title: Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 27. junija 2019 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Belgiji (ESRB/2019/4)2019/C 366/01

text:
               30.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/1

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
      z dne 27. junija 2019
      o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Belgiji
      (ESRB/2019/4)
      (2019/C 366/01)
      SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja (1) ter zlasti členov 3, 16, 17 in 18 Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Nepremičninski sektor ima pomembno vlogo v gospodarstvu in gibanja v tem sektorju lahko pomembno vplivajo na finančni sistem. Pretekle finančne krize so pokazale, da imajo lahko netrajnostna gibanja na nepremičninskih trgih resne posledice za stabilnost finančnega sistema in gospodarstva kot celote, kar lahko povzroči tudi negativne čezmejne učinke prelivanja. Neugodna gibanja na nepremičninskem trgu v nekaterih državah članicah so v preteklosti povzročila velike kreditne izgube in/ali negativno vplivala na realno gospodarstvo. V teh učinkih se kaže tesno medsebojno vplivanje nepremičninskega sektorja, ponudnikov financiranja in drugih gospodarskih sektorjev. Poleg tega močni povratni vplivi med finančnim sistemom in realnim gospodarstvom krepijo negativna gibanja.

                  (2)

                  Te povezave so pomembne, ker pomenijo, da imajo lahko tveganja, ki izvirajo iz nepremičninskega sektorja, sistemski vpliv, ki je po naravi procikličen. Med vzponom nepremičninskega cikla se kopičijo ranljivosti finančnega sistema. Domnevna manjša tveganja financiranja in lažji dostop do financiranja lahko prispevajo k hitremu naraščanju kreditiranja in naložb, kar skupaj s povečanim povpraševanjem po nepremičninah ustvarja pritisk na rast cen nepremičnin. Ker posledične višje vrednosti zavarovanj dodatno pozitivno vplivajo na povpraševanje po posojilih in ponudbo posojil, ima lahko taka dinamika, ki krepi samo sebe, sistemske posledice. Nasprotno pa lahko med upadom nepremičninskega cikla strožji pogoji kreditiranja, manjša naklonjenost tveganju in pritisk na nižanje cen nepremičnin negativno vplivajo na odpornost posojilojemalcev in posojilodajalcev ter s tem slabijo gospodarske razmere.

                  (3)

                  Ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami so lahko vir sistemskega tveganja ter lahko neposredno in posredno vplivajo na finančno stabilnost. Neposredni učinki so kreditne izgube iz portfeljev hipotekarnih posojil zaradi neugodnih gospodarskih ali finančnih razmer ter hkratnih negativnih gibanj na trgu stanovanjskih nepremičnin. Posredni učinki bi se lahko nanašali na spremembe v potrošnji gospodinjstev, kar bi imelo dodatne posledice za realno gospodarstvo in finančno stabilnost.

                  (4)

                  Kakor je navedeno v uvodni izjavi 4 Priporočila ESRB/2013/1 (2), je končni cilj makrobonitetne politike prispevati k zaščiti stabilnosti celotnega finančnega sistema, vključno s tem, da se okrepi odpornost finančnega sistema in zmanjša kopičenje sistemskih tveganj ter tako zagotovi vzdržen prispevek finančnega sektorja h gospodarski rasti.

                  (5)

                  Za ta namen lahko makrobonitetni organi uporabijo enega ali več kapitalskih makrobonitetnih ukrepov iz Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3) in Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) in/ali makrobonitetne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki temeljijo izključno na nacionalnem pravu, odvisno od ocene tveganj. Kapitalski ukrepi so namenjeni predvsem povečanju odpornosti finančnega sistema, ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, pa so lahko še posebej primerni za preprečevanje nadaljnjega kopičenja sistemskih tveganj.

                  (6)

                  Poleg tega Priporočilo ESRB/2013/1 državam članicam priporoča, naj vzpostavijo pravni okvir, ki bo makrobonitetnim organom omogočal, da bodo imeli neposredni nadzor ali pooblastila za dajanje priporočil v zvezi z makrobonitetnimi instrumenti iz navedenega priporočila.

                  (7)

                  Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) je leta 2016 izvedel oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsej Uniji (5). Na podlagi te ocene je ESRB v več državah ugotovil številne srednjeročne ranljivosti, ki so vir sistemskega tveganja za finančno stabilnost, kar je privedlo do izdaje opozoril osmim državam, med katerimi je bila tudi Belgija (6).

                  (8)

                  Leta 2016 so bile glavne ranljivosti, ugotovljene na trgu stanovanjskih nepremičnin v Belgiji, povezane s hitro rastjo cen stanovanj in hipotekarnih posojil ter že takrat visoko in naraščajočo zadolženostjo gospodinjstev z vedno večjim deležem hipotekarnih dolžnikov, ki so lahko ranljivi za neugodne gospodarske razmere ali gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin v Belgiji.

                  (9)

                  ESRB je nedavno zaključil sistematično in v prihodnost usmerjeno oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsem Evropskem gospodarskem prostoru (7).

                  (10)

                  V zvezi z Belgijo je ta nedavna ocena pokazala, da se je od leta 2016 z veliko rastjo stanovanjskih posojil še naprej povečevala zadolženost gospodinjstev. Čeprav se je rast cen stanovanj upočasnila, pretekla dinamika zbuja skrb glede možne precenjenosti. Poleg tega se še naprej velik delež hipotekarnih posojil odobrava gospodinjstvom, ki so lahko ranljiva za neugodne gospodarske ali finančne razmere ali neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin. Ob navedenem je pribitek k uteži tveganja za hipotekarna posojila v višini pet odstotnih točk, ki je bil uveden leta 2013 za kreditne institucije, ki uporabljajo pristop na podlagi notranjih bonitetnih ocen, prispeval k večji odpornosti teh institucij.

                  (11)

                  Leta 2018 je centralna banka Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique zvišala ta pribitek k uteži tveganja v višini pet odstotnih točk tako, da je v skladu s členom 458 Uredbe (EU) št. 575/2013 uporabila sorazmeren pribitek k uteži tveganja v višini 33 % z izpostavljenostjo tehtanega povprečja uteži tveganja, ki se uporabljajo za izpostavljenosti ob neplačilu v portfelju posojil, zavarovanih s stanovanjskimi nepremičninami, vsake kreditne institucije.

                  (12)

                  Namen zdaj veljavnega pribitka k uteži tveganja je povečati odpornost kreditnih institucij, ki uporabljajo pristop na podlagi notranjih bonitetnih ocen, in zmanjšati nastajanje tveganj, povezanih z novimi hipotekarnimi posojili. Vendar pa v Belgiji trenutno ne velja noben ukrep, usmerjen na posojilojemalce (npr. omejitve razmerja med posojilom in vrednostjo nepremičnine (razmerja LTV), razmerja med dolgom in dohodkom (razmerja DTI) ali razmerja med odplačilom dolga in dohodkom (razmerja DSTI)), ki bi neposredno omejil delež hipotekarnih posojil, ki se odobrijo gospodinjstvom, ki so lahko ranljiva za neugodne gospodarske ali finančne razmere ali neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin.

                  (13)

                  Zato je ESRB zaključil, da so makrobonitetni ukrepi, ki so bili uvedeni ali so na voljo v Belgiji, delno primerni in samo delno zadostujejo za obravnavo ranljivosti, ki so povezane z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin in posojilnimi standardi, v srednjeročnem obdobju. Zato so za obravnavo teh ranljivosti, ki so lahko vir sistemskega tveganja, potrebni dodatni ukrepi politike. Ukrepi, predlagani v tem priporočilu, so namenjeni dopolnitvi obstoječih makrobonitetnih ukrepov v Belgiji, da se poveča odpornost. Teh ukrepov ne gre šteti kot zamenjavo za obstoječe kapitalske ukrepe, ki so še naprej pomembni za obravnavo obstoječih ranljivosti v portfelju neodplačanih posojil.

                  (14)

                  Namen tega priporočila je priporočiti aktiviranje pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, za obravnavo velikega deleža hipotekarnih posojil, ki se odobrijo gospodinjstvom, ki so lahko ranljiva za neugodne gospodarske ali finančne razmere ali neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin v Belgiji.

                  (15)

                  To priporočilo ne posega v pooblastila centralnih bank v Uniji v zvezi z denarno politiko.

                  (16)

                  Priporočila ESRB se objavijo potem, ko je splošni odbor obvestil Svet Evropske unije o nameri, da jih objavi, in mu dal možnost, da se odzove, ter potem, ko so bili o nameravani objavi obveščeni naslovniki –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      ODDELEK 1

         PRIPOROČILO

         Priporočilo A – aktiviranje ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

      Priporoča se, da belgijski nacionalni organi, ki so pooblaščeni za dajanje priporočil ali za uporabo ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, priporočijo aktiviranje pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, oziroma te ukrepe aktivirajo, da se prepreči:

                  (a)

                  velik ali vedno večji delež posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila, ki morda ne bo mogel odplačevati svojega dolga ali ohraniti potrošnje v neugodnih gospodarskih ali finančnih razmerah ali po neugodnem gibanju na trgu stanovanjskih nepremičnin; ali

                  (b)

                  velik ali vedno večji delež novih hipotekarnih posojil, zavarovanih s stanovanjskimi nepremičninami, pri katerem bi lahko prišlo do kreditnih izgub v primeru neplačila in do posledičnega znižanja cen stanovanj.

            ODDELEK 2

         IZVAJANJE

      1.   Opredelitev pojmov

      V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                  (a)

                  „ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni makrobonitetne ukrepe, ki so usmerjeni na posojilojemalce;

                  (b)

                  „neposredni nadzor“ pomeni dejansko in učinkovito zmožnost, da se, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja, finančnim institucijam, za katere se uporabljajo ukrepi zadevnega makrobonitetnega organa, naložijo makrobonitetni ukrepi ali se ti spremenijo;

                  (c)

                  „pooblastila za dajanje priporočil“ pomeni zmožnost, da se v obliki priporočil dajo usmeritve glede uporabe makrobonitetnih instrumentov, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja;

                  (d)

                  „razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine“ (razmerje LTV) pomeni razmerje med vsoto vseh posojil ali obrokov posojila, ki jih posojilojemalec zavaruje z nepremičnino, v trenutku nastanka posojila in vrednostjo nepremičnine v trenutku nastanka posojila;

                  (e)

                  „razmerje med dolgom in dohodkom“ (razmerje DTI) pomeni razmerje med celotnim dolgom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (f)

                  „razmerje med odplačilom dolga in dohodkom“ (razmerje DSTI) pomeni razmerje med celotnim letnim odplačilom dolga in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (g)

                  „srednjeročen“ pomeni v obdobju treh let;

                  (h)

                  „pravno zavezujoči ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki se uvedejo s pravno zavezujočimi akti;

                  (i)

                  „odplačilo dolga“ pomeni skupni znesek obresti in odplačila glavnice celotnega dolga posojilojemalca v določenem obdobju (na splošno eno leto);

                  (j)

                  „zapadlost“ pomeni trajanje pogodbe o posojilu za stanovanjsko nepremičnino v trenutku nastanka posojila, izraženo v letih;

                  (k)

                  „makrobonitetni organ“ pomeni nacionalni makrobonitetni organ s cilji, ureditvami, pooblastili, zahtevami glede odgovornosti in drugimi značilnostmi, določenimi v Priporočilu ESRB/2011/3 (8).

            2.   Merila za izvajanje

                  1.

                  Za izvajanje tega priporočila se uporabljajo naslednja merila:

                              (a)

                              treba je upoštevati načelo sorazmernosti, ob upoštevanju cilja in vsebine priporočila A;

                              (b)

                              kadar se aktivirajo ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, v skladu s priporočilom A, je treba pri njihovem umerjanju in postopnem uvajanju upoštevati položaj Belgije v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                              (c)

                              posebna merila za skladnost s priporočilom A so določena v Prilogi I.

                  2.

                  Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                              (a)

                              informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                              (b)

                              oceno ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila, vključno z razporeditvijo novih hipotekarnih posojil glede na njihova razmerja LTV, DTI in DSTI ter zapadlost, pri čemer se zadevna razmerja izračunajo v skladu s Prilogo IV k Priporočilu ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja (9), ter delovanja sprejetih ukrepov ob upoštevanju ciljev tega priporočila;

                              (c)

                              podrobno utemeljitev za vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno z zamudami.

            3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

      Naslovniki poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje v skladu z naslednjim časovnim okvirom:
      Do 31. oktobra 2020 in nato vsako leto do 31. oktobra 2022 naslovniki priporočila A predložijo ESRB in Svetu poročilo o vseh ukrepih, ki so jih sprejeli v zvezi z izvajanjem ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, za obravnavo ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjih nepremičnin in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila v Belgiji. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.
      4.   Spremljanje in ocenjevanje

                  1.

                  Sekretariat ESRB:

                              (a)

                              nudi pomoč naslovnikom z zagotavljanjem koordiniranega poročanja in ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za nadaljnje ukrepanje;

                              (b)

                              preverja nadaljnje ukrepanje naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži tri poročila o nadaljnjem ukrepanju v zvezi z izvajanjem priporočila A; prvo poročilo do 31. decembra 2020, drugo poročilo do 31. decembra 2021 in tretje poročilo do 31. decembra 2022.

                  2.

                  Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter lahko, kjer je primerno, presodi, da to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovnik ni ustrezno utemeljil, zakaj ni ukrepal.

         V Frankfurtu na Majni, 27. junija 2019

            Vodja sekretariata ESRB
            v imenu splošnega odbora ESRB
            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

         (2)  Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (ESRB/2013/1) (UL C 170, 15.6.2013, str. 1).

         (3)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (4)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (5)  Glej dokument Vulnerabilities in the EU Residential Real Estate Sector, ESRB, november 2016, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (6)  Opozorilo ESRB/2016/06 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. septembra 2016 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Belgiji (UL C 31, 31.1.2017, str. 45).

         (7)  Glej dokument Vulnerabilities in the residential real estate sectors of EEA countries, ESRB, 2019, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (8)  Priporočilo ESRB/2011/3 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. decembra 2011 o makrobonitetnem mandatu nacionalnih organov (UL C 41, 14.2.2012, str. 1).

         (9)  Priporočilo ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 31. oktobra 2016 o odpravljanju vrzeli v podatkih o nepremičninah (UL C 31, 31.1.2017, str. 1).

         PRILOGA I

            DOLOČITEV MERIL ZA SKLADNOST, KI SE UPORABLJAJO ZA PRIPOROČILO

            Priporočilo A – aktiviranje ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

         Za priporočilo A se uporabljajo naslednja merila za skladnost.

                     1.

                     Da se prepreči:

                                 (a)

                                 velik ali vedno večji delež posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila, ki morda ne bo mogel odplačevati svojega dolga ali ohraniti potrošnje v neugodnih gospodarskih ali finančnih razmerah ali po neugodnem gibanju na trgu stanovanjskih nepremičnin; ali

                                 (b)

                                 velik ali vedno večji delež novih hipotekarnih posojil, zavarovanih s stanovanjskimi nepremičninami, pri katerem bi lahko prišlo do kreditnih izgub v primeru neplačila in do posledičnega znižanja cen stanovanj;

                           bi morali belgijski nacionalni organi uporabiti enega ali skupaj več ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce (npr. omejitve razmerja LTV skupaj z omejitvami razmerja DTI ali razmerja DSTI in omejitvami zapadlosti), da se zagotovi učinkovitost uvedenih ukrepov in čim bolj zmanjša vsaka možnost za izogibanje tem omejitvam ali za neželene posledice, ki bi lahko zmanjšale njihovo učinkovitost in ustvarile tveganja na drugih področjih.

                     2.

                     Preden se aktivirajo ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, je treba oceniti položaj Belgije v gospodarskem in finančnem ciklu, da se določita primerna umeritev in postopna uvedba teh ukrepov.

                     3.

                     Po aktiviranju ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, bo morda za obravnavo ranljivosti, ugotovljenih v Belgiji, potrebna dodatna poostritev teh ukrepov ali aktiviranje dodatnih makrobonitetnih ukrepov; to bo odvisno od izbire aktiviranih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, začetne umeritve teh aktiviranih ukrepov in rezultatov ocene ranljivosti.


title: Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 27. junija 2019 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Luksemburgu (ESRB/2019/6)2019/C 366/03

text:
               30.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/14

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
      z dne 27. junija 2019
      o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Luksemburgu
      (ESRB/2019/6)
      (2019/C 366/03)
      SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja  (1)
          ter zlasti členov 3, 16, 17 in 18 Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Nepremičninski sektor ima pomembno vlogo v gospodarstvu in gibanja v tem sektorju lahko pomembno vplivajo na finančni sistem. Pretekle finančne krize so pokazale, da imajo lahko netrajnostna gibanja na nepremičninskih trgih resne posledice za stabilnost finančnega sistema in gospodarstva kot celote, kar lahko povzroči tudi negativne čezmejne učinke prelivanja. Neugodna gibanja na nepremičninskem trgu v nekaterih državah članicah so v preteklosti povzročila velike kreditne izgube in/ali negativno vplivala na realno gospodarstvo. V teh učinkih se kaže tesno medsebojno vplivanje nepremičninskega sektorja, ponudnikov financiranja in drugih gospodarskih sektorjev. Poleg tega močni povratni vplivi med finančnim sistemom in realnim gospodarstvom krepijo negativna gibanja.

                  (2)

                  Te povezave so pomembne, ker pomenijo, da imajo lahko tveganja, ki izvirajo iz nepremičninskega sektorja, sistemski vpliv, ki je po naravi procikličen. Med vzponom nepremičninskega cikla se kopičijo ranljivosti finančnega sistema. Domnevna manjša tveganja financiranja in lažji dostop do financiranja lahko prispevajo k hitremu naraščanju kreditiranja in naložb, kar skupaj s povečanim povpraševanjem po nepremičninah ustvarja pritisk na rast cen nepremičnin. Ker posledične višje vrednosti zavarovanj dodatno pozitivno vplivajo na povpraševanje po posojilih in ponudbo posojil, ima lahko taka dinamika, ki krepi samo sebe, sistemske posledice. Nasprotno pa lahko med upadom nepremičninskega cikla strožji pogoji kreditiranja, manjša naklonjenost tveganju in pritisk na nižanje cen nepremičnin negativno vplivajo na odpornost posojilojemalcev in posojilodajalcev ter s tem slabijo gospodarske razmere.

                  (3)

                  Ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami so lahko vir sistemskega tveganja ter lahko neposredno in posredno vplivajo na finančno stabilnost. Neposredni učinki so kreditne izgube iz portfeljev hipotekarnih posojil zaradi neugodnih gospodarskih ali finančnih razmer ter hkratnih negativnih gibanj na trgu stanovanjskih nepremičnin. Posredni učinki bi se lahko nanašali na spremembe v potrošnji gospodinjstev, kar bi imelo dodatne posledice za realno gospodarstvo in finančno stabilnost.

                  (4)

                  Kakor je navedeno v uvodni izjavi 4 Priporočila ESRB/2013/1 (2), je končni cilj makrobonitetne politike prispevati k zaščiti stabilnosti celotnega finančnega sistema, vključno s tem, da se okrepi odpornost finančnega sistema in zmanjša kopičenje sistemskih tveganj ter tako zagotovi vzdržen prispevek finančnega sektorja h gospodarski rasti.

                  (5)

                  Za ta namen lahko makrobonitetni organi uporabijo enega ali več kapitalskih makrobonitetnih ukrepov iz Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3) in Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) in/ali makrobonitetne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki temeljijo izključno na nacionalnem pravu, odvisno od ocene tveganj. Kapitalski ukrepi so namenjeni predvsem povečanju odpornosti finančnega sistema, ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, pa so lahko še posebej primerni za preprečevanje nadaljnjega kopičenja sistemskih tveganj.

                  (6)

                  Poleg tega Priporočilo ESRB/2013/1 državam članicam priporoča, naj vzpostavijo pravni okvir, ki bo makrobonitetnim organom omogočal, da bodo imeli neposredni nadzor ali pooblastila za dajanje priporočil v zvezi z makrobonitetnimi instrumenti iz navedenega priporočila.

                  (7)

                  Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) je leta 2016 izvedel oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsej Uniji (5). Na podlagi te ocene je ESRB v več državah ugotovil številne srednjeročne ranljivosti, ki so vir sistemskega tveganja za finančno stabilnost, kar je privedlo do izdaje opozoril osmim državam, med katerimi je bil tudi Luksemburg (6).

                  (8)

                  Leta 2016 so bile glavne ranljivosti, ugotovljene na trgu stanovanjskih nepremičnin v Luksemburgu, povezane s hitro rastjo cen stanovanj in hipotekarnih posojil ter z visoko in naraščajočo zadolženostjo gospodinjstev. Poleg tega je velik delež hipotekarnih dolžnikov imel visok dolg in visoke stroške odplačevanja dolga glede na dohodek, zaradi česar so bili ranljivi za možno zvišanje obrestnih mer.

                  (9)

                  ESRB je nedavno zaključil sistematično in v prihodnost usmerjeno oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsem Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) (7).

                  (10)

                  V zvezi z Luksemburgom je ta nedavna ocena pokazala, da se je od leta 2016 z veliko rastjo hipotekarnih posojil še naprej povečevala zadolženost gospodinjstev. Čeprav se je rast cen stanovanj upočasnila, pretekla dinamika zbuja skrb glede možne precenjenosti. Poleg tega zadnje ugotovitve glede posojilnih standardov potrjujejo, da je velik delež gospodinjstev lahko ranljiv za neugodne gospodarske ali finančne razmere ali neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin.

                  (11)

                  Od leta 2016 in na podlagi priporočil, ki jih je izdal organ Comité du Risque Systémique (luksemburški makrobonitetni organ), je bilo v Luksemburgu aktiviranih več kapitalskih ukrepov: (i) leta 2016 je komisija Commission de Surveillance du Secteur Financier (CSSF, luksemburška komisija za nadzor finančnega sektorja) za izpostavljenosti na drobno, zavarovane s stanovanjskimi nepremičninami, ki se nahajajo v Luksemburgu, uvedla spodnjo mejo povprečne uteži tveganja v višini 15 % za kreditne institucije, ki uporabljajo pristop na podlagi notranjih bonitetnih ocen, po členu 92 Uredbe (EU) št. 575/2013; in (ii) leta 2018 je komisija CSSF zvišala stopnjo proticikličnega kapitalskega blažilnika z 0 % na 0,25 % od 1. januarja 2020.

                  (12)

                  Kljub temu, da so nacionalni organi v Luksemburgu predlagali vzpostavitev pravnega okvira za pravno zavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ti ukrepi v Luksemburgu še niso na voljo. Vendar bi bila zaradi ugotovljenih ranljivosti, povezane z rastjo cen stanovanj in hipotekarnih posojil ter naraščajočo zadolženostjo gospodinjstev, aktivacija takih ukrepov potrebna.

                  (13)

                  Pri povečevanju ranljivosti, ugotovljenih v Luksemburgu, imajo pomembno vlogo ciklični dejavniki, vendar pa so k tem ranljivostim prispevali tudi strukturni dejavniki, kar je povzročilo višjo raven sistemskega tveganja. Ti dejavniki vključujejo: (i) pomanjkanje ponudbe stanovanj, ki ustvarja pritisk na rast cen stanovanj in dolga za gospodinjstva, ki se odločijo za nakup nepremičnine; ter (ii) davčno olajšavo za obresti, plačane za hipotekarna posojila, ki lahko gospodinjstva spodbuja k čezmernemu izposojanju.

                  (14)

                  Zato je ESRB zaključil, da so makrobonitetni ukrepi, ki so bili uvedeni ali so na voljo v Luksemburgu, delno primerni in samo delno zadostujejo za obravnavo srednjeročnih ranljivosti, ki so bile ugotovljene v Luksemburgu. Zato so za obravnavo teh ranljivosti, ki so lahko vir sistemskega tveganja, potrebni dodatni ukrepi politike. Ukrepi, predlagani v tem priporočilu, so namenjeni dopolnitvi obstoječih makrobonitetnih ukrepov v Luksemburgu, da se poveča odpornost. Teh ukrepov ne gre šteti kot zamenjavo za obstoječe kapitalske ukrepe, ki so še naprej pomembni za obravnavo obstoječih ranljivosti v portfelju neodplačanih posojil. Glede na to, da k tem ranljivostim delno prispevajo strukturni dejavniki, ki presegajo okvir makrobonitetne politike, so potrebne tudi druge politike, s katerimi bi dopolnili in podprli sedanje makrobonitetne ukrepe, da bi učinkoviteje in uspešneje obravnavali dejavnike, ki prispevajo h kopičenju sistemskih tveganj na trgu stanovanjskih nepremičnin v Luksemburgu, ne da bi s tem povzročili čezmerne stroške za luksemburško realno gospodarstvo in finančni sistem.

                  (15)

                  Namen tega priporočila je priporočiti, da se v luksemburškem pravu vzpostavi okvir za pravno zavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, in da se ti ukrepi aktivirajo takoj, ko bodo na voljo po nacionalnem pravu. Namen tega priporočila je tudi poudariti potrebo po širših ukrepih politike, katerih cilj bi bil omejiti dejavnike, ki omogočajo ali spodbujajo rast zadolženosti gospodinjstev.

                  (16)

                  To priporočilo ne posega v pooblastila centralnih bank v Uniji v zvezi z denarno politiko.

                  (17)

                  Priporočila ESRB se objavijo potem, ko je splošni odbor obvestil Svet Evropske unije o nameri, da jih objavi, in mu dal možnost, da se odzove, ter potem, ko so bili o nameravani objavi obveščeni naslovniki –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      ODDELEK 1

         PRIPOROČILA

         Priporočilo A – pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce

      Priporoča se, da Luksemburg vzpostavi pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki bo vključeval vsaj naslednje pravno zavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce:

                  (a)

                  omejitve, ki veljajo za razmerje DTI;

                  (b)

                  omejitve, ki veljajo za razmerje DSTI;

                  (c)

                  omejitve, ki veljajo za razmerje LTV in

                  (d)

                  omejitve zapadlosti.

         Priporočilo B – aktiviranje ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

                  1.

                  Priporoča se, da luksemburški nacionalni organi, ki so pooblaščeni za uporabo ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, do vzpostavitve pravnega okvira, navedenega v priporočilu A, uporabijo pravno nezavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, da se prepreči:

                              (a)

                              velik ali vedno večji delež posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila, ki morda ne bo mogel odplačevati svojega dolga ali ohraniti potrošnje v neugodnih gospodarskih ali finančnih razmerah ali po neugodnem gibanju na trgu stanovanjskih nepremičnin; ali

                              (b)

                              velik ali vedno večji delež novih hipotekarnih posojil, zavarovanih s stanovanjskimi nepremičninami, pri katerem bi lahko prišlo do kreditnih izgub v primeru neplačila in do posledičnega znižanja cen stanovanj.

                  2.

                  Priporoča se, da po vzpostavitvi pravnega okvira, navedenega v priporočilu A, luksemburški nacionalni organi, ki so pooblaščeni za uporabo ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, aktivirajo pravno zavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, da se nadaljuje doseganje ciljev, navedenih v podpriporočilu B(1).

         Priporočilo C – strukturne spremembe v zvezi s hipotekarnimi posojili in sektorjem stanovanjskih nepremičnin

      Priporoča se, da Luksemburg pregleda svoje politike s ciljem omejiti strukturne dejavnike, ki so prispevali k ranljivostim, ki so bile v Luksemburgu ugotovljene kot vir sistemskega tveganja, ker spodbujajo gospodinjstva k prevzemanju čezmernega hipotekarnega dolga ali povzročajo čezmerno rast cen stanovanj in hipotekarnega dolga.
      ODDELEK 2

         IZVAJANJE

      1.   Opredelitev pojmov

      V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                  (a)

                  „ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni makrobonitetne ukrepe, ki so usmerjeni na posojilojemalce;

                  (b)

                  „neposredni nadzor“ pomeni dejansko in učinkovito zmožnost, da se, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja, finančnim institucijam, za katere se uporabljajo ukrepi zadevnega makrobonitetnega organa, naložijo makrobonitetni ukrepi ali se ti spremenijo;

                  (c)

                  „pooblastila za dajanje priporočil“ pomeni zmožnost, da se v obliki priporočil dajo usmeritve glede uporabe makrobonitetnih instrumentov, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja;

                  (d)

                  „srednjeročen“ pomeni v obdobju treh let;

                  (e)

                  „makrobonitetni organ“ pomeni nacionalni makrobonitetni organ s cilji, ureditvami, pooblastili, zahtevami glede odgovornosti in drugimi značilnostmi, določenimi v Priporočilu ESRB/2011/3 (8);

                  (f)

                  „pravno zavezujoči ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki se uvedejo s pravno zavezujočimi akti;

                  (g)

                  „razmerje med dolgom in dohodkom“ (razmerje DTI) pomeni razmerje med celotnim dolgom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (h)

                  „razmerje med odplačilom dolga in dohodkom“ (razmerje DSTI) pomeni razmerje med celotnim letnim odplačilom dolga in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (i)

                  „razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine“ (razmerje LTV) pomeni razmerje med vsoto vseh posojil ali obrokov posojila, ki jih posojilojemalec zavaruje z nepremičnino, v trenutku nastanka posojila in vrednostjo nepremičnine v trenutku nastanka posojila;

                  (j)

                  „zapadlost“ pomeni trajanje pogodbe o posojilu za stanovanjsko nepremičnino v trenutku nastanka posojila, izraženo v letih;

                  (k)

                  „odplačilo dolga“ pomeni skupni znesek obresti in odplačila glavnice celotnega dolga posojilojemalca v določenem obdobju (na splošno eno leto).

            2.   Merila za izvajanje

                  1.

                  Za izvajanje tega priporočila se uporabljajo naslednja merila:

                              (a)

                              treba je upoštevati načelo sorazmernosti, ob upoštevanju cilja in vsebine priporočila A in priporočila B;

                              (b)

                              priporočilo A je treba izvesti pred podpriporočilom B(2), da se zagotovi skladnost s podpriporočilom B(2);

                              (c)

                              kadar se aktivirajo ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, v skladu s priporočilom B, je treba pri njihovem umerjanju in postopnem uvajanju upoštevati položaj Luksemburga v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                              (d)

                              kar zadeva priporočilo C, je treba, kadar se spreminja politika, pri postopnem uvajanju takih ukrepov upoštevati položaj Luksemburga v gospodarskem in finančnem ciklu, tako da ti ukrepi ne bodo okrepili ali sprožili uresničenja nakopičenih ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Luksemburgu;

                              (e)

                              posebna merila za skladnost s priporočilom A, priporočilom B in priporočilom C so določena v Prilogi I.

                  2.

                  Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                              (a)

                              informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                              (b)

                              oceno ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila, vključno z razporeditvijo novih hipotekarnih posojil glede na njihova razmerja LTV, DTI in DSTI ter zapadlost, pri čemer se zadevna razmerja izračunajo v skladu s Prilogo IV k Priporočilu ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja (9), ter delovanja sprejetih ukrepov ob upoštevanju ciljev tega priporočila;

                              (c)

                              podrobno utemeljitev za vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno z zamudami.

            3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

      Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje v skladu z naslednjim časovnim okvirom:
      (a)   Priporočilo A

                  (i)

                  Do 31. oktobra 2020 naslovnik priporočila A predloži ESRB in Svetu vmesno poročilo o izvajanju priporočila A, ki vključuje vsaj izjavo o tem, ali se izvajanje priporočila A načrtuje in kateri organ ali organi bodo pristojni za sprejetje odločitve o aktiviranju in izvajanju ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, ki so določeni v navedenem priporočilu. ESRB lahko obvesti naslovnika priporočila A o svojih stališčih glede vmesnega poročila.

                  (ii)

                  Do 31. marca 2021 naslovnik priporočila A predloži ESRB in Svetu končno poročilo o izvajanju priporočila A.

            (b)   Priporočilo B

      Do 31. oktobra 2020 in nato vsako leto do 31. oktobra 2022 naslovniki priporočila B predložijo ESRB in Svetu poročilo o vseh ukrepih, ki so jih sprejeli v zvezi z izvajanjem ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, ali katerih koli drugih ukrepov, ki so na voljo za obravnavo ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev, precenjenostjo stanovanjih nepremičnin in posojilnimi standardi za nova hipotekarna posojila v Luksemburgu. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.
      (c)   Priporočilo C

      Do 31. oktobra 2022 naslovnik priporočila C predloži ESRB in Svetu poročilo o izvajanju priporočila C. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.
      4.   Spremljanje in ocenjevanje

                  1.

                  Sekretariat ESRB:

                              (a)

                              nudi pomoč naslovnikom z zagotavljanjem koordiniranega poročanja in ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za nadaljnje ukrepanje;

                              (b)

                              preverja nadaljnje ukrepanje naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži poročila o nadaljnjem ukrepanju. Uvedli se bodo trije postopki ocenjevanja, in sicer:

                                          (i)

                                          do 31. decembra 2020 v zvezi z izvajanjem priporočila B;

                                          (ii)

                                          do 31. decembra 2021 v zvezi z izvajanjem priporočil A in B ter

                                          (iii)

                                          do 31. decembra 2022 v zvezi z izvajanjem priporočil B in C.

                  2.

                  Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter lahko, kjer je primerno, presodi, da to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovnik ni ustrezno utemeljil, zakaj ni ukrepal.

         V Frankfurtu na Majni, 27. junija 2019

               Vodja sekretariata ESRB

               v imenu splošnega odbora ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

         (2)  Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (ESRB/2013/1) (UL C 170, 15.6.2013, str. 1).

         (3)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (4)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (5)  Glej dokument Vulnerabilities in the EU Residential Real Estate Sector, ESRB, november 2016, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (6)  Opozorilo ESRB/2016/09 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. septembra 2016 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Luksemburgu (UL C 31, 31.1.2017, str. 51).

         (7)  Glej dokument Vulnerabilities in the residential real estate sectors of EEA countries, ESRB, 2019, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (8)  Priporočilo ESRB/2011/3 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. decembra 2011 o makrobonitetnem mandatu nacionalnih organov (UL C 41, 14.2.2012, str. 1).

         (9)  Priporočilo ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 31. oktobra 2016 o odpravljanju vrzeli v podatkih o nepremičninah (UL C 31, 31.1.2017, str. 1).

         PRILOGA I

            DOLOČITEV MERIL ZA SKLADNOST, KI SE UPORABLJAJO ZA PRIPOROČILA

            Priporočilo A – pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce

         Za priporočilo A se uporabljata naslednji merili za skladnost.

                     1.

                     Luksemburški pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, bi moral zagotoviti, da:

                                 (a)

                                 se omejitve, ki veljajo za razmerje med dolgom in dohodkom (razmerje DTI) in razmerje med odplačilom dolga in dohodkom (razmerje DSTI), ter omejitve zapadlosti uporabijo za posojila vsem vrstam posojilojemalcev in posojila vseh vrst posojilodajalcev, da se prepreči izogibanje omejitvam;

                                 (b)

                                 se pri izračunavanju razmerja med posojilom in vrednostjo nepremičnine (razmerja LTV) kot zavarovanje štejejo samo nepremičnine;

                                 (c)

                                 so luksemburški nacionalni organi, ki so pooblaščeni za aktiviranje ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, zmožni učinkovito in preventivno aktivirati pravno zavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ter da imajo na voljo potrebno fleksibilnost pri oblikovanju teh ukrepov glede na ugotovljene ranljivosti.

                     2.

                     Luksemburški pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, bi moral biti uveljavljen najpozneje 1. julija 2021.

            Priporočilo B – aktiviranje ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce

         Za priporočilo B se uporabljajo naslednja merila za skladnost.

                     1.

                     Da se prepreči:

                                 (a)

                                 velik ali vedno večji delež posojilojemalcev, ki najemajo nova hipotekarna posojila, ki morda ne bo mogel odplačevati svojega dolga ali ohraniti potrošnje v neugodnih gospodarskih ali finančnih razmerah ali po neugodnem gibanju na trgu stanovanjskih nepremičnin; ali

                                 (b)

                                 velik ali vedno večji delež novih hipotekarnih posojil, zavarovanih s stanovanjskimi nepremičninami, pri katerem bi lahko prišlo do kreditnih izgub v primeru neplačila in do posledičnega znižanja cen stanovanj;

                           bi morali luksemburški nacionalni organi uporabiti enega ali skupaj več ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce (npr. omejitve razmerja LTV skupaj z omejitvami razmerja DTI ali razmerja DSTI in omejitvami zapadlosti), da se zagotovi učinkovitost uvedenih ukrepov in čim bolj zmanjša vsaka možnost za izogibanje tem omejitvam ali za neželene posledice, ki bi lahko zmanjšale njihovo učinkovitost in ustvarile tveganja na drugih področjih.

                     2.

                     Preden se aktivirajo ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, je treba oceniti položaj Luksemburga v gospodarskem in finančnem ciklu, da se določita primerna umeritev in postopna uvedba teh ukrepov.

                     3.

                     Po aktiviranju ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, bo morda za obravnavo ranljivosti, ugotovljenih v Luksemburgu, potrebna dodatna poostritev teh ukrepov ali aktiviranje dodatnih makrobonitetnih ukrepov; to bo odvisno od izbire aktiviranih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, začetne umeritve teh aktiviranih ukrepov in rezultatov ocene ranljivosti.

                     4.

                     Po uveljavitvi pravnega okvira, navedenega v priporočilu A, se lahko luksemburški nacionalni organi, ki so pooblaščeni za uporabo ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, odločijo, da ohranijo že uvedene pravno nezavezujoče ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, pod pogojem, da so ti ukrepi dokazano ustrezno zmanjševali ugotovljene ranljivosti.

            Priporočilo C – strukturne spremembe v zvezi s hipotekarnimi posojili in sektorjem stanovanjskih nepremičnin

         Za priporočilo C se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Ko se oblikujejo možnosti politike in preden se izvedejo spremembe politike, je treba oceniti vpliv predlaganih ukrepov glede na položaj Luksemburga v gospodarskem in finančnem ciklu, da se zagotovi, da ti ukrepi ne bodo okrepili ali sprožili uresničenja nakopičenih ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin v Luksemburgu.


title: Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 27. junija 2019 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Nizozemskem (ESRB/2019/7)2019/C 366/04

text:
               30.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/22

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA
      z dne 27. junija 2019
      o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Nizozemskem
      (ESRB/2019/7)
      (2019/C 366/04)
      SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja (1) ter zlasti členov 3, 16, 17 in 18 Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Nepremičninski sektor ima pomembno vlogo v gospodarstvu in gibanja v tem sektorju lahko pomembno vplivajo na finančni sistem. Pretekle finančne krize so pokazale, da imajo lahko netrajnostna gibanja na nepremičninskih trgih resne posledice za stabilnost finančnega sistema in gospodarstva kot celote, kar lahko povzroči tudi negativne čezmejne učinke prelivanja. Neugodna gibanja na nepremičninskem trgu v nekaterih državah članicah so v preteklosti povzročila velike kreditne izgube in/ali negativno vplivala na realno gospodarstvo. V teh učinkih se kaže tesno medsebojno vplivanje nepremičninskega sektorja, ponudnikov financiranja in drugih gospodarskih sektorjev. Poleg tega močni povratni vplivi med finančnim sistemom in realnim gospodarstvom krepijo negativna gibanja.

                  (2)

                  Te povezave so pomembne, ker pomenijo, da imajo lahko tveganja, ki izvirajo iz nepremičninskega sektorja, sistemski vpliv, ki je po naravi procikličen. Med vzponom nepremičninskega cikla se kopičijo ranljivosti finančnega sistema. Domnevna manjša tveganja financiranja in lažji dostop do financiranja lahko prispevajo k hitremu naraščanju kreditiranja in naložb, kar skupaj s povečanim povpraševanjem po nepremičninah ustvarja pritisk na rast cen nepremičnin. Ker posledične višje vrednosti zavarovanj dodatno pozitivno vplivajo na povpraševanje po posojilih in ponudbo posojil, ima lahko taka dinamika, ki krepi samo sebe, sistemske posledice. Nasprotno pa lahko med upadom nepremičninskega cikla strožji pogoji kreditiranja, manjša naklonjenost tveganju in pritisk na nižanje cen nepremičnin negativno vplivajo na odpornost posojilojemalcev in posojilodajalcev ter s tem slabijo gospodarske razmere.

                  (3)

                  Ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami so lahko vir sistemskega tveganja ter lahko neposredno in posredno vplivajo na finančno stabilnost. Neposredni učinki so kreditne izgube iz portfeljev hipotekarnih posojil zaradi neugodnih gospodarskih ali finančnih razmer ter hkratnih negativnih gibanj na trgu stanovanjskih nepremičnin. Posredni učinki bi se lahko nanašali na spremembe v potrošnji gospodinjstev, kar bi imelo dodatne posledice za realno gospodarstvo in finančno stabilnost.

                  (4)

                  Kakor je navedeno v uvodni izjavi 4 Priporočila ESRB/2013/1 (2), je končni cilj makrobonitetne politike prispevati k zaščiti stabilnosti celotnega finančnega sistema, vključno s tem, da se okrepi odpornost finančnega sistema in zmanjša kopičenje sistemskih tveganj ter tako zagotovi vzdržen prispevek finančnega sektorja h gospodarski rasti.

                  (5)

                  Za ta namen lahko makrobonitetni organi uporabijo enega ali več kapitalskih makrobonitetnih ukrepov iz Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3) in Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) in/ali makrobonitetne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki temeljijo izključno na nacionalnem pravu, odvisno od ocene tveganj. Kapitalski ukrepi so namenjeni predvsem povečanju odpornosti finančnega sistema, ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, pa so lahko še posebej primerni za preprečevanje dodatnega kopičenja sistemskih tveganj.

                  (6)

                  Poleg tega Priporočilo ESRB/2013/1 državam članicam priporoča, naj vzpostavijo pravni okvir, ki bo makrobonitetnim organom omogočal, da bodo imeli neposredni nadzor ali pooblastila za dajanje priporočil v zvezi z makrobonitetnimi instrumenti iz navedenega priporočila.

                  (7)

                  Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) je leta 2016 izvedel oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsej Uniji (5). Na podlagi te ocene je ESRB v več državah ugotovil številne srednjeročne ranljivosti, ki so vir sistemskega tveganja za finančno stabilnost, kar je privedlo do izdaje opozoril osmim državam, med katerimi je bila tudi Nizozemska (6).

                  (8)

                  Leta 2016 je bila glavna ranljivost, ugotovljena na trgu stanovanjskih nepremičnin na Nizozemskem, povezana z visoko zadolženostjo gospodinjstev, pri čemer je pri velikem deležu hipotekarnih dolžnikov njihov skupni dolg je presegal vrednost njihovega stanovanja. Ta ranljivost je med drugim razkrila, da se je sicer večal delež novih hipotekarnih posojil z amortizacijo, vendar pa je bil velik delež obstoječih hipotekarnih posojil brez amortizacije, in to kljub dejstvu, da leta 2016 ni bilo znakov precenjenosti, cene stanovanj v velikih mestih pa so se vračale na raven pred krizo.

                  (9)

                  ESRB je nedavno zaključil sistematično in v prihodnost usmerjeno oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsem Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) (7).

                  (10)

                  V zvezi z Nizozemsko je ta nedavna ocena pokazala, da se je od leta 2016 zadolženost gospodinjstev rahlo zmanjšala, manjšal pa se je tudi delež novih hipotekarnih posojil brez amortizacije. Po drugi strani so od leta 2016 cene stanovanj še naprej rasle, kar je privedlo do žarišč precenjenosti v velikih mestih. Glede na navedeno je razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine (razmerje LTV) pri novih hipotekarnih posojilih ostalo visoko, zlasti ker predpisana omejitev v višini 100 %, ki velja za razmerje LTV, ne zahteva dodatnega zavarovanja v primeru znižanja cen stanovanj. Ranljivosti v zvezi s finančno stabilnostjo, ki so nastale zaradi teh gibanj, se niso odrazile v uporabi uteži tveganja za hipotekarna posojila na Nizozemskem, ki so med najnižjimi v EGP.

                  (11)

                  Od leta 2016 se je nadaljevalo postopno poostrovanje pravno zavezujoče omejitve, ki velja za razmerje LTV, ki se je leta 2018 znižala na 100 % (s 106 % leta 2012). Leta 2018 je nizozemska vlada tudi naznanila, da bi postopno znižala najvišjo stopnjo olajšave za plačila obresti hipotekarnega posojila z 49,5 % leta 2018 na približno 37 % leta 2023.

                  (12)

                  Kljub temu, da je nizozemski makrobonitetni organ (Financieel Stabiliteitscomité) priporočil dodatno poostritev pravno zavezujoče omejitve, ki velja za razmerje LTV, na 90 %, se je nizozemska vlada, ki je pristojna za izvajanje takih ukrepov, odločila, da tega priporočila ne bo upoštevala. Ker trenutni pravni okvir za priporočila makrobonitetnega organa ne predvideva mehanizma „ukrepaj ali pojasni“, nizozemska vlada tudi ni bila formalno zavezana, da makrobonitetnemu organu pojasni svoje neukrepanje, in je samo obrazložila svoje stališče v nizozemskem parlamentu. Vendar bi bilo za obravnavo ranljivosti, ki so bile ugotovljene na Nizozemskem v zvezi z žarišči precenjenosti stanovanjskih nepremičnin in zavarovanjem novih hipotekarnih posojil, treba znižati omejitev, ki velja za razmerje LTV. Poleg tega trenutno ne velja noben kapitalski makrobonitetni ukrep – na primer višje uteži tveganja za hipotekarna posojila –, s katerim bi se obravnavale nakopičene ranljivosti, povezane z zavarovanjem obstoječih hipotekarnih posojil, in možni sekundarni učinki, povezani z zadolženostjo gospodinjstev.

                  (13)

                  Čeprav ima razmerje med odplačilom dolga in dohodkom (razmerje DSTI) za hipotekarna posojila pomembne značilnosti za zmanjševanje tveganja, na primer predpostavke o možnem zvišanju obrestnih mer, nekateri elementi v zdajšnji metodologiji za umeritev omejitve, ki velja za razmerje DSTI, na Nizozemskem zmanjšujejo učinkovitost ukrepa in lahko povečajo njegove prociklične učinke na finančni in gospodarski cikel. Čeprav so bile izvedene nekatere prilagoditve za odpravo procikličnih elementov v metodologiji (na primer uporaba štiriletnega povprečja izračunanih razmerij kot vhodni podatek pri umerjanju), nekateri od teh elementov še vedno obstajajo.

                  (14)

                  Pri povečevanju ranljivosti, ugotovljenih na Nizozemskem, imajo pomembno vlogo ciklični dejavniki, vendar pa so k tem ranljivostim prispevali tudi strukturni dejavniki, kar je povzročilo višjo raven sistemskega tveganja. Ti dejavniki vključujejo: (i) pomanjkanje ponudbe stanovanj, ki ustvarja pritisk na rast cen stanovanj in dolga za gospodinjstva, ki se odločijo za nakup nepremičnine; ter (ii) davčno olajšavo za obresti, plačane za hipotekarna posojila, ki lahko gospodinjstva spodbuja k čezmernemu izposojanju.

                  (15)

                  Zato je ESRB zaključil, da so makrobonitetni ukrepi, ki so bili uvedeni na Nizozemskem, delno primerni in samo delno zadostujejo za obravnavo ranljivosti, ki so povezane z zadolženostjo gospodinjstev, v srednjeročnem obdobju. Zato so za obravnavo teh ranljivosti, ki so lahko vir sistemskega tveganja, potrebni dodatni ukrepi politike. Ukrepi, predlagani v tem priporočilu, so namenjeni dopolnitvi obstoječih makrobonitetnih ukrepov na Nizozemskem.

                  (16)

                  Glede na to, da k ranljivostim delno prispevajo strukturni dejavniki, ki presegajo okvir makrobonitetne politike, so potrebne tudi druge politike, s katerimi bi dopolnili in podprli sedanje makrobonitetne ukrepe, da bi učinkoviteje in uspešneje obravnavali dejavnike, ki prispevajo h kopičenju sistemskih tveganj na trgu stanovanjskih nepremičnin na Nizozemskem, ne da bi s tem povzročili čezmerne stroške za nizozemsko realno gospodarstvo in finančni sistem.

                  (17)

                  Namen tega priporočila je priporočiti: (a) vzpostavitev mehanizma „ukrepaj ali pojasni“ v nizozemskem pravu, in sicer za priporočila, ki jih izda makrobonitetni organ v zvezi z aktiviranjem pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce; (b) poostritev obstoječe pravno zavezujoče omejitve, ki velja za razmerje LTV; (c) spremembo metodologije za določitev najvišje omejitve, ki velja za razmerje DSTI; in (d) aktiviranje kapitalskih ukrepov, da se zagotovi odpornost bančnega sektorja v povezavi s srednjeročnimi ranljivostmi, ugotovljenimi na Nizozemskem. Namen tega priporočila je tudi poudariti potrebo po širših ukrepih politike, katerih cilj bi bil omejiti dejavnike, ki omogočajo ali spodbujajo rast zadolženosti gospodinjstev.

                  (18)

                  To priporočilo ne posega v pooblastila centralnih bank v Uniji v zvezi z denarno politiko.

                  (19)

                  Priporočila ESRB se objavijo potem, ko je splošni odbor obvestil Svet Evropske unije o nameri, da jih objavi, in mu dal možnost, da se odzove, ter potem, ko so bili o nameravani objavi obveščeni naslovniki –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      ODDELEK 1

         PRIPOROČILA

         Priporočilo A – pravni okvir za ukrepe, usmerjene na posojilojemalce

      Priporoča se, da Nizozemska zagotovi dopolnitev pooblastil makrobonitetnega organa za dajanje priporočil v zvezi z vsemi veljavnimi pravno zavezujočimi ukrepi, usmerjenimi na posojilojemalce, z mehanizmom „ukrepaj ali pojasni“ ali, če to po nizozemskem pravu ni mogoče, vzpostavitev mehanizma odgovornosti, da se javno objavijo stališča organa, pristojnega za uporabo ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, ki jih je priporočil nizozemski makrobonitetni organ.

         Priporočilo B – poostritev ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, in pristop pri umerjanju

                  1.

                  Priporoča se, da Nizozemska zniža sedanjo pravno zavezujočo omejitev, ki velja za razmerje LTV, in s tem zagotovi, da bo zavarovanje za nova hipotekarna posojila zadostovalo za pokritje kreditnih izgub zaradi možnega znižanja cen stanovanj v neugodnih gospodarskih ali finančnih razmerah.

                  2.

                  Priporoča se, da Nizozemska spremeni metodologijo za določitev najvišje omejitve, ki velja za razmerje DSTI, tako da ukrep ne bo prispeval k večji procikličnosti v gospodarskem in finančnem ciklu.

         Priporočilo C – aktiviranje kapitalskih ukrepov

      Priporoča se, da makrobonitetni organ, imenovani organ ali pristojni organ na Nizozemskem, kot je ustrezno, z aktiviranjem kapitalskih ukrepov zagotovi odpornost kreditnih institucij, ki so pridobile dovoljenje na Nizozemskem, v primeru uresničenja sistemskega tveganja, povezanega s stanovanjskimi nepremičninami, ki lahko privede do neposrednih in posrednih kreditnih izgub, ki izvirajo iz hipotekarnih posojil ali so posledica zmanjšanja potrošnje gospodinjstev, ki imajo stanovanjska posojila.

         Priporočilo D – strukturne spremembe v zvezi s hipotekarnimi posojili in sektorjem stanovanjskih nepremičnin

      Priporoča se, da Nizozemska pregleda svoje politike s ciljem omejiti strukturne dejavnike, ki so prispevali k ranljivostim, ki so bile na Nizozemskem ugotovljene kot vir sistemskega tveganja, saj spodbujajo gospodinjstva k prevzemanju čezmernega hipotekarnega dolga ali povzročajo čezmerno rast cen stanovanj in hipotekarnega dolga.
      ODDELEK 2

         IZVAJANJE

      1.   Opredelitev pojmov

      V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                  (a)

                  „ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni makrobonitetne ukrepe, ki so usmerjeni na posojilojemalce;

                  (b)

                  „neposredni nadzor“ pomeni dejansko in učinkovito zmožnost, da se, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja, finančnim institucijam, za katere se uporabljajo ukrepi zadevnega makrobonitetnega organa, naložijo makrobonitetni ukrepi ali se ti spremenijo;

                  (c)

                  „pooblastila za dajanje priporočil“ pomeni zmožnost, da se v obliki priporočil dajo usmeritve glede uporabe makrobonitetnih instrumentov, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja;

                  (d)

                  „razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine“ (razmerje LTV) pomeni razmerje med vsoto vseh posojil ali obrokov posojila, ki jih posojilojemalec zavaruje z nepremičnino, v trenutku nastanka posojila in vrednostjo nepremičnine v trenutku nastanka posojila;

                  (e)

                  „makrobonitetni organ“ pomeni nacionalni makrobonitetni organ s cilji, ureditvami, pooblastili, zahtevami glede odgovornosti in drugimi značilnostmi, določenimi v Priporočilu ESRB/2011/3 (8);

                  (f)

                  „odplačilo dolga“ pomeni skupni znesek obresti in odplačila glavnice celotnega dolga posojilojemalca v določenem obdobju (na splošno eno leto);

                  (g)

                  „razmerje med odplačilom dolga in dohodkom“ (razmerje DSTI) pomeni razmerje med celotnim letnim odplačilom dolga in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (h)

                  „srednjeročen“ pomeni v obdobju treh let;

                  (i)

                  „pravno zavezujoči ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki se uvedejo s pravno zavezujočimi akti.

            2.   Merila za izvajanje

                  1.

                  Za izvajanje tega priporočila se uporabljajo naslednja merila:

                              (a)

                              treba je upoštevati načelo sorazmernosti, ob upoštevanju cilja in vsebine priporočila A, priporočila B, priporočila C in priporočila D;

                              (b)

                              kadar se zniža obstoječa omejitev, ki velja za razmerje LTV, v skladu s priporočilom B, je treba pri umerjanju in postopnem uvajanju ukrepa upoštevati položaj Nizozemske v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                              (c)

                              kadar se aktivirajo kapitalski ukrepi v skladu s priporočilom C, je treba pri njihovem umerjanju in postopnem uvajanju upoštevati položaj Nizozemske v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                              (d)

                              kar zadeva priporočilo D, je treba, kadar se spreminja politika, pri postopnem uvajanju takih ukrepov upoštevati položaj Nizozemske v gospodarskem in finančnem ciklu, tako da ti ukrepi ne bodo okrepili ali sprožili uresničenja nakopičenih ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Nizozemskem;

                              (e)

                              posebna merila za skladnost s priporočilom B, priporočilom C in priporočilom D so določena v Prilogi I.

                  2.

                  Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                              (a)

                              informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                              (b)

                              oceno ranljivosti, povezanih z žarišči precenjenosti stanovanjskih nepremičnin in zavarovanjem novih in obstoječih hipotekarnih posojil, vključno z razporeditvijo novih hipotekarnih posojil glede na njihovo razmerje LTV, pri čemer se zadevno razmerje izračuna v skladu s Prilogo IV k Priporočilu ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja (9), ter delovanja sprejetih ukrepov ob upoštevanju ciljev tega priporočila;

                              (c)

                              podrobno utemeljitev za vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno z zamudami.

            3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

      Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje v skladu z naslednjim časovnim okvirom:

                  (a)

                     Priporočilo A

                  Do 31. marca 2021 naslovnik priporočila A predloži ESRB in Svetu končno poročilo o izvajanju priporočila A.

                  (b)

                     Priporočilo B

                  Do 31. oktobra 2020 in nato vsako leto do 31. oktobra 2022 naslovnik podpriporočila B(1) predloži ESRB in Svetu poročilo o vseh ukrepih, ki so bili sprejeti v zvezi s poostritvijo ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.
                  Do 31. marca 2021 naslovnik podpriporočila B(2) predloži ESRB in Svetu poročilo o izvajanju podpriporočila B(2). Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

                  (c)

                     Priporočilo C

                  Do 31. oktobra 2020 in nato vsako leto do 31. oktobra 2022 naslovnik priporočila C predloži ESRB in Svetu poročilo o vseh ukrepih, ki so bili sprejeti v zvezi z izvajanjem kapitalskih ukrepov. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

                  (d)

                     Priporočilo D

                  Do 31. oktobra 2022 naslovnik priporočila D predloži ESRB in Svetu poročilo o izvajanju priporočila D. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

            4.   Spremljanje in ocenjevanje

                  1.

                  Sekretariat ESRB:

                              (a)

                              nudi pomoč naslovnikom z zagotavljanjem koordiniranega poročanja in ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za nadaljnje ukrepanje;

                              (b)

                              preverja nadaljnje ukrepanje naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži poročila o nadaljnjem ukrepanju. Uvedli se bodo trije postopki ocenjevanja, in sicer:

                                          (i)

                                          do 31. decembra 2020 v zvezi z izvajanjem podpriporočila B(1) in priporočila C;

                                          (ii)

                                          do 31. decembra 2021 v zvezi z izvajanjem priporočila A, podpriporočil B(1) in B(2) ter priporočila C;

                                          (iii)

                                          do 31. decembra 2022 v zvezi z izvajanjem podpriporočila B(1) ter priporočil C in D.

                  2.

                  Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter lahko, kjer je primerno, presodi, da to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovnik ni ustrezno utemeljil, zakaj ni ukrepal.

         V Frankfurtu na Majni, 27. junija 2019

               Vodja sekretariata ESRB

               v imenu splošnega odbora ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

         (2)  Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (ESRB/2013/1) (UL C 170, 15.6.2013, str. 1).

         (3)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (4)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (5)  Glej dokument Vulnerabilities in the EU Residential Real Estate Sector, ESRB, november 2016, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (6)  Opozorilo ESRB/2016/10 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. septembra 2016 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Nizozemskem (UL C 31, 31.1.2017, str. 53).

         (7)  Glej dokument Vulnerabilities in the residential real estate sectors of EEA countries, ESRB, 2019, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (8)  Priporočilo ESRB/2011/3 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. decembra 2011 o makrobonitetnem mandatu nacionalnih organov (UL C 41, 14.2.2012, str. 1).

         (9)  Priporočilo ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 31. oktobra 2016 o odpravljanju vrzeli v podatkih o nepremičninah (UL C 31, 31.1.2017, str. 1).

         PRILOGA I

            DOLOČITEV MERIL ZA SKLADNOST, KI SE UPORABLJAJO ZA PRIPOROČILA

            Priporočilo B – poostritev ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, in pristop pri umerjanju

         Za podpriporočilo B(1) se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Preden se dodatno znižajo obstoječe omejitve, ki veljajo za razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine (razmerje LTV), je treba oceniti položaj Nizozemske v gospodarskem in finančnem ciklu, da se določita primerna umeritev in postopna uvedba teh ukrepov.
         Za podpriporočilo B(2) se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Kadar se umerja omejitev, ki velja za razmerje DSTI, bi morala Nizozemska oceniti možne prociklične učinke različnih elementov v metodologiji, ki se uporablja za umerjanje.

            Priporočilo C – aktiviranje kapitalskih ukrepov

         Za priporočilo C se uporabljata naslednji merili za skladnost.

                     1.

                     Preden se aktivirajo kapitalski ukrepi, je treba oceniti položaj Nizozemske v gospodarskem in finančnem ciklu, da se ugotovi, ali je aktiviranje teh ukrepov primerno.

                     2.

                     Po aktiviranju kapitalskih ukrepov bo morda za obravnavo ranljivosti, ugotovljenih na Nizozemskem, potrebna dodatna poostritev teh ukrepov ali aktiviranje dodatnih makrobonitetnih ukrepov; to bo odvisno od izbire aktiviranih kapitalskih ukrepov, začetne umeritve teh ukrepov in rezultatov ocene ranljivosti.

            Priporočilo D – strukturne spremembe v zvezi s hipotekarnimi posojili in sektorjem stanovanjskih nepremičnin

         Za priporočilo D se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Ko se oblikujejo možnosti politike in preden se izvedejo spremembe politike, je treba oceniti vpliv predlaganih ukrepov glede na položaj Nizozemske v gospodarskem in finančnem ciklu, da se zagotovi, da ti ukrepi ne bodo okrepili ali sprožili uresničenja nakopičenih ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Nizozemskem.


title: Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 27. junija 2019 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Švedskem (ESRB/2019/9)2019/C 366/06

text:
               30.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/35

      Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja
      z dne 27. junija 2019
      o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Švedskem
      (ESRB/2019/9)
      (2019/C 366/06)
      SPLOŠNI ODBOR EVROPSKEGA ODBORA ZA SISTEMSKA TVEGANJA JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja  (1)
          ter zlasti členov 3, 16, 17 in 18 Uredbe,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Nepremičninski sektor ima pomembno vlogo v gospodarstvu in gibanja v tem sektorju lahko pomembno vplivajo na finančni sistem. Pretekle finančne krize so pokazale, da imajo lahko netrajnostna gibanja na nepremičninskih trgih resne posledice za stabilnost finančnega sistema in gospodarstva kot celote, kar lahko povzroči tudi negativne čezmejne učinke prelivanja. Neugodna gibanja na nepremičninskem trgu v nekaterih državah članicah so v preteklosti povzročila velike kreditne izgube in/ali negativno vplivala na realno gospodarstvo. V teh učinkih se kaže tesno medsebojno vplivanje nepremičninskega sektorja, ponudnikov financiranja in drugih gospodarskih sektorjev. Poleg tega močni povratni vplivi med finančnim sistemom in realnim gospodarstvom krepijo negativna gibanja.

                  (2)

                  Te povezave so pomembne, ker pomenijo, da imajo lahko tveganja, ki izvirajo iz nepremičninskega sektorja, sistemski vpliv, ki je po naravi procikličen. Med vzponom nepremičninskega cikla se kopičijo ranljivosti finančnega sistema. Domnevna manjša tveganja financiranja in lažji dostop do financiranja lahko prispevajo k hitremu naraščanju kreditiranja in naložb, kar skupaj s povečanim povpraševanjem po nepremičninah ustvarja pritisk na rast cen nepremičnin. Ker posledične višje vrednosti zavarovanj dodatno pozitivno vplivajo na povpraševanje po posojilih in ponudbo posojil, ima lahko taka dinamika, ki krepi samo sebe, sistemske posledice. Nasprotno pa lahko med upadom nepremičninskega cikla strožji pogoji kreditiranja, manjša naklonjenost tveganju in pritisk na nižanje cen nepremičnin negativno vplivajo na odpornost posojilojemalcev in posojilodajalcev ter s tem slabijo gospodarske razmere.

                  (3)

                  Ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami so lahko vir sistemskega tveganja ter lahko neposredno in posredno vplivajo na finančno stabilnost. Neposredni učinki so kreditne izgube iz portfeljev hipotekarnih posojil zaradi neugodnih gospodarskih ali finančnih razmer ter hkratnih negativnih gibanj na trgu stanovanjskih nepremičnin. Posredni učinki bi se lahko nanašali na spremembe v potrošnji gospodinjstev, kar bi imelo dodatne posledice za realno gospodarstvo in finančno stabilnost.

                  (4)

                  Kakor je navedeno v uvodni izjavi 4 Priporočila ESRB/2013/1 (2), je končni cilj makrobonitetne politike prispevati k zaščiti stabilnosti celotnega finančnega sistema, vključno s tem, da se okrepi odpornost finančnega sistema in zmanjša kopičenje sistemskih tveganj ter tako zagotovi vzdržen prispevek finančnega sektorja h gospodarski rasti.

                  (5)

                  Za ta namen lahko makrobonitetni organi uporabijo enega ali več kapitalskih makrobonitetnih ukrepov iz Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3) in Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) in/ali makrobonitetne ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, ki temeljijo izključno na nacionalnem pravu, odvisno od ocene tveganj. Kapitalski ukrepi so namenjeni predvsem povečanju odpornosti finančnega sistema, ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, pa so lahko še posebej primerni za preprečevanje nadaljnjega kopičenja sistemskih tveganj.

                  (6)

                  Poleg tega Priporočilo ESRB/2013/1 državam članicam priporoča, naj vzpostavijo pravni okvir, ki bo makrobonitetnim organom omogočal, da bodo imeli neposredni nadzor ali pooblastila za dajanje priporočil v zvezi z makrobonitetnimi instrumenti iz navedenega priporočila.

                  (7)

                  Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) je leta 2016 izvedel oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsej Uniji (5). Na podlagi te ocene je ESRB v več državah ugotovil številne srednjeročne ranljivosti, ki so vir sistemskega tveganja za finančno stabilnost, kar je privedlo do izdaje opozoril osmim državam, med katerimi je bila tudi Švedska (6).

                  (8)

                  Leta 2016 je bila glavna ranljivost, ugotovljena na trgu stanovanjskih nepremičnin na Švedskem, povezana z bistveno in dolgotrajno rastjo cen stanovanj in hipotekarnih posojil, kar je privedlo do precenjenosti stanovanjskih nepremičnin ter visoke in naraščajoče zadolženosti gospodinjstev.

                  (9)

                  ESRB je nedavno zaključil sistematično in v prihodnost usmerjeno oceno ranljivosti v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami v vsem Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) (7).

                  (10)

                  V zvezi s Švedsko je ta nedavna ocena pokazala, da se je od leta 2016 rast cen stanovanj upočasnila in da so te trenutno na enaki ravni kot leta 2016. Vendar stanovanjske nepremičnine ostajajo precenjene, zadolženost gospodinjstev pa se je bistveno povečala.

                  (11)

                  Od leta 2016 so švedski nacionalni organi poostrili ali na novo uvedli več ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, in kapitalskih ukrepov. Leta 2016 so bile uvedene zahteve za amortizacijo novih hipotekarnih posojil. Te zahteve so bile povezane z razmerjem med posojilom in vrednostjo nepremičnine (razmerjem LTV) pri novih posojilih, kjer se je za posojila z razmerjem LTV nad 70 % zahtevala amortizacija v višini najmanj 2 % letno, za posojila z razmerjem LTV od 50 % do 70 % pa v višini najmanj 1 % letno. Leta 2017 so se te zahteve poostrile v zvezi z razmerjem med posojilom in dohodkom (razmerjem LTI) pri novih posojilih, tako da se te zahteve za nova hipotekarna posojila z razmerjem LTI nad 4,5 zvišujejo za eno odstotno točko na leto. Leta 2018 je organ Finansinspektionen (švedski organ za finančni nadzor) za vse domače kreditne institucije, ki uporabljajo pristop na podlagi notranjih bonitetnih ocen, v skladu s členom 458 Uredbe (EU) št. 575/2013 uvedel posamezni instituciji lastno najnižjo raven (spodnjo mejo) za z izpostavljenostjo tehtano povprečje uteži tveganja, ki se uporabljajo za portfelj izpostavljenosti na drobno do dolžnikov z rezidentstvom na Švedskem, zavarovanih s hipotekami na nepremičnine, v višini 25 %. Končno, organ Finansinspektionen je leta 2018 zvišal stopnjo proticikličnega kapitalskega blažilnika z 2 % na 2,5 % od septembra 2019.

                  (12)

                  Pri povečevanju ranljivosti, ugotovljenih na Švedskem, imajo pomembno vlogo ciklični dejavniki, vendar pa so k tem ranljivostim prispevali tudi pomembni strukturni dejavniki, kar je povzročilo višjo raven sistemskega tveganja. Ti dejavniki vključujejo: (i) pomanjkanje ponudbe stanovanj, ki ustvarja pritisk na rast cen stanovanj in dolga za gospodinjstva, ki se odločijo za nakup nepremičnine; ter (ii) ugodno obdavčitev nepremičnin, na primer davčno olajšavo za obresti, plačane za hipotekarna posojila, ki lahko prispeva k zvišanju cen stanovanj in gospodinjstva spodbuja k čezmernemu izposojanju.

                  (13)

                  Zato je ESRB kljub temu, da priznava širok nabor makrobonitetnih ukrepov, ki so bili uvedeni na Švedskem, zaključil, da so ti makrobonitetni ukrepi sicer primerni, vendar samo delno zadostujejo za obravnavo ugotovljenih ranljivosti, ki so povezane s stanovanjskimi nepremičninami, zlasti z zadolženostjo gospodinjstev in precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin, v srednjeročnem obdobju. Glede na to, da k tem ranljivostim delno prispevajo strukturni dejavniki, ki presegajo okvir makrobonitetne politike, so potrebne tudi druge politike, s katerimi bi dopolnili in podprli sedanje makrobonitetne ukrepe, da bi učinkoviteje in uspešneje obravnavali dejavnike, ki prispevajo h kopičenju sistemskih tveganj na trgu stanovanjskih nepremičnin na Švedskem, ne da bi s tem povzročili čezmerne stroške za švedsko realno gospodarstvo in finančni sistem. Ukrepi, predlagati v tem priporočilu, so namenjeni dopolnitvi obstoječih makrobonitetnih ukrepov na Švedskem.

                  (14)

                  Namen tega priporočila je priporočiti: a) širše ukrepe politike, katerih cilj bi bil omejiti dejavnike, ki omogočajo ali spodbujajo rast zadolženosti gospodinjstev, in b) poostritev obstoječih ali aktiviranje drugih makrobonitetnih ukrepov, če se bodo ranljivosti, povezane z zadolženostjo gospodinjstev in precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin, še naprej povečevale zaradi cikličnih gospodarskih in finančnih razlogov.

                  (15)

                  To priporočilo ne posega v pooblastila centralnih bank v Uniji v zvezi z denarno politiko.

                  (16)

                  Priporočila ESRB se objavijo potem, ko je splošni odbor obvestil Svet Evropske unije o nameri, da jih objavi, in mu dal možnost, da se odzove, ter potem, ko so bili o nameravani objavi obveščeni naslovniki –

            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
      ODDELEK 1

         PRIPOROČILA

         Priporočilo A – strukturne spremembe v zvezi s hipotekarnimi posojili in sektorjem stanovanjskih nepremičnin

      Priporoča se, da Švedska pregleda svoje politike s ciljem omejiti strukturne dejavnike, ki so prispevali k ranljivostim, ki so bile na Švedskem ugotovljene kot vir sistemskega tveganja, ker spodbujajo gospodinjstva k prevzemanju čezmernega hipotekarnega dolga ali povzročajo čezmerno rast cen stanovanj in hipotekarnega dolga.

         Priporočilo B – spremljanje ranljivosti ter aktiviranje ali poostritev makrobonitetnih ukrepov

                  1.

                  Priporoča se, da švedski nacionalni organi, ki so pooblaščeni za spremljanje sistemskih tveganj, pozorno spremljajo ranljivosti, povezane z zadolženostjo gospodinjstev in precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin, v srednjeročnem obdobju, med drugim z:

                              (a)

                              ocenjevanjem – z uporabo podatkov o novih hipotekarnih posojilih na ravni posameznega posojila – zmožnosti posojilojemalcev, ki najemajo nova stanovanjska posojila, da prenesejo neugodne gospodarske ali finančne razmere ali neugodno gibanje na trgu stanovanjskih nepremičnin; ter

                              (b)

                              ocenjevanjem možnih kreditnih izgub iz obstoječega portfelja hipotekarnih posojil in možnih sekundarnih učinkov na finančno stabilnost v primeru neugodnih gospodarskih ali finančnih gibanj.

                  2.

                  Da se prepreči kopičenje kreditnega tveganja, se priporoča, da švedski makrobonitetni organ, ki je pooblaščen za aktiviranje ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce, poostri obstoječe ali aktivira druge ukrepe, usmerjene na posojilojemalce, če rezultati spremljanja v skladu s točko (a) podpriporočila B(1) pokažejo, da velik ali vedno večji delež posojilojemalcev, ki najemajo nova stanovanjska posojila, morda ne bo mogel odplačevati svojega dolga v primeru neugodnega gospodarskega ali finančnega gibanja.

                  3.

                  Priporoča se, da makrobonitetni organ, imenovani organ ali pristojni organ na Švedskem, kot je ustrezno, poostri obstoječe ali uvede druge kapitalske ukrepe, da se zagotovi dovolj kapitala za hipotekarna posojila, ki jih odobrijo kreditne institucije, ki so pridobile dovoljenje na Švedskem, če rezultati spremljanja v skladu s točko (b) podpriporočila B(1) pokažejo, da so se zaradi cikličnih gospodarskih in finančnih dejavnikov povečale možne kreditne izgube iz obstoječih hipotekarnih posojil v primeru neugodnih gospodarskih ali finančnih razmer ali neugodnega gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin in kreditne izgube iz drugih posojil kot posledica zmanjšanja potrošnje gospodinjstev, ki imajo stanovanjska posojila.

            ODDELEK 2

         IZVAJANJE

      1.   Opredelitev pojmov

      V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

                  (a)

                  „ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce“ pomeni makrobonitetne ukrepe, ki so usmerjeni na posojilojemalce;

                  (b)

                  „neposredni nadzor“ pomeni dejansko in učinkovito zmožnost, da se, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja, finančnim institucijam, za katere se uporabljajo ukrepi zadevnega makrobonitetnega organa, naložijo makrobonitetni ukrepi ali se ti spremenijo;

                  (c)

                  „pooblastila za dajanje priporočil“ pomeni zmožnost, da se v obliki priporočil dajo usmeritve glede uporabe makrobonitetnih instrumentov, kadar je to potrebno za doseganje končnega ali vmesnega cilja;

                  (d)

                  „razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine“ (razmerje LTV) pomeni razmerje med vsoto vseh posojil ali obrokov posojila, ki jih posojilojemalec zavaruje z nepremičnino, v trenutku nastanka posojila in vrednostjo nepremičnine v trenutku nastanka posojila;

                  (e)

                  „razmerje med posojilom in dohodkom“ (razmerje LTI) pomeni razmerje med vsoto vseh posojil ali obrokov posojila, ki jih posojilojemalec zavaruje z nepremičnino, v trenutku nastanka posojila in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (f)

                  „srednjeročen“ pomeni v obdobju treh let;

                  (g)

                  „odplačilo dolga“ pomeni skupni znesek obresti in odplačila glavnice celotnega dolga posojilojemalca v določenem obdobju (na splošno eno leto);

                  (h)

                  „makrobonitetni organ“ pomeni nacionalni makrobonitetni organ s cilji, ureditvami, pooblastili, zahtevami glede odgovornosti in drugimi značilnostmi, določenimi v Priporočilu ESRB/2011/3 (8);

                  (i)

                  „razmerje med dolgom in dohodkom“ (razmerje DTI) pomeni razmerje med celotnim dolgom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (j)

                  „razmerje med odplačilom dolga in dohodkom“ (razmerje DSTI) pomeni razmerje med celotnim letnim odplačilom dolga in celotnim letnim razpoložljivim dohodkom posojilojemalca v trenutku nastanka posojila;

                  (k)

                  „zapadlost“ pomeni trajanje pogodbe o posojilu za stanovanjsko nepremičnino v trenutku nastanka posojila, izraženo v letih.

            2.   Merila za izvajanje

                  1.

                  Za izvajanje tega priporočila se uporabljajo naslednja merila:

                              (a)

                              treba je upoštevati načelo sorazmernosti, ob upoštevanju cilja in vsebine priporočila A in priporočila B;

                              (b)

                              kar zadeva priporočilo A, je treba, kadar se spreminja politika, pri postopnem uvajanju takih ukrepov upoštevati položaj Švedske v gospodarskem in finančnem ciklu, tako da ti ukrepi ne bodo okrepili ali sprožili uresničenja nakopičenih ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Švedskem;

                              (c)

                              kadar se aktivirajo ali poostrijo ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, ali kapitalski ukrepi v skladu s priporočilom B, je treba pri njihovem umerjanju in postopnem uvajanju upoštevati položaj Švedske v gospodarskem in finančnem ciklu ter možne posledice z vidika povezanih stroškov in koristi;

                              (d)

                              posebna merila za skladnost s priporočilom A in priporočilom B so določena v Prilogi I.

                  2.

                  Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje. Poročila morajo vsebovati najmanj:

                              (a)

                              informacije o vsebini in časovnem okviru sprejetih ukrepov;

                              (b)

                              oceno ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev in precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin, vključno z razporeditvijo novih hipotekarnih posojil glede na njihova razmerja LTV, DTI in DSTI ter zapadlost, pri čemer se zadevna razmerja izračunajo v skladu s Prilogo IV k Priporočilu ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja (9), ter delovanja sprejetih ukrepov ob upoštevanju ciljev tega priporočila;

                              (c)

                              podrobno utemeljitev za vsako neukrepanje ali odmik od tega priporočila, vključno z zamudami.

            3.   Časovni okvir za nadaljnje ukrepanje

      Naslovniki tega priporočila poročajo ESRB in Svetu o ukrepih, ki so jih sprejeli na podlagi tega priporočila, ali ustrezno utemeljijo vsako neukrepanje v skladu z naslednjim časovnim okvirom:

                  (a)

                     Priporočilo A

                  Do 31. oktobra 2022 naslovnik priporočila A predloži ESRB in Svetu poročilo o izvajanju priporočila A.

                  (b)

                     Priporočilo B

                  Do 31. oktobra 2020 in nato vsako leto do 31. oktobra 2022 naslovniki priporočila B predložijo ESRB in Svetu poročilo o spremljanju ranljivosti, povezanih z zadolženostjo gospodinjstev, in ukrepih, ki so jih sprejeli za obravnavo teh ranljivosti. Če je za sprejemanje ukrepov za obravnavo ugotovljenih ranljivosti pristojen več kot en organ, je treba predložiti eno skupno poročilo.

            4.   Spremljanje in ocenjevanje

                  1.

                  Sekretariat ESRB:

                              (a)

                              nudi pomoč naslovnikom z zagotavljanjem koordiniranega poročanja in ustreznih predlog ter, kjer je potrebno, podrobnejšim določanjem postopka in časovnega okvira za nadaljnje ukrepanje;

                              (b)

                              preverja nadaljnje ukrepanje naslovnikov in jim nudi pomoč, če zanjo zaprosijo, ter splošnemu odboru predloži poročila o nadaljnjem ukrepanju. Uvedli se bodo trije postopki ocenjevanja, in sicer:

                                          (i)

                                          do 31. decembra 2020 v zvezi z izvajanjem priporočila B;

                                          (ii)

                                          do 31. decembra 2021 v zvezi z izvajanjem priporočila B ter

                                          (iii)

                                          do 31. decembra 2022 v zvezi z izvajanjem priporočil A in B.

                  2.

                  Splošni odbor oceni ukrepe in utemeljitve, ki jih sporočijo naslovniki, ter lahko, kjer je primerno, presodi, da to priporočilo ni bilo upoštevano in naslovnik ni ustrezno utemeljil, zakaj ni ukrepal.

         V Frankfurtu na Majni, 27. junija 2019

               Vodja sekretariata ESRB

               v imenu splošnega odbora ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  UL L 331, 15.12.2010, str. 1.

         (2)  Priporočilo Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 4. aprila 2013 o vmesnih ciljih in instrumentih makrobonitetne politike (ESRB/2013/1) (UL C 170, 15.6.2013, str. 1).

         (3)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

         (4)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).

         (5)  Glej dokument Vulnerabilities in the EU Residential Real Estate Sector, ESRB, november 2016, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (6)  Opozorilo ESRB/2016/11 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. septembra 2016 o srednjeročnih ranljivostih v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Švedskem (UL C 31, 31.1.2017, str. 55).

         (7)  Glej dokument Vulnerabilities in the residential real estate sectors of EEA countries, ESRB, 2019, dostopno na spletni strani ESRB na naslovu www.esrb.europa.eu.

         (8)  Priporočilo ESRB/2011/3 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 22. decembra 2011 o makrobonitetnem mandatu nacionalnih organov (UL C 41, 14.2.2012, str. 1).

         (9)  Priporočilo ESRB/2016/14 Evropskega odbora za sistemska tveganja z dne 31. oktobra 2016 o odpravljanju vrzeli v podatkih o nepremičninah (UL C 31, 31.1.2017, str. 1).

         PRILOGA I

            DOLOČITEV MERIL ZA SKLADNOST, KI SE UPORABLJAJO ZA PRIPOROČILA

            Priporočilo A – strukturne spremembe v zvezi s hipotekarnimi posojili in sektorjem stanovanjskih nepremičnin

         Za priporočilo A se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Ko se oblikujejo možnosti politike in preden se izvedejo spremembe politike, je treba oceniti vpliv predlaganih ukrepov glede na položaj Švedske v gospodarskem in finančnem ciklu, da se zagotovi, da ti ukrepi ne bodo okrepili ali sprožili uresničenja nakopičenih ranljivosti v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Švedskem.

            Priporočilo B – spremljanje ranljivosti ter aktiviranje ali poostritev makrobonitetnih ukrepov

         Za priporočilo B se uporablja naslednje merilo za skladnost.
         Preden se aktivirajo drugi ali poostrijo obstoječi makrobonitetni ukrepi, je treba oceniti položaj Švedske v gospodarskem in finančnem ciklu, da se ugotovi, ali je tako aktiviranje ali poostritev primerno.