in spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 (UL L 55, 28.2.2011, str. 1).

         (10)  Člen 7(3) Uredbe (ES) št. 261/2004; člen 16(1)(a) Uredbe (ES) št. 1371/2007; člen 18(1)(b) Uredbe (EU) št. 1177/2010; člen 19(1)(b) Uredbe (EU) št. 181/2011.

         (11)  Člen 7(3) Uredbe (ES) št. 261/2004: člen 16(1)(a) Uredbe (ES) št. 1371/2007; člen 18(1)(b) Uredbe (EU) št. 1177/2010; člen 19(1)(b) Uredbe (EU) št. 181/2011.

         (12)  Direktiva (EU) 2015/2302 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih, spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 in Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 90/314/EGS (UL L 326, 11.12.2015, str. 1).

         (13)  Gl. člen 11 direktive o paketnih potovanjih.

         (14)  Gl. člen 11(4) direktive o paketnih potovanjih.

         (15)  Gl. člen 11(5) direktive o paketnih potovanjih.

         (16)  UL C 89I, 18.3.2020, str. 1.

         (17)  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/coronavirus_info_ptd_19.3.2020.pdf, objavljeno na spletnem mestu Komisije o odzivu na COVID-19 https://ec.europa.eu/info/live-work-travel-eu/health/coronavirus-response/travel-and-transportation-during-coronavirus-pandemic_sl.

         (18)  Uredba Komisije (EU) št. 1407/2013 z dne 18. decembra 2013 o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije pri pomoči de minimis (UL L 352, 24.12.2013, str. 1).

         (19)  Sporočilo Komisije – Začasni okvir za ukrepe državne pomoči v podporo gospodarstvu ob izbruhu COVID-19, UL C 91I, 20.3.2020, str. 1.

         (20)  Sporočilo Komisije – Sprememba začasnega okvira za ukrepe državne pomoči v podporo gospodarstvu ob izbruhu COVID-19, UL C 112I, 4.4.2020, str. 1.

         (21)  Sporočilo Komisije o spremembi začasnega okvira za ukrepe državne pomoči v podporo gospodarstvu ob izbruhu COVID-19 (UL C 164, 13.5.2020, str. 3).

         (22)  Opozoriti je treba, da v vsakem primeru veljajo pravice, ki so obvezne na podlagi člena 16(a) v povezavi s členom 17(2) Uredbe (ES) št. 1371/2007 in člena 18(3) Uredbe (EU) št. 1177/2010.

         (23)  Po členu 3(11) direktive o paketnih potovanjih „trajni nosilec podatkov“ pomeni „vsak instrument, ki potniku ali trgovcu omogoča, da njemu osebno naslovljene informacije shrani tako, da so mu dostopne za prihodnje potrebe za obdobje, ki je ustrezno za namene informiranja, in ki omogoča nespremenjeno reprodukcijo shranjenih informacij“.

         (24)  Oddelek 3.2 začasnega okvira omogoča odobritev javnih poroštev za posojila za omejeno obdobje.

         (25)  Točki 25.d in 27.d začasnega okvira.


title: Priporočilo Sveta z dne 5. aprila 2022 o mobilnosti mladih prostovoljcev v Evropski uniji (Besedilo velja za EGP) 2022/C 157/01

text:
               11.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 157/1

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 5. aprila 2022
      o mobilnosti mladih prostovoljcev v Evropski uniji
      (Besedilo velja za EGP)
      (2022/C 157/01)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 165 in 166 Pogodbe,
      ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  1.

                  Predsednica Evropske komisije je 15. septembra 2021 v svojem govoru o stanju v Evropski uniji (1) napovedala, da bo Evropska komisija predlagala, da se leto 2022 razglasi za evropsko leto mladih, za „leto, posvečeno hvaležnosti mladim, ki so toliko žrtvovali za druge“. Cilj Evropskega leta mladih je med drugim „podpirati mlade, da bi bolje razumeli, in dejavno spodbujati različne priložnosti, ki so jim na voljo in izhajajo iz javnih politik na ravni Unije ter na nacionalni, regionalni in lokalni ravni, da bi se podprl njihov osebni, socialni, ekonomski in poklicni razvoj v zelenem, digitalnem in vključujočem svetu, obenem pa skušati odpraviti preostale ovire, ki so temu napoti“ (2).

                  2.

                  Kot je poudarjeno v resoluciji Evropskega parlamenta o vplivu COVID-19 na mlade in šport (2020/2864(RSP)) (3), so bile solidarnostne aktivnosti usmerjene na mlade, da bi se odzvali na potrebe njihovih skupnosti glede na pandemijo COVID-19, in sicer od vodenja kampanj za ozaveščanje do dela v prvi bojni vrsti v okviru Evropske solidarnostne enote in drugih pobud za prostovoljstvo.

                  3.

                  Mladi s prostovoljskimi dejavnostmi v Evropski solidarnostni enoti in drugih programih konkretno izvajajo preambulo Pogodbe o Evropski uniji (PEU), ki poudarja željo podpisnikov poglobiti solidarnost med narodi Evrope, člen 2 PEU, ki solidarnost omenja kot eno od vrednot, skupnih državam članicam, in člen 3 PEU, ki omenja, da je cilj Unije krepitev miru, njenih vrednot in blaginje njenih narodov. Njihove prostovoljske dejavnosti na področju humanitarne pomoči prispevajo k spodbujanju miru v Evropi in v svetu ter spoštovanju človekovega dostojanstva in človekovih pravic.

                  4.

                  Izkušnje z evropsko prostovoljsko službo (1996–2018) in Evropsko solidarnostno enoto so sicer uspešne, a kažejo, da je treba dodatno spodbuditi transnacionalno prostovoljstvo, predvsem mladih z manj priložnostmi. Zato je Svet pozval k pregledu Priporočila Sveta z dne 20. novembra 2008 o mobilnosti mladih prostovoljcev v Evropski uniji (v nadaljnjem besedilu: priporočilo Sveta iz leta 2008), da bi se okrepil potencial evropskih programov za mlade pri nagovarjanju mladih in prispevanju h graditvi skupnosti (4). To je še posebej poudarjeno v Prilogi 4 o delovnemu načrtu za strategijo EU za mlade 2019–2027. Poleg tega je Komisija v poročilu o izvajanju strategije EU za mlade z dne 14. oktobra 2021 (5) omenila pregled priporočila Sveta iz leta 2008.

                  5.

                  Večina vprašanj, izpostavljenih v priporočilu Sveta iz leta 2008, je še vedno ključnih in so bila ohranjena tudi v tem priporočilu. Posodobitev priporočila Sveta iz leta 2008 je zaradi več razvojnih dogodkov od leta 2008 postala nujna. Eden od pomembnih razvojnih dogodkov je začetek izvajanja Evropske solidarnostne enote leta 2016 in oblikovanje novih nacionalnih programov in aktivnosti prostovoljstva, tudi s transnacionalnimi elementi (6), ki mladim včasih ponujajo zelo podobne priložnosti. V strategiji Evropske unije za mlade 2019–2027 (7) so države članice in Komisija pozvane, naj si v okviru svojih pristojnosti prizadevajo za dopolnjevanje in sinergije med instrumenti financiranja EU ter nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi programi.

                  6.

                  V oceni strategije EU za mlade in priporočila Sveta (8) iz leta 2008 je bilo ugotovljeno, da je bila leta 2015 potreba po vključitvi oseb iz prikrajšanih okolij bolj pereče vprašanje kot leta 2008. Druge potrebe, ki so bile opredeljene v priporočilu iz leta 2008, ne pa tudi obravnavane, so vključevale zagotavljanje kakovosti projektov prostovoljstva, priložnosti za krepitev zmogljivosti za organizacije in boljše spremljanje izvajanja Priporočila. Strokovna skupina je podala nadaljnja politična priporočila (9), ki so zajemala tudi izmenjavo znanja in mreženje, dostop do prostovoljstva, upravne ovire, ozaveščenost, priznavanje, digitalno prostovoljstvo in okoljski okvir, ki so bili podlaga za predlagano priporočilo.

                  7.

                  Od leta 2008 so bile posledice kriz, na primer tistih, ki so ustvarile motnje za transnacionalno fizično mobilnost prostovoljcev, velike. Pandemija COVID-19 je pokazala, kako pomembno je ves čas zagotavljati varnost, zaščito ter telesno in duševno zdravje vseh udeležencev, kar vključuje sprejetje določb za upravljanje potencialnega vpliva nepredvidenih okoliščin. Poleg tega se je pojem „transnacionalnega prostovoljstva“ v praksi dolgo nanašal izključno na aktivnosti, ki vključujejo fizično mobilnost prostovoljcev. Vendar pa so se zaradi tehnološkega napredka in pandemije COVID-19 pojavili novi trendi v prostovoljstvu. Digitalno prostovoljstvo se je izkazalo kot možnost za dopolnitev fizične mobilnosti ali neobvezne oblike prostovoljstva za mlade, ki ne morejo fizično potovati. Prav tako se je jasno pokazal pomen medgeneracijske razsežnosti prostovoljstva pri obravnavi demografskih izzivov naše družbe.Skrb za okolje in podnebne spremembe so na vrhu politične agende EU, kar se mora odražati v aktivnostih, ki vključujejo transnacionalno mobilnost.

                  8.

                  V sporočilu Evropske komisije o uresničitvi evropskega izobraževalnega prostora do leta 2025 (10) je poudarjeno, kako pomembni so vključujoča narava, kakovost in priznavanje čezmejnih izkušenj v okviru Evropske solidarnostne enote. Zagotovila o kakovosti razpoložljivih priložnosti in zagotavljanju ustrezne podpore udeležencem v vsaki fazi njihove prostovoljske izkušnje so osnovni pogoj za to, da prostovoljske aktivnosti koristijo tako skupnostim kot tudi mladim prostovoljcem.

                  9.

                  Svet je v svoji resoluciji o strateškem okviru za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju pri uresničevanju evropskega izobraževalnega prostora in širše (2021–2030) v prednostnem področju 1 strateškega okvira potrdil, da je „spodbujanje, vrednotenje in priznavanje neformalnega učenja, vključno s prostovoljstvom, ter krepitev vključujoče narave, kakovosti in priznavanja čezmejnih solidarnostnih aktivnosti“ konkretna naloga za ukrepanje.

                  10.

                  Ena od prvih težav, s katero se srečajo mladi, ki jih zanima transnacionalna prostovoljska izkušnja, je povezana z dostopom do uporabniku prijaznih informacij o njihovem statusu in pravicah prostovoljcev na namenskem nacionalnem spletišču, da bi lahko transnacionalno prostovoljsko aktivnost začeli v celoti seznanjeni s tem, kakšen je njen učinek na njihove pravice in upravičenosti na področju socialne varnosti v državi članici, ki prostovoljce sprejema, in tudi v državi članici njihovega običajnega prebivališča (11). V skladu z Uredbo (EU) 2018/1724 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 2. oktobra 2018 o vzpostavitvi enotnega digitalnega portala za zagotavljanje dostopa do informacij, do postopkov ter do storitev za pomoč in reševanje težav morajo Komisija in države članice državljanom EU že zdaj zagotavljati uporabniku prijazne spletne informacije o pravicah, obveznostih in pravilih, ki jih določata pravo Unije in nacionalno pravo, na področju prostovoljstva v drugi državi članici (12).

                  11.

                  Veliko težav, povezanih s transnacionalno mobilnostjo, ni mogoče rešiti na nacionalni ravni, saj aktivnosti vključujejo tako države članice, ki pošiljajo prostovoljce, kot tiste, ki jih sprejemajo. Upravni in pravni okviri za prostovoljstvo se lahko med državami članicami razlikujejo. Mladim prijazne in celovite informacije o nacionalnih pravnih in upravnih predpisih, ki urejajo prostovoljstvo, predvsem informacije o socialnem zavarovanju tako v državah članicah, ki pošiljajo prostovoljce, kot tistih, ki jih sprejemajo, so zelo pomembne za mlade, ki se želijo vključiti v transnacionalno prostovoljsko aktivnost.

                  12.

                  V Sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o akcijskem načrtu za integracijo in vključevanje za obdobje 2021–2027 (13) je priznana vloga prostovoljstva pri integraciji in vključevanju oseb z manj priložnostmi. Za mnoge od njih so lahko prostovoljske aktivnosti najdostopnejša možnost za čezmejno mobilnost, predvsem v obliki kratkoročnega prostovoljstva ali prostovoljstva v skupinah.

                  13.

                  Državljani tretjih držav se lahko pri čezmejnem prostovoljstvu srečujejo z upravnimi in praktičnimi ovirami, če morajo za opravljanje prostovoljskega dela v drugi državi članici zaprositi za vizum za kratko- ali dolgoročno bivanje ali za dovoljenje za prebivanje. Direktiva (EU) 2016/801 ureja pogoje za pridobitev vizuma za dolgoročno bivanje ali dovoljenja za prebivanje pri vstopu v državo članico EU za namene prostovoljnega dela. Vendar ne vsebuje določb o mobilnosti prostovoljcev iz tretjih držav znotraj EU.

                  14.

                  Prostovoljska izkušnja prostovoljcem zagotavlja učne izide, ki povečajo njihovo zaposljivost. Obstajajo nacionalni in EU okviri (tj. Youthpass (14) in Europass (15)), ki podpirajo opredelitev, evidentiranje in potrjevanje učnih izidov iz prostovoljskih aktivnosti. Svet je v svojem priporočilu z dne 20. decembra 2012 o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja (16) delodajalce, mlade in organizacije civilne družbe pozval, naj spodbujajo in lajšajo opredeljevanje in dokumentiranje učnih izidov, pridobljenih pri delu ali prostovoljskih aktivnostih. V oceni (17) priporočila Sveta iz leta 2012 so bila opredeljena področja, kjer je potrebno nadaljnje ukrepanje, da bi se dosegli cilji iz priporočila Sveta iz leta 2012 ter bi se ljudem omogočil dostop do več in boljših možnosti za potrjevanje, kar jim bo omogočilo dostop do nadaljnjega učenja ter dobro izkoriščanje znanj in spretnosti v evropski družbi in na trgu dela. Sklep o Europassu z dne 18. aprila 2018 med ciljne skupine uvršča tudi prostovoljce.

                  15.

                  Zaradi novega razvoja od leta 2008, dokazov o ovirah za transnacionalno prostovoljstvo in političnih priporočil strokovne skupine v zvezi s spodbujanjem mobilnosti mladih prostovoljcev je potrebno novo priporočilo Sveta o prostovoljstvu, da se olajša in izboljša kakovost transnacionalnega prostovoljstva mladih ter spodbujajo vzajemno učenje, mreženje in sinergije med programi in aktivnostmi prostovoljstva v državah članicah in Evropsko solidarnostno enoto.

                  16.

                  To priporočilo v celoti spoštuje načeli subsidiarnosti in sorazmernosti –

            PRIZNAVA NASLEDNJE:

                  17.

                  Za namene tega priporočila se uporablja enaka opredelitev pojma „prostovoljstvo“ kot v Uredbi (EU) 2021/888 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2021 o vzpostavitvi programa Evropska solidarnostna enota, namreč da je to solidarnostna aktivnost, ki se opravlja v obdobju do 12 mesecev in se opravlja kot neplačana (18) prostovoljska aktivnost, ki prispeva k doseganju skupne koristi. Kadar transnacionalni programi, ki obstajajo v državah članicah, predvidevajo solidarnostne aktivnosti, ki presegajo 12 mesecev, sicer pa ustrezajo opredelitvi prostovoljstva, se te aktivnosti za namene tega priporočila obravnavajo kot prostovoljstvo in se zato vključijo v njegovo področje uporabe.

                  18.

                  Prostovoljstvo mladih v skladu s tem priporočilom zajema prostovoljstvo državljanov EU ali državljanov tretjih držav po vsej EU, ki prebivajo v eni državi članici in se preselijo v drugo državo članico, da bi opravljali prostovoljsko delo v okviru Evropske solidarnostne enote ali katerega koli nacionalnega programa oziroma katere koli aktivnosti čezmejnega prostovoljstva v državah članicah. Ukrepi, ki jih sprejmejo države članice in Komisija v odziv na to priporočilo, bi morali, kolikor je mogoče, upoštevati tudi prostovoljske aktivnosti med državami članicami in tretjimi državami. Prostovoljske aktivnosti ne bi smele negativno vplivati na potencialna ali obstoječa plačana delovna mesta ali šteti kot nadomestilo zanje. Pojmi „mladina“, „mladinski“, „mladi“ in „mlad“ zajemajo starost med 18 in 30 let.

                  19.

                  Mladi z manj priložnostmi pomeni mlade, ki se srečujejo z ovirami, ki jim iz gospodarskih, socialnih, kulturnih, geografskih ali zdravstvenih razlogov, zaradi njihovega migrantskega ozadja ali razlogov, kot so invalidnost ali učne težave, ali iz katerih koli drugih razlogov, vključno z razlogi, ki lahko povzročijo diskriminacijo iz člena 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, preprečujejo dejanski dostop do priložnosti (19);

            PRIPOROČA, DA DRŽAVE ČLANICE:

                  20.

                  razmislijo o ukrepih, ki prispevajo k ustreznim in jasnim zakonodajnim in izvedbenim okvirom za zdravje, varnost in zaščito udeležencev transnacionalnih prostovoljskih aktivnosti ali jih ohranjajo, in sicer z:

                              a)

                              zagotavljanjem, da so vsi prostovoljci upravičeni do socialnega zavarovanja v državi članici v skladu z določbami Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti;

                              b)

                              podporo organizatorjem, vključenim v izvajanje prostovoljskih aktivnosti, pri zagotavljanju, da so vzpostavljeni jasni in zanesljivi postopki za pomoč prostovoljcem in njihovo oskrbo v primeru kriz, izrednih razmer in drugih nepredvidenih okoliščin;

                  21.

                  zagotovijo dostopne informacije in ozaveščanje o pravicah prostovoljcev, kot je določeno v posebnem, zgoraj navedenem okviru, predvsem:

                              a)

                              nacionalno spletno mesto, ki je v skladu z zahtevami direktive o spletni dostopnosti (20), da bi prostovoljcem zagotovili praktične, dostopne in celovite informacije o nacionalnih pravnih in upravnih predpisih, ki urejajo prostovoljstvo, in vplivu prostovoljstva v drugi državi članici na obstoječe in prihodnje pravice in prejemke socialne varnosti (21) prostovoljcev (tako tistih, ki prihajajo v EU, kot tistih, ki iz nje odhajajo);

                              b)

                              podporo ponudnikom informacij o mladih s spodbujanjem usposabljanja za razvoja mladim prijaznih informacij v zvezi z nacionalnimi pravnimi in upravnimi predpisi, ki urejajo prostovoljstvo;

                              c)

                              spodbujanje sodelovanja z uveljavljenimi mrežami in storitvami, kot je ERYICA, pri oblikovanju takih informacij;

                              d)

                              spodbujanje organizatorjev obstoječih nacionalnih programov in aktivnosti čezmejnega prostovoljstva in dejavnosti, naj usmerjajo na ustrezna nacionalna in evropska spletišča (22), ki prostovoljce obveščajo o njihovih pravicah in obveznostih ter pravilih, ki veljajo za prostovoljstvo v drugi državi članici;

                  22.

                  izboljšajo kakovost priložnosti za prostovoljstvo, tako da organizatorje prostovoljskih aktivnosti podpirajo pri njihovih prizadevanjih za krepitev zmogljivosti. To je mogoče doseči predvsem s:

                              a)

                              spodbujanjem organizatorjev v državah članicah pošiljateljicah in gostiteljicah, naj sodelujejo, tudi z zagotavljanjem zadostnih informacij o prostovoljski aktivnosti, njenih organizatorjih in prostovoljcu, da se obema stranema omogočita informirana odločitev o vzdržnosti aktivnosti in izpolnjevanje vseh pravnih zahtev;

                              b)

                              spodbujanjem organizatorjev prostovoljskih aktivnosti, da poudarjajo kakovost, med drugim tako, da pri organizaciji prostovoljskih aktivnosti analizirajo, ali te podpirajo opredeljive potrebe in vodijo do koristih rezultatov v lokalnih skupnostih;

                              c)

                              spodbujanjem organizatorjev prostovoljskih aktivnosti, naj dajo ustrezen poudarek na učno razsežnost prostovoljskih aktivnosti, vključno z učenjem jezika v transnacionalnem prostovoljstvu;

                              d)

                              podpiranjem organizatorjev prostovoljskih aktivnosti pri bolj sistematični in splošnejši uporabi obstoječih nacionalnih ali EU okvirov (tj. Youthpass in Europass) za podporo opredelitvi, evidentiranju in potrjevanju učnih izidov prostovoljskih aktivnosti;

                              e)

                              priznavanjem mladinskega dela kot enega od glavnih spodbujevalcev priložnosti za prostovoljstvo mladih in enega od glavnih orodij za kakovosten razvoj prostovoljskih aktivnosti v EU, ki prispeva k izvajanju evropske agende za mladinsko delo (23);

                              f)

                              spodbujanjem čezmejne mobilnosti tistih, ki so dejavni pri mladinskem delu in v mladinskih organizacijah;

                              g)

                              podpiranjem usposabljanja mladinskih delavcev in organizatorjev prostovoljskih aktivnosti ter priznavanjem njihove ključne vloge pri spremljanju in usmerjanju mladih prostovoljcev skozi visokokakovostno prostovoljsko izkušnjo;

                              h)

                              spodbujanjem organizatorjev transnacionalnih prostovoljskih aktivnosti, naj zaprosijo za znak kakovosti Evropske solidarnostne enote;

                              i)

                              pripravo in spodbujanjem splošnih standardov kakovosti za prostovoljstvo, hkrati pa črpanjem navdiha iz celovitega sistema ukrepov za kakovost, podporo, vključevanje in potrjevanje iz Uredbe (EU) 2021/888 (24), kjer je to v nacionalnem kontekstu izvedljivo;

                              j)

                              sprejetjem ukrepov za zagotovitev, da prostovoljske aktivnosti ne povzročijo nadomeščanja delovnih mest;

                  23.

                  zagotovijo, da je dostop do transnacionalnih prostovoljskih aktivnosti realna priložnost za vse mlade, tudi tiste z manj priložnostmi, med drugim s:

                              a)

                              podpiranjem vzpostavitve in/ali delovanja nacionalnih portalov ter regionalnih in lokalnih struktur – kot so infrastrukture za mladinsko delo in informacijski centri za mlade, kjer ti obstajajo –, ki bodo zagotavljale informacije in smernice v zvezi z obstoječimi priložnostmi za prostovoljstvo, v oblikah, dostopnih za invalidne osebe, mlade potencialne prostovoljce, vključno z mladimi z manj priložnostmi, organizacije civilne družbe / solidarnostne organizacije ter druge deležnike na tem področju. Te strukture lahko vključujejo mreže nekdanjih udeležencev – kot je mreža Evrovrstniki (EuroPeers) – in lokalne mladinske delavce, ki bi lahko opolnomočili in podpirali potencialne kandidate za prostovoljstvo ter, kjer je primerno, sodelovali z nacionalnimi agencijami, ki izvajajo Evropsko solidarnostno enoto;

                              b)

                              olajšanjem dostopa do transnacionalnih prostovoljskih izkušenj za mlade z manj priložnostmi s spodbujanjem ciljnega in dostopnega obveščanja in navezovanja stikov s strani ustreznih organizacij in mrež (25), kot sta Eurodesk in ERYICA, vključno z ozaveščanjem o tem, kako pomembne so medkulturne kompetence in učenje jezika kot izhodišče za transnacionalno mobilnost;

                              c)

                              spodbujanjem organizatorjev prostovoljskih aktivnosti, naj podpirajo socialno vključevanje, tudi z zagotavljanjem razumne in ustrezne namestitve, ki je dostopna mladim, predvsem invalidnim mladim;

                              d)

                              podpiranjem organizatorjev prostovoljskih aktivnosti pri razvoju vidikov vključevanja mladih z manj priložnostmi za njihove projekte (26), med drugim z omogočanjem stikov s strokovnjaki iz služb, odgovornih za spodbujanje socialnega vključevanja, ki bi jim lahko pomagali in jih usposabljali;

                              e)

                              zagotavljanjem ciljne podpore za razvoj prostovoljskih aktivnosti, predvsem s spodbujanjem vključevanja, enakosti in opolnomočenja prikrajšanih skupin ali skupin, ki jim grozi diskriminacija, ter spodbujanjem mladih prostovoljcev iz takih skupnosti, da sodelujejo pri prostovoljskih aktivnostih in delujejo kot oblikovalci javnega mnenja ali celo kot vzorniki v lastni skupnosti;

                              f)

                              podpiranjem ustreznih organizacij in mrež pri spodbujanju lokalnih prostovoljskih aktivnosti (tudi kratkoročnih prostovoljskih aktivnosti, delne in skupinske oblike) kot možnega prvega koraka k udeležbi v transnacionalnih aktivnostih ter zagotavljanjem dodatne ciljne podpore za razvoj priložnosti za prostovoljstvo, namenjenih mladim, ki iz različnih razlogov ne morejo sodelovati v fizični transnacionalni mobilnosti, na primer z omogočanjem digitalnega prostovoljstva;

                              g)

                              nadaljnjim spodbujanjem obstoječih transnacionalnih orodij, ki lahko olajšujejo mobilnost mladih, kot so kartice mobilnosti, in spodbujanje njihove uporabe pri vseh transnacionalnih prostovoljskih aktivnostih (27);

                              h)

                              reševanjem, kadar je to mogoče in brez poseganja v schengenski pravni red ter pravo Unije o vstopu in prebivanju državljanov tretjih držav, upravnih in praktičnih težav, ki otežujejo pridobivanje vizumov in/ali dovoljenj za prebivanje za državljane tretjih držav za namen prostovoljskega dela;

                  24.

                  povečajo ozaveščenost o koristih prostovoljskih aktivnosti z aktivnostmi obveščanja, usmerjanja in ozaveščanja, tudi z vključevanjem nacionalnih deležnikov na področju izobraževanja, usposabljanja, zaposlovanja, socialnih storitev in mladine. Posebej so pozorne na enakovredno doseganje mladih z manj priložnostmi. To vključuje spodbujanje naslednjega:

                              a)

                              da prostovoljske aktivnosti mladim omogočajo, da konkretno prispevajo k reševanju družbenih izzivov in izkazovanju solidarnosti ljudem v ranljivem položaju;

                              b)

                              da prostovoljska izkušnja izboljša osebni, izobraževalni, socialni, državljanski in poklicni razvoj mladih ter jim pomaga pri razvoju kompetenc, ki jih trg dela potrebuje in ceni;

                              c)

                              obstajajo okviri za podporo opredelitvi, evidentiranju in potrjevanju učnih izidov prostovoljskih aktivnosti (vključno z Youthpassom in Europassom).

                  25.

                  podpirajo in spodbujajo aktivnosti za krepitev skupnosti, povezane s prostovoljstvom. To vključuje:

                              a)

                              spodbujanje, na nacionalni ravni, delovanja mrež prostovoljcev, predvsem tistih, ki sodelujejo v aktivnostih z dolgoročno vizijo, torej ki niso povezane ali omejene s trajanjem posameznih projektov;

                              b)

                              spodbujanje obstoječih evropskih mrež, povezanih s prostovoljstvom, predvsem evropske solidarnostne mreže in mreže Evrovrstniki (EuroPeers), ter drugih virov in platform, dostopnih prek portala Evropske solidarnostne enote in evropskega mladinskega portala;

                              c)

                              spodbujanje nekdanjih prostovoljcev, naj delijo svoje izkušnje prek mladinskih mrež, izobraževalnih ustanov in delavnic v vlogi ambasadorjev ali članov mrež ter naj usposabljajo sedanje ali bodoče prostovoljce;

                              d)

                              spodbujanje organizatorjev prostovoljskih aktivnosti, naj podpirajo prostovoljce pri vključevanju v skupnost, ki jih sprejema, med aktivnostjo in pri nadaljevanju prostovoljskih aktivnosti po vrnitvi domov, s posebnim poudarkom na spremljanju mladih z manj priložnostmi;

                  26.

                  raziščejo nove trende ter alternativne razsežnosti in oblike prostovoljstva, vključno s:

                              a)

                              spodbujanjem in preskušanjem oblik digitalnega prostovoljstva ter zbiranjem dokazov o njem v transnacionalnem kontekstu, za dopolnitev fizične mobilnosti ali celo kot samostojne oblike prostovoljskih aktivnosti.

                              b)

                              priznavanjem vrednosti medgeneracijskega prostovoljstva in njegovim spodbujanjem kot dragocenega prispevka k izzivom, s katerimi se srečuje starajoča se družba, ter kot načina, kako mlade vključiti v medgeneracijski dialog, kako spodbujati prenos znanja med generacijami in kako izboljšati socialno kohezijo;

                  27.

                  ustvarijo sinergije, dopolnjevanje in neprekinjenost med programi in aktivnostmi prostovoljstva na evropski ravni ter tistimi v državah članicah na različnih ravneh. To na primer vključuje:

                              a)

                              izmenjavo informacij med državami članicami o obstoječih programih prostovoljstva, vključno z nacionalnimi programi in aktivnostmi državljanske službe, če obstajajo, ter posredovanje takih informacij Evropski komisiji za olajšanje njihovih objav na evropskem mladinskem portalu in na Youth Wiki ter za razvoj najboljših praks;

                              b)

                              razmislek o ukrepih, ki bi spodbujali in podpirali prenos najboljših praks med programi ali aktivnostmi prostovoljstva;

                  28.

                  podpirajo prostovoljske aktivnosti, ki smiselno prispevajo k reševanju s podnebjem in okoljem povezanih izzivov, in sicer s:

                              a)

                              spodbujanjem vključevanja zelenih praks v vse projekte in aktivnosti prostovoljstva ter spodbujanjem okoljsko trajnostnega in odgovornega ravnanja udeležencev in sodelujočih organizacij;

                              b)

                              spodbujanjem zmanjšanja okoljskega odtisa prostovoljskih aktivnosti, na primer z zmanjševanjem količine odpadkov, recikliranjem in, če je le možno, uporabo trajnostnih prevoznih sredstev;

                              c)

                              spodbujanjem razvoja prostovoljskih aktivnosti, ki obravnavajo varstvo okolja, trajnostnost, podnebne cilje ter preprečevanje nesreč in odpravo njihovih posledic;

                  29.

                  informacije o napredku pri izvajanju tega priporočila vključijo v redne posodobitve v okviru strategije EU za mlade, predvsem kot del Youth Wiki;

            POZIVA KOMISIJO, NAJ:

                  30.

                  olajša izmenjavo praks med državami članicami o tem, kako odpraviti ovire, ki lahko mladim preprečujejo sodelovanje v prostovoljstvu, na primer z aktivnostmi vzajemnega učenja, strokovnimi skupinami Komisije ali platformo strategije EU za mlade.

                  31.

                  podpira države članice pri izvajanju tega priporočila s sodelovalnimi mehanizmi in orodji strategije EU za mlade in evropske agende za mladinsko delo, ter programov EU za mlade, predvsem Evropske solidarnostne enote;

                  32.

                  olajša vzajemno učenje ter izmenjave med državami članicami in vsemi ustreznimi deležniki na različnih ravneh z aktivnostmi, kot so vrstniško učenje in vrstniško svetovanje, strokovne skupine, mreženje in druge strukture sodelovanja, vključno s poudarkom na sinergijah ter dopolnjevanju med programi EU in programi ali aktivnostmi na nacionalni ravni, tudi nacionalnimi programi državljanske službe, če obstajajo. V ta namen naj uporabi obstoječe platforme, kot sta Youth Wiki in evropski mladinski portal, kjer si lahko države članice in nevladne organizacije (NVO) na različnih ravneh izmenjujejo vire in znanje;

                  33.

                  razišče nove trende in oblike prostovoljstva, ki spoštujejo osnovna načela enakih možnosti in nediskriminacije, dostopnosti, vključenosti in visoke kakovosti aktivnosti, in sicer z zbiranjem dokazov, razvojem najboljših praks ter pripravo smernic in priročnikov, predvsem v zvezi z digitalnim ali kombiniranim in medgeneracijskim prostovoljstvom;

                  34.

                  promovira evropske priložnosti za prostovoljstvo mladih in razširja informacije o njih, predvsem za osebe z manj priložnostmi, prek evropskega mladinskega portala, ki vsebuje orodje za registracijo za solidarnostne aktivnosti v okviru Evropske solidarnostne enote. V sodelovanju z državami članicami na evropski mladinski portal vključi povezave do ustreznih nacionalnih spletišč (28);

                  35.

                  nadalje razvija, spodbuja in zagotavlja podporo za uporabo obstoječih orodij EU, ki podpirajo potrjevanje izidov neformalnega in priložnostnega učenja, predvsem platform Youthpass in Europass, vključno z evropskimi digitalnimi potrdili za učenje;

                  36.

                  podpira raziskovanje in zbiranje podatkov o dolgoročnem vplivu prostovoljskih in solidarnostnih aktivnosti za posameznike in organizacije ter družbo, vključno z izkušnjami in uvidi, pridobljenimi med pandemijo COVID-19, v zvezi s sektorjem prostovoljstva in njegovo pripravljenostjo na podobne krize, in sicer s študijami, anketami, statističnimi podatki, raziskavami in analizo podatkov;

                  37.

                  uporabi spletno platformo Youth Wiki za zbiranje informacij o napredku držav članic pri izvajanju tega priporočila;

                  38.

                  poroča o uporabi tega priporočila Sveta v okviru prizadevanj za izvajanje strategije EU za mlade in strateškega okvira za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju pri uresničevanju evropskega izobraževalnega prostora in širše.

            To priporočilo nadomešča Priporočilo Sveta z dne 20. novembra 2008 o mobilnosti mladih prostovoljcev v Evropski uniji.

         V Luxembourgu, 5. aprila 2022

               Za Svet

               predsednica

            R. BACHELOT-NARQUIN

         (1)  https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/soteu_2021_address_sl_0.pdf

         (2)  Sklep (EU) 2021/2316 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. decembra 2021 o evropskem letu mladih (2022) (UL L 462, 28.12.2021, str. 1).

         (3)  Sprejeta besedila – Vpliv COVID-19 na mlade in šport – sreda, 10. februar 2021 (europa.eu).

         (4)  UL C 456, 18.12.2018, str. 1.

         (5)  Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o izvajanju strategije EU za mlade (2019–2021), COM/2021/636 final.

         (6)  Uredba (EU) 2021/888 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2021 o vzpostavitvi programa Evropska solidarnostna enota. Prostovoljske aktivnosti se lahko izvajajo v državah, ki niso članice EU:
      – kot je določeno v členu 7(2) Uredbe (EU) 2021/888, „[p]rostovoljstvo [v okviru sklopa ‚sodelovanje mladih v solidarnostnih aktivnostih‘] se lahko opravlja v državi, ki ni država prebivališča udeleženca (čezmejno prostovoljstvo), ali v državi prebivališča udeleženca (prostovoljstvo znotraj države)“. Država, ki ni država prebivališča udeleženca, je lahko tretja država, pridružena programu, ali druga sodelujoča država;
      – kot je določeno v členu 10(2) Uredbe (EU) 2021/888, „[p]rostovoljstvo v okviru Evropske prostovoljske enote za humanitarno pomoč se lahko opravlja le v tistih regijah tretjih držav, v katerih [...] se izvajajo aktivnosti in operacije humanitarne pomoči in [...] ne potekajo mednarodni oboroženi spopadi ali oboroženi spopadi, ki nimajo mednarodnega značaja“.
      Poleg tega lahko v skladu s členom 2(3) v Programu sodelujejo tudi državljani tretjih držav, „ki zakonito prebiva[jo] v državi članici, tretji državi, pridruženi Programu, ali drugi sodelujoči državi na podlagi te uredbe“.

         (7)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/PDF/?uri=CELEX:42018Y1218(01)&qid=1578414694481&from=SL

         (8)  Ocena strategije EU za mlade in priporočila Sveta o mobilnosti mladih prostovoljcev, 2016.

         (9)  Dokument z naslovom „Promoting the mobility of young volunteers and cross-border solidarity, a practical toolbox for actors and stakeholders in the field of youth and recommendations for policymakers“ (Spodbujanje mobilnosti mladih prostovoljcev in čezmejne solidarnosti, praktična zbirka orodij za akterje in deležnike na področju mladine in priporočila za oblikovalce politike), ki ga je pripravila strokovna skupina, ki jo je vzpostavila Evropska komisija v podporo postopku pregleda priporočila Sveta iz leta 2008 o mobilnosti mladih prostovoljcev, 2021 (delo je potekalo med septembrom 2019 in septembrom 2020).

         (10)  Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o uresničitvi evropskega izobraževalnega prostora do leta 2025, COM(2020) 625 final, na voljo na EUR-Lex – 52020DC0625 – SL – EUR-Lex (europa.eu).

         (11)  Opomniti je treba, da Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti zagotavlja koordinacijo pravic socialne varnosti, vključno z dajatvami za bolezen, v čezmejnih primerih in se uporablja za prostovoljce, ki se gibljejo med državami članicami.

         (12)  UL L 295, 21.11.2018, str. 32, Priloga I, razdelek E. Izvajanje prek portala „Tvoja Evropa“: Tvoja Evropa (europa.eu).

         (13)  COM(2020) 758 final.

         (14)  Youthpass je glavni instrument za priznavanje in potrjevanje, ki je na voljo vsem udeležencem programov Erasmus+ in Evropska solidarnostna enota ter izkazuje učni proces in evidentira njihove učne izide v potrdilu Youthpass.

         (15)  Sklep (EU) 2018/646 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. aprila 2018 o skupnem okviru za zagotavljanje boljših storitev za znanja in spretnosti ter kvalifikacije (Europass) in razveljavitvi Odločbe št. 2241/2004/ES (UL L 112, 2.5.2018, str. 42) vzpostavlja evropski okvir, ki podpira preglednost in razumevanje znanj in spretnosti ter kvalifikacij, pridobljenih v formalnih, neformalnih in priložnostnih okoljih, tudi s praktičnimi izkušnjami, mobilnostjo in prostovoljstvom.

         (16)  UL C 398, 22.12.2012, str. 1.

         (17)  Ocena strategije EU za mlade in priporočila Sveta o mobilnosti mladih prostovoljcev (europa.eu), 2016.

         (18)  Prostovoljci niso plačani za svoj čas, vendar se lahko krijejo stroški, ki so običajno omejeni na potne stroške, prehrano ali nastanitev, in/ali drugi nižji osebni stroški.

         (19)  Glej enako opredelitev v Uredbi (EU) 2021/888, člen 2(4).

         (20)  Direktiva (EU) 2016/2102 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. oktobra 2016 o dostopnosti spletišč in mobilnih aplikacij organov javnega sektorja (UL L327, 2.12.2016, str. 1).

         (21)  Vključno z informacijami o postopkih za pridobitev evropske kartice zdravstvenega zavarovanja (EKZZ) ter podrobnimi informacijami o tem, kaj nacionalni sistemi zdravstvenega varstva krijejo in česa ne.

         (22)  Večjezični portal „Tvoja Evropa“ v skladu z Uredbo (EU) 2018/1724, UL L 295, 21.11.2018, str. 1; razdelek Youth Wiki evropskega mladinskega portala; informacije na portalu Europa, npr. o evropski kartici zdravstvenega zavarovanja: Kako do kartice – Zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje – Evropska komisija (europa.eu).

         (23)  Resolucija Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o okviru za vzpostavitev evropske agende za mladinsko delo (2020/C 415/01).

         (24)  Uredba (EU) 2021/888 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2021 o vzpostavitvi programa Evropska solidarnostna enota ter razveljavitvi uredb (EU) 2018/1475 in (EU) št. 375/2014 (UL L 202, 8.6.2021, str. 32).

         (25)  V zvezi s smernicami, kako to doseči, glej Strategijo programov Erasmus+ in Evropska solidarnostna enota za vključevanje in raznolikost: https://ec.europa.eu/programmes/erasmus-plus/resources/implementation-guidelines-erasmus-and-european-solidarity-corps-inclusion-and-diversity_en

         (26)  Skladno s strategijami EU za enakost in političnimi okviri za vključevanje, namenjenimi posebnim diskriminiranim in prikrajšanim skupinam, ki so bili sprejeti v letih 2020 in 2021: akcijski načrt EU za boj proti rasizmu za obdobje 2020–2025 (COM(2020) 565 final z dne 18. septembra 2020), strateški okvir EU za enakost, vključevanje in udeležbo Romov (COM(2020) 620 final z dne 7. oktobra 2020), strategija za enakost LGBTIQ oseb (COM(2020) 698 final z dne 12. novembra 2020), akcijski načrt za integracijo in vključevanje (COM(2020) 758 final z dne 24. novembra 2020), strategija o pravicah invalidov (COM(2021) 101 final z dne 3. marca 2021).

         (27)  To je sodilo v dobro prakso že nekdanje evropske prostovoljske službe; evropska solidarnostna enota danes vsakemu prostovoljcu zagotavlja brezplačno evropsko mladinsko kartico.

         (28)  Z informacijami, ki jih predvideva točka 2(a) tega priporočila, in informacijami o nacionalnih programih ali aktivnostih prostovoljstva.