title: Priporočilo Sveta z dne 13. julija 2018 v zvezi z nacionalnim programom reform Francije za leto 2018 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Francije za leto 2018

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/39

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 13. julija 2018
      v zvezi z nacionalnim programom reform Francije za leto 2018 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Francije za leto 2018
      (2018/C 320/09)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) ter zlasti člena 5(2) Uredbe,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) ter zlasti člena 6(1) Uredbe,
      ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
      ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
      ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
      ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Komisija je 22. novembra 2017 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2018. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je 22. marca 2018 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 22. novembra 2017 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Francijo opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi Priporočilo za priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil 22. marca 2018. Svet je Priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja sprejel 14. maja 2018 (3) (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje).

                  (2)

                  Francija bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, kot je izraženo v priporočilih spodaj, zlasti v priporočilih 1 in 2.

                  (3)

                  Poročilo o državi za Francijo za leto 2018 je bilo objavljeno 7. marca 2018. V njem so bili ocenjeni napredek Francije pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 11. julija 2017 (4), nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek Francije pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, ki so bili prav tako objavljeni 7. marca 2018. Na podlagi opravljene analize je Komisija ugotovila, da v Franciji obstajajo makroekonomska neravnotežja. Vzrok za ranljivosti je zlasti velik javni dolg in šibka dinamika konkurenčnosti v razmerah nizke rasti produktivnosti. Posebej pomembno je tveganje škodljivih učinkov na francosko gospodarstvo in zaradi njegove velikosti tudi širitve negativnih učinkov na ekonomsko in monetarno unijo.

                  (4)

                  Francija je 25. aprila 2018 predložila nacionalni program reform za leto 2018 in program stabilnosti za leto 2018. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

                  (5)

                  Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Na podlagi člena 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5) lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

                  (6)

                  Po pravočasni in vzdržni odpravi čezmernega primanjkljaja in na podlagi Sklepa Sveta (EU) 2018/924 (6), da zaključi postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem, za Francijo veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter prehodno pravilo glede dolga. Vlada v programu stabilnosti za leto 2018 načrtuje postopno izboljšanje salda sektorja država z – 2,6 % BDP v letu 2017 na + 0,3 % BDP v letu 2022. Srednjeročni proračunski cilj, tj. strukturni primanjkljaj v višini 0,4 % BDP, naj ne bi bil dosežen v obdobju, ki je zajeto v programu stabilnosti za leto 2018. V skladu s programom stabilnosti za leto 2018 naj bi se delež dolga sektorja država kot odstotek BDP zmanjšal s 97,0 % v letu 2017 na 89,2 % v letu 2022. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo navedene proračunske projekcije, je verjeten. Vendar ukrepi, potrebni za doseganje načrtovanih ciljev glede primanjkljaja od leta 2019 naprej, niso bili dovolj podrobno opredeljeni.

                  (7)

                  Svet je 11. julija 2017 Franciji priporočil, naj zagotovi, da nominalna stopnja rasti neto primarnih (7) javnofinančnih odhodkov v letu 2018 ne bo presegla 1,2 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,6 % BDP. Hkrati je bilo navedeno, da bo treba pri oceni osnutka proračunskega načrta za leto 2018 in poznejši oceni proračunskih rezultatov za leto 2018 ustrezno upoštevati cilj doseganja fiskalne naravnanosti, ki prispeva tako h krepitvi trenutnega okrevanja kot tudi k zagotavljanju vzdržnosti javnih financ. Na podlagi ocene Komisije glede moči okrevanja v Franciji, pri kateri so bili ustrezno upoštevani izzivi države glede vzdržnosti in ki je bila izvedena v okviru mnenja Komisije o osnutku proračunskega načrta Francije za leto 2018, ni treba upoštevati nobenih dodatnih elementov v zvezi s tem. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2018 obstaja v letu 2018 tveganje znatnega odklona od priporočene prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja.

                  (8)

                  V letu 2019, ko naj bi bil delež javnega dolga Francije nad 60 % BDP, proizvodna vrzel pa naj bi znašala 0,6 %, nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov ne bi smela preseči 1,4 %, kar je v skladu s strukturno prilagoditvijo v višini 0,6 % BDP, kot izhaja iz skupno dogovorjene prilagoditvene matrike v okviru Pakta za stabilnost in rast. V skladu s pomladansko napovedjo Komisije iz leta 2018 ob nespremenjenih politikah obstaja tveganje znatnega odklona od navedene zahteve v letu 2019 ter v letih 2018 in 2019 skupaj. Po napovedi Francija v letih 2018 in 2019 na prvi pogled ne bo izpolnjevala prehodnega pravila glede dolga. Svet na splošno meni, da bi bilo treba z letom 2018 sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev skladnosti z določbami Pakta za stabilnost in rast. Morebitne nepričakovane prihodke bi bilo preudarno uporabiti za nadaljnje zmanjševanje deleža dolga sektorja država.

                  (9)

                  Raven javnofinančnih odhodkov v Franciji je najvišja v Uniji. Delež odhodkov naj bi leta 2018 po napovedih dosegel 56,0 % BDP, kar je 10,6 odstotne točke nad povprečjem v Uniji. Medtem ko je imela konsolidacijska strategija v zadnjih letih večinoma koristi od nižanja obrestnih mer in zmanjševanja javnih naložb, ni verjetno, da se bodo nizke obrestne mere v srednjeročnem obdobju nadaljevale, krčenje produktivnih naložb pa bi lahko v prihodnosti škodovalo gospodarskemu potencialu. Pregledi porabe od leta 2014 naprej niso prinesli znatnih prihrankov in izboljšanje učinkovitosti je bilo omejeno, ker ni bilo ustreznega nadaljnjega ukrepanja in zaradi nizke ravni politične odgovornosti. Najnovejša strategija pregleda porabe je bila opuščena in bo nadomeščena z ukrepom Action Publique 2022, katerega načela so določena v mandatu, ki ga je vlada podelila oktobra 2017. Odbor Comité Action Publique 2022 naj bi pred poletjem 2018 pripravil poročilo in analiziral, katere ukrepe je treba sprejeti. Vendar jasno opredeljeni ukrepi še niso bili predlagani in novi prihranki v tem okviru bodo mogoči šele od leta 2020 naprej. Hitra izvedba ukrepov za varčevanje pri odhodkih bi koristila prizadevanjem za obravnavo sedanjih potreb po fiskalni konsolidaciji v kratko- do srednjeročnem obdobju.

                  (10)

                  Trenutno v Franciji hkrati obstaja 37 različnih pokojninskih shem. Te zadevajo različne skupine delavcev in delujejo v skladu z različnimi sklopi pravil. Postopno poenotenje pravil bi izboljšalo preglednost sistema, povečalo medgeneracijsko pravičnost in olajšalo mobilnost delovne sile. Uskladitev pravil za izračun bi prispevala tudi k boljšemu nadzoru javnih odhodkov. Medtem ko se od že sprejetih pokojninskih reform pričakuje, da bodo dolgoročno znižale raven javnih odhodkov za pokojnine, bi enostavnejši in učinkovitejši pokojninski sistem srednjeročno ustvaril dodatne prihranke in prispeval k zmanjšanju tveganj za vzdržnost javnih financ. Glede na nedavno študijo fundacije La Fondation pour la recherche sur les administrations et les politiques publiques (iFRAP) bi uskladitev različnih pokojninskih shem v javnem in zasebnem sektorju v obdobju do leta 2022 prinesla več kot 5 milijard EUR prihrankov javnih odhodkov.

                  (11)

                  Stopnja brezposelnosti se je z 10,4 % v letu 2015 zmanjšala na 9,4 % v letu 2017, v prihodnjih letih pa naj bi se po napovedih še nadalje zmanjšala, medtem ko se je stopnja zaposlenosti leta 2017 povečala na 70,6 %. Razmere na trgu dela za mlade, nizko usposobljene delavce in osebe z migrantskim ozadjem (tako prve kot druge generacije) pa ostajajo razmeroma težavnejše. Leta 2017 je bilo samo 55,6 % ljudi, rojenih zunaj EU (v starosti od 20 do 64 let), zaposlenih, kar je za 17,0 odstotne točke nižje od številke za osebe, rojene v Franciji. Prebivalci najbolj prikrajšanih območij (Quartiers de la politique de la ville), vključno z ljudmi z migrantskim ozadjem, se še vedno soočajo s težavami na trgu dela. Ne glede na ukrepe politike je vpliv socialno-ekonomskega in migrantskega ozadja na učni uspeh razmeroma visok in ovira vključevanje na trg dela. Obstajajo tudi dokazi o diskriminatornih praksah na trgu dela. Učinkovite aktivne politike zaposlovanja, vključno z jezikovnim usposabljanjem, intenzivnim poklicnim svetovanjem in pomočjo pri zaposlovanju, ter odločnejše ukrepanje glede diskriminatornih praks so ključnega pomena za spodbujanje enakih možnosti na trgu dela.

                  (12)

                  Namen zakona o delu iz leta 2016, s katerim naj bi se posodobil socialni dialog in zagotovile poklicne poti, je izboljšati zmogljivost podjetij za prilagajanje gospodarskim ciklom in zmanjšati delež zaposlenih za določen čas. Čeprav se vedno več ljudi zaposluje po pogodbah za nedoločen čas, je izziv še vedno segmentacija trga dela, zato bi bilo treba spodbujati prehod k več oblikam zaposlitve za nedoločen čas. V tem okviru je pomembno dokončati izvajanje sedanjega ambicioznega programa reform, ki vključuje nedavno sprejeto reformo delovnega prava, načrtovano prenovo sistema nadomestil za brezposelnost in reformo sistema poklicnega izobraževanja in usposabljanja, vključno z vajeništvom.

                  (13)

                  Postopno izvajanje ukrepov za zmanjšanje davčnega primeža v stroških dela je od leta 2013 izboljšalo stroškovno konkurenčnost Francije, vendar nakopičene pretekle izgube še niso bile v celoti nadomeščene. Francija je imela na ravni povprečne plače leta 2016 še vedno eno najvišjih stopenj prispevkov delodajalcev za socialno varnost kot delež skupnih stroškov dela v Uniji. Obstoječi ukrepi politike za zmanjšanje stroškov dela naj bi se od leta 2019 naprej nadalje konsolidirali in okrepili z napovedanim preoblikovanjem davčne olajšave za konkurenčnost in zaposlovanje (CICE) v splošno znižanje prispevkov delodajalcev za socialno varnost in uvedbo dodatnih znižanj za nižje plače, da bi se spodbudilo zaposlovanje nizko usposobljenih delavcev.

                  (14)

                  Od leta 2013 naprej se je minimalna plača v Franciji usklajevala v skladu z zadevnimi pravili in brez kakršnih koli ad hoc povišanj. Zaradi tega je v razmerah nizke inflacije in šibke rasti plač rasla počasneje od rasti referenčnih plač (1,23 % leta 2017 v primerjavi z 1,31 % za povprečno plačo). Medtem ko je minimalna plača v primerjavi s povprečno plačo v mednarodnem merilu visoka, so se stroški dela pri minimalni plači znatno zmanjšali z znižanjem prispevkov za socialno varnost. Takšna znižanja se bodo še okrepila in postala stalna od leta 2019 naprej. Čeprav je indeksacija minimalne plače pomembna za ohranitev kupne moči delavcev, bi trenutni mehanizem (edinstven v Uniji) lahko omejil prilagajanje plač na spreminjajoče se razmere, kar bi lahko imelo negativne posledice za konkurenčnost. Skupina neodvisnih strokovnjakov vsako leto oceni minimalno plačo in pripravi nezavezujoča mnenja v zvezi z njenim gibanjem. Leta 2017 je skupina predlagala spremembe pravila o usklajevanju plač, tako da se na primer omeji samo na usklajevanje z inflacijo.

                  (15)

                  Sedanji sistem začetnega poklicnega izobraževanja in usposabljanja ne nudi zadostne podpore pri vključevanju na trg dela, zlasti ker znaten del študentov izbira študije z omejenimi zaposlitvenimi možnostmi. Poleg tega dosegajo francoski študenti v poklicnem izobraževanju in usposabljanju precej nižje učne izide od povprečja v Uniji, medtem ko so rezultati v splošnem izobraževanju precej boljši. V zvezi s tem so ukrepi za spodbujanje vajeništva, ki so povezani z boljšimi zaposlitvenimi možnostmi, skupaj z ukrepi za izboljšanje šolskih rezultatov, bistveni za podporo zaposlovanju mladih in za spodbujanje enakih možnosti. Istočasno sta pomembna tudi izboljšanje dostopa do stalnega usposabljanja za nizko usposobljene delavce in iskalce zaposlitve ter spodbujanje doseganja višjih kvalifikacij, podprto z ustreznim usmerjanjem pri usposabljanju. Ob upoštevanju teh izzivov in zlasti potrebe po izboljšanju upravljanja sistema, zagotavljanju ustreznosti za trg dela, kakovosti in dostopa do usposabljanja ter varnih prehajanj na trgu dela, je vlada 27. aprila 2018 predstavila predlog zakona o reformi sistema vajeništva in stalnega poklicnega izobraževanja in usposabljanja. Poleg tega nacionalni program reform za leto 2018 potrjuje, da Francija namerava izvesti naložbeni načrt za znanja in spretnosti, vreden 14 milijard EUR, ter omogoča dodatne reforme začetnega poklicnega izobraževanja v šoli.

                  (16)

                  Na splošno sistem socialne zaščite daje dobre rezultate. Dohodkovne neenakosti po transferjih so pod povprečjem Unije in število ljudi, ki jim grozita revščina in socialna izključenost, je kljub nedavnemu povečanju še vedno razmeroma nizko. Vendar so nekatere skupine, zlasti enostarševske družine, osebe, ki niso rojene v Uniji, in ljudje, ki živijo v prikrajšanih mestnih območjih, bolj izpostavljene tveganju revščine. Skrb še naprej vzbuja dostop ljudi, ki živijo v revščini, do primernih stanovanj. Kljub nedavnim izboljšavam na nekaterih območjih še vedno primanjkuje socialnih stanovanj.

                  (17)

                  Kljub sedanjim reformam za zmanjšanje davčne obremenitve podjetij ter za podpiranje produktivnih naložb je za francoski davčni sistem še vedno značilna visoka raven zapletenosti, pri čemer davčni odhodki, neučinkoviti davki in davki na proizvodnjo ustvarjajo ovire za dobro delujoče poslovno okolje. Veliko število davčnih odhodkov (davčne olajšave, oprostitve, znižanja davkov) dodatno obremenjuje podjetja, zlasti mala in srednja, saj dviguje stroške izpolnjevanja davčnih obveznosti in negotovost. Poleg tega ustvarja dodatne stroške nadzora za davčne uprave. Davčni odhodki se bodo v skladu z zakonom o proračunu za leto 2018 še naprej številčno in vrednostno povečevali in naj bi leta 2018 dosegli 99,8 milijarde EUR (4,2 % BDP) v primerjavi s 93 milijardami EUR v letu 2017. Poleg tega je bilo opredeljenih približno 192 davkov, ki prinašajo nizke prihodke (manj kot 150 milijonov EUR na leto), vendar jih je bilo od leta 2014 naprej odpravljenih le zelo omejeno število (8). In končno, Francija ima zelo visoke davke na proizvodnjo v Uniji (9) (3,1 % BDP v letu 2016), ki zajemajo predvsem davke na kapital in davke na delo, ki jih morajo plačevati podjetja zaradi ukvarjanja s proizvodnjo in ne glede na svojo gospodarsko uspešnost.

                  (18)

                  Tržne storitve so leta 2016 predstavljale več kot 50 % dodane vrednosti, 40 % zaposlitev in 20 % dodane vrednosti predelovalne industrije v izvozu. Čeprav konkurenca na področju tržnih storitev vpliva na celotno gospodarstvo, pa jo še vedno ovirajo regulativne zahteve in upravna bremena, ki ovirajo tudi zmožnost podjetij za rast. Če bodo reforme na področju storitev dovolj ambiciozne in v celoti izvedene, bi lahko imele znaten pozitiven ekonomski učinek. Pri prednostnem razvrščanju reformnih prizadevanj je pomembno upoštevati gospodarski pomen in uspešnost podsektorjev storitev. Na kazalnikih temelječ pristop za opredelitev prednostnih reform v sektorjih storitev izpostavlja številne poslovne storitve (arhitekturno in tehnično projektiranje, pravne in računovodske dejavnosti ter upravne in podporne storitve), trgovino na drobno, stanovanjske in gostinske storitve in zdravstvo. Na posebnem področju poklicnih storitev je zakon o rasti, aktivnosti in enakih možnostih (t. i. „Macronov zakon“) z dne 6. avgusta 2015 omilil omejitve samo v omejenem številu poklicev, večinoma pravnih. Na področju poklicnih storitev so še možnosti za nadaljnje reforme. Nadaljnje reforme bi bile lahko usmerjene na posebne omejitve vstopa in izvajanja dejavnosti (npr. pridržane dejavnosti, omejitve glasovalnih pravic, omejitve deležev, večdisciplinarne omejitve in omejitve numerus clausus), ki veljajo za pretirane. Reforme za odpravo ključnih ovir za rast podjetij bi lahko vključevale odpravo učinkov pragov, povezanih z merili glede velikosti v predpisih, in zmanjšanje upravne obremenitve podjetij. In končno, izboljšanje pokritosti Francije s hitrimi širokopasovnimi povezavami bi povečalo njeno zmožnost, da bi imela koristi od digitalnega gospodarstva.

                  (19)

                  Iz evropskega sistema inovacijskih kazalnikov je razvidno, da je uspešnost Francije na področju inovacij še vedno pod ravnjo vodilnih držav v Uniji na področju inovacij, kljub razmeroma visoki ravni javne podpore. Zlasti izboljšanje učinkovitosti javnih podpornih shem, vključno z davčno olajšavo za raziskave in razvoj (Crédit d'Impôt Recherche), bi spodbudilo boljše rezultate na področju inovacij. V zvezi s tem je treba rezultate tekočih ocen vključiti v izboljšave zasnove javne podpore za inovacije. Prenos znanja med javnimi raziskovalnimi ustanovami in podjetji je še vedno izziv in to omejuje komercialno izkoriščanje rezultatov raziskav. V primerjavi z drugimi državami Unije je uspešnost Francije v javno-zasebnih soobjavah ter javnih raziskavah in razvoju, ki jih financirajo podjetja, nizka. Obstaja nekaj možnosti za okrepitev mehanizmov za prenos med akademskim svetom in industrijo s poenostavitvijo partnerstev na področju raziskav in s spodbujanje mobilnosti raziskovalcev.

                  (20)

                  V okviru evropskega semestra 2018 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Francije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2018. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2018, nacionalni program reform za leto 2018 in ukrepanje po priporočilih, ki jih je Francija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Franciji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

                  (21)

                  Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti za leto 2018, njegovo mnenje (10) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj.

                  (22)

                  Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform za leto 2018 in program stabilnosti za leto 2018. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih od 1 do 3 spodaj –

            PRIPOROČA, da Francija v letih 2018 in 2019 ukrepa tako, da:

                  1.

                  Zagotovi, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2019 ne bo presegla 1,4 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,6 % BDP. Uporabi nepričakovane prihodke za hitrejše zmanjševanje deleža dolga sektorja država. V letu 2018 izvede prihranke pri odhodkih ter natančno opredeli cilje in nove ukrepe, ki so potrebni v okviru ukrepa Action Publique 2022, da se v proračunu za leto 2019 pretvorijo v konkretne prihranke pri odhodkih in ukrepe za večjo učinkovitost. Postopno poenoti pravila različnih pokojninskih sistemov, da se okrepi njihova pravičnost in vzdržnost.

                  2.

                  Izvede reforme sistema poklicnega izobraževanja in usposabljanja, da se izboljša njegova ustreznost za trg dela ter zagotovi boljši dostop do usposabljanja, zlasti za nizko usposobljene delavce in iskalce zaposlitve. Spodbuja enake možnosti in dostop do trga dela, tudi za osebe z migrantskim ozadjem in ljudi, ki živijo na prikrajšanih območjih. Zagotovi skladnost gibanja minimalne plače z ustvarjanjem novih delovnih mest in konkurenčnostjo.

                  3.

                  Poenostavi davčni sistem, tako da omeji uporabo davčnih odhodkov, odpravi neučinkovite davke in zmanjša davke na proizvodnjo, ki jih plačujejo gospodarske družbe. Zmanjša regulativno in upravno breme, da bi se povečala konkurenca v storitvenem sektorju in spodbudila rast podjetij. Okrepi prizadevanja za boljšo uspešnost inovacijskega sistema, zlasti z izboljšanjem učinkovitosti javnih podpornih shem ter večjim prenosom znanja med javnimi raziskovalnimi ustanovami in podjetji.

         V Bruslju, 13. julija 2018

               Za Svet

               Predsednik

            H. LÖGER

         (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

         (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

         (3)  UL C 179, 25.5.2018, str. 1.

         (4)  UL C 261, 9.8.2017, str. 1.

         (5)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

         (6)  Sklep Sveta (EU) 2018/924 z dne 22. junija 2018 o razveljavitvi Odločbe 2009/414/ES o obstoju čezmernega primanjkljaja v Franciji (UL L 164, 29.6.2018, str. 44).

         (7)  Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje štirih let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

         (8)  Inspection Générale des Finances (2014), Les taxes à faible rendement.

         (9)  Davke na proizvodnjo je treba v skladu z Eurostatovo klasifikacijo razumeti kot „druge davke na proizvodnjo“ (kategorija D29).

         (10)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 13. julija 2018 v zvezi z nacionalnim programom reform Poljske za leto 2018 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Poljske za leto 2018

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/88

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 13. julija 2018
      v zvezi z nacionalnim programom reform Poljske za leto 2018 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Poljske za leto 2018
      (2018/C 320/20)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) ter zlasti člena 9(2) Uredbe,
      ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
      ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
      ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
      ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Komisija je 22. novembra 2017 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2018. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je 22. marca 2018 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 22. novembra 2017 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (2) sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Poljske ni opredelila kot ene od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled.

                  (2)

                  Poročilo o državi za Poljsko za leto 2018 je bilo objavljeno 7. marca 2018. V njem so bili ocenjeni napredek Poljske pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 11. julija 2017 (3), nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek Poljske pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020.

                  (3)

                  Poljska je 26. aprila 2018 predložila nacionalni program reform za leto 2018 in konvergenčni program za leto 2018. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

                  (4)

                  Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Na podlagi člena 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

                  (5)

                  Za Poljsko trenutno velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. Vlada v konvergenčnem programu za leto 2018 načrtuje postopno izboljšanje nominalnega salda s primanjkljaja v višini 1,7 % BDP v letu 2017 na 0,7 % BDP v letu 2021. Srednjeročni proračunski cilj, in sicer primanjkljaj v višini 1,0 % BDP v strukturnem smislu, naj ne bi bil dosežen do leta 2021, tj. v obdobju, ki ga zajema konvergenčni program. Preračunani strukturni saldo (5) kaže, da bo imela država v letu 2021 primanjkljaj v višini 1,3 % BDP. V skladu s konvergenčnim programom za leto 2018 naj bi se delež dolga sektorja država v BDP zmanjšal s 50,6 % BDP v letu 2017 na 50,4 % BDP v letu 2018 in na 46,0 % do leta 2021. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je previden za leto 2018 in verjeten za poznejša leta.

                  (6)

                  Svet je 11. julija 2017 Poljski priporočil, naj zagotovi, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov (6) v letu 2018 ne bo presegla 3,7 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,5 % BDP. Hkrati je bilo navedeno, da bo treba pri oceni osnutka proračunskega načrta za leto 2018 in poznejši oceni proračunskih rezultatov za leto 2018 ustrezno upoštevati cilj doseganja fiskalne naravnanosti, ki prispeva tako h krepitvi trenutnega okrevanja kot k zagotavljanju vzdržnosti javnih financ. Komisija je izvedla kvantitativno oceno trdnosti gospodarskih razmer na Poljskem, pri kateri je ustrezno upoštevala izzive, s katerimi se sooča pri doseganju vzdržnosti. Na podlagi tega je ugotovila, da ni treba upoštevati nobenih dodatnih elementov. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2018 obstaja v letu 2018 tveganje znatnega odklona od te priporočene prilagoditve.

                  (7)

                  V letu 2019, ko naj bi proizvodna vrzel Poljske predvidoma znašala 1,5 % BDP, nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov ne bi smela preseči 4,2 %, kar je v skladu s strukturno prilagoditvijo v višini 0,6 % BDP, kot izhaja iz skupno dogovorjene prilagoditvene matrike zahtev v okviru Pakta za stabilnost in rast. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2018 obstaja tveganje znatnega odklona od te zahteve v letu 2019. Svet na splošno meni, da bi bilo treba z letom 2018 sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev skladnosti z določbami Pakta za stabilnost in rast.

                  (8)

                  Poljska se bo v srednjeročnem in dolgoročnem smislu soočala z odhodkovnimi pritiski na različnih področjih, zlasti tistih, ki so povezana s staranjem prebivalstva, zato potrebuje nove mehanizme za oceno učinkovitosti in uspešnosti javne porabe ter za olajšanje prerazporeditve virov. V ta namen je vlada začela delo za reformo proračunskega postopka, zlasti za okrepitev srednjeročnega proračunskega okvira in vključitev pregledov porabe v proračunski postopek. Poljska je edina država članica brez neodvisnega fiskalnega sveta s polnimi pooblastili in brez znanih načrtov za njegovo ustanovitev, vendar ima neodvisne institucije, ki opravljajo nekatere naloge, ki jih navadno opravljajo fiskalni sveti. V poročilu o državi za leto 2018 je ugotovljeno, da Poljska ni napredovala pri omejevanju razširjene uporabe znižanih stopenj davka na dodano vrednost. Vendar si poljsko ministrstvo za finance prizadeva za poenostavitev načina za pripisovanje veljavnih stopenj blagu in storitvam.

                  (9)

                  Poljski trg dela je bil v zadnjih letih zelo uspešen, stopnje zaposlenosti so še naprej rasle. Vendar ostaja udeležba nekaterih skupin, zlasti žensk, nizko kvalificiranih delavcev in starejših, v delovni sili nizka v primerjavi z drugimi državami članicami. Več nedavnih ukrepov politike je poskušalo znižati spodbudo za delo, zlasti za ženske in starejše. Poljski sistem socialne zaščite ne zagotavlja zadostnih spodbud za zaposlitev. Medtem ko je otroški dodatek zmanjšal revščino in neenakost, pa je že imel negativen učinek na udeležbo staršev, večinoma žensk, na trgu dela, saj njegova višina in omejeno ugotavljanje upravičenosti na podlagi premoženjskega stanja izničujeta spodbude za delo, vgrajene v druge socialne prejemke in nadomestila. Udeležba ženska na trgu dela je še nižja zaradi dejstva, da stopnja vpisa v formalno otroško varstvo otrok, mlajših od treh let, ostaja med najnižjimi v Uniji. Omejena podpora, ki je na voljo ljudem, ki nudijo dolgotrajno oskrbo, jim preprečuje vstop na trg dela. Znižanje zakonsko določene upokojitvene starosti je spodbudilo nekatere starejše delavce, da zapustijo trg dela. Priseljevanje iz držav nečlanic EU pomaga zapolniti povečano povpraševanje po delovni sili.

                  (10)

                  Dopolnilna možnost za podporo tako udeležbi v delovni sili kot inovativni zmogljivosti gospodarstva je dijakom in odraslim nuditi ustrezna znanja, spretnosti in kompetence, da se podpre zaposlovanje na hitro spreminjajočem se trgu delovne sile. Stopnja udeležbe odraslih v izobraževanju in usposabljanju je precej nižja od povprečja Unije. To, skupaj z nekaterimi pomanjkljivostmi pri digitalnih znanjih in spretnostih ter bralni in računski pismenosti, zlasti med odraslimi, ki nimajo terciarne izobrazbe, ovira njihovo zaposljivost. Ni še znano, v kakšni meri bodo nedavno uvedeni in še načrtovani ukrepi politike, kot so spremembe organizacije splošnega izobraževanja, poklicnega izobraževanja in višjega izobraževanja, vplivali na raven znanj in spretnosti.

                  (11)

                  Poljska je še naprej sprejemala ukrepe za odpravljanje segmentacije trga dela, in sicer z omejevanjem možnosti za zlorabo zaposlovanja za določen čas, povečanjem prispevkov za socialno varnost nekaterih nestandardnih pogodb o zaposlitvi ter uvajanjem minimalnih urnih postavk za nekatere izmed teh pogodb. Število in delež pogodb za nedoločen čas narašča od konca leta 2016, vendar delež pogodb za določen čas še vedno ostaja med najvišjimi v Uniji. Nekatere druge zakonodajne spremembe, ki so pomembne za dvojnost trga dela, bodo morda vključene v reformirano delovnopravno zakonodajo. Socialna zaščita delavcev, ki so samozaposleni in imajo nekatere nestandardne pogodbe, postaja potencialna težava, zlasti v smislu zadostnosti njihovih poznejših pokojnin. Od leta 2015 je bilo uvedenih več ukrepov za izboljšanje socialne zaščite za samozaposlene in osebe, ki delajo na podlagi atipičnih pogodb.

                  (12)

                  Povprečna upokojitvena starost se je v zadnjih letih povišala, kar je posledica preteklih reform, kot so odprava možnosti predčasne upokojitve in postopno povišanje zakonsko določene upokojitvene starosti. Nadaljnje povišanje dejanske upokojitvene starosti je bistveno za srednjeročno gospodarsko rast ter za zagotovitev ustreznosti in javnofinančne vzdržnosti pokojninskega sistema. Vendar je nedavno znižanje zakonsko določene upokojitvene starosti na 60 let za ženske in 65 let za moške korak v nasprotno smer. Nasprotno pa je bila upokojitvena starost za sodnike in sodnice na splošnih sodiščih poenotena na 65 let, kar je v skladu z zahtevo Komisije. Poleg tega je posebni sistem socialnega zavarovanja za kmete, ki se subvencionira v višini približno 1 % BDP, eden od razlogov za nizko mobilnost delovne sile in prikrito brezposelnost v kmetijstvu.

                  (13)

                  Za izboljšanje rezultatov v zdravstvu na Poljskem sta potrebna boljši dostop do zdravstvene oskrbe in izboljšanje njene učinkovitosti. Število lastnih poročil o neizpolnjenih potrebah po zdravstveni oskrbi je med najvišjimi v Uniji, čakalne dobe za nekatere posege pa so še posebej dolge. Število bolnišničnih postelj je razmeroma visoko, vendar niso optimalno geografsko razporejene. Ambulantna in osnovna zdravstvena oskrba na splošno nista dovolj razviti, za zdravnike pa obstajajo spodbude, da pacienta napotijo na preiskave in zdravljenje k specialistom. Reševanje teh težav je še zlasti velik izziv, ker sta višina javnega financiranja ter število zdravnikov in medicinskih sester za nekatere specializacije na Poljskem precej pod povprečjem Unije. V letu 2017 si je država prizadevala za nekoliko učinkovitejšo distribucijo sredstev za zdravstveno oskrbo, vendar učinki teh ukrepov še niso vidni.

                  (14)

                  Povečanje inovacijske sposobnosti gospodarstva je bistveno za izboljšanje položaja Poljske v globalni vrednostni verigi ter s tem za ohranitev potenciala za izboljšanje življenjskih standardov. To zahteva ukrepe politike na številnih področjih v okviru postopnega večletnega procesa. Ključna zadevna področja politike vključujejo izboljšanje zaupanja v regulativno okolje, zagotavljanje spodbud za poslovne odhodke za raziskave in razvoj, krepitev znanstvene podlage, tudi z reformami terciarnega izobraževanja in spodbujanjem močnega pretoka znanja, ter tesno sodelovanje med podjetji in raziskovalnimi institucijami. Slednje zajema tudi zagotavljanje ugodnih pogojev za komercializacijo raziskav, razvitih in podprtih z javnimi sredstvi. Na teh področjih je že bilo izvedenih več ukrepov politike, vlada pa načrtuje še nadaljnje ukrepe.

                  (15)

                  Hitrost regulativnih sprememb in omejena uporaba javnih in socialnih posvetovanj o številnih ključnih zakonih negativno vplivata na kakovost zakonodaje in povečujeta negotovost za podjetja. V zvezi s tem je prav tako bistveno zagotavljanje pravne države in neodvisnosti sodstva. Opozoriti je treba, da je Komisija decembra 2017 Svetu predstavila obrazložen predlog, na podlagi katerega naj bi odločil, da obstaja očitno tveganje, da Poljska huje krši načelo pravne države. Pravna varnost ter zaupanje v kakovost in predvidljivost regulativnih, davčnih in drugih politik ter institucij sta pomembna dejavnika, ki bi lahko omogočila višjo stopnjo naložb. Dobra predhodna in naknadna ocena učinka ter dobro oblikovana in izvedena socialna in javna posvetovanja lahko pomagajo izboljšati kakovost zakonodaje, omejijo potrebo po naknadnih spremembah ter na ta način povečajo predvidljivost regulativnega okolja. To bi lahko tudi pomagalo omejiti morebitne negativne stranske učinke novih zakonov v kratkoročnem obdobju, kot je na primer začasno povečanje upravnih obremenitev zaradi spremembe davčnih predpisov.

                  (16)

                  Sredstva Unije so omogočila hiter razvoj cestnega omrežja, vendar je delež smrtnih žrtev v cestnem prometu še vedno med najvišjimi v Uniji. Poleg tega se mesta soočajo z vse večjimi izzivi na področju mobilnosti, kot so zastoji in onesnaženost zraka zaradi vedno več osebnih avtomobilov in velikega deleža starih avtomobilov. Trenutne spodbude za uporabo kolektivnih in aktivnih načinov prevoza ter načinov prevoza z nizkimi emisijami ne zadostujejo za uspešno reševanje teh izzivov. Izvajanje železniških projektov, ki jih sofinancira Unija, se še naprej sooča s pomembnimi ozkimi grli, predvsem zaradi omejenih zmogljivosti gradbenega sektorja in institucionalne šibkosti upravitelja železniške infrastrukture. Čeprav vlada načrtuje posodobitev ustreznega strateškega dokumenta, je trenutno na voljo premalo informacij o strateški viziji za dolgoročni razvoj prometnih omrežij za vse načine prevoza po letu 2023. V tem dokumentu bi bile jasno opredeljene in določene vloge posameznih načinov prevoza. Poleg tega so kljub naložbam v zadnjih letih še vedno prisotna ozka grla in pomanjkljivosti v energetskih omrežjih in infrastrukturi.

                  (17)

                  V okviru evropskega semestra 2018 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Poljske in jo objavila v poročilu o državi za leto 2018. Prav tako je ocenila konvergenčni program za leto 2018, nacionalni program reform za leto 2018 in ukrepanje po priporočilih, ki jih je Poljska prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko na Poljskem, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

                  (18)

                  Svet je ob upoštevanju te ocene preučil konvergenčni program za leto 2018, njegovo mnenje (7) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 –

            PRIPOROČA, da Poljska v letih 2018 in 2019 ukrepa tako, da:

                  1.

                  Zagotovi, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2019 ne bo presegla 4,2 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,6 % BDP. Sprejme ukrepe za izboljšanje učinkovitosti javne porabe, vključno z izboljšanjem proračunskega postopka.

                  2.

                  Sprejme ukrepe za povečanje udeležbe na trgu dela, vključno z izboljšanjem dostopa do varstva otrok in spodbujanjem znanj in spretnosti, ki so potrebni na trgu dela, zlasti s poučevanjem odraslih, ter za odpravo preostalih ovir za trajnejše oblike zaposlitve. Zagotovi vzdržnost in ustreznost pokojninskega sistema s sprejetjem ukrepov za povišanje dejanske upokojitvene starosti in začne reformo preferencialnih pokojninskih shem.

                  3.

                  Krepi inovativno zmogljivost gospodarstva, vključno s podporo tesnejšemu sodelovanju med podjetji in raziskovalnimi institucijami. Izboljša regulativno okolje, zlasti z zagotavljanjem učinkovitega javnega in socialnega posvetovanja v zakonodajnem postopku.

         V Bruslju, 13. julija 2018

               Za Svet

               Predsednik

            H. LÖGER

         (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

         (2)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

         (3)  UL C 261, 9.8.2017, str. 1.

         (4)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

         (5)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

         (6)  Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje štirih let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

         (7)  V skladu s členom 9(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 13. julija 2018 v zvezi z nacionalnim programom reform Hrvaške za leto 2018 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Hrvaške za leto 2018

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/44

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 13. julija 2018
      v zvezi z nacionalnim programom reform Hrvaške za leto 2018 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Hrvaške za leto 2018
      (2018/C 320/10)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) ter zlasti člena 9(2) Uredbe,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) ter zlasti člena 6(1) Uredbe,
      ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
      ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
      ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
      ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Komisija je 22. novembra 2017 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2018. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je 22. marca 2018 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 22. novembra 2017 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Hrvaško opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled.

                  (2)

                  Poročilo o državi za Hrvaško za leto 2018 je bilo objavljeno 7. marca 2018. V njem so bili ocenjeni napredek Hrvaške pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 11. julija 2017 (3), nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek Hrvaške pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, ki so bili prav tako objavljeni 7. marca 2018. Na podlagi opravljene analize je Komisija ugotovila, da na Hrvaškem še vedno obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja, vendar se zmanjšujejo. Pomanjkljivosti so povezane s še vedno visokim javnim, zasebnim in zunanjim dolgom, večinoma v tuji valuti. Raven slabih posojil je še naprej visoka, zlasti za nefinančne družbe. Potencialna rast Hrvaške še vedno ne zadostuje, da bi omogočila trajno prilagoditev, na splošno pa je bil dosežen le majhen napredek pri izvajanju ukrepov politik za obravnavanje kronično slabe izkoriščenosti delovne sile in počasne rasti produktivnosti. Omejevalno poslovno okolje še naprej ovira konkurenčnost in naložbe, razdrobljenost javne uprave pa negativno vpliva na učinkovitost javnih storitev.

                  (3)

                  Hrvaška je 26. aprila 2018 predložila nacionalni program reform za leto 2018 in konvergenčni program za leto 2018. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

                  (4)

                  Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Na podlagi člena 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

                  (5)

                  Za Hrvaško trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga. V skladu s konvergenčnim programom za leto 2018 naj bi se nominalni saldo iz presežka sektorja država v višini 0,8 % BDP v letu 2017 spremenil v primanjkljaj v višini 0,5 % BDP v letu 2018, nato pa naj bi se postopoma spremenil nazaj v presežek v višini 0,5 % BDP v letu 2021. Srednjeročni proračunski cilj, tj. strukturni primanjkljaj v višini 1,75 % BDP, naj bi bil še naprej presežen v celotnem programskem obdobju. V skladu s konvergenčnim programom za leto 2018 naj bi se dolg sektorja država kot odstotek BDP zmanjšal z 78,0 % BDP v letu 2017 na 75,1 % v letu 2018, nato pa še na 65,9 % v letu 2021. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Vendar se načrtovani proračunski cilji zdijo previdni. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2018 naj bi saldo sektorja država znašal 0,7 % BDP v letu 2018 in 0,8 % BDP v letu 2019.

                  (6)

                  Svet je 11. julija 2017 Hrvaški priporočil, naj v letu 2018 ohrani svoj srednjeročni proračunski cilj. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2018 naj bi strukturni saldo znašal – 0,3 % BDP v letu 2018 in – 0,6 % v letu 2019, s čimer bo še naprej nad srednjeročnim proračunskim ciljem. Hrvaška naj bi v letih 2018 in 2019 izpolnjevala pravilo glede dolga. Na splošno Svet pričakuje, da bo Hrvaška v letih 2018 in 2019 izpolnjevala določbe Pakta za stabilnost in rast.

                  (7)

                  Načrtovano sprejetje ključne zakonodaje za izboljšanje fiskalnega okvira Hrvaške že dolgo zamuja. Numerična fiskalna pravila so zaradi pomanjkljivosti v zasnovi neučinkovita za načrtovanje fiskalne politike, vloga komisije za fiskalno politiko kot neodvisnega organa pa je še vedno šibka. Zaradi še vedno visokega javnega dolga Hrvaške in njene izpostavljenosti valutnemu tveganju so dobre prakse za upravljanje dolga še naprej bistvenega pomena. Leta 2017 je bila okrepljena funkcija upravljanja dolga, pripravljena pa je bila tudi strategija za upravljanje dolga, ki jo je treba redno posodabljati. Uvedba že uzakonjenega davka na nepremičnine je bila preložena, pri čemer ni bilo nobene navedbe o tem, ali in kdaj bo uveden. Zaradi tega ima Hrvaška razmeroma majhen delež prihodkov iz naslova periodične obdavčitve nepremičnin. Periodična obdavčitev nepremičnin bi ustvarila možnosti za pobiranje prihodkov, ki je na splošno ugodnejše za rast, hkrati pa zagotovila stabilen in zanesljiv vir prihodkov za lokalne upravne enote.

                  (8)

                  Hrvaški trg dela je leta 2017 še naprej okreval. Vendar stopnja zaposlenosti in delovne aktivnosti ostaja precej pod povprečjem Unije, kar ovira potencialno rast. Trenutno je zakonsko določena upokojitvena starost 62 let za ženske in 65 let za moške. Zbliževanje in zviševanje zakonsko določene upokojitvene starosti obeh spolov je počasno, pri čemer naj bi oboji šele leta 2038 dosegli upokojitveno starost 67 let. Poleg tega lahko starejši delavci izkoristijo številne možnosti za predčasno upokojitev, pokojninski sistem pa vključuje številne posebne pokojninske sisteme, ki zagotavljajo ugodnejše pogoje za upokojitev. Družinske obveznosti žensk dodatno prispevajo k njihovi nizki udeležbi na trgu dela. Posledično kratko povprečno trajanje delovne dobe kaže na neustreznost sedanjih in prihodnjih pokojnin ter tveganja revščine starejših. Napovedani ukrepi za spodbujanje daljše delovne dobe še niso bili izvedeni.

                  (9)

                  Čeprav je na Hrvaškem vzpostavljena struktura socialnega dialoga, je dejanska interakcija med organi in deležniki pri pripravi politik omejena, in sicer večinoma na zagotavljanje pisnih povratnih informacij o predlaganih vladnih ukrepih. Poleg tega razdrobljenost sindikatov omejuje njihovo splošno zmožnost sodelovanja v socialnem dialogu.

                  (10)

                  Kljub nedavnim izboljšavam je delež prebivalstva, ki ga ogroža revščina ali socialna izključenost, še vedno visok, pri čemer je precej ozemeljskih razlik med okrožji. Še posebej prizadeti so starejši, nizko usposobljeni delavci in invalidi. Sistem socialne zaščite ni dovolj učinkovit in pravičen. Socialne ugodnosti imajo omejeno zmožnost zmanjševanja revščine. Zaradi pomanjkanja usklajevanja med institucijami in nižje fiskalne zmogljivosti revnejših lokalnih upravnih enot je porazdelitev socialnih ugodnosti neenakomerna.

                  (11)

                  Hrvaška je pod povprečjem Unije, kar zadeva naložbe v izobraževanje, predšolsko vzgojo in varstvo, osnovna znanja in spretnosti, delež prebivalstva s terciarno izobrazbo ter ustreznost poklicnega izobraževanja in usposabljanja za trg dela. Začela je izvajati več reform, opredeljenih v strategiji za izobraževanje, znanost in tehnologijo. Če bo reforma šolskih učnih načrtov izvedena v celoti in v skladu z drugimi ukrepi v strategiji, bo verjetno pozitivno vplivala na kakovost izobraževanja na Hrvaškem. Ustreznost programov poklicnega izobraževanja in usposabljanja za trg dela se zdi omejena, kot kaže dejstvo, da je več kot polovica registriranih brezposelnih diplomantov teh programov. Potrebno je boljše usklajevanje med javnimi organi in delodajalci, da bi se izboljšala opredelitev potreb po znanjih in spretnostih. Za sistem izobraževanja odraslih, ki naj bi pomagal pri vključevanju na trg dela, so značilni številni in po državi neenakomerno porazdeljeni ponudniki ter neustrezno ocenjeni programi. Udeležba odraslih v izobraževanju in izobraževalnih programih, ki so na voljo v okviru ukrepov aktivne politike zaposlovanja, je kritično nizka.

                  (12)

                  Ozemeljska razdrobljenost hrvaške javne uprave in široka porazdelitev pristojnosti med ravnmi države negativno vplivata na učinkovitost pri zagotavljanju javnih storitev in javnofinančnih odhodkih. Številne majhne lokalne enote nimajo ustrezne finančne in upravne zmogljivosti za opravljanje decentraliziranih funkcij. Kazalniki učinkovitosti javne uprave so pod povprečjem Unije, kar ovira oblikovanje in izvajanje javnih politik ter učinkovitejšo uporabo evropskih strukturnih in investicijskih skladov. Načrtovano zmanjšanje števila lokalnih podružnic osrednje uprave in racionalizacija sistema državnih agencij sta bila dodatno odložena. Pomanjkanje usklajenosti okvirov za določanje plač v javni upravi in za javne storitve ovira enako obravnavanje in vladni nadzor nad plačno maso v javnem sektorju. Načrtovana zakonodaja za njihovo uskladitev je bila dodatno odložena do sredine leta 2018. Organi so sprejeli prve ukrepe za povezovanje nekaterih funkcij med bolnišnicami, da bi izboljšali učinkovitost pri zagotavljanju storitev in dostopu do zdravstva. Vendar se zaradi neučinkovitega modela financiranja zdravstvenega sistema kopičijo dolgovi, zlasti v zvezi z bolnišnično oskrbo.

                  (13)

                  Podjetja v državni lasti so še naprej zelo prisotna v gospodarstvu. Ukrepi za izboljšanje njihovega upravljanja so napredovali le počasi, njihova produktivnost in dobičkonosnost pa sta še vedno nizki. Sprejeta je bila nova zakonodaja, ki ureja upravljanje in odprodajo državnega premoženja.

                  (14)

                  Novembra 2017 se je zaključil neodvisen pregled kakovosti sredstev Hrvaške banke za obnovo in razvoj (HBOR). Glede na pomen banke za izvajanje finančnih instrumentov Unije in naložbenega načrta za Evropo ter glede na to, da se vse bolj ukvarja z neposrednim posojanjem, bi bilo treba ugotovitve v okviru pregleda uporabiti za okrepitev njenega nadzornega in regulativnega okvira ter upravljanja.

                  (15)

                  Upravno breme in davkom podobne dajatve še naprej negativno vplivajo na poslovno okolje. Zmanjšanje upravnega bremena vztrajno napreduje, vendar počasi. Znižanja davkom podobnih dajatev so bila omejena in preglednost je nizka, saj ni bilo izvedenih niti rednih posodobitev registra niti ocen učinka načrtovanih znižanj.

                  (16)

                  Protikorupcijski akcijski načrt za obdobje 2017–2018 je treba v celoti izvesti, da bi se dosegli cilji iz protikorupcijske strategije za obdobje 2015–2020. Več ključnih elementov je še vedno treba izboljšati, zlasti razkritje sredstev in navzkrižja interesov, ozaveščanje o načinih prijavljanja nepravilnosti ter učinkovit nadzor nad tveganji pri javnih naročilih, ki so še vedno izpostavljena korupciji zaradi velikega deleža internega dodeljevanja naročil s strani subjektov v državni lasti.

                  (17)

                  Omejevalni predpisi na trgih blaga in storitev, zlasti zelo veliko število pretirano reguliranih poklicev, ovirajo konkurenco. Omilitev predpisov je bila počasna, in sicer zaradi močnega odpora interesnih skupin.

                  (18)

                  Dolgotrajni sodni postopki in precejšnji zaostanki še naprej negativno vplivajo na kakovost in učinkovitost pravosodnega sistema in posledično tudi poslovnega okolja. Ugotovljeno zmanjšanje zaostankov je bilo večinoma posledica manjšega priliva novih zadev in ne njihovega hitrejšega reševanja. Kljub izboljšavam se elektronska komunikacija v pravdnih postopkih in postopkih zaradi insolventnosti še vedno premalo uporablja.

                  (19)

                  Trenutno na Hrvaškem v okviru strategije pametne specializacije potekajo nekatera usmerjena prizadevanja za reformo nacionalnega sistema za znanost in inovacije. Obveznosti glede politik v podporo znanosti in inovacijam se zdijo neusklajene, kar slabi izvajanje politične strategije. Poleg tega imajo univerze zelo razdrobljene strukture upravljanja in stroga upravna pravila. Sodelovanje med raziskovalnimi ustanovami in poslovnim sektorjem je šibko. Ni sistematičnega spremljanja in ocene učinka uvedenih politik na področju raziskav in inovacij, kar preprečuje ustrezno določitev prednostnih nalog. Terciarni izobraževalni sistem bi lahko imel koristi od spodbud za kakovost in ustreznost za trg dela.

                  (20)

                  V okviru evropskega semestra za leto 2018 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Hrvaške in jo objavila v poročilu o državi za leto 2018. Prav tako je ocenila program za stabilnost za leto 2018, nacionalni program reform za leto 2018 in ukrepanje po priporočilih, ki jih je Hrvaška prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko na Hrvaškem, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

                  (21)

                  Svet je ob upoštevanju te ocene preučil konvergenčni program za leto 2018 in meni (5), da bo Hrvaška po pričakovanjih izpolnila določbe Pakta za stabilnost in rast.

                  (22)

                  Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform za leto 2018 in konvergenčni program za leto 2018. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih od 1 do 4 –

            PRIPOROČA, da Hrvaška v letih 2018 in 2019 ukrepa tako, da:

                  1.

                  Okrepi fiskalni okvir, vključno z okrepitvijo pooblastil in neodvisnosti komisije za fiskalno politiko. Uvede periodični davek na nepremičnine.

                  2.

                  Odvrača od predčasnega upokojevanja, pospeši prehod na višjo zakonsko določeno upokojitveno starost, zakonske določbe o pokojninah, ki veljajo za določene kategorije oseb, pa uskladi s pravili splošnega sistema. Izvede reformo sistemov izobraževanja in usposabljanja za izboljšanje njihove kakovosti in ustreznosti za trg dela za mlade in odrasle. Konsolidira socialne ugodnosti in izboljša njihovo zmožnost zmanjševanja revščine.

                  3.

                  Zmanjša ozemeljsko razdrobljenost javne uprave, racionalizira funkcionalno porazdelitev pristojnosti ter poveča zmogljivost za oblikovanje in izvajanje javnih politik. Ob posvetovanju s socialnimi partnerji uvede usklajene okvire za določanje plač v javni upravi in za javne storitve.

                  4.

                  Izboljša korporativno upravljanje podjetij v državni lasti in poveča prodajo teh podjetij in neproizvodnih sredstev. Znatno zmanjša breme za podjetja zaradi davkom podobnih dajatev ter zamudnih upravnih in zakonodajnih zahtev. Poveča konkurenco v poslovnih storitvah in reguliranih poklicih. Skrajša trajanje sodnih postopkov in izboljša elektronsko komunikacijo na sodiščih.

         V Bruslju, 13. julija 2018

               Za Svet

               Predsednik

            H. LÖGER

         (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

         (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

         (3)  UL C 261, 9.8.2017, str. 41.

         (4)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

         (5)  V skladu s členom 9(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 13. julija 2018 v zvezi z nacionalnim programom reform Finske za leto 2018 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Finske za leto 2018

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/112

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 13. julija 2018
      v zvezi z nacionalnim programom reform Finske za leto 2018 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Finske za leto 2018
      (2018/C 320/25)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) ter zlasti člena 5(2) Uredbe,
      ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
      ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
      ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
      ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Komisija je 22. novembra 2017 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2018. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je 22. marca 2018 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 22. novembra 2017 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (2) sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Finske ni opredelila kot ene od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi Priporočilo za priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil 22. marca 2018. Svet je Priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja sprejel 14. maja 2018 (3) (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje).

                  (2)

                  Finska bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, kot je izraženo v priporočilih spodaj, zlasti v priporočilu 3.

                  (3)

                  Poročilo o državi za Finsko za leto 2018 je bilo objavljeno 7. marca 2018. V njem so bili ocenjeni napredek Finske pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 11. julija 2017 (4), nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek Finske pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020.

                  (4)

                  Finska je 13. aprila 2018 predložila nacionalni program reform za leto 2018 in program stabilnosti za leto 2018. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

                  (5)

                  Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Na podlagi člena 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5) lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

                  (6)

                  Za Finsko trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga. Vlada v programu stabilnosti za leto 2018 načrtuje, da bo nominalni saldo v letu 2018 znašal –0,6 % BDP in tako ostal na ravni preteklega leta. Po navedbah vlade naj bi se saldo v letu 2019 izboljšal ter nato v letih 2020 in 2021 dosegel majhen presežek. Srednjeročni proračunski cilj, in sicer primanjkljaj v višini 0,5 % BDP v strukturnem smislu, je bil v letu 2017 presežen. Vendar naj bi bil preračunani strukturni primanjkljaj (6) po napovedih rahlo višji, in sicer naj bi v obdobju 2018–2019 znašal 0,6 % BDP, po tem pa naj bi se zmanjšal. Dolg sektorja država kot odstotek BDP je dosegel najvišjo vrednost v letu 2015 pri 63,6 %, nato pa se je v letu 2017 znižal na 61,4 %. V skladu s programom stabilnosti za leto 2018 se bo delež dolga še naprej zmanjševal in leta 2021 dosegel 56,7 % BDP. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske projekcije, se večinoma zdi verjeten. Glavna tveganja glede proračunskih projekcij se nanašajo na začetne stroške načrtovane reforme socialnih in zdravstvenih storitev, ki bi bili lahko višji od pričakovanih.

                  (7)

                  V programu stabilnosti za leto 2018 je opozorjeno, da so se stroški v zvezi z izrednim pritokom beguncev povečali in da je bil ta vpliv na proračun v obdobju 2015–2016 znaten. V skladu s programom stabilnosti za leto 2017 naj bi se stroški v letu 2017 zmanjšali za 0,15 % BDP. Ta številka v programu stabilnosti za leto 2018 ni bila potrjena in je zato Komisija ni upoštevala. Poleg tega je bil Finski leta 2017 odobren začasni odklon od zahtevane prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja v višini 0,5 % BDP, da bi se upoštevale velike strukturne reforme, predvsem pokojninska reforma leta 2017 in pakt za konkurenčnost, s pozitivnim učinkom na dolgoročno vzdržnost javnih financ. Leta 2017 je bil Finski odobren tudi začasni odklon v višini 0,1 % BDP, da bi se upoštevali odhodki za nacionalne naložbe v projekte, ki jih sofinancira Unija. V zvezi s slednjim odklonom je eno od meril za upravičenost, da se skupne javne naložbe ne zmanjšajo. Podatki o realizaciji za leto 2017 so pokazali zmanjšanje javnih naložb v letu 2017 v primerjavi s prejšnjim letom, medtem ko naj bi naložbe, povezane s sredstvi Unije, po ocenah ostale stabilne. Zato za Finsko v letu 2017 ne velja več, da izpolnjuje pogoje za začasni odklon v višini 0,1 % BDP v zvezi z odhodki za nacionalne naložbe v projekte, ki jih sofinancira Unija. Preostali začasni odkloni od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja se prenesejo naprej, tako da zajemajo obdobje treh let. Zato začasna odklona na podlagi klavzul o izrednih dogodkih in strukturnih reformah znašata 0,67 % BDP v letu 2018 in 0,5 % BDP v letu 2019.

                  (8)

                  Svet je Finski priporočil, naj zagotovi, da bo odklon od srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2018 omejen na odstopanje, povezano s proračunskim učinkom izrednih dogodkov (odobreno leta 2016), in odstopanja v zvezi z izvajanjem strukturnih reform in naložb (odobrena leta 2017). To je skladno z najvišjo nominalno stopnjo rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v višini 1,9 % v letu 2018, kar ustreza dovoljenemu poslabšanju strukturnega salda za 0,1 % BDP. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2018 obstaja tveganje določenega odklona od priporočene fiskalne prilagoditve v letu 2018. Vendar se zaradi rezultata, ki je bil za leto 2017 boljši od pričakovanega, trenutno napoveduje, da bo razdalja od srednjeročnega cilja manjša od odobrenih odstopanj, povezanih s klavzulama o izrednih dogodkih in strukturnih reformah. Če bo to potrjeno, se bo upoštevalo pri naknadni oceni za leto 2018.

                  (9)

                  Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2018 bi morala Finska leta 2019 zagotoviti, da bo odklon od srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2019 omejen na odstopanje, povezano s proračunskim učinkom v zvezi z izvajanjem strukturnih reform, za katere je bil leta 2017 odobren začasni odklon. To je skladno z najvišjo nominalno stopnjo rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v višini 2,9 %, kar ustreza dovoljenemu poslabšanju strukturnega salda za 0,2 % BDP. Finska naj bi ob predpostavki nespremenjenih politik izpolnjevala zahtevo za leto 2019. V letih 2018 in 2019 naj bi izpolnjevala tudi merilo glede zmanjšanja dolga. Svet na splošno meni, da bi morala biti Finska pripravljena v letu 2018 sprejeti nadaljnje ukrepe za zagotovitev skladnosti ter da bo v letu 2019 izpolnjevala določbe Pakta za stabilnost in rast.

                  (10)

                  Odhodki za pokojnine, zdravstvo in dolgotrajno oskrbo naj bi se zaradi staranja prebivalstva in zmanjševanja delovne sile povečali s 22 % BDP leta 2016 na 24 % BDP do leta 2030. Upravna reforma ter reforma socialnih in zdravstvenih storitev, o katerih trenutno razpravlja parlament, sta namenjeni zmanjšanju rasti odhodkov na tem področju. Drugi cilji bi bili zagotoviti enak dostop do zdravstvenega varstva in skrajšati čakalne dobe za paciente, zlasti na območjih z omejenimi možnostmi ali na odmaknjenih območjih. Delež samoprijavljenih neizpolnjenih zdravstvenih potreb je nad povprečjem v Uniji. Zlasti delovno neaktivni se srečujejo s težavami, ko želijo dobiti potrebno zdravstveno oskrbo. Nova raven regionalne javne uprave, tj. okrožja, bo od leta 2020 naprej na Finskem skrbela za socialne in zdravstvene storitve. Reforma bo združila sredstva, da se omogoči njihova učinkovitejša uporaba na ravni okrožij. K boljši produktivnosti bi morala prispevati tudi večja uporaba digitalnih in elektronskih storitev. In končno, socialne in primarne zdravstvene storitve bi zagotavljali tako javni kot tudi zasebni socialni in zdravstveni centri. To bi pacientom omogočilo večjo svobodo izbire, konkurenca med ponudniki storitev pa naj bi ustvarila prihranke pri stroških. Doseganje teh ambicioznih ciljev bo odvisno tudi od odločitev, sprejetih med fazo izvajanja reform.

                  (11)

                  Skupna stopnja zaposlenosti je bila s 74 % delovno sposobnega prebivalstva v starosti od 20 do 64 let leta 2017 na Finskem razmeroma nizka v primerjavi z drugimi nordijskimi državami. Tudi udeležba na trgu dela je bila nižja, zlasti za ženske, nizko usposobljene moške in osebe z migrantskim ozadjem. Stopnja strukturne brezposelnosti, ki je leta 2017 znašala približno 7,5 % skupne delovne sile, je bila visoka. Kar zadeva rast zaposlovanja, kljub nedavnim ukrepom, ki so jih sprejeli finski organi, še vedno ostajajo izzivi glede sprejemanja več spodbud za sprejetje zaposlitve in aktivnejše politike zaposlovanja.

                  (12)

                  Pasti neaktivnosti in brezposelnosti še vedno ovirajo večje izkoriščanje delovne sile. Razlog za znatno past neaktivnosti sta sistem socialnih prejemkov in kombinacija različnih vrst nadomestil. Bistven element te pasti predstavljata socialna pomoč in stanovanjski dodatek. Ti in drugi prejemki se zelo hitro postopno ukinejo, ko se dohodek povečuje, kar ustvarja tveganje, da sprejetje zaposlitve morda ne bo dovolj finančno nagrajeno. Zaradi zapletenosti pravil o socialnih prejemkih, skupaj z upravnimi praksami, naj bi nastale znatne pasti brezposelnosti ali „birokratske pasti“. Negotovost v zvezi z ravnjo socialnih prejemkov in časom njihove ponovne uvedbe zmanjšuje privlačnost kratkoročnega dela ali dela s krajšim delovnim časom. In končno, kljub nedavnemu povečanju števila gradenj novih stanovanj bi lahko pomanjkanje cenovno dostopnih stanovanj v centrih rasti pomenilo dodatno oviro za mobilnost delovne sile. Poskus glede temeljnega dohodka, ki trenutno poteka in katerega prvi rezultati se pričakujejo leta 2019, bo verjetno zagotovil nekatere informacije za revizijo sistema socialne varnosti. Preučena je bila reforma sistema starševskega dopusta za povečanje stopnje zaposlenosti žensk v rodni dobi in za spodbujanje enakosti spolov. Trenutno se pripravlja register dohodkov v realnem času, ki bi lahko zagotovil priložnost za uspešno izboljšanje učinkovitosti javnih storitev in ravni socialnih prejemkov.

                  (13)

                  Prakse določanja plač se spreminjajo in gredo v smeri pogajanj na sektorski in lokalni ravni. Ker se podjetja pogosto soočajo z zelo različnimi omejitvami, bi to moralo omogočiti večjo diferenciacijo plač med podjetji, pri čemer je treba zagotoviti, da so realna povečanja plač v skladu z rastjo produktivnosti in da se hkrati podpirajo boljši rezultati na področju zaposlovanja. V skladu z najnovejšimi dogovori o plačah, sprejetimi konec leta 2017 in v začetku leta 2018, imajo organizirani delodajalci več možnosti za izvedbo pogajanj na lokalni ravni. Še vedno so prisotne nekatere ovire za neorganizirane delodajalce. Opaženi so bili nekateri prvi pozitivni rezultati, saj trenutno stanje nedavnih pogajanj o plačah kaže na rezultat, ki na splošno ne vpliva na stroškovno konkurenčnost. V praksi se kljub temu, da pri dogovorih o plačah ni uradnega usklajevanja, zdi, da se oblikuje finski model, ki povezuje povečevanje plač v nemenjalnem sektorju s povečanjem, dogovorjenim v menjalnem sektorju.

                  (14)

                  Zaradi postopnega vračanja aktivnosti in zaposlovanja na raven pred krizo je verjetno, da bo manjša zaposljivost brezposelnih in neaktivnih oseb postala velika težava, ki bi lahko upočasnila okrevanje trga dela in s tem ogrozila dolgoročno vzdržnost finske socialne družbe. Razmere zahtevajo ustrezne in celostne storitve aktiviranja in rehabilitiranja za brezposelne in neaktivne. Hkrati so viri, namenjeni za javne zavode za zaposlovanje, zlasti za dejavnosti svetovanja, pod povprečjem Unije. Storitve za brezposelne, zlasti tiste z manjšimi možnostmi za zaposlitev, so porazdeljene med več ločenih ponudnikov. Povezovanje ali boljše usklajevanje bi pripomoglo k vzpostavitvi dobro delujoče verige storitev (sistem „vse na enem mestu“ za brezposelne/neaktivne). Potrebna so nadaljnja prizadevanja, da se zagotovi ponovni vstop neaktivnih na trg dela, zlasti tistih v starostni skupini 25–49 let in oseb z migrantskim ozadjem. Z migranti bi lahko delno nadomestili sedanje zmanjševanje delovno sposobnega prebivalstva, če so dobro vključeni na trg dela in v finsko družbo. In končno, pomanjkanja delovne sile se povečuje, kar verjetno odraža sedanje strukturne spremembe v gospodarstvu, kot je staranje prebivalstva. To kaže na potrebo po nadaljnjem vlaganju v izobraževanje odraslih in poklicno usposabljanje, kar bi omogočilo poklicno mobilnost ter zmanjšalo neskladja med ponudbo znanj in spretnosti ter povpraševanjem po njih.

                  (15)

                  Vlada je izvedla ukrepe za spodbujanje podjetništva in zagonskih podjetij ter tudi izboljšala razpoložljivost posojil in izvoznih jamstev za mala in srednja podjetja. Poleg tega lahko brezposelni zdaj ob ustanovitvi podjetja v prvih mesecih prejemajo denarna nadomestila za brezposelnost. Ta shema bo najverjetneje uspešna, če se bo izvajala skupaj z usposabljanjem in mentorstvom, vendar pa lahko njeno kratko trajanje omeji njen učinek. Poleg tega ostajajo nekatere pomanjkljivosti pri socialni zaščiti podjetnikov in samozaposlenih, tveganje revščine za samozaposlene na Finskem pa je v primerjavi z zaposlenimi veliko.

                  (16)

                  Zadolženost gospodinjstev je še vedno na najvišji ravni doslej (67 % BDP v letu 2016). Dolg je pretežno s spremenljivo obrestno mero, kar pomeni tveganje, če bi se obrestne mere v srednjeročnem obdobju povišale. Potrošniški krediti hitro naraščajo in vedno večji del teh posojil zagotovijo tuje banke, finančne institucije (razen kreditnih institucij), družbe za majhna posojila in medsebojno posojanje. Finski organ za finančni nadzor je sprejel številne ukrepe za omejitev povečanja zadolženosti gospodinjstev. Vendar se v kratkem aktivno razdolževanje ne pričakuje, zlasti ker obrestne mere ostajajo nizke, zaupanje potrošnikov pa je veliko. Ker obsežen register posojil (v katerem bi se zbirale tako pozitivne kot negativne informacije o dolžnikih) ne obstaja, lahko to bankam onemogoči, da bi imele jasen pregled nad splošno zadolženostjo gospodinjstev.

                  (17)

                  V okviru evropskega semestra 2018 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Finske in jo objavila v poročilu o državi za leto 2018. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2018, nacionalni reformni program za leto 2018 in ukrepanje po priporočilih, ki jih je Finska prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko na Finskem, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

                  (18)

                  Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti za leto 2018, njegovo mnenje (7) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj –

            PRIPOROČA, da Finska v letih 2018 in 2019 ukrepa tako, da:

                  1.

                  V letu 2019 doseže srednjeročni proračunski cilj ob upoštevanju odstopanj, povezanih z izvajanjem strukturnih reform, za katere je odobren začasni odklon. Zagotovi sprejetje in izvajanje upravne reforme za doseganje večje stroškovne učinkovitosti in enak dostop do socialnih in zdravstvenih storitev.

                  2.

                  Izboljša spodbude za sprejetje zaposlitve in zagotavljanje ustreznih in dobro integriranih storitev za brezposelne in neaktivne.

                  3.

                  Okrepi spremljanje zadolženosti gospodinjstev, vključno z vzpostavitvijo sistema registra posojil.

         V Bruslju, 13. julija 2018

               Za Svet

               Predsednik

            H. LÖGER

         (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

         (2)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

         (3)  UL C 179, 25.5.2018, str. 1.

         (4)  UL C 261, 9.8.2017, str. 1.

         (5)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

         (6)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

         (7)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 13. julija 2018 v zvezi z nacionalnim programom reform Cipra za leto 2018 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Cipra za leto 2018

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/55

      PRIPOROČILO SVETA
      z dne 13. julija 2018
      v zvezi z nacionalnim programom reform Cipra za leto 2018 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Cipra za leto 2018
      (2018/C 320/12)
      SVET EVROPSKE UNIJE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) ter zlasti člena 5(2) Uredbe,
      ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) ter zlasti člena 6(1) Uredbe,
      ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
      ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
      ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
      ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
      ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Komisija je 22. novembra 2017 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2018. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je 22. marca 2018 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 22. novembra 2017 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Ciper opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi Priporočilo za priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil 22. marca 2018. Svet je Priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja sprejel 14. maja 2018 (3) (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje).

                  (2)

                  Ciper bi moral kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, ki je izraženo v priporočilih (1), (3) in (5).

                  (3)

                  Poročilo o državi za Ciper za leto 2018 je bilo objavljeno 7. marca 2018. V njem so bili ocenjeni napredek Cipra pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 11. julija 2017 (4), nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek Cipra pri doseganju njegovih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi rezultate poglobljenega pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, ki so bili prav tako objavljeni 7. marca 2018. Na podlagi opravljene analize je Komisija ugotovila, da na Cipru obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja. Zlasti je bistveno, da država obravnava velika neravnotežja na strani „stanj“ v obliki presežka zasebnega, javnega in zunanjega dolga ter visoko raven slabih posojil.

                  (4)

                  Ciper je 19. aprila 2018 predložil nacionalni program reform za leto 2018 in 30. aprila 2018 program za stabilnost za leto 2018. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

                  (5)

                  Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Na podlagi člena 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5) lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

                  (6)

                  Za Ciper trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga. Vlada v programu za stabilnost za leto 2018 vlada načrtuje proračunski presežek v nominalnem smislu v višini 1,7 % BDP v letu 2018 in nekoliko pod 2,0 % BDP v programskem obdobju. Srednjeročni proračunski cilj, določen kot strukturno uravnotežen proračunski položaj, naj bi bil dosežen v obdobju 2018–2021. Potem ko se je dolg sektorja država kot odstotek BDP v letu 2017 zmanjšal na približno 97,5 % BDP, naj bi se v skladu s programom za stabilnost za leto 2018 v letu 2018 povečal na 105,6 %, do leta 2021 pa naj bi se postopoma zmanjšal na 88 %. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Tveganja, povezana z makroekonomskimi predpostavkami, predstavljenimi v programu za stabilnost, so negativna ter predvsem povezana z velikim obsegom slabih posojil v finančnem sektorju.

                  (7)

                  Svet je 11. julija 2017 Cipru priporočil, naj v letu 2018 ohrani svoj srednjeročni proračunski cilj. To je skladno z najvišjo nominalno stopnjo rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov (6) v višini 1,9 % v letu 2018, kar ustreza dovoljenemu poslabšanju strukturnega salda za 0,4 % BDP. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2018 naj bi strukturni saldo dosegel presežek v višini 0,8 % BDP v letu 2018 in 0,5 % v letu 2019, kar je nad srednjeročnim proračunskim ciljem. Ciper bo v letu 2018 predvidoma izpolnjeval prehodno pravilo glede dolga, v letu 2019 pa pravilo glede dolga. Na splošno Svet meni, da bo Ciper v letih 2018 in 2019 izpolnjeval določbe Pakta za stabilnost in rast. Hkrati bi bilo treba skrbno spremljati kratko- in srednjeročno gibanje odhodkov, zlasti glede na možna prihodnja tveganja za stabilnost prihodkov.

                  (8)

                  Kljub nedavnim prizadevanjem na področju storitev e-uprave so kakovost predpisov, mobilnost osebja in neučinkovitost javne uprave še vedno izzivi in vplivajo na poslovno okolje. Ključni zakonodajni predlogi za reševanje vprašanja še vedno niso bili predloženi. To vključuje osnutke zakonov o reformi javne uprave in lokalnih upravnih organov. Pomanjkljivosti v okviru upravljanja subjektov v državni lasti bi lahko pospešile kopičenje javnih pogojnih obveznosti in ovirale zmogljivosti za naložbe v ključne javne službe, kot so telekomunikacije in energetika. Omejitev plačne mase v javnem sektorju je bila pomemben dejavnik pri konsolidaciji javnih financ na Cipru. Vendar bo sedanji kolektivni sporazum, ki omejuje rast plač v javnem sektorju, prenehal veljati leta 2018 in še vedno ni trajnejše rešitve.

                  (9)

                  Decembra 2017 sta bila sprejeta nacionalna protikorupcijska strategija in akcijski načrt. Obstoječi protikorupcijski organ še vedno nima zadostnih virov, vendar vlada proučuje možnost ustanovitve nove neodvisne agencije. Različne zakonodajne pobude, kot so osnutki zakonov o zaščiti prijaviteljev nepravilnosti, lobiranju in prijavi premoženjskega stanja, so trenutno v parlamentarni obravnavi in bodo, če bodo sprejete, prav tako prispevale k okrepitvi nacionalnega okvira za boj proti korupciji.

                  (10)

                  Kot je navedeno v priporočilu za euroobmočje za leto 2018, je boj proti strategijam za agresivno davčno načrtovanje ključen za preprečevanje izkrivljanja konkurence med podjetji, zagotavljanje poštene obravnave davkoplačevalcev in zaščito javnih financ. Učinki prelivanja strategij davkoplačevalcev za agresivno davčno načrtovanje med državami članicami zahtevajo usklajeno delovanje nacionalnih politik za dopolnitev zakonodaje Unije. Visoka raven izplačil dividend in plačil obresti (glede na BDP) kaže, da ciprska davčna pravila uporabljajo podjetja, ki izvajajo agresivno davčno načrtovanje. Odsotnost davčnih odtegljajev na v tujino (tj. rezidentom tretjih držav s strani rezidentov Unije) izplačane dividende, obresti in v številnih primerih tudi licenčnine s strani družb s sedežem na Cipru lahko privede do tega, da se ta plačila izognejo vsakršni obdavčitvi, če niso obdavčena tudi v prejemni jurisdikciji. Zaradi neobdavčitve in pravil o davčnem rezidentstvu podjetij se lahko izvaja agresivno davčno načrtovanje. Sistemi odbitkov nominalnih obresti sicer lahko prispevajo k zmanjšanju davčnih spodbud za zadolževanje, vendar se ob odsotnosti učinkovitih pravil za preprečevanje zlorab lahko uporabljajo tudi za izogibanje plačilu davkov. Komisija upošteva nedavno napovedane ali sprejete pozitivne ukrepe (tj. napovedan pregled pravil o davčnem rezidentstvu podjetij in načrtovane spremembe določb o določanju transfernih cen). Na podlagi nedavne izmenjave stališč bo nadaljevala konstruktivni dialog za boj proti strategijam davkoplačevalcev za agresivno davčno načrtovanje.

                  (11)

                  Pomanjkljivosti pravosodnega sistema še naprej vplivajo na sodno uveljavljanje pogodb ter hitro reševanje civilnih in gospodarskih zadev. Zamudni civilni postopki in slabo izvrševanje sodnih odločb negativno vplivajo na spodbude za banke, da uporabljajo insolvenčni okvir in okvir za prisilno izvršbo za zmanjšanje obsega slabih posojil. S sklopom reform so se začele obravnavati največje težave pravosodnega sistema, zlasti nizka stopnja digitalizacije sodišč in pomanjkanje vseživljenjskega usposabljanja za sodnike.

                  (12)

                  Uporaba novega insolvenčnega okvira in okvira za prisilno izvršbo ostaja omejena, kar slabi prizadevanja za zmanjšanje obsega slabih posojil. Ustanovljena je bila delovna skupina deležnikov, ki naj bi pregledala izvajanje in učinkovitost okvirov. Sprejeti so bili nekateri upravni ukrepi za zmanjšanje zaostanka pri izdajanju listin o lastništvu. Vendar še vedno obstajajo veliki zaostanki in še vedno ni strukturne rešitve za odpravo pomanjkljivosti sistema prenosa nepremičnin (tj. izdaje in prenosa listin o lastništvu).

                  (13)

                  Visoka raven slabih posojil je še naprej glavna pomanjkljivost bančnega sektorja in vpliva na ponudbo kreditov. Banke se še vedno soočajo z ovirami pri izvrševanju terjatev do posojilojemalcev, ki ne izpolnjujejo obveznosti, še naprej pa je problematična tudi šibka disciplina pri odplačevanju dolgov. Leta 2017 se je delež slabih posojil zmanjšal zaradi prestrukturiranja dolga z odpisi in konverzijami dolga v lastniški delež, vendar je bilo to zmanjšanje med bankami neenakomerno. Še vedno obstaja nejasnost glede vzdržnosti načrtov bank za zmanjšanje obsega slabih posojil, saj sta stopnji ponovnega neplačevanja posojil in ponovnega prestrukturiranja še vedno visoki, neposredna izpostavljenost bank nepremičninskemu trgu pa se povečuje. Ti dejavniki kažejo na potrebo po hitri izvedbi celovitejše strategije za pospešitev čiščenja bilanc stanja bank ob upoštevanju socialnih posledic za občutljive skupine in skrbno oblikovanih spodbud za okrepitev discipline pri odplačevanju dolgov. V okviru te strategije se zdijo potrebne zakonodajne spremembe, ki bi omogočile učinkovito izvrševanje terjatev in olajšale prodajo posojil, med drugim tudi v zvezi z zaščito posojilojemalcev in uvedbo elektronskih dražb. Poleg tega je nadzor nad upravljavsko in upravno zmogljivostjo zavarovalnih in pokojninskih skladov še vedno šibek. Vlada namerava predložiti zakonodajne predloge za obravnavanje tega vprašanja v letu 2018.

                  (14)

                  Izvajanje akcijskega načrta za rast je privedlo do določenega napredka na področju strateških naložb, podjetništva in boljšega pravnega urejanja. Vendar so nekatere pomembne reforme zastale, zlasti glede izdaje dovoljenj za naložbene projekte. Dostop do financiranja se je izboljšal, in sicer zaradi določenih izboljšav pri zahtevah glede zavarovanja, vendar je še vedno glavna težava, zlasti za mala in srednja podjetja. Ukrepi v zvezi s finančno podporo temeljijo predvsem na nepovratnih sredstvih. Alternativni viri financiranja, kot so tvegani kapital, lastniško financiranje in množično financiranje, so za ciprska podjetja še vedno omejeni. Prizadevanja za privatizacijo z namenom privabljanja tujih naložb, ki povečujejo produktivnost, so bila v številnih primerih odložena in le redki privatizacijski projekti postopno napredujejo (npr. pristanišče Larnaka).

                  (15)

                  Zaposlenost narašča, brezposelnost pa hitro pada, čeprav je še vedno visoka med mladimi in dolgotrajno brezposelnimi. Prizadevanja za izboljšanje upravne zmogljivosti javnih zavodov za zaposlovanje se nadaljujejo. Vendar so zagotavljanje storitev delodajalcem, zagotavljanje kategorizacije strank, prilagojeno svetovanje in aktivacija, med drugim tudi za prejemnike zajamčenega minimalnega dohodka, še vedno izziv. Delež mladih (15–24 let), ki niso zaposleni, se ne izobražujejo ali usposabljajo, je še vedno med najvišjimi v Uniji. Ukrepi za obveščanje ter pravočasna in prilagojena pomoč za mlade so omejeni, kar potrjujejo tudi nizke številke v zadevnih aktivacijskih programih.

                  (16)

                  Posodobitev izobraževalnega sektorja je napredovala, vendar še vedno obstajajo pomembni izzivi. Nedaven pozitiven razvoj vključuje temeljito spremembo šolskih učnih načrtov in izvajanje novega sistema za zaposlovanje učiteljev. Odhodki Cipra za izobraževanje so nad povprečjem Unije, kar kaže na močno zavezanost izobraževanju, usposabljanju in vseživljenjskemu učenju. Vendar so šolski dosežki še vedno slabi, stopnja zgodnjega opuščanja šolanja pa je sicer precej pod povprečjem Unije, ampak se je znatno zvišala. Udeležba v poklicnem izobraževanju in usposabljanju je nizka, reforma sistema za ocenjevanje učiteljev še vedno ni bila izvedena in velik delež diplomantov s terciarno izobrazbo še naprej opravlja poklice, ki ne zahtevajo nujno visokošolske diplome.

                  (17)

                  Ciper je dosegel znaten napredek na področju zdravstva, saj je sprejel zakonodajo o vzpostavitvi nacionalnega zdravstvenega sistema. Cilj novega sistema je izboljšati dostop, uvesti univerzalno zdravstveno zavarovanje, znižati visoko raven neposrednih plačil in povečati učinkovitost zagotavljanja oskrbe v javnem sektorju. Preden sistem začne v celoti delovati leta 2020, je treba premostiti pomembne izzive glede izvajanja in zagotoviti potrebne naložbe. Še naprej bi si bilo treba prizadevati za zaščito pred morebitno prekoračitvijo stroškov, posodobitev in povečanje učinkovitosti ponudnikov zdravstvenih storitev, vključno z osnovnim zdravstvom, uvedbo e-zdravja in ustanovitev nacionalne organizacije za zdravila. Raven dolgotrajne oskrbe je nizka in je glede na staranje prebivalstva še vedno izziv.

                  (18)

                  V okviru evropskega semestra za leto 2018 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Cipra in jo objavila v poročilu o državi za leto 2018. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2018, nacionalni reformni program za leto 2018 in ukrepanje po priporočilih, ki jih je Ciper prejel v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko na Cipru, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

                  (19)

                  Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost za leto 2018 in meni (7), da bo Ciper po pričakovanjih izpolnil določbe Pakta za stabilnost in rast.

                  (20)

                  Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform za leto 2018 in program stabilnosti za leto 2018. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih od (1) do (5) –

            PRIPOROČA, da Ciper v letih 2018 in 2019 ukrepa tako, da:

                  1.

                  Sprejme ključne zakonodajne reforme za izboljšanje učinkovitosti javnega sektorja, zlasti glede delovanja javne uprave ter upravljanja subjektov v državni lasti in lokalnih upravnih organov.

                  2.

                  Okrepi prizadevanja za izboljšanje učinkovitosti pravosodnega sistema s spremembo civilnih postopkov, povečanjem specializacije sodišč in vzpostavitvijo popolnoma delujočega sistema e-pravosodja. Sprejme ukrepe za popolno delovanje insolvenčnega okvira in okvira za prisilno izvršbo ter zagotovi zanesljive in hitre sisteme za izdajo listin o lastništvu in prenos nepremičninskih pravic.

                  3.

                  Pospeši zmanjševanje obsega slabih posojil z izvedbo celovite strategije, vključno z zakonodajnimi spremembami, ki omogočajo učinkovito izvrševanje terjatev in olajšujejo prodajo posojil. Integrira in okrepi nadzor nad zavarovalnicami in pokojninskimi skladi.

                  4.

                  Daje prednost izvajanju ključnih elementov akcijskega načrta za rast, zlasti s pospešitvijo strateških naložb, in sprejme dodatne ukrepe za izboljšanje dostopa do financiranja za mala in srednja podjetja. Izboljša uspešnost podjetij v državni lasti, med drugi tudi z nadaljnjim izvajanjem privatizacijskih projektov.

                  5.

                  Dokonča reforme za povečanje zmogljivosti in učinkovitosti javnih zavodov za zaposlovanje ter okrepi podporo za obveščanje in aktivacijo mladih, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo ali usposabljajo. Dokonča reformo sistemov izobraževanja in usposabljanja, vključno z ocenjevanjem učiteljev ter ukrepi za povečanje zmogljivosti na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja. Sprejme ukrepe za zagotovitev, da nacionalni zdravstveni sistem začne v celoti delovati v letu 2020, kot je načrtovano.

         V Bruslju, 13. julija 2018

               Za Svet

               Predsednik

            H. LÖGER

         (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

         (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

         (3)  UL C 179, 25.5.2018, str. 1.

         (4)  UL C 261, 9.8.2017, str. 1.

         (5)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

         (6)  Neto primarne javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje štirih let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

         (7)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.