title: Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o ključnih kompetencah za vseživljenjsko učenje

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 394/10

      PRIPOROČILO EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

   z dne 18. decembra 2006
   o ključnih kompetencah za vseživljenjsko učenje
   (2006/962/ES)
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 149(4) in 150(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Komisije,
   ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
   ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
   v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe (3),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet v Lizboni z dne 23. in 24. marca 2000 je sklenil, da bi moral evropski okvir opredeliti nova osnovna znanja, ki naj jih zagotovi vseživljenjsko učenje, kot ključni ukrep pri odzivu Evrope na globalizacijo in premik h gospodarstvom znanja ter poudaril, da so ljudje največja dobrina Evrope. Odtlej so bili ti sklepi večkrat ponovljeni, tudi na Evropskem svetu v Bruslju z dne 20. in 21. marca 2003 ter 22. in 23. marca 2005 ter v ponovno zaživeli Lizbonski strategiji, potrjeni leta 2005.

               (2)

               Evropska sveta v Stockholmu z dne 23. in 24. marca 2001 ter v Barceloni z dne 15. in 16. marca 2002 sta potrdila konkretne prihodnje cilje evropskega sistema izobraževanja in usposabljanja ter delovni program (delovni program Izobraževanje in usposabljanje 2010) za njihovo dosego do leta 2010. Ti cilji vključujejo razvoj znanj za družbo znanja in posebne cilje za pospeševanje učenja jezikov, razvoj podjetnosti in splošno potrebo po krepitvi evropske razsežnosti v izobraževanju.

               (3)

               Sporočilo Komisije „Uresničevanje evropskega prostora za vseživljenjsko učenje“ in Resolucija Sveta z dne 27. junija 2002 o vseživljenjskem učenju (4), ki mu je sledila, sta „nova osnovna znanja“ določila kot prednostna in poudarila, da mora vseživljenjsko učenje zajemati obdobje od predšolske starosti do starosti po upokojitvi.

               (4)

               V okviru izboljšanja zaposlovanja Skupnosti sta Evropska sveta v Bruslju marca 2003 in decembra 2003 poudarila potrebo po razvoju vseživljenjskega učenja s posebnim poudarkom na aktivnih in preventivnih ukrepih za nezaposlene in neaktivne osebe. Podlaga za to je bilo poročilo projektne skupine za zaposlovanje, ki je poudarila potrebo po sposobnosti prilagajanju spremembam, pomen vključevanja ljudi na trg delovne sile in ključno vlogo vseživljenjskega učenja.

               (5)

               Svet je maja 2003 sprejel evropske referenčne ravni („merila uspešnosti“), ki dokazujejo zavzemanje za merljivo izboljšanje evropske povprečne uspešnosti. Te referenčne ravni vključujejo sposobnost branja, zgodnje opuščanje šolanja, dokončanje višje srednje stopnje izobrazbe in udeleženost odraslih v vseživljenjskem učenju in so tesno povezane z razvojem ključnih kompetenc.

               (6)

               V poročilu Sveta o širši vlogi izobraževanja, ki je bilo sprejeto novembra 2004, je bilo poudarjeno, da izobraževanje prispeva k ohranjanju in obnavljanju skupnega kulturnega ozadja v družbi ter k učenju osnovnih socialnih in državljanskih vrednot, kot so državljanska zavest, enakost, strpnost in spoštovanje, in je zlasti pomembno v času, ko se vse države članice soočajo z vprašanjem, kako obvladati vse večjo socialno in kulturno raznovrstnost. Poleg tega sta omogočanje vstopa v poklicno življenje in njegovo ohranjanje pomemben del vloge izobraževanja pri krepitvi socialne kohezije.

               (7)

               Poročilo, ki ga je Komisija sprejela leta 2005 o napredku pri doseganju lizbonskih ciljev na področju izobraževanja in usposabljanja, je pokazalo, da ni bilo napredka pri zmanjševanju odstotka tistih, ki imajo v starosti 15 let težave pri branju ali pri zviševanju stopnje dokončanja višje srednje stopnje izobraževanja. Določen napredek je bilo mogoče zaznati pri zmanjševanju zgodnjega opuščanja šolanja, vendar glede na sedanjo hitrost napredovanja evropske referenčne ravni za leto 2010, sprejete na Svetu maja 2003, ne bodo dosežene. Sodelovanje odraslih v učenju ne narašča dovolj hitro, da bi lahko dosegli referenčno raven 2010, podatki pa kažejo na to, da je verjetnost nadaljnjega usposabljanja ljudi z nizko izobrazbo manjša.

               (8)

               Okvir ukrepov za vseživljenjski razvoj kompetenc in kvalifikacij, ki so ga evropski socialni partnerji sprejeli marca 2002, poudarja potrebo podjetij po čedalje hitrejšem prilagajanju njihovih struktur, da bi ostala konkurenčna. Več timskega dela, zabrisovanje hierarhije, prenos odgovornosti in naraščajoča potreba po večopravilnosti vodijo k naraščanju učečih se organizacij. V okviru tega pomeni sposobnost organizacij za določanje kompetenc, za njihovo aktiviranje in prepoznavanje ter spodbujanje njihovega razvoja za vse zaposlene podlago za nove konkurenčne strategije.

               (9)

               Maastrichtska študija o poklicnem izobraževanju in usposabljanju iz leta 2004 navaja precejšnjo vrzel med stopnjami izobrazbe, ki jih zahtevajo nova delovna mesta, in stopnjami izobrazbe, ki jih dosega evropska delovna sila. Ta študija kaže, da je več kot tretjina evropske delovne sile (80 milijonov oseb) nizko izobražena, ob tem pa se ocenjuje, da bo do leta 2010 skoraj 50 % novih delovnih mest zahtevalo terciarne kvalifikacije, skoraj 40 % bo zahtevalo višjo srednjo stopnjo izobrazbe, samo 15 % služb pa bo primernih za tiste z osnovno izobrazbo.

               (10)

               V Skupnem poročilu Sveta in Komisije o delovnem programu o izobraževanju in usposabljanju 2010, sprejetem leta 2004, je ponovno poudarjena potreba, da se vsem državljanom zagotovi kompetence, ki jih potrebujejo, in sicer kot del strategij držav članic za vseživljenjsko učenje. Za spodbujanje in olajšanje reforme poročilo predlaga razvoj skupnih evropskih referenc in načel ter daje prednost okviru ključnih kompetenc.

               (11)

               Evropski pakt za mlade, ki je priložen sklepom Evropskega sveta v Bruslju z dne 22. in 23. marca 2005, je poudaril potrebo po spodbujanju razvoja enotnega sklopa osrednjih znanj.

               (12)

               Potreba po usposabljanju mladih s potrebnimi ključnimi kompetencami in izboljšanje doseganja ravni izobrazbe sta sestavna dela Integriranih smernic za rast in delovna mesta 2005–2008, ki jih je junija 2005 potrdil Evropski svet. Smernice zaposlovanja zlasti zahtevajo prilagoditev sistema izobraževanja in usposabljanja kot odziv na nove zahteve po kompetencah s pomočjo boljše identifikacije poklicnih potreb in ključnih kompetenc kot del programov reform držav članic. Smernice zaposlovanja tudi pozivajo k zagotavljanju vključevanja vidika spola in enakosti med spoloma pri vseh ukrepih in k doseganju 70 % povprečne stopnje zaposlenosti v Evropski uniji in vsaj 60 % zaposlenosti za ženske.

               (13)

               To priporočilo naj prispeva k razvoju kakovostnega, v prihodnost usmerjenega izobraževanja in usposabljanja, prilagojenega potrebam evropske družbe, s podporo in dopolnitvijo delovanja držav članic pri zagotovitvi, da bi njihovi sistemi osnovnega izobraževanja in usposabljanja vsem mladim ponujali sredstva za razvoj ključnih kompetenc do ravni, ko bodo sposobni za odraslo življenje in ki ustvarja podlago za nadaljnje učenje in poklicno življenje, ter da bi bilo odraslim omogočeno razviti in posodabljati njihove ključne kompetence prek ponudbe skladnega in obsežnega vseživljenjskega učenja. To priporočilo bi moralo prav tako predvideti skupni evropski referenčni okvir ključnih kompetenc za oblikovalce politik, ponudnike izobraževanja in usposabljanja, socialne partnerje in same učence za olajšanje nacionalnih reform in izmenjavo informacij med državami članicami in Komisijo v okviru delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“, z namenom dosege dogovorjenih evropskih referenčnih ravni. Poleg tega bi moralo priporočilo podpirati druge sorodne politike, kot so politika zaposlovanja in socialna politika ter druge politike, ki zadevajo mlade.

               (14)

               Ker ciljev tega priporočila, in sicer podpreti in dopolniti delovanje držav članic z vzpostavitvijo skupne referenčne točke, ki spodbuja in olajšuje nacionalne reforme ter nadaljnje sodelovanje med državami članicami, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker te cilje lažje doseže Skupnost, Skupnost lahko sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena to priporočilo ne prekoračuje okvirov, ki so potrebni za doseganje zastavljenih ciljev, kolikor prepušča izvajanje tega priporočila državam članicam –

         PRIPOROČATA:
   Da države članice razvijajo ponudbo ključnih kompetenc za vse kot del svojih strategij za vseživljenjsko učenje, vključno s strategijami za doseganje splošne pismenosti, in uporabijo „Ključne kompetence za vseživljenjsko učenje – evropski referenčni okvir“ (v nadaljevanju „referenčni okvir“) iz Priloge k temu priporočilu kot referenčno orodje z namenom zagotoviti:

               1.

               da začetno izobraževanje in usposabljanje vsem mladim ponuja sredstva za oblikovanje ključnih kompetenc do ravni, ko bodo sposobni za odraslo življenje, in ki ustvarja podlago za nadaljnje učenje in poklicno življenje;

               2.

               ustrezno ponudbo tistim mladim, ki zaradi izobraževalne prikrajšanosti, nastale zaradi osebnih, družbenih, kulturnih in gospodarskih okoliščin, potrebujejo posebno podporo za izpolnitev njihovega izobrazbenega potenciala;

               3.

               da bo odraslim omogočeno razvijati in posodabljati njihove ključne kompetence vse življenje ter da bo poseben poudarek na ciljnih skupinah, ki so ugotovljene kot prednostne naloge v nacionalnem, regionalnem in/ali lokalnem okviru, na primer osebe, ki morajo posodobiti svoja znanja;

               4.

               da bo na voljo ustrezna infrastruktura za nadaljevanje izobraževanja in usposabljanja odraslih, vključno z učitelji in vodji usposabljanja, postopki preverjanja in vrednotenja, ukrepi za zagotovitev enakega dostopa do vseživljenjskega učenja in trga dela ter podpora učencem, ki bo priznavala različne potrebe in kompetence odraslih;

               5.

               da bo skladnost ponudbe izobraževanja za odrasle in usposabljanja za posamezne državljane dosežena prek tesnih povezav s politiko zaposlovanja in socialno politiko, kulturno politiko, politiko inovativnosti ter drugimi politikami, ki vplivajo na mlade, ter prek sodelovanja s socialnimi partnerji in drugimi zainteresiranimi stranmi;

         SE SEZNANJATA Z NAMENOM KOMISIJE, DA:

               1.

               prispeva k prizadevanjem držav članic za razvoj njihovih sistemov izobraževanja in usposabljanja ter izvaja in razširja to priporočilo, vključno z uporabo referenčnega okvira kot referenco za olajševanje vzajemnega učenja in izmenjave dobrih praks ter za spremljanje razvoja in poročanje o napredku s pomočjo dvoletnih poročil o napredku delovnega programa Izobraževanje in usposabljanje 2010;

               2.

               uporabi referenčni okvir kot referenco za izvajanje programov Skupnosti za izobraževanje in usposabljanje ter zagotovi, da se spodbuja pridobivanje ključnih kompetenc;

               3.

               spodbuja širšo uporabo referenčnega okvira v sorodnih politikah Skupnosti in zlasti pri izvajanju politike zaposlovanja, mladinske, kulturne in socialne politike ter razvija nadaljnje povezave s socialnimi partnerji in drugimi organizacijami, ki delujejo na tem področju;

               4.

               pregleda učinek referenčnega okvira v okviru delovnega programa Izobraževanje in usposabljanje 2010 in do 18. decembra 2010 poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o pridobljenih izkušnjah in posledicah za prihodnost.

      V Bruslju, 18. decembra 2006.

            Za Evropski parlament

            Predsednik

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Svet

            Predsednik

         J.-E. ENESTAM

      (1)  UL C 195, 18.8.2006, str. 109.

      (2)  UL C 229, 22.9.2006, str. 21.

      (3)  Mnenje Evropskega parlamenta z dne 26. septembra 2006 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in Sklep Sveta z dne 18. decembra 2006.

      (4)  UL C 163, 9.7.2002, str. 1.

      PRILOG A
      KLJUČNE KOMPETENCE ZA VSEŽIVLJENJSKO UČENJE – EVROPSKI REFERENČNI OKVIR
      Ozadje in cilji
      Ker se mora Evropska unija spričo globalizacije neprestano soočati z novimi izzivi, bo vsak državljan potreboval vrsto ključnih kompetenc, da se bo lahko prožno prilagajal hitro spreminjajočemu in medsebojno zelo povezanemu svetu.
      Izobraževanje ima s svojo dvojno vlogo, v socialnem in ekonomskem smislu, ključni pomen pri zagotavljanju, da državljani Evrope pridobijo ključne kompetence, ki jih potrebujejo, da se na prožen način prilagodijo takšnim spremembam.
      Različne potrebe učencev je treba zadovoljevati zlasti z nadgradnjo raznolikih individualnih kompetenc z zagotavljanjem enakosti in dostopnosti tistim skupinam, ki zaradi izobraževalne prikrajšanosti, nastale zaradi osebnih, družbenih, kulturnih ali ekonomskih okoliščin, potrebujejo posebno podporo za izpolnitev svojega izobrazbenega potenciala. Primeri takih skupin vključujejo osebe s šibkimi osnovnimi znanji, zlasti pomanjkljivo pismenostjo, tisti, ki so zgodaj opustili šolanje, dolgotrajno brezposelni in tisti, ki se po dolgi odsotnosti vračajo na delovno mesto, starejši, migranti in invalidi.
      V tem smislu so glavni cilji referenčnega okvira:

                  1)

                  ugotoviti in opredeliti ključne kompetence, ki so v družbi znanja potrebne za osebno izpolnitev, dejavno državljanstvo, socialno kohezijo in zaposljivost;

                  2)

                  podpreti delo držav članic, katerega cilj je zagotoviti, da bodo mladi ljudje do konca začetnega izobraževanja ključne kompetence razvili do ravni, ko bodo sposobni za odraslo življenje in ki ustvarja podlago za nadaljnje učenje in poklicno življenje, in da bo odraslim omogočeno razvijati in posodabljati ključne kompetence vse življenje;

                  3)

                  zagotoviti referenčno orodje na evropski ravni za oblikovalce politik, ponudnike izobraževanj, delodajalce in same učence za olajšanje nacionalnih prizadevanj in prizadevanj na evropski ravni za doseganje skupno dogovorjenih ciljev;

                  4)

                  zagotoviti okvir za nadaljnje ukrepe na ravni Skupnosti v okviru delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“ in v okviru programov za izobraževanje in usposabljanje Skupnosti.

            Ključne kompetence
      Kompetence so tukaj opredeljene kot kombinacija znanja, spretnosti in odnosov, ustrezajočih okoliščinam. Ključne kompetence so tiste, ki jih vsi ljudje potrebujejo za osebno izpolnitev in razvoj, dejavno državljanstvo, socialno vključenost in zaposlitev.
      Referenčni okvir določa osem ključnih kompetenc:

                  1)

                  sporazumevanje v maternem jeziku;

                  2)

                  sporazumevanje v tujih jezikih;

                  3)

                  matematična kompetenca ter osnovne kompetence v znanosti in tehnologiji;

                  4)

                  digitalna pismenost;

                  5)

                  učenje učenja;

                  6)

                  socialne in državljanske kompetence;

                  7)

                  samoiniciativnost in podjetnost ter

                  8)

                  kulturna zavest in izražanje.

            Ključne kompetence se štejejo za enako pomembne, saj vsaka od njih prispeva k uspešnemu življenju v družbi znanja. Številne kompetence se prekrivajo in povezujejo: vidiki, ki so bistvenega pomena za eno področje, bodo podpirali kompetence na drugem. Kompetenca na področju temeljnih osnovnih znanj jezika, kompetenca branja, pisanja, računanja in na področju informacijsko-komunikacijske tehnologije (IKT) je bistvena podlaga za učenje, učenje učenja pa podpira vse učne dejavnosti. Obstajajo številne teme, ki se uporabljajo v celotnem referenčnem okviru: kritično razmišljanje, ustvarjalnost, dajanje pobud, reševanje problemov, ocena tveganj, sprejemanje odločitev ter konstruktivno obvladovanje čustev so pomemben dejavnik pri vseh osmih ključnih kompetencah.
      1.   Sporazumevanje v maternem jeziku (1)

      Opredelitev:
      Sporazumevanje v maternem jeziku je sposobnost izražanja in razumevanja pojmov, misli, čustev, dejstev in mnenj v pisni in ustni obliki (poslušanje, govor, branje in pisanje) ter na ustrezen in ustvarjalen način jezikovno medsebojno delovanje v vseh družbenih in kulturnih okoliščinah – izobraževanje in usposabljanje, delo, dom in prosti čas.
      Bistveno znanje, spretnosti in odnosi, povezani s to kompetenco:
      Sporazumevalna kompetenca je rezultat usvojitve maternega jezika, ki je temeljno povezana z razvojem kognitivne sposobnosti posameznika, da razume svet in se poveže z drugimi ljudmi. Za sporazumevanje v maternem jeziku mora posameznik poznati besednjak, imeti funkcionalno znanje slovnice in poznati funkcije jezika. Vključuje zavest o glavnih vrstah verbalne interakcije, vrsti literarnih in neliterarnih besedil, glavne značilnosti različnih slogov in registrov jezika ter spremenljivost jezika in sporazumevanja glede na okoliščine.
      Posameznik mora biti sposoben tako za ustno in kot za pisno sporazumevanje v različnih sporazumevalnih okoliščinah ter za spremljanje in prilagajanje lastnega sporazumevanja zahtevam danih okoliščin. Ta kompetenca vključuje tudi sposobnost razlikovanja in uporabe različnih vrst besedil, iskanje, zbiranje in obdelavo informacij, uporabo pripomočkov, oblikovanje in izražanje svojih ustnih in pisnih argumentov na prepričljiv način, ustrezen okoliščinam.
      Pozitivni odnos do sporazumevanja v maternem jeziku vključuje pripravljenost za kritični in konstruktivni dialog, spoštovanje estetskih lastnosti, pripravljenost prizadevati si zanje ter zanimanje za interakcijo z drugimi. To vključuje zavest o vplivanju jezika na druge ljudi in potrebo po razumevanju in uporabi jezika na pozitiven in družbeno odgovoren način.
      2.   Sporazumevanje v tujih jezikih (2)

      Opredelitev:
      za sporazumevanje v tujih jezikih nasploh veljajo iste glavne razsežnosti kompetence sporazumevanja kot pri sporazumevanju v maternem jeziku: temelji na sposobnostih razumevanja, izražanja in razlage pojmov, misli, čustev, dejstev in mnenj v pisni in ustni obliki (poslušanje, govor, branje in pisanje) v ustrezni vrsti družbenih in kulturnih okoliščin – izobraževanje in usposabljanje, delo, dom in prosti čas, – v skladu z željami ali potrebami posameznika. Sporazumevanje v tujih jezikih zahteva tudi sposobnosti, kot sta posredovanje in medkulturno razumevanje. Posameznikova stopnja usposobljenosti je odvisna od štirih razsežnosti (poslušanje, govorjenje, branje in pisanje) in od posameznega jezika ter posameznikovega družbenega in kulturnega ozadja, okolja, potreb in/ali interesov.
      Bistveno znanje, spretnosti in odnosi, povezani s to kompetenco:
      Znanje tujih jezikov zahteva poznavanje besednjaka in funkcionalne slovnice ter zavest o glavnih vrstah verbalne interakcije in registrov jezika. Pomembno je poznavanje socialnih dogovorov, kulturni vidik in spremenljivost jezikov.
      Bistvena znanja za sporazumevanje v tujih jezikih so sestavljena iz sposobnosti razumevanja govornih sporočil, spodbujanja, vzdrževanja in sklepanja pogovorov ter branja, razumevanja in pisanja besedil, v skladu s potrebami posameznika. Posamezniki morajo biti tudi sposobni ustrezno uporabljati pripomočke ter se tudi neuradno učiti jezikov kot del vseživljenjskega učenja.
      Pozitivni odnos vključuje spoštovanje kulturne raznovrstnosti, zanimanje in radovednost glede jezikov in medkulturnega sporazumevanja.
      3.   Matematična kompetenca ter osnovne kompetence v znanosti in tehnologiji
      Opredelitev:

                  A.

                  Matematična kompetenca je sposobnost usvojitve in uporabe matematičnega načina razmišljanja za reševanje mnogih težav v vsakdanjem življenju. Pri usvojitvi temeljnih tehnik računanja so poudarjeni postopek, dejavnost ter znanje. Matematična kompetenca vključuje – v različnem obsegu – sposobnost in pripravljenost za uporabo matematičnih načinov razmišljanja (logično in prostorsko razmišljanje) in predstavljanja (formule, modeli, konstrukcije, grafi in razpredelnice).

                  B.

                  Kompetenca na področju znanosti se nanaša na sposobnost in pripravljenost uporabe znanja in metodologije za razlago naravnega sveta z namenom ugotovitve vprašanj in sklepanja na podlagi dokazov. Kompetenca v tehnologiji pomeni uporabo omenjenega znanja in metodologije kot odziv na znane človeške želje ali potrebe. Kompetenca na področju znanosti in tehnologije vključuje razumevanje sprememb, nastalih zaradi človeške dejavnosti, in odgovornost posameznega državljana.

            Bistveno znanje, spretnosti in odnosi, povezani s to kompetenco:

                  A.

                  Potrebno znanje matematike vključuje temeljito poznavanje številk, merskih enot in struktur, osnovnih postopkov in osnovnih matematičnih predstavitev, razumevanje matematičnih pojmov in zasnov ter zavedanje glede vprašanj, na katera lahko matematika ponudi odgovor.
                  Posameznik mora biti sposoben uporabljati temeljna matematična načela in postopke v vsakodnevnih okoliščinah doma in v službi ter slediti in ocenjevati sklope argumentov. Sposoben mora biti matematično razmišljati, razumeti matematične dokaze, se sporazumevati v matematičnem jeziku ter uporabljati ustrezne pripomočke.
                  Pozitiven odnos do matematike temelji na spoštovanju resnice in pripravljenosti za iskanje razlogov ter za ocenjevanje njihove veljavnosti.

                  B.

                  Za znanost in tehnologijo so bistveno znanje osnovna načela naravnega sveta, temeljni znanstveni koncepti, načela in metode, tehnologija, tehnološki proizvodi in postopki ter razumevanje vpliva znanosti in tehnologije na naravni svet. To znanje bi moralo posamezniku omogočiti boljše razumevanje prednosti, omejitve in tveganja znanstvenih teorij, aplikacij ter tehnologije v družbi nasploh (v odnosu do sprejemanja odločitev, vrednosti, moralnih vprašanj, kulture itd.).
                  Kompetence vključujejo sposobnost rokovanja s tehnološkim orodjem in stroji ter z znanstvenimi podatki za doseganje cilja ali sprejetje odločitve ali sklepa na podlagi dokazov. Posameznik mora biti sposoben ugotoviti bistvene lastnosti znanstvene raziskave in imeti sposobnost posredovanja sklepov in razlogov, ki so do tega privedli.
                  Kompetenca vključuje odnos kritičnega spoštovanja in radovednosti, zanimanje za etična vprašanja in spoštovanje varnosti in trajnosti – zlasti glede znanstvenega in tehnološkega napredka v odnosu do samega sebe, družine, skupnosti in globalnih vprašanj.

            4.   Digitalna pismenost
      Opredelitev:
      Digitalna pismenost vključuje varno in kritično uporabo Tehnologije informacijske družbe (IST) pri delu, v prostem času in pri sporazumevanju. Podpirajo jo osnovna znanja v IKT: uporaba računalnikov za iskanje, ocenjevanje, shranjevanje, proizvodnjo, predstavitev in izmenjavo informacij ter za sporazumevanje in sodelovanje v skupnih omrežjih po internetu.
      Bistveno znanje, spretnosti in odnosi, povezani s to pismenostjo:
      Digitalna pismenost zahteva temeljito razumevanje in poznavanje narave, vloge in priložnosti IST v vsakdanjem življenju: v zasebnem in socialnem življenju ter na delu. To vključuje glavne računalniške aplikacije, kot so obdelava besedila, razpredelnice, zbirke podatkov, shranjevanje in upravljanje podatkov ter razumevanje možnosti ter potencialnih nevarnosti interneta in sporazumevanja s pomočjo elektronskih medijev (elektronske pošte, omrežnih orodij) za delo, prosti čas, izmenjavo informacij in skupna omrežja, učenje in raziskave. Posameznik mora tudi razumeti, kako lahko IST podpira ustvarjalnost in inovativnost ter se zavedati vprašanj glede veljavnosti in zanesljivosti informacij, ki so na voljo, ter pravnih in etičnih načel, ki so vključena v interaktivni rabi IST.
      Potrebna znanja vključujejo: sposobnost iskanja, zbiranja in obdelave informacij ter njihovo uporabo na kritičen in sistematičen način, z oceno pomembnosti in razlikovanjem med resničnim in virtualnim ob hkratnem prepoznavanju povezav. Posameznik mora biti sposoben uporabljati orodje za proizvodnjo, predstavitev in razumevanje kompleksnih informacij ter imeti sposobnost dostopa, iskanja in uporabe storitev po internetu. Zmožen mora biti tudi uporabljati IST za podporo kritičnemu razmišljanju, ustvarjalnosti in inovativnosti.
      Uporaba IST zahteva kritičen in premišljen odnos do dosegljivih informacij in odgovorno uporabo interaktivnih medijev. Digitalno pismenost podpira tudi zanimanje za delovanje v skupnostih in omrežjih v kulturne, socialne in/ali poklicne namene.
      5.   Učenje učenja
      Opredelitev:
      „Učenje učenja“ je sposobnost učiti se in vztrajati pri učenju, organizirati lastno učenje, vključno z učinkovitim upravljanjem s časom in informacijami, individualno in v skupinah. Ta kompetenca vključuje zavest o lastnem učnem procesu in potrebah, prepoznavanje priložnosti, ki so na voljo, in sposobnost premagovanja ovir za uspešno učenje. Pomeni pridobivanje, obdelavo in sprejemanje novega znanja in spretnosti ter iskanje in uporabo nasvetov. Z učenjem učenja učenci nadgrajujejo svoje predhodne izkušnje z učenjem in življenjske izkušnje v različnih okoliščinah: doma, v službi, pri izobraževanju in usposabljanju. Motivacija in zaupanje vase sta za kompetenco posameznika odločilni.
      Bistveno znanje, spretnosti in odnosi, povezani s to kompetenco:
      Če je učenje usmerjeno neposredno k določenemu cilju v službi ali na poklicni poti, mora posameznik poznati zahtevane kompetence, znanje, spretnosti in kvalifikacije. Vsekakor učenje učenja od posameznika zahteva, da pozna in razume učne strategije, ki mu najbolj ustrezajo, prednosti in pomanjkljivosti svojega znanja in kvalifikacij ter da zna poiskati priložnosti za izobraževanje, usposabljanje in nasvete in/ali podporo, ki so mu na voljo.
      Spretnosti pri učenju učenja zahtevajo najprej pridobitev temeljnih osnovnih znanj, kot so pisanje, branje in računanje ter IKT znanja, ki so potrebna za nadaljnje učenje. Na podlagi teh znanj mora biti posameznik sposoben najti dostop, pridobiti, obdelati in sprejeti novo znanje in spretnosti. Za to je potrebno učinkovito upravljanje vzorcev učenja, poklicne poti in dela, zlasti pa mora biti posameznik sposoben vztrajati pri učenju tudi dalj časa ter kritično razmišljati o namenu in ciljih učenja. Posameznik mora biti zmožen posvetiti čas avtonomnemu učenju in s samodisciplino, pa tudi s skupinskim delom kot del učnega procesa izkoristiti prednosti heterogene skupine ter deliti naučeno. Kadar je to primerno, mora biti sposoben organizirati lastno učenje, oceniti lastno delo in poiskati nasvet, informacije in podporo.
      Pozitiven odnos vključuje motivacijo in zaupanje v lastno sposobnost uspešnega nadaljevanja učenja vse življenje. Odnos, usmerjen v reševanje problemov, podpira samo učenje in posameznikovo sposobnost premagovati ovire in se spreminjati. Bistvene sestavine pozitivnega odnosa so želja po uporabi predhodnih izkušenj z učenjem in življenjskih izkušenj, zanimanje za iskanje priložnosti za učenje ter uporabo učenja v raznovrstnih življenjskih okoliščinah.
      6.   Socialne in državljanske kompetence
      Opredelitev:
      Te kompetence vključujejo osebne, medosebne in medkulturne kompetence ter zajemajo vse oblike vedenja, ki usposabljajo posameznike za učinkovito in konstruktivno sodelovanje v socialnem in poklicnem življenju in zlasti v vse bolj raznovrstnih družbah ter za reševanje morebitnih sporov. Državljanska kompetenca posameznike usposablja za polno udeležbo v državljanskem življenju na podlagi socialnih in političnih konceptov in struktur ter zaveze za dejavno in demokratično udeležbo.
      Bistveno znanje, spretnosti in odnosi, povezani s to kompetenco:

                  A.

                  Socialna kompetenca je povezana z osebnim in družbenim blagorom, ki zahteva razumevanje pomena dobrega fizičnega in duševnega zdravja kot vira zase, za svojo družino in za ožje socialno okolje ter znanje o tem, kako tako zdravje doseči in vzdrževati z zdravim načinom življenja. Za uspešno medosebno in socialno udeležbo je bistveno razumeti kodekse ravnanja in splošno sprejete načine v različnih družbah in okoljih (npr. v službi). Ravno tako pomembno je zavedati se osnovnih konceptov v zvezi s posamezniki, skupinami, organizacijami dela, enakostjo spolov in nediskriminacijo, družbo in kulturo. Odločilno je razumevanje multikulturnih in socialno-ekonomskih razsežnosti evropskih družb in ujemanja nacionalne kulturne identitete z evropsko.
                  Jedro te kompetence so spretnosti konstruktivnega sporazumevanja v različnih okoljih, strpnosti, izražanja in razumevanja različnih pogledov, pogajanja z ustvarjanjem zaupanja in sočustvovanje. Posamezniki morajo biti sposobni obvladati stres in frustracije ter to izraziti na konstruktiven način, morajo pa tudi razlikovati med zasebnim in poklicnim življenjem.
                  Ta kompetenca temelji na sodelovanju, samozavesti in integriteti. Posameznik se mora zanimati za socialno-ekonomski razvoj, medkulturno komuniciranje, spoštovati mora različnost in soljudi ter biti pripravljen premagovati predsodke in sklepati kompromise.

                  B.

                  Državljanska kompetenca temelji na poznavanju konceptov demokracije, pravice, enakosti, državljanstva in državljanskih pravic, vključno s tem, kako so le-ti izraženi v Listini o temeljnih pravicah Evropske unije in mednarodnih deklaracijah ter kako jih uporabljajo različne institucije na lokalni, regionalni, nacionalni, evropski in mednarodni ravni. Vključuje poznavanje sodobnih dogodkov kot tudi glavnih dogodkov in trendov v nacionalni, evropski in svetovni zgodovini. Poleg tega je treba razvijati tudi zavest o ciljih, vrednotah in politikah socialnih in političnih gibanj. Bistveno je poznavanje evropske integracije in struktur EU, glavnih ciljev in vrednot, kot tudi zavesti o različnosti in kulturnih identitetah v Evropi.
                  Spretnosti državljanske kompetence pomenijo sposobnost učinkovitega oblikovanja odnosov z drugimi na javnem področju, izkazovanja solidarnosti in zanimanja za reševanje problemov, ki zadevajo lokalno in širšo skupnost. Vključujejo kritični in ustvarjalni premislek ter konstruktivno udeležbo v dejavnostih skupnosti ali soseske ter sprejemanje odločitev na vseh ravneh, od lokalne do nacionalne in evropske ravni, zlasti z volitvami.
                  Podlaga za pozitiven odnos so spoštovanje človekovih pravic, vključno z enakostjo, ki je osnova za demokracijo, spoštovanje in razumevanje razlik med sistemi vrednot različnih ver ali etničnih skupin. To pomeni izkazovanje občutka pripadnosti svoji občini, državi, EU in Evropi na splošno ter svetu, in pripravljenost za sodelovanje v demokratičnem sprejemanju odločitev na vseh ravneh. Vključuje tudi izkazovanje čuta odgovornosti ter njegovega razumevanja in spoštovanje skupnih vrednot, nujnih za zagotavljanje kohezije skupnosti, kot je spoštovanje demokratičnih načel. Konstruktivno sodelovanje vključuje tudi državljanske dejavnosti, podporo socialni raznovrstnosti in koheziji ter trajnostnemu razvoju, pripravljenost za spoštovanje vrednot in zasebnosti drugih.

            7.   Samoiniciativnost in podjetnost
      Opredelitev:
      Samoiniciativnost in podjetnost pomeni sposobnost posameznika za uresničevanje svojih zamisli. Vključuje ustvarjalnost, inovativnost in sprejemanje tveganj ter sposobnost načrtovanja in vodenja projektov za doseganje ciljev. Ta sposobnost je v pomoč posameznikom, ne le v njihovem vsakdanjem življenju in v družbi, ampak tudi na delovnem mestu pri razumevanju ozadja njihovega dela in izkoriščanju priložnosti, je pa tudi podlaga za bolj posebne spretnosti in znanje, ki ga potrebujejo tisti, ki ustanavljajo socialne ali gospodarske dejavnosti ali k temu prispevajo. To bi moralo vključevati zavest o etičnih vrednotah in spodbujati dobro upravljanje.
      Bistveno znanje, spretnosti in odnosi, povezani s to kompetenco:
      Potrebno znanje vključuje sposobnost ugotavljanja razpoložljivih priložnostih za zasebne, poklicne in/ali poslovne dejavnosti, vključno z vprašanji „širšega pogleda“, ki zagotavljajo ozadje, v katerem ljudje živijo in delajo, na primer široko poznavanje gospodarstva ter priložnosti in izzive, s katerimi se sooča delodajalec ali organizacija. Posamezniki se morajo zavedati tudi etičnega položaja podjetij in tega, kako so lahko s pošteno trgovino ali socialnim vodenjem podjetja zgled.
      Znanje se nanaša na proaktivno vodenje projektov (vključno z znanjem, kot so sposobnost načrtovanja, organizacije, vodenja in delegiranja, analiziranja, sporazumevanja, načrtovanja projekta, ovrednotenja in zapisovanja), učinkovito zastopanje in pogajanje ter sposobnost za delo posameznika in skupinsko v timih. Sposobnost presojati lastne prednosti in pomanjkljivosti ter sposobnost oceniti in po potrebi sprejemati tveganja je bistvena.
      Podjetniški odnos označuje dajanje pobud, proaktivnost, neodvisnost in inovativnost v zasebnem in socialnem življenju, kakor tudi v službi. Vključuje tudi motivacijo in odločenost za doseganje ciljev, osebnih ali takih, ki so skupni s cilji drugih, vključno na delu.
      8.   Kulturna zavest in izražanje
      Opredelitev:
      Spoštovanje pomena kreativnega izražanja zamisli, izkušenj in čustev v različnih medijih, vključno z glasbo, upodabljajočimi umetnostmi, literaturo in vizualnimi umetnostmi.
      Bistveno znanje, spretnosti in odnosi, povezani s to kompetenco:
      Kulturno znanje vključuje zavest o lokalni, nacionalni in evropski kulturni dediščini ter njenem mestu v svetu. Zajema osnovno poznavanje glavnih kulturnih del, vključno s popularno sodobno kulturo. Bistveno je razumeti kulturno in jezikovno raznovrstnost v Evropi in drugih regijah po svetu, potrebo po njeni ohranitvi ter pomen estetskih dejavnikov v vsakdanjem življenju.
      Spretnosti vključujejo priznavanje in izražanje: upoštevanje in uživanje v umetnostnih delih ter predstavitvah ter samoizražanje skozi različne medije z uporabo posameznikovih prirojenih sposobnosti. K spretnostim spada tudi sposobnost za povezovanje lastnih ustvarjalnih in izraznih pogledov z mnenji drugih in za prepoznavanje družbenih in gospodarskih priložnosti v kulturni dejavnosti. Kulturno izražanje je bistveno za razvoj ustvarjalnih spretnosti, ki jih je mogoče prenesti na več različnih poklicnih področij.
      Pravo razumevanje lastne kulture in občutek identitete sta lahko osnova za odprt odnos in spoštovanje do različnosti kulturnega izražanja. Pozitiven odnos zajema tudi ustvarjalnost, pripravljenost za negovanje estetskih možnosti z umetnostnim samoizražanjem in sodelovanje v kulturnem življenju.

         (1)  V okviru večkulturnih in večjezikovnih družb Evrope se ugotavlja, da materni jezik v vseh primerih ni nujno uradni jezik države članice in da je sporazumevanje v uradnem jeziku predpogoj za zagotavljanje polne udeležbe posameznika v družbi. V nekaterih državah članicah je lahko materni jezik eden od več uradnih jezikov. Ukrepi za obravnavo takih primerov in za ustrezno uporabo opredelitve zadevajo posamezno državo članico v skladu z njenimi posebnimi potrebami in okoliščinami.

         (2)  Priznati je treba, da veliko Evropejcev živi v dvojezičnih ali večjezičnih družinah in skupnostih ter da uradni jezik v državi, v kateri živijo, ni nujno njihov materni jezik. Za te skupine se lahko omenjena sposobnost nanaša na uradni jezik in ne na tuji jezik. Njihova potreba, motivacija in družbeni in/ali ekonomski razlogi za pridobitev te sposobnosti, ki jim bo v pomoč pri vključevanju v družbo, bodo drugačni v primeru, ko se učijo tujega jezika zaradi potovanja ali dela. Ukrepi za obravnavo takih primerov in ustrezno uporabo opredelitve so odvisni od posamezne države članice v skladu z njenimi posebnimi potrebami in razmerami v njej.


title: Priporočilo Sveta z dne 9. julija 2013 v zvezi z nacionalnim programom reform Švedske za leto 2013 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Švedske za obdobje 2012–2016

text:
               30.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/86

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 9. julija 2013
   v zvezi z nacionalnim programom reform Švedske za leto 2013 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Švedske za obdobje 2012–2016
   2013/C 217/21
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (3), ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Voditelji držav oziroma vlad držav članic so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazil polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

               (4)

               Svet je 10. julija 2012 sprejel priporočilo (4) v zvezi z nacionalnim programom reform Švedske za leto 2012 in dal mnenje o konvergenčnem programu Švedske za obdobje 2012–2015.

               (5)

               Komisija je 28. novembra 2012 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2013. Poleg tega je 28. novembra 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Švedsko opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (6)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 7. februarja 2013 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2013 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2013.

               (7)

               Evropski svet je 14. marca 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, vrnitvi k normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

               (8)

               Komisija je 10. aprila 2013 objavila rezultate poglobljenega pregleda za Švedsko, ki ga je opravila v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da na Švedskem obstajajo makroekonomska neravnotežja, zaradi katerih je potrebno spremljanje in ukrepanje politike. Nadaljnjo pozornost si zaslužijo predvsem makroekonomska gibanja zadolženosti in razdolževanja v zasebnem sektorju ter še neodpravljene neučinkovitosti nepremičninskega trga. Čeprav velik presežek na tekočem računu ni povezan s takšnimi tveganji kot visok primanjkljaj, bo Komisija še naprej spremljala gibanja tekočega računa na Švedskem.

               (9)

               Švedska je 19. aprila 2013 predložila konvergenčni program za obdobje 2012–2017, in nacionalni program reform za leto 2013. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (10)

               Na podlagi ocene konvergenčnega programa Svet v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 meni, da je makroekonomski scenarij za leto 2013, na katerem temeljijo proračunske napovedi v programu, verjeten. Vlada za leti 2013 in 2014 napoveduje rast v višini 1,2 % oziroma 2,2 % BDP, ustrezna napoved Komisije pa predvideva 1,5 % in 2,5 %. Cilj proračunske strategije, opisane v konvergenčnem programu, je zagotavljanje dolgoročne vzdržnosti javnih financ z upoštevanjem pravil švedskega fiskalnega okvira, vključno s ciljem, da se v povprečju skozi celoten poslovni cikel doseže presežek v neto posojanju širšega sektorja države v višini 1 % BDP. Javnofinančni saldo je zdrsnil z rahlega presežka v višini 0,2 % BDP v letu 2011 na 0,5-odstotni primanjkljaj v letu 2012. Konvergenčni program potrjuje prejšnji srednjeročni proračunski cilj, tj. –1,0 % BDP. Srednjeročni proračunski cilj je v skladu z zahtevami Pakta za stabilnost in rast. V skladu s konvergenčnim programom naj bi se strukturni javnofinančni saldo, kot ga je preračunala Komisija, iz rahlega primanjkljaja v višini okoli 0,4 % BDP v obdobju 2012–2013 po letu 2014 prevesil v presežek. Zato bo srednjeročni proračunski cilj v obdobju konvergenčnega programa najverjetneje dosežen. V skladu z informacijami iz konvergenčnega programa naj bi stopnja rasti javnofinančnih odhodkov brez diskrecijskih ukrepov na prihodkovni strani v letih 2012 in 2013 presegla referenčno srednjeročno stopnjo potencialne rasti BDP, po letu 2014 pa se bo spustila pod njo. Celo ob upoštevanju možnosti, da bi bili v letu 2014 sprejeti dodatni ekspanzivni diskrecijski ukrepi, so tveganja za neizpolnitev proračunskih ciljev majhna. Program napoveduje, da naj bi se delež dolga, ki je nižji od referenčne vrednosti 60 % BDP, v letu 2013 začasno povečal na 42 % BDP, nato pa se v letu 2015 ponovno znižal na 40 %. Po napovedi Komisije naj bi se delež dolga v letu 2014 znižal na 39 %.

               (11)

               Velika zadolženost zasebnega sektorja (v letu 2012 je znašala 235 % BDP) še vedno vzbuja zaskrbljenost. Zadolženost gospodinjstev, ki se giblje okoli 80 % BDP ali približno 170 % razpoložljivega dohodka, se je šele nedavno ustalila in se ob nadaljnji rasti kreditov in počasnem odplačevanju hipotekarnih kreditov najverjetneje ne bo zmanjšala. Sedanja davčna olajšava za plačila obresti in nizki periodični davki na nepremičnine spodbujajo stanovanjsko zadolževanje, kar prispeva k visoki ravni zadolženosti. Poleg tega razmeroma velika vrzel med dejansko mejno davčno stopnjo na zadolževanje in kapital za nove naložbe spodbuja podjetja k dolžniškemu financiranju. Švedska je nedavno omejila davčno olajšavo za stroške obresti znotraj skupine podjetij, vendar nima celovitega sistema za odpravo vrzeli med olajšavami za financiranje dolga in kapitala. Dolg podjetij ostaja visok pri 149 % BDP.

               (12)

               Čeprav je švedski nepremičninski trg v zadnjem času stabilen, še vedno predstavlja potencialen vir nestabilnosti. Na strani ponudbe kaže nekatere neučinkovitosti, ki bi lahko prispevale k povišanju cen stanovanj in ustvarjanju neželenih učinkov rigidnosti trga. Švedske naložbe v gradbeništvo predstavljajo le polovico obsega zadevnih naložb drugih nordijskih držav, tako v razmerju do BDP kot glede na prebivalstvo. Trenutno zaradi dolgotrajnih postopkov na občinski ravni pogosto traja več let, da se začne izvajati nov projekt. Racionalizacija teh postopkov bi povečala prožnost ponudbe stanovanj, spodbudila konkurenco v gradbeništvu in zmanjšala stroške gradnje. Potrebne so nadaljnje reforme na področju določanja najemnin, da se bo na trgu lahko vzpostavila optimalna ponudba najemnih stanovanj po primerni ceni. Odprava neučinkovitosti nepremičninskega trga bi verjetno prispevala tudi k zmanjšanju zadolženosti prebivalstva, saj gre za povezani vprašanji.

               (13)

               Na Švedskem je stopnja brezposelnosti mladih, oseb s priseljenskim ozadjem in nizko kvalificiranih delavcev še vedno precej nad stopnjo brezposelnosti preostalega delovno sposobnega prebivalstva in nad povprečjem EU. Švedska je sprejela številne nove primerne ukrepe za rešitev tega problema. Ukrepi, namenjeni vključevanju oseb s priseljenskim ozadjem na trg dela, so že dali prve rezultate, saj se je stopnja brezposelnosti znižala, vendar so potrebna nadaljnja prizadevanja za zmanjšanje vrzeli med stopnjo brezposelnosti te skupine in preostalega prebivalstva. Zaenkrat mladi še niso imeli vidne koristi od teh ukrepov. Vendar je bilo sprejetih ali je v pripravi več obetavnih ukrepov, med njimi „pogodbe za uvajanje v delo“ (posebne zaposlitvene pogodbe za mlade, ki vključujejo izobraževanje) v okviru švedskega modela določanja plač s strani popolnoma neodvisnih socialnih partnerjev. Zelo pomembna so tudi prizadevanja za povečanje obsega vajeništva in drugih oblik poklicnega usposabljanja na delovnem mestu, vendar bodo morala biti ta prizadevanja ambicioznejša, da bi dosegla želeni učinek. Doseči bi bilo treba tudi nadaljnji napredek pri pregledu zakonodaje za zaščito zaposlitve in izkoriščanju prednosti jamstva za mlade. Bolj ciljno usmerjenim ukrepom, namenjenim tistim, ki jih najbolj potrebujejo, bi bilo treba dati prednost pred splošnimi subvencijami. V okviru švedskega sistema jamstva za mlade, ki iščejo delo prek javnega zavoda za zaposlovanje in so brezposelni 90 dni ali več, so mladim na voljo ciljno prilagojene storitve za izboljšanje njihovih možnosti, da najdejo priložnosti za zaposlitev in izobraževanje. Vendar se zdi, da jamstvo za mlade trenutno ni najbolj učinkovito prilagojeno mladim, ki niso vključeni v izobraževanje ali usposabljanje niti niso prijavljeni na zavodu za zaposlovanje. V skladu s priporočilom iz leta 2012 je Švedska naročila študijo učinkov znižane stopnje DDV za restavracije in gostinske storitve na cene, plače in zaposlovanje mladih, katere prehodni rezultati naj bi bili znani januarja 2014, končne ugotovitve pa leta 2016. Ti rezultati bodo pomembni, saj so bili izraženi pomisleki o stroškovni učinkovitosti tega ukrepa.

               (14)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo švedske ekonomske politike. Ocenila je konvergenčni program in nacionalni program reform ter predstavila poglobljen pregled. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Švedskem, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 4 spodaj.

               (15)

               Svet je ob upoštevanju te ocene proučil švedski konvergenčni program, njegovo mnenje (5) pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke 1 spodaj.

               (16)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in konvergenčni program. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih iz točk 2 in 3 spodaj –

         PRIPOROČA, da Švedska v obdobju 2013–2014 ukrepa tako, da:

               1.

               Izvede potrebne ukrepe za izvajanje rasti prijazne fiskalne politike in ohranja trden fiskalni položaj ter tako zagotovi izpolnjevanje srednjeročnega proračunskega cilja v celotnem programskem obdobju.

               2.

               Nadaljuje z zmanjševanjem tveganj, povezanih z zasebnim dolgom, in sicer z zmanjšanjem spodbud za zadolževanje v sistemu obdavčitve nepremičnin, tako da postopoma odpravi davčno olajšavo za plačila obresti na hipotekarne kredite in/ali poveča davke na nepremičnine. Sprejme nadaljnje ukrepe za spodbujanje preudarnega posojanja, tj. ukrepe, ki spodbujajo odplačevanje hipotekarnih kreditov. Nadalje zmanjša ugodnejšo obravnavo dolga v obdavčevanju podjetij.

               3.

               Izboljša učinkovitost nepremičninskega trga z nadaljnjimi reformami sistema najemnim in poveča svobodo pri sklepanju pogodb med posameznimi najemniki in najemodajalci. Spodbuja večjo konkurenco v gradbeništvu ter pregleda postopke za načrtovanje, razdelitev na območja po namembnosti ter izdajo dovoljenj z namenom povečati preglednost, skrajšati roke in zmanjšati ovire za vstop gradbenih podjetij na trg.

               4.

               Okrepi prizadevanja za izboljšanje vključevanja nizko kvalificiranih mladih in oseb s priseljenskim ozadjem na trg dela, tako da uvede odločnejše in bolj ciljno usmerjene ukrepe za izboljšanje njihove zaposljivosti in povpraševanje na trgu dela po teh skupinah iskalcev zaposlitve. Okrepi prizadevanja za olajšanje prehoda iz šolanja v zaposlitev, vključno s širšo uporabo usposabljanja na delovnem mestu in drugih oblik pogodb, ki združujejo delo in izobraževanje. Dopolni sistem jamstva za mlade, da bo dosegel tudi mlade, ki niso vključeni v izobraževanje ali usposabljanje. Dokonča pregled učinkovitosti veljavne znižane stopnje DDV za restavracije in gostinske storitve pri ustvarjanju delovnih mest ter na podlagi tega pregleda oblikuje ugotovitve.

      V Bruslju, 9. julija 2013

            Za Svet

            Predsednik

         R. ŠADŽIUS

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Za leto 2013 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2013/208/EU z dne 22. aprila 2013 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 118, 30.4.2013, str. 21).

      (4)  UL C 219, 24.7.2012, str. 85.

      (5)  V skladu s členom 9(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije (EU) 2017/84 z dne 16. januarja 2017 o spremljanju ogljikovodikov mineralnih olj v živilih ter materialih in izdelkih, namenjenih za stik z živili (Besedilo velja za EGP. )

text:
               17.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 12/95

         PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2017/84
   z dne 16. januarja 2017
   o spremljanju ogljikovodikov mineralnih olj v živilih ter materialih in izdelkih, namenjenih za stik z živili
   (Besedilo velja za EGP)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Ogljikovodiki mineralnih olj (MOH) so spojine, ki se večinoma pridobijo iz surove nafte, se pa proizvajajo tudi sintetično, in sicer iz premoga, zemeljskega plina in biomase. V živilih so lahko prisotni prek okoljske onesnaženosti, maziv za stroje, ki se uporabljajo med žetvijo in proizvodnjo živil, pomožnih tehnoloških sredstev, aditivov za živila in materialov, namenjenih za stik z živili. Jedilni proizvodi iz ogljikovodikov mineralnih olj so obdelani tako, da je vsebnost aromatskih ogljikovodikov mineralnih olj (MOAH) čim manjša.

               (2)

               Znanstveni odbor za onesnaževala v prehranski verigi (Contam) Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) je leta 2012 ugotovil (1), da lahko skupine snovi med ogljikovodiki mineralnih olj zelo različno vplivajo na zdravje ljudi. Aromatski ogljikovodiki mineralnih olj lahko delujejo kot genotoksični karcinogeni, nekateri nasičeni ogljikovodiki mineralnih olj (MOSH) pa se lahko kopičijo v človeškem tkivu in škodljivo učinkujejo na jetra. Nekateri aromatski ogljikovodiki mineralnih olj veljajo za mutagene in rakotvorne, zato je pomembno organizirati spremljanje ogljikovodikov mineralnih olj za boljše razumevanje relativne prisotnosti nasičenih ogljikovodikov mineralnih olj in aromatskih ogljikovodikov mineralnih olj v živilih, ki bistveno prispevajo k prehranski izpostavljenosti.

               (3)

               Zaradi suma, da migracije iz materialov, namenjenih za stik z živili, kot sta papir in karton, bistveno prispevajo k skupni izpostavljenosti, bi moralo spremljanje vključevati predpakirana živila, pakirni material in prisotnost funkcionalnih ovir ter opremo, ki se uporablja za skladiščenje in predelavo. Nekateri parametri, kot na primer čas skladiščenja in pogoji skladiščenja, lahko povečajo migracije ogljikovodikov mineralnih olj iz embalaže v hrano. Ogljikovodike mineralnih olj je lažje odkriti v velikih količinah, zato bi bilo treba pri strategiji vzorčenja upoštevati take parametre, kadar je migracija največja.

               (4)

               Za zagotovitev zanesljivosti analitskih podatkov bi morale države članice pred njihovim pridobivanjem zagotoviti ustrezno analitsko opremo in pridobiti dovolj izkušenj v zvezi z analizo ogljikovodikov mineralnih olj tako v živilih kot v materialih, namenjenih za stik z živili.

               (5)

               Za zagotovitev enotne uporabe tega priporočila bi moral referenčni laboratorij EU za materiale, namenjene za stik z živili, pristojnim organom držav članic in drugim zainteresiranim stranem zagotoviti dodatna navodila, vključno s smernicami o informacijah, ki se lahko zberejo med preiskavami, ter metodah vzorčenja in analize –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Države članice bi morale skupaj z aktivnim sodelovanjem nosilcev živilske dejavnosti ter proizvajalcev, predelovalcev in distributerjev materialov, namenjenih za stik z živili, ter drugih zainteresiranih strani spremljati prisotnost ogljikovodikov mineralnih olj v živilih v letih 2017 in 2018. Spremljanje bi moralo zajemati živalske maščobe, kruh in štručke, fine pekovske izdelke, žitne kosmiče za zajtrk, konditorske izdelke (vključno s čokolado) in kakav, ribje meso, ribje proizvode (konzervirane ribje proizvode), žito za prehrano ljudi, sladolede in sladice, oljnice, testenine, proizvode, pridobljene iz žit, stročnice, klobase, lupinarje, rastlinska olja ter materiale, namenjene za stik z živili, ki se uporabljajo za navedene proizvode.

               2.

               Za zagotovitev enotne uporabe tega priporočila ter za pridobivanje zanesljivih in primerljivih rezultatov spremljanja bi bilo treba upoštevati posebne smernice referenčnega laboratorija EU v okviru tega priporočila. Ker take smernice še ne obstajajo, bi morale države članice sodelovati z referenčnim laboratorijem EU za skupen razvoj navedenih smernic v skladu s svojimi potrebami za razvoj analitskih zmogljivosti.

               3.

               Države članice bi morale izvajati vzorčenje živil v skladu z določbami iz Uredbe Komisije (ES) št. 333/2007 (2). Vzorčenje bi moralo vključevati sorazmerno število predpakiranih živil. Vzorčenje materialov, namenjenih za stik z živili, bi bilo treba izvajati v skladu z dobrimi praksami, primernimi za posebne materiale ali izdelke, kot bo izraženo v smernicah. Nadaljnje možne vire ogljikovodikov mineralnih olj, povezanih z uporabo drugih materialov, namenjenih za stik z živili, v dobavni verigi, na primer med skladiščenjem ali predelavo, bi bilo treba preiskati, kadar obstajajo jasni dokazi, da ti prispevajo k prisotnosti ogljikovodikov mineralnih olj. Vzorčenje predpakiranih živil bi se moralo osredotočiti na blago, ki se bliža koncu minimalnega roka trajanja, in kadar skladiščenje ali predelava poteka v razmeroma toplih pogojih.

               4.

               Vzorce bi bilo treba analizirati takšne, kot se tržijo. Za predpakirana živila bi bilo treba vsebnost ogljikovodikov mineralnih olj določiti v živilih in materialih, namenjenih za stik z živili, če obstaja sum, da je to vir odkritih ogljikovodikov mineralnih olj. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti razlikam med nasičenimi ogljikovodiki mineralnih olj in aromatskimi ogljikovodiki mineralnih olj ter razlagi analitskih rezultatov, da se zagotovi zanesljivost in primerljivost pridobljenih podatkov. Države članice, ki nameravajo analizirati prisotnost nasičenih ogljikovodikov mineralnih olj in aromatskih ogljikovodikov mineralnih olj v živilih in materialih, namenjenih za stik z živili, lahko zaprosijo za tehnično pomoč referenčni laboratorij EU za materiale, namenjene za stik z živili.

               5.

               Kadar se v živilu odkrijejo ogljikovodiki mineralnih olj, bi morale države članice opraviti nadaljnje preiskave v obratih živilske dejavnosti, da ugotovijo morebitni vir ali vire. Preiskave bi morale, kadar je to mogoče, zajemati sisteme, ki jih upravlja nosilec živilske dejavnosti in bi lahko vplivali na onesnaženje ali njegov nadzor (npr. metode proizvodnje in predelave, analiza tveganj in kritičnih nadzornih točk (HACCP) oziroma podobni sistemi ali ukrepi za preprečitev take prisotnosti).

               6.

               Kadar se ogljikovodiki mineralnih olj odkrijejo v materialih, namenjenih za stik z živili, ali izvirajo iz njih, bi morale države članice zbrati podatke o materialih, namenjenih za stik z živili (npr. vrsta in sestava pakirnega materiala, prisotnost funkcionalnih ovir, rok uporabnosti pakiranih živil), in opraviti nadaljnje preiskave v obratih proizvajalcev, predelovalcev in distributerjev materialov, namenjenih za stik z živili, da vzpostavijo sisteme, ki jih izvajajo zadevna podjetja (npr. metode proizvodnje in predelave materialov, namenjenih za stik z živili, in dokumentacija o dobri proizvodni praksi, ki se zahteva v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 2023/2006 (3)), kot bo navedeno v smernicah.

               7.

               Države članice, nosilci živilske dejavnosti, proizvajalci, predelovalci in distributerji materialov, namenjenih za stik z živili, ter druge zainteresirane strani bi morali Evropski agenciji za varnost hrane predložiti podatke o spremljanju, izražene na podlagi celotne mase, skupaj z drugimi informacijami in v elektronski obliki, ki jih določi EFSA za zbiranje podatkov v enotni bazi. Podatki o spremljanju naj bi se predložili do 1. oktobra 2017 oziroma do 1. oktobra 2018. Zadnje rezultate bi bilo treba predložiti do 28. februarja 2019. Morebitne razpoložljive podatke o prisotnosti iz leta 2016, ki še niso predloženi, bi bilo treba poslati v skladu z istimi pogoji ob prvi priložnosti.

      V Bruslju, 16. januarja 2017

            Za Komisijo

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Član Komisije

      (1)  Odbor EFSA za onesnaževala v prehranski verigi (Contam); Znanstveno mnenje o ogljikovodikih mineralnih olj v živilih. EFSA Journal 2012;10(6):2704. 185 str., doi:10.2903/j.efsa.2012.2704.

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 333/2007 z dne 28. marca 2007 o določitvi metod vzorčenja in analitskih metod za uradni nadzor vsebnosti svinca, kadmija, živega srebra, anorganskega kositra, 3-MCPD in benzo-a-pirena v živilih (UL L 88, 29.3.2007, str. 29).

      (3)  Uredba Komisije (ES) št. 2023/2006 z dne 22. decembra 2006 o dobri proizvodni praksi za materiale in izdelke, namenjene za stik z živili (UL L 384, 29.12.2006, str. 75).


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 17. aprila 2013 Svetu Evropske unije o zunanjih revizorjih centralne banke Oesterreichische Nationalbank (ECB/2013/8)

text:
               23.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/1

         PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
   z dne 17. aprila 2013
   Svetu Evropske unije o zunanjih revizorjih centralne banke Oesterreichische Nationalbank
   (ECB/2013/8)
   2013/C 115/01
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank držav članic, katerih valuta je euro, opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               Po spremembi člen 37(1) zakona o centralni banki Oesterreichische Nationalbank sedaj določa, da skupščina centralne banke Oesterreichische Nationalbank namesto dveh zunanjih revizorjev in dveh nadomestnih zunanjih revizorjev vsako leto izbere enega zunanjega revizorja in enega nadomestnega zunanjega revizorja. Nadomestni zunanji revizor bo pooblaščen za revidiranje le v primeru, če zunanji revizor ne bi bil zmožen opraviti revizije.

               (3)

               Mandati sedanjih zunanjih revizorjev in sedanjih nadomestnih zunanjih revizorjev centralne banke Oesterreichische Nationalbank so se končali po reviziji za poslovno leto 2012. Zaradi tega je treba imenovati zunanje revizorje od poslovnega leta 2013.

               (4)

               Oesterreichische Nationalbank je za poslovno leto 2013 za svojega zunanjega revizorja izbrala KPMG Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungs AG, za svojega novega nadomestnega zunanjega revizorja pa PwC Wirtschaftsprüfung GmbH.

               (5)

               Mandata zunanjega revizorja in nadomestnega zunanjega revizorja se lahko vsako leto podaljšata, pri čemer v obeh primerih mandat ne sme preseči skupnega obdobja petih let –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Priporoči se, da se KPMG Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungs AG imenuje za zunanjega revizorja centralne banke Oesterreichische Nationalbank za poslovno leto 2013.

               2.

               Priporoči se, da se PwC Wirtschaftsprüfung GmbH imenuje za nadomestnega zunanjega revizorja centralne banke Oesterreichische Nationalbank za poslovno leto 2013.

               3.

               Mandata zunanjega revizorja in nadomestnega zunanjega revizorja se lahko vsako leto podaljšata. V obeh primerih mandat ne sme preseči skupnega obdobja petih let, ki se konča najkasneje s poslovnim letom 2017.

      V Frankfurtu na Majni, 17. aprila 2013

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION With a view to bringing an end to the situation of an excessive government deficit in Ireland

text:
     SL

SL        SL
 ---pagebreak---         EVROPSKA KOMISIJA

                                            Bruselj, 3.12.2010
                                            SEC(2010) 1515 konč.

                              Priporočilo

                      PRIPOROČILO SVETA

     za odpravo čezmernega javnofinančnega primanjkljaja na Irskem

                         (predložila Komisija)

SL                                                                   SL
 ---pagebreak---                                                 Priporočilo

                                        PRIPOROČILO SVETA

                    za odpravo čezmernega javnofinančnega primanjkljaja na Irskem

     SVET EVROPSKE UNIJE –

     ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 126(7) v povezavi s
     členom 126(13) Pogodbe,

     ob upoštevanju priporočila Komisije,

     ob upoštevanju naslednjega:

     (1) V skladu s členom 126(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) se države članice
     izogibajo čezmernemu javnofinančnemu primanjkljaju.

     (2) Pakt za stabilnost in rast temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje
     pogojev za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki prispeva k ustvarjanju delovnih mest.

     (3) Leta 2005 je bil Pakt za stabilnost in rast prenovljen, da bi okrepili njegovo učinkovitost in
     gospodarske temelje ter ohranili dolgoročno vzdržnost javnih financ. Cilj prenove pakta je bil
     zagotoviti, da se v vseh fazah postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem v celoti upošteva
     predvsem gospodarsko in proračunsko ozadje. Na ta način Pakt za stabilnost in rast zagotavlja
     okvir, ki podpira vladne politike za hitro ponovno vzpostavitev trdnih proračunskih stanj, pri
     tem pa upošteva gospodarske razmere.

     (4) Člen 3(5) Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 določa, da lahko Svet, če so bili skladno s
     priporočilom na podlagi člena 126(7) Pogodbe sprejeti učinkoviti ukrepi in po sprejetju
     priporočila nastopijo nepričakovani neugodni gospodarski dogodki z večjimi negativnimi
     posledicami za javne finance, na priporočilo Komisije odloči, da sprejme revidirano
     priporočilo po členu 126(7) Pogodbe.

     (5) Svet je 27. aprila 2009 v skladu s členom 104(6) Pogodbe o ustanovitvi Evropske
     skupnosti (PES) ugotovil, da na Irskem obstaja čezmerni primanjkljaj, in izdal priporočila za
     odpravo primanjkljaja najpozneje do leta 2013. Svet je za sprejetje ustreznih ukrepov postavil
     tudi rok 27. oktober 2009.

     (6) Svet je 2. decembra 2009 zaključil, da so irski organi sprejeli učinkovite ukrepe v skladu s
     priporočili Sveta z dne 27. aprila 2009, vendar se lahko šteje da so na Irskem nastopili
     nepričakovani neugodni gospodarski dogodki z večjimi negativnimi posledicami za javne
     finance. Svet je zato sprejel revidirano priporočilo po členu 126(7) Pogodbe, s čimer je bil rok
     za odpravo čezmernega primanjkljaja prestavljen na leto 2014.

     (7) Svet je 13. julija 2010 zaključil, da so irski organi sprejeli učinkovite ukrepe v skladu s
     priporočili Sveta.

SL                                                   2                                                    SL
 ---pagebreak---      (8) V skladu z napovedmi služb Komisije iz jeseni 2009, ki so bile podlaga za sprejetje
     priporočil, ki jih je Svet decembra 2009 naslovil na Irsko na podlagi člena 104(7) Pogodbe,
     naj bi se realni BDP skrčil za 1,4 % leta 2010, temu pa naj bi leta 2011 sledila 2,6-odstotna
     rast. V skladu z napovedmi služb Komisije iz jeseni 2010 in zadnjo oceno služb Komisije, naj
     bi se zmanjšanje proizvodnje v letu 2010 zadržalo pri golih 0,2 %. Vendar so se gospodarski
     obeti v zadnjih mesecih poslabšali in napovedi služb Komisije iz jeseni 2010 kažejo, da bo
     realna rast BDP znašala 0,9 % leta 2011 in 1,9 % leta 2012. Poleg tega se je izkazalo, da je bil
     učinek krize na finančni sektor precej bolj izrazit, kot se je pričakovalo. Podporni ukrepi, za
     katere je veljalo, da so nujni za ohranitev finančne stabilnosti in ponovno vzpostavitev
     zaupanja v bančni sektor ter posledično podporo vrnitve gospodarstva na pot trajnostne rasti,
     pomenijo zelo velik dodaten proračunski strošek. Zaradi nepredvidenih kapitalskih injekcij v
     bančni sektor in povečanja stroškov financiranja na ravni države, naj bi odhodki za obresti
     glede na BDP do leta 2014 narasli za 2,3 odstotne točki v primerjavi z napovedmi iz programa
     za stabilnost iz decembra 2009.

     (9) Posledično je fiskalno stanje precej slabše od pričakovanega, pri čemer naj bi po
     napovedih služb Komisije iz jeseni 2010 nominalni javnofinančni primanjkljaj dosegel 32,3%
     BDP leta 2010. To odseva obsežnost enkratnih ukrepov v podporo bančnemu sektorju. Brez
     teh ukrepov naj bi po napovedih leta 2010 primanjkljaj znašal 12,5 % BDP. To je poslabšanje
     glede na 11,6 % BDP, ki so bili napovedani v posodobljenem programu za stabilnost iz
     decembra 2009, vendar znatno izboljšanje v primerjavi s 14,7 % BDP ob nespremenjenih
     politikah, napovedanimi v napovedih služb Komisije iz jeseni 2009, ki so temelj priporočila
     Sveta iz decembra 2009. V primerjavi s tem potekom ob nespremenjenih politikah in v skladu
     s priporočilom Sveta iz decembra 2009, je bil sveženj za fiskalno konsolidacijo na ravni 2,5 %
     BDP vključen v proračun za leto 2010 ter v celoti izveden. Ciklično prilagojeni primanjkljaj
     brez upoštevanja enkratnih ukrepov se je po ocenah povečal za 1,25 odstotne točke BDP in
     dosegel približno 11 % BDP leta 2010. Vendar to odseva prej razvoj elastičnosti prihodkov
     med globoko recesijo kot pa diskrecijske ukrepe. Nasprotno so bili obsežni konsolidacijski
     svežnji sprejeti od polovice leta 2008 in so v letih 2009–10 znašali kakih 9 % BDP.

     (10) Po napovedih naj bi v nasprotju s predkriznim razcvetom irsko gospodarstvo doseglo
     rekordno nizke stopnje rasti v obdobju neposredno po krizi. Po napovedih služb Komisije iz
     jeseni 2010 naj bi realna rast BDP znašala 0,9 % leta 2011 in 1,9 % leta 2012. V skladu s
     trenutnimi ocenami Komisije se pričakuje realna rast BDP na ravni 2,5 % BDP leta 2013,
     3,0 % BDP leta 2014 in 3,0 % BDP leta 2015. Pričakuje se, da bo tudi gibanje cen umirjeno.
     V napovedih služb Komisije iz jeseni 2010 se ocenjuje, da se bo nominalni BDP povečal za
     1,3 % leta 2011 in 2,7 % leta 2012, v skladu s trenutnimi ocenami Komisije pa naj bi narasel
     za 3,8 % leta 2013, 4,6 % leta 2014 in 4,8 % leta 2015. Ob upoštevanju teh makroekonomskih
     predpostavk bi zmanjšanje javnofinančnega primanjkljaja pod 3 % BDP do leta 2015
     zahtevalo, da se v obdobju 2011–2015 strukturni saldo izboljša vsaj za 9,5 % BDP.

     (11) Na splošno se ob upoštevanju zgornjih preudarkov lahko šteje, da so po sprejetju
     priporočila po členu 126(7) Pogodbe nastopili nepričakovani neugodni gospodarski dogodki z
     večjimi negativnimi posledicami za javne finance. Poleg tega ostaja sklep Sveta z dne 13.
     julija 2013, da je Irska sprejela ukrepe, ki pomenijo primeren napredek k odpravi čezmernega
     primanjkljaja, še veljaven. Zaradi višjega začetnega javnofinančnega primanjkljaja,
     združenega s slabimi makroekonomskimi obeti in odhodki za obresti, ki so višji od
     pričakovanih, pa je doseganje začetnega poteka zmanjševanja dolga neuresničljivo. Ob takem
     ozadju so upravičena revidirana priporočila v skladu s členom 126(7) Pogodbe, ki pomenijo
     enoletno podaljšanje roka za odpravo čezmernega primanjkljaja do leta 2015.

SL                                                  3                                                   SL
 ---pagebreak---      (12) Javnofinančni dolg je narasel s 25 % BDP leta 2007 na 65,5 % BDP na koncu leta 2009
     ter tako prekoračil referenčno vrednost iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. Delež naj bi se po
     napovedih služb Komisije iz jeseni 2010 konec leta 2010 povečal na 97,4 % BDP. Povečanje
     v primerjavi z nizkimi predkriznimi stopnjami je posledica velikega primarnega
     javnofinančnega primanjkljaja, ki je nastal kot posledica poteka krize. Ukrepi v podporo
     ranljivemu bančnemu sektorju so v letih 2009 in 2010 povzročili kumulativno povečanje
     primanjkljaja in dolga za približno 22,5 odstotne točke BDP v dveh letih. Poleg tega tudi
     povečana plačila za obresti vplivajo na razvoj primanjkljaja. Doseganje revidiranega poteka
     zmanjševanja primanjkljaja, ki bi vodil do primanjkljaja pod 3 % BDP leta 2015, bi
     predpostavljalo, da se bo delež dolga stabiliziral leta 2013, za tem pa upadal. Na dinamike
     dolga vpliva več izrednih operacij, ki naj bi po predvidevanjih povečale delež dolga glede na
     BDP za 5,3 odstotne točke BDP leta 2011 in za 0,8 odstotne točke BDP leta 2010 ter ga
     zmanjšale za 1,3 odstotne točke BDP leta 2013, 1,1 odstotne točke BDP leta 2014 in 1
     odstotno točko BDP leta 2015. Ti ukrepi vključujejo načrtovano kapitalsko injekcijo bankam
     in zmanjšanje denarnih rezerv leta 2011 ter razlike med plačili obresti na podlagi nastanka
     poslovnih dogodkov in plačili obresti na gotovinski osnovi.

     (13) Irski organi so 24. novembra 2010 objavili obsežen nacionalni načrt za oživitev za
     obdobje 2011–2014, v katerem so opredeljeni podrobni načrti za fiskalno konsolidacijo, na
     podlagi katere bi se bruto javnofinančni dolg temeljito zmanjševal skozi programsko obdobje.
     V obdobju se načrtuje skupno prizadevanje za konsolidacijo na ravni 15 milijard EUR, s
     čimer bi bil znesek 7,5 milijarde EUR, kakor je bil predviden v posodobitvi programa za
     stabilnost iz decembra 2009, dejansko podvojil. Prilagoditev je jasno nakopičena v začetnem
     obdobju, pri čemer se za leto 2011 načrtuje sveženj za konsolidacijo za 6 milijard EUR.
     Predvideva se, da bi se dve tretjini prilagoditve izvedli na strani odhodkov. Načrt določa tudi
     strukturne reforme, zlasti na trgu dela. Poleg tega so organi pripravili obsežno strategijo za
     prenovo finančnega sektorja. Strategija meri na ponovno vzpostavitev zaupanja v sektor,
     dosego znatnega zmanjšanja sektorja, izolacijo učinkovitih delov sistema in povrnitev sistema
     k zdravemu delovanju, pri čemer imajo primerni dokapitalizacijski ukrepi podporno vlogo.

     (14) Za nadaljnje povečanje verodostojnosti srednjeročne strategije za konsolidacijo bo
     ključno odpraviti šibkosti proračunskega okvira. Irska mora sprejeti in izvajati fiskalno
     pravilo, na podlagi katerega bodo kateri koli nenačrtovani prihodki v letih 2011–2015
     namenjeni zmanjševanju primanjkljaja in dolga. V skladu s predlogom iz nacionalnega načrta
     za oživitev za obdobje 2011–2014 mora Irska vzpostaviti svetovalni odbor za proračun, ki naj
     zagotovi neodvisno oceno proračunskega položaja in napovedi vlade. Irska bi s sprejetjem
     zakona o fiskalni odgovornosti, ki uvaja srednjeročni okvir za odhodke z zavezujočimi
     pragovi za odhodke na vseh področjih, lahko podprla načrtovano prilagoditev. Pri tem mora
     upoštevati vse pregledane reforme upravljanja gospodarstva na ravni EU in nadgrajevati
     obstoječe reforme.

     (15) Dolgoročni proračunski vpliv staranja prebivalstva na Irskem je nad povprečjem EU, na
     kar vpliva relativno veliko napovedano povečanje odhodkov za pokojnine v prihodnjih
     desetletjih. Proračunsko stanje leta 2010 kaže proračunski učinek staranja prebivalstva na
     vrzel v vzdržnosti. Izboljševanje primarnih presežkov v srednjeročnem obdobju ter nadaljnje
     reforme bi morale prispevati k zmanjšanju tveganj za dolgoročno vzdržnost javnih financ.

     (16) Povečan nadzor v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem, ki se zdi nujen
     glede na rok za zmanjšanje čezmernega primanjkljaja, bo zahteval redno in pravočasno
     spremljanje napredka pri izvajanju strategije fiskalne konsolidacije. V posodobitev programa
     stabilnosti Irske, ki bo pripravljena med letoma 2009 in 2015, bi bilo primerno vključiti

SL                                                 4                                                   SL
 ---pagebreak---      posebno poglavje o tem vprašanju. Poleg tega se bo spremljanje fiskalnih ciljev izvajalo v
     skladu z določbami programa za finančno pomoč Irski, kakor je določeno tudi v Sklepu Sveta
     z dne [7.] decembra 2010 o finančni pomoči Unije Irski –

     PRIPOROČA:

     1.      Ob upoštevanju, da je poslabšanje proračunskega položaja Irske v letu 2010
             posledica vpliva krize na javnofinančne prihodke in finančni sektor, kar je zahtevalo
             izvajanje zelo obsežnih ukrepov v podporo finančnemu sektorju, irski organi
             najpozneje do leta 2015 odpravijo sedanji čezmerni primanjkljaj.

     2.      Irski organi bi morali javnofinančni primanjkljaj z ukrepi v srednjeročnem obdobju
             znižati pod 3 % BDP na verodostojen in trajen način. V ta namen bi morali irski
             organi predvsem:

             (a) izvajati ukrepe, ki naj bi preprečili, da javnofinančni primanjkljaj ne preseže 10,6
             % napovedanega BDP v letu 2011, 8,6 % BDP v letu 2012, 7,5 % BDP v letu 2013,
             5,1 % BDP v letu 2014 in 2,9 % BDP v letu 2015, pri čemer načrtovano gibanje
             letnega primanjkljaja ne vključuje morebitnih neposrednih učinkov potencialnih
             ukrepov v pomoč bankam v okviru strategije vlade za finančni sektor, kakor je
             opredeljena v Memorandumu o gospodarskih in finančnih politikah (MEFP) ter
             Memorandumu o soglasju, ki ga podpišejo Komisija in irski organi. Irska je
             pripravljena sprejeti nadaljnje konsolidacijske ukrepe za zagotovitev zmanjšanja
             primanjkljaja na raven pod 3 % BDP do leta 2015, če se uresničijo negativna
             tveganja za ciljne primanjkljaje. Poleg tega je ta potek skladen s predhodno oceno
             Eurostata glede računovodske obravnave ESA95 časa knjiženja plačil obresti na
             zadolžnice za Anglo Irish Bank1, tako da bo sprememba te ocene pomenila
             spremembo gibanja primanjkljaja;

             (b) doseči izboljšanje strukturnega salda za vsaj 9,5 % BDP v obdobju 2011– 2015.

     3.      Poleg tega bi morali irski organi izkoristiti priložnosti, vključno s tistimi, ki izhajajo
             iz boljših gospodarskih razmer, da pospešijo zmanjševanje deleža bruto dolga proti
             referenčni vrednosti 60 % BDP.

     4.      Za omejitev tveganj v zvezi s prilagoditvijo bi morala Irska ustanoviti svetovalni
             odbor za proračun, ki naj zagotovi neodvisno oceno proračunskega položaja in
             napovedi vlade. Irska bi morala sprejeti zakon o fiskalni odgovornosti, ki uvaja
             srednjeročni okvir za odhodke z zavezujočimi pragovi za odhodke na vseh področjih.

     5.      Za omejitev tveganj v zvezi z dolgoročno vzdržnostjo javnih financ bi morali irski
             organi nadaljevati z reformami sistema socialnega varstva.

     6.      Svet določa, da je rok, do katerega mora irska vlada sprejeti učinkovite ukrepe za
             opredelitev potrebnih mehanizmov za odpravo čezmernega primanjkljaja, 7. junij
             2011. Pri oceni učinkovitosti ukrepov se bo upošteval gospodarski razvoj v
             primerjavi z gospodarskimi obeti iz napovedi služb Komisije iz jeseni 2010.

     1
            Glej:
            http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/government_finance_statistics/methodology/advice_
            member_states.

SL                                                       5                                                          SL
 ---pagebreak---      Irski organi bi morali o napredku pri izvajanju teh priporočil poročati v posebnem poglavju v
     posodobitvi programov za stabilnost, ki bodo pripravljeni med letoma 2011 in 2015.

     Svet nadalje poziva irske organe, naj izvajajo reforme za dvig potencialne rasti BDP. Poleg
     tega je Irska pozvana, naj spodbudi hitro prilagajanje vzdržni srednjeročni rasti z ukrepi za
     izboljšanje produktivnosti in primernimi plačnimi politikami ter s tem pripomore k ponovni
     vzpostavitvi konkurenčnosti.

     To priporočilo je naslovljeno na Irsko.

     V Bruslju,

                                                Za Svet
                                                Predsednik

SL                                                6                                                  SL


Pomembno pravno obvestilo

|

52008DC0070

Priporočilo Komisije Svetu glede sodelovanja Evropske skupnosti pri pogajanjih za pravno zavezujoči instrument v zvezi z živim srebrom na podlagi Sklepa 24/3 Upravnega sveta programa zdruzenih narodov za okolje (UNEP)  /* COM/2008/0070 konč. */

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 12.2.2008COM(2008) 70 konč.PRIPOROČILO KOMISIJE SVETUglede sodelovanja Evropske skupnosti pri pogajanjih za pravno zavezujoči instrument v zvezi z živim srebrom na podlagi Sklepa 24/3 Upravnega sveta Programa Združenih narodov za okolje (UNEP)A. OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM1. CILJICilj priporočila je zagotoviti zanesljivo, dosledno in učinkovito pogajalsko stališče Skupnosti v postopku, ki ga je sprožil Upravni svet Programa Združenih narodov za okolje (UNEP) na 24. seji (Sklep 24/3 o upravljanju kemikalij) z namenom, da se sprejme mednarodni pravno zavezujoči instrument v zvezi z živim srebrom.2. SPLOšNO OZADJEUNEP je že leta 2003 ugotovil, da obstaja dovolj dokazov za zelo škodljive učinke živega srebra in njegovih spojin na svetovni ravni, ki upravičujejo nadaljnje mednarodno ukrepanje, da se zmanjša tveganje za zdravje ljudi in okolje zaradi izpusta živega srebra in njegovih spojin v okolje. Sklep, na podlagi katerega je nastal „Program za mednarodno prizadevanje v zvezi z živim srebrom“, pa ni vseboval zahteve po pravno zavezujočem ukrepanju v zvezi z živim srebrom na svetovni ravni.Upravni svet je na 23. seji sprejel Sklep 23/9, v skladu s katerim je bilo treba na naslednji seji oceniti „potrebo po nadaljnjem ukrepanju v zvezi z živim srebrom ob upoštevanju vseh možnosti, tudi pravno zavezujočega instrumenta, partnerstev in drugih ukrepov.“Upravni svet UNEP je na 24. seji ponovno začel razpravo o potrebi po pravno zavezujočem instrumentu na mednarodni ravni. Vendar ni bilo mogoče doseči soglasja. Upravni svet je kljub temu določil seznam prednostnih vprašanj, vključno z zmanjšanjem svetovne ponudbe in povpraševanja po živem srebru in ustanovitvijo odprte priložnostne delovne skupine ( ad hoc open-ended working group – AHOEWG), ki mora za vsako prednostno vprašanje preučiti možne razpoložljive ukrepe in strategije za odziv nanj, izvedljivost in učinkovitost prostovoljnih in pravno zavezujočih pristopov, možnosti izvajanja ter stroške in koristi ukrepov in strategij za odziv na posamezno vprašanje[1].Načrtovano je, da se odprta priložnostna delovna skupina sreča dvakrat: enkrat pred 10. posebno sejo Upravnega sveta UNEP v tednu 12. novembra 2007 ter drugič med navedeno posebno sejo in 25. redno sejo Upravnega sveta UNEP, ki je načrtovana v februarju 2009. Skupina mora na posebni seji predložiti poročilo o napredku, na 25. redni seji Upravnega sveta pa končno poročilo, v katerem so predstavljene možnosti in priporočila za soglasje.Na ravni EU je Komisija leta 2005 sprejela Strategijo Skupnosti za živo srebro[2]. Ukrep 5 Strategije se glasi: „ Komisija namerava (…) kot proaktiven prispevek k predlaganemu prizadevanju, organiziranemu v svetovnem merilu, za postopno opustitev proizvodnje živega srebra in ustavitev ponovnega vstopa presežkov na trg (…) [postopno opustiti] izvoz živega srebra iz Skupnosti do leta 2011. “ V ukrepu 20 je določeno, da „ [bi si] za zmanjšanje dobave živega srebra na mednarodni ravni Skupnost morala prizadevati tudi za globalno postopno opuščanje primarne proizvodnje in druge države spodbujati k ustavitvi ponovnega vstopa presežkov na trg “. Svet je v odgovor na Strategijo v resoluciji z dne 24. junija 2005 poudaril pomen tega ukrepa, navedel pa je tudi, da „ ne bo zadostoval za zaščito zdravja ljudi in okolja pred negativnimi učinki živega srebra, izpuščenega v okolje“, zato je „potrebna dodatna mednarodna zavezanost z namenom, da se sprejme pravno zavezujoči instrument .“Takšno je bilo stališče EU tudi na 24. seji Upravnega sveta UNEP (5.–9. februarja 2007). Afriške in južnoameriške države so podprle pravno zavezujočo zakonsko ureditev živega srebra na svetovni ravni, druge države (npr. ZDA, Kanada, Kitajska in Indija) pa so, vsaj za zdaj, zavrnile pravno zavezujoči instrument.Očitno je torej, da bo sedanja, že opisana štiristopenjska zgradba, ki jo je uvedel UNEP, odločilna za to, ali se bo mednarodna skupnost zavezala nadaljnjemu ukrepanju na podlagi pravno zavezujočega instrumenta ali pa bo dala prednost drugim sredstvom. Čeprav skupina uradno ni oblikovana kot pogajalski organ, je iz zadnjih srečanj Upravnega sveta razvidno, da dejansko deluje kot mednarodni pogajalski odbor na prvi stopnji dela. Zato je treba željo Skupnosti, da se sprejme globalni pravno zavezujoči instrument v zvezi z živim srebrom, postaviti v ospredje ter jo dosledno in prepričljivo podpirati. Okrepljeno sodelovanje, ki bo zagotavljalo visokokakovosten prispevek k temu postopku, je zato zelo pomembno.3. SEDANJE DOLOčBE SKUPNOSTIŽivo srebro je snov, katere raba je na ravni Skupnosti že znatno urejena z obstoječimi predpisi. Pravni red Skupnosti, ki se nanaša na živo srebro, obsega nekaj deset direktiv in sklepov, ki omejujejo vsebnost živega srebra v nekaterih izdelkih, od kozmetičnih preparatov do baterij, ali trženje in uporabo izdelkov, ki vsebujejo živo srebro. Pregleden seznam zakonodaje Skupnosti, povezane z živim srebrom, je na voljo v poglavju 5.3 ocene učinka, ki je priložena nedavnemu Predlogu uredbe o prepovedi izvoza in varnem skladiščenju kovinskega živega srebra[3]. Pomemben del zakonodaje Skupnosti, ki je še vedno v zakonodajnem postopku, je tudi Predlog direktive v zvezi z omejitvami pri trženju nekaterih merilnih naprav, ki vsebujejo živo srebro[4]. Ta predlog in strategijo za živo srebro dopolnjuje ocena učinka.B. PRIPOROČILOOb upoštevanju navedenega Komisija priporoča:a) da Svet pooblasti Komisijo, da lahko v imenu Evropske skupnosti pri zadevah v pristojnosti Skupnosti sodeluje pri pogajanjih za sprejetje pravno zavezujočega instrumenta v zvezi z živim srebrom na podlagi Sklepa 24/3 Upravnega sveta UNEP, in sicer najprej v okviru odprte priložnostne delovne skupine, ustanovljene z navedenim sklepom;b) da Svet pooblasti Komisijo, da v imenu Evropske skupnosti vodi ta pogajanja ob posvetovanju s posebnim odborom, ki ga določi Svet v skladu s pogajalskimi smernicami, določenimi v Prilogi;c) če pogajanja zadevajo vprašanja, ki so v skupni pristojnosti Skupnosti in držav članic, morajo Komisija in države članice med pogajalskim postopkom tesno sodelovati, da se doseže enotnost pri mednarodnem predstavljanju Evropske skupnosti.PRILOGAPogajalske smernice1. Komisija bo v ocenjevalnem in pogajalskem postopku pod okriljem UNEP zagotovila, da bodo upoštevani vsi ukrepi in možnosti za upravljanje tveganja, povezanega z živim srebrom, na svetovni ravni, pri čemer bo zlasti pozorna na primarno proizvodnjo živega srebra ter omejitve trgovine s kovinskim živim srebrom in izdelki, ki vsebujejo živo srebro, pa tudi uporabe živega srebra v klor-alkalni industriji. Komisija si bo prizadevala za zgodnje sprejetje primernega pravno zavezujočega instrumenta, ki bo zajemal navedena področja in ustrezne akterje na svetovnem trgu.2. Komisija zagotovi, da so določbe prihodnjega pravno zavezujočega instrumenta v skladu z ustrezno zakonodajo Skupnosti, mednarodnimi obveznostmi in cilji politik Skupnosti, zlasti s Strategijo Skupnosti za živo srebro.3. Komisija zagotovi, da osnutek pravno zavezujočega instrumenta v zvezi z živim srebrom vključuje ustrezne določbe, ki Komisiji omogočajo, da postane njegova pogodbenica.4. Komisija Svetu poroča o izidu pogajanj, po potrebi pa tudi o morebitnih težavah, ki se lahko pojavijo med pogajanji.[1] Sklep Upravnega sveta UNEP 24/3 z dne 9. februarja 2007.[2] COM(2005) 20 konč., 28.1.2005.[3] COM(2006) 636 konč., 26.10.2006.[4] COM(2006) 69 konč., 21.2.2006.


				|

		52014PC0077

			Priporočilo SKLEP SVETA o odobritvi sklenitve Protokola, s strani Komisije v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo, k Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Srbijo na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji /* COM/2014/077 final */

			   	OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM
Svet je 24. septembra 2012
pooblastil Komisijo, da v imenu Evropske unije in njenih držav članic ter
Republike Hrvaške začne pogajanja s Srbijo z namenom sklenitve protokola k
Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi
državami članicami na eni strani ter Republiko Srbijo na drugi strani
zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji.
Dva kroga pogajanj sta potekala 28. januarja 2013
in 13. marca 2013, ki sta jima sledila nadaljnja tehnična
pojasnila in korespondenca. Protokol sta 10. decembra 2013 parafirali
Komisija in Vlada Republike Srbije. Besedilo osnutka Protokola je priloženo.
Komisija predlaga, da Svet v
imenu Evropske unije sprejme sklep o podpisu in začasni uporabi Protokola
ter da v imenu Evropske unije in njenih držav članic sklene Protokol.
Evropska skupnost za atomsko energijo (ESAE) je tudi pogodbenica
Stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma. Komisija predlaga, da Svet odobri
sklenitev Protokola v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo, v skladu z
drugim odstavkom člena 101 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za
atomsko energijo.
V skladu s členom 101
Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo sprejme sklep o
podpisu Sporazuma Komisija, sklep o sklenitvi Sporazuma pa Komisija z
odobritvijo Sveta. Zato je treba sprejeti ločena sklepa o podpisu in
sklenitvi Protokola s strani Evropske unije in s strani Evropske skupnosti za
atomsko energijo.
Komisija predlaga, da Svet
sklenitev Protokola v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo:
–
odobri, v skladu z drugim odstavkom člena 101
Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo.
Priporočilo
SKLEP SVETA
o odobritvi sklenitve Protokola, s strani
Komisije v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo, k
Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi
državami članicami na eni strani ter Republiko Srbijo na drugi strani
zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske
skupnosti za atomsko energijo, zlasti drugega odstavka člena 101 Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Svet je 24. septembra 2012 pooblastil
Komisijo, da začne pogajanja z Republiko Srbijo z namenom sklenitve
protokola k Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma
in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Srbijo na drugi
strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji (v
nadaljnjem besedilu: Protokol).
(2)
Pogajanja so se uspešno zaključila s
parafiranjem Protokola 10. decembra 2013.
(3)
Sklenitev Protokola, s strani Komisije, bi bilo
treba odobriti v primeru zadev, ki so v pristojnosti Evropske skupnosti za
atomsko energijo.
(4)
Podpis in sklenitev Protokola je v primeru zadev,
ki so v pristojnosti Unije in držav članic, predmet ločenega
postopka –
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Edini člen
Sklenitev Protokola, s strani Evropske
komisije v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo, k
Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi
državami članicami na eni strani ter Republiko Srbijo na drugi strani
zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji, se odobri.
Besedilo Protokola je priloženo k sklepu o
njegovem podpisu.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik