title: Priporočilo Sveta z dne 10. julija 2012 v zvezi z nacionalnim programom reform Slovenije za leto 2012 in mnenje Sveta o programu Slovenije za stabilnost za obdobje 2012–2015

text:
               24.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/77

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 10. julija 2012
   v zvezi z nacionalnim programom reform Slovenije za leto 2012 in mnenje Sveta o programu Slovenije za stabilnost za obdobje 2012–2015
   2012/C 219/23
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(2) ter člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (3), ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 12. julija 2011 sprejel priporočilo (4) v zvezi z nacionalnim programom reform Slovenije za leto 2011 ter dal mnenje o posodobljenem programu Slovenije za stabilnost za obdobje 2011–2014.

               (4)

               Komisija je 23. novembra 2011 sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020. 14. februarja 2012 je Komisija na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Slovenijo opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (5)

               Svet je 1. decembra 2011 sprejel sklepe, v katerih je pozval Odbor za socialno zaščito, naj v sodelovanju z Odborom za zaposlovanje in drugimi odbori predstavi svoja stališča o priporočenih ukrepih v okviru političnega cikla strategije Evropa 2020. Ta stališča so del mnenja Odbora za zaposlovanje.

               (6)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 15. februarja 2012 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2012 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2012.

               (7)

               Evropski svet je 2. marca 2012 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih pogojev dodeljevanja posojil gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter posodobitvi javne uprave.

               (8)

               Evropski svet je 2. marca 2012 tudi pozval države članice, ki sodelujejo v Paktu „euro plus“, naj pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe za stabilnost oziroma konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (9)

               Slovenija je 26. aprila 2012 predložila program za stabilnost za obdobje 2012–2015 in 13. aprila 2012 nacionalni program reform za leto 2012. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave. Komisija je v poglobljenem pregledu iz člena 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011 preučila tudi, ali je Slovenija prizadeta zaradi makroekonomskih neravnotežij. V poglobljenem pregledu je Komisija ugotovila, da so v slovenskem gospodarstvu prisotna notranja neravnotežja, ki vplivajo zlasti na bilance stanja v podjetniškem sektorju in stabilnost bančništva. Ta notranja neravnotežja in možna zunanja neravnotežja bi bilo treba natančno spremljati in jih upoštevati pri oblikovanju ekonomskih politik, da se zmanjša tveganje škodljivih učinkov za delovanje gospodarstva. Dokapitalizacija in prodaja največje banke ter trdna zavezanost k odpravi čezmernega primanjkljaja do roka, tj do leta 2013, sta dva pomembna in relevantna elementa trenutno načrtovanega odziva. Tveganje čezmernih neravnotežij se lahko najbolj omeji s hitrimi in temeljitimi ukrepi na teh področjih.

               (10)

               Na podlagi ocene programa za stabilnost v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske projekcije v programu za stabilnost, optimističen, če se primerja z napovedjo služb Komisije iz pomladi 2012. Cilj proračunske strategije, opisane v programu za stabilnost, je znižati javnofinančni primanjkljaj pod 3 % BDP v letu 2013, ki je rok, ki ga je določil Svet, ter si prizadevati za nadaljnje znižanje primanjkljaja tudi po tem datumu, tako da bo Slovenija do leta 2015 v grobem dosegla srednjeročni proračunski cilj. Srednjeročni cilj je določen kot uravnotežen položaj v strukturnem smislu in ostaja nespremenjen glede na prejšnji program za stabilnost, vendar se ga ne more obravnavati kot ustrezen v skladu z določbami Pakta za stabilnost in rast, saj ob upoštevanju veljavnih politik in projekcij ne zagotavlja dovolj hitrega napredka v smeri dolgoročne vzdržnosti.
               Obstaja tveganje, da bodo rezultati glede primanjkljaja slabši od ciljnih zaradi (i) pomanjkanja natančne opredelitve predvidenih ukrepov, zlasti za obdobje 2014–15; (ii) preteklih prekoračitev primarnih tekočih odhodkov; (iii) nižjih prihodkov v luči razmeroma optimističnega makroekonomskega scenarija in negotovosti v zvezi z učinkom nedavno odločenih davčnih ukrepov; in (iv) možnih dodatnih operacij kapitalske podpore ter unovčitve jamstev. Na podlagi (ponovno izračunanega) strukturnega salda (5) naj bi povprečna letna fiskalna konsolidacija v obdobju 2010–2013 po načrtih znašala skoraj 1 % BDP, kar nekoliko presega priporočilo Sveta. Vendar napoved služb Komisije iz pomladi 2012 kaže na to, da bodo za izpolnjevanje priporočil skozi celotno obdobje v letu 2013 potrebna dodatna prizadevanja. Po načrtovanem zmanjšanju čezmernega primanjkljaja je v programu za stabilnost predvidena hitrost letnega približevanja srednjeročnemu cilju leta 2015 v skladu z 0,5-odstotnim merilom iz Pakta za stabilnost in rast, leta 2014 pa pod to referenčno vrednostjo, medtem ko je stopnja rasti javnofinančnih odhodkov, ob upoštevanju diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov, v skladu z referenčno vrednostjo za odhodke iz Pakta za stabilnost in rast v obeh letih, tako da je v programu za stabilnost načrtovani potek prilagoditve v smeri srednjeročnega cilja na splošno primeren. Ob upoštevanju zgoraj navedenih tveganj bi napredek pri doseganju srednjeročnega cilja v obeh letih lahko bil počasnejši, kot je primerno.
               Bruto javnofinančni dolg naj bi se v skladu s projekcijami programa za stabilnost povečal z 48 % BDP v letu 2011 na najvišjo raven 53 % BDP v letu 2013 (s tem bi ostal pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe 60 % BDP), nato pa se do konca programskega obdobja ponovno rahlo znižal. Pri projekcijah dolga obstaja tveganje zvišanja zaradi zgoraj navedene možnosti višjih primanjkljajev ter večjih prilagoditev stanj in tokov. Srednjeročni proračunski okvir in izdatkovno fiskalno pravilo Slovenije ostajata premalo zavezujoča ter premalo osredotočena na doseganje srednjeročnega cilja in zagotavljanje dolgoročne vzdržnosti.

               (11)

               Vlada do zdaj ni mogla uvesti nobenih sistemskih sprememb v pokojninskem sistemu zaradi 12-mesečnega moratorija na zakonodajo po neuspelem referendumu o pokojninski reformi v juniju 2011. Vendar so bili kratkoročni ukrepi za omejitev stroškov decembra 2011 in maja 2012 podaljšani in okrepljeni. Medtem ko so ti začasni ukrepi ustrezni in koristni na kratek rok, so očitno nezadostni, da bi z njimi lahko rešili dolgoročne izzive. Vlada predvideva novo pokojninsko reformo, ki naj bi se izvedla do konca leta 2013 in bi temeljila na večstebrnem sistemu in dvigu dejanske upokojitvene starosti. Podrobnejše informacije sicer niso bile zagotovljene, vendar se ambicioznost teh načrtov zdi skromna. Glede na težavnost izziva je potrebna celovita reforma, ki bo obravnavala naslednja vprašanja: nizka zakonsko določena upokojitvena starost, razlike v zakonsko določeni upokojitveni starosti za moške in ženske, veliko možnosti za zgodnjo upokojitev ter ugodna indeksacija pokojnin. Zaenkrat niso bili sprejeti nobeni posebni ukrepi za povečanje zaposlenosti starejših delavcev, čeprav „Smernice za izvajanje ukrepov aktivne politike zaposlovanja za obdobje 2012–2015“ in „Načrt za izvajanje ukrepov aktivne politike zaposlovanja za leto 2012“ starejše nezaposlene obravnavajo kot posebno ciljno skupino.

               (12)

               Razmere v slovenskem bančnem sektorju se zdaj zdijo še težavnejše kot v času ocene v letu 2011. Celoletne izgube sektorja v letu 2011 so bile precejšnje, v prihodnje pa bo upočasnitev gospodarstva povzročila nadaljnje izgube pri posojilih, ker ima vedno več podjetij težave s servisiranjem dolgov. Ukrepi, ki so bili doslej uvedeni ali napovedani, ob upoštevanju težavnosti izziva ne zadostujejo. Nujna druga dokapitalizacija največje banke (NLB) je še vedno predmet pogajanj z zasebnimi in mednarodnimi vlagatelji. Nova vlada je napovedala, da namerava zmanjšati svoje lastniške deleže v večjih bankah na manjšinske deleže, ki še lahko preprečijo sprejetje odločitev. Obstaja potreba po opredelitvi razmerja med temi dolgoročnejšimi težnjami ter takojšnjo in nujno potrebo po svežem kapitalu, pri čemer država kot večinski lastnik jasno nosi glavno odgovornost pri končni analizi. Z jasno privatizacijsko strategijo, podprto s pravočasnimi injekcijami kapitala za pokrivanje izgub, zajamčenim dobrim upravljanjem in profesionalnim, depolitiziranim vodstvom bi ta politika in morebitna prodaja teh bank bili bolj verodostojni.

               (13)

               V preteklem letu niso bili predstavljeni nobeni konkretni ukrepi za zmanjšanje asimetrije med zaščito delavcev s pogodbo za nedoločen čas in delavcev s pogodbo za določen čas. Pogajanja s socialnimi partnerji glede Zakona o delovnih razmerjih so se začela leta 2011, vendar ni bil dosežen sporazum niti ni bila sprejeta nobena sprememba. V nacionalnem programu reform so napovedani nekateri ukrepi za povečanje prožne varnosti in odpravljanje razdrobljenosti, vendar v njem ni nobenega urnika za njihovo sprejetje. Nedavno sprejeti Zakon za uravnoteženje javnih financ uvaja znatno višje koncesijske dajatve za študentsko delo, kar naj bi zmanjšalo privlačnost statusa študenta na trgu dela, vendar zaenkrat niso predvideni nobeni dodatni ukrepi.

               (14)

               Odzivnost sistema izobraževanja in usposabljanja na potrebe trga dela ostaja nezadostna, čeprav se službe za poklicno usmerjanje uvajajo v trenutno v celotnem izobraževalnem ciklu, hkrati pa je nekaj prizadevanj za zagotovitev informacij o prihodnjih karierah. Nič konkretnega ni bilo narejenega za vzpostavitev sistema za napovedovanje potreb na trgu dela. Začeli so se nekateri projekti za promocijo poklicev, po katerih je veliko povpraševanje na trgu dela, ti projekti so sofinancirani iz Evropskega socialnega sklada. Ti ukrepi so ustrezni, vendar skupaj predstavljajo nezadosten odziv na ta izziv. Zunanja strokovna ocena splošne učinkovitosti državnega zavoda za zaposlovanje v Sloveniji ni na voljo za presojo.

               (15)

               Kljub zakonodajnim spremembam iz aprila 2011, v skladu s katerimi naj bi Urad za varstvo konkurence (UVK) s 1. januarjem 2012 postal neodvisna agencija, UVK še vedno ni neodvisen, ker mora biti najprej izpolnjenih več postopkovnih pogojev. Poleg tega so se v letu 2011 sredstva UVK zmanjšala. Ti dogodki vplivajo na zmožnost UVK, da razširi področje ukrepanja in zagotavlja institucionalno podporo reformnim prizadevanjem za povečanje konkurence. Študija o deregulaciji poklicev je bila pravkar zaključena, vendar konkretni politični ukrepi na tem področju ostajajo nejasni. Bolj splošno lahko nekateri vidiki pravnega okvira za ustanovitev ponudnikov storitev privedejo do vprašanj glede skladnosti z Direktivo 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (6). Za poslovno okolje so na splošno značilne slabosti, ki omejujejo domače in tuje investitorje ter ovirajo hitro čiščenje bilanc stanja bank. Te slabosti so npr. neposredno in posredno vmešavanje države v gospodarstvo ter dolžnikom naklonjeni in včasih problematični insolvenčni postopki. Končno, zaradi vedno večjega pomena Slovenije kot tranzitne države za pretok električne energije postaja domače elektroenergetsko omrežje ozko grlo.

               (16)

               Po močnem diskrecijskem povečanju v marcu 2010 je bila minimalna plača kot delež povprečne plače v letu 2011 najvišja v EU, čeprav je tik pod pragom revščine. Indeksacija v prihodnjih letih je privedla do nadaljnjega 4-odstotnega nominalnega povečanja. Tak razvoj dogodkov zmanjšuje konkurenčnost delovno intenzivnih sektorjev in stopnjuje strukturno brezposelnost.

               (17)

               Slovenija je v okviru Pakta „euro plus“ sprejela številne zaveze. Te zaveze in izvajanje zavez, predstavljenih leta 2011, se nanašajo na spodbujanje zaposlovanja, izboljšanje konkurenčnosti, izboljšanje vzdržnosti javnih financ in krepitev finančne stabilnosti. Komisija je ocenila izvajanje zavez iz Pakta „euro plus“. Rezultate te ocene je upoštevala pri priporočilih.

               (18)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo slovenske ekonomske politike. Ocenila je program za stabilnost in nacionalni program reform ter predstavila poglobljeni pregled. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Sloveniji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih v točkah od 1 do 7 v nadaljevanju.

               (19)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost, njegovo mnenje (7) pa je izraženo zlasti v priporočilu v točki 1 v nadaljevanju.

               (20)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je izvedla Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in program za stabilnost. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena zlasti v priporočilih v točkah 3, 6 in 7 v nadaljevanju –

         PRIPOROČA, da Slovenija v obdobju 2012–2013 ukrepa tako, da:

               1.

               Izvrši proračun za leto 2012 in okrepi proračunsko strategijo za leto 2013 z zadostno opredeljenimi strukturnimi ukrepi ter bo pripravljena sprejeti dodatne ukrepe, da bi do leta 2013 zagotovila popravek čezmernega primanjkljaja na vzdržen način in doseganje strukturne prilagoditve, določene v priporočilih Sveta v skladu s postopkom o čezmernem primanjkljaju. Nato zagotovi ustrezno strukturno prilagoditev, da bo v zadostni meri napredovala pri doseganju primernega srednjeročnega cilja za proračunski položaj, med drugim pri doseganju referenčne vrednosti za odhodke. Okrepi srednjeročni proračunski okvir, vključno z izdatkovnim fiskalnim pravilom, tako da zagotovi, da bo bolj zavezujoč in pregleden.

               2.

               Sprejme nujne ukrepe za zagotavljanje dolgoročne vzdržnosti pokojninskega sistema ob hkratnem ohranjanju primerne ravni pokojnin, tako da (i) izenači zakonsko določeno upokojitveno starost za moške in ženske; (ii) zagotovi zvišanje dejanske upokojitvene starosti, tudi s tem, da zakonsko določeno upokojitveno starost poveže s pričakovano življenjsko dobo; (iii) zmanjša možnosti za zgodnjo upokojitev; in (iv) opravi revizijo sistema indeksacije za pokojnine. Stopnjo zaposlenosti starejših delavcev zviša tudi z nadaljnjim razvojem aktivnih politik trga dela in ukrepov vseživljenjskega učenja.

               3.

               Sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev zadostnih kapitalskih rezerv za bančni sektor in odločno spodbuja čiščenje bilanc stanja, tako da se lahko ponovno začne ustrezno posojanje produktivnim dejavnostim. Pridobi potrditve kvalificiranih tretjih oseb glede ocen kreditnih izgub pri stresnih testih sistemsko pomembnih bank.

               4.

               Prilagodi zakonodajo za zaščito delovnih mest v zvezi s pogodbami za nedoločen čas, da bo zmanjšala razdrobljenost trga dela, to pa stori ob posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu z nacionalnimi praksami. Tudi v prihodnje rešuje problem vzporednega trga dela, ki ga ustvarja študentsko delo.

               5.

               Izboljša usklajenost kvalifikacij s povpraševanjem na trgu dela, še posebej za nizko kvalificirane delavce in visokošolske diplomante, ter nadaljuje reforme na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja.

               6.

               Sprejme nadaljnje ukrepe za povečanje odprtosti trga ter pospeši reorganizacijo strokovnih storitev. Izboljša poslovno okolje z: (i) izvedbo reforme Urada za varstvo konkurence; (ii) vzpostavitvijo okvira za podjetja v državni lasti, ki bo jamčil neodvisno vodenje in visoke standarde za upravljanje podjetij, ter z (iii) izboljšanjem stečajnih postopkov, zlasti v smislu časovne ustreznosti in učinkovitosti.

               7.

               Po posvetovanju s socialnimi partnerji in v skladu z nacionalno prakso zagotovi, da bo rast plač, vključno s prilagoditvijo minimalne plače, podpirala konkurenčnost in ustvarjanje delovnih mest.

      V Bruslju, 10. julija 2012

            Za Svet

            Predsednik

         V. SHIARLY

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Za leto 2012 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 119, 4.5.2012, str. 47).

      (4)  UL C 217, 23.7.2011, str. 1.

      (5)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in začasnih ukrepov, ki so ga službe Komisije ponovno izračunale na podlagi informacij, predloženih v programu, z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (6)  UL L 376, 27.12.2006, str. 36.

      (7)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


				|

		52012DC0306

			Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Avstrije za leto 2012 in mnenje Sveta o avstrijskem programu stabilnosti za obdobje 2011-2016 /* COM/2012/0306 final */

			   	Priporočilo za
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Avstrije za leto 2012
in mnenje Sveta o avstrijskem programu stabilnosti za obdobje 2011-2016
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[2],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[3],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Evropski svet je
26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne
izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji
na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se bo osredotočala na
ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi
potencial Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.
(2)       Svet je
13. julija 2010 sprejel priporočilo v zvezi s širšimi smernicami
ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter
21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav
članic[4],
ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane,
naj integrirane smernice upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in
politikah zaposlovanja.
(3)       Svet je
12. julija 2011 sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim reformnim
programom Avstrije za leto 2011 in dal mnenje o avstrijskem programu
stabilnosti za obdobje 2011–2014.
(4)       Komisija je 23. novembra
2011 sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega
evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki
temelji na strategiji Evropa 2020. Poleg tega je 14. februarja 2012 na podlagi
Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja[5], v katerem Avstrije ni
opredelila kot ene od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen
pregled.
(5)                   Evropski svet je
2. marca 2012 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje
finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje
rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne
konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih pogojev dodeljevanja posojil
gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, obravnavi
brezposelnosti in socialnih posledic krize ter posodobitvi javne uprave.
(6)       Evropski svet je
2. marca 2012 tudi pozval države članice, ki sodelujejo v paktu
„euro plus“, naj pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo
vključene v njihove programe stabilnosti oziroma konvergenčne
programe in nacionalne reformne programe.
(7)       Avstrija je
24. aprila 2012 predložila program stabilnosti za leto 2012, ki
zajema obdobje 2011–2016, 25. aprila 2012 pa nacionalni reformni program
za leto 2012. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale
medsebojne povezave.
(8)       Svet na podlagi ocene
programa stabilnosti za leto 2012 v skladu z Uredbo Sveta (ES)
št. 1466/97 meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo
proračunske napovedi iz programa, za leti 2012 in 2013 previden. Scenarij
za obdobje 2014–2016 postane bolj optimističen, saj napoveduje rast BDP v
višini 2,1 %, kar je znatno nad trenutnimi ocenami potencialne rasti. Namen
proračunske strategije, opisane v programu, je odpraviti čezmerni
primanjkljaj do leta 2013 in do leta 2016 doseči srednjeročni
proračunski cilj. V programu je bil srednjeročni proračunski
cilj iz cilja uravnoteženega proračuna v poslovnem ciklu spremenjen v
strukturni primanjkljaj v višini 0,45 % BDP, kar ustrezno odraža zahteve
Pakta za stabilnost in rast. Predvidena odprava čezmernega primanjkljaja
je skladna z rokom, ki je bil določen v priporočilu Sveta, izdanem
decembra 2009 v okviru postopka o čezmernem primanjkljaju. Na podlagi
(ponovno izračunanega) strukturnega proračunskega salda[6] pa je povprečni letni
fiskalni napor, načrtovan v višini 0,5 % BDP, v obdobju 2011–2013
nižji od 0,75% BDP, kar priporoča Sveta. Predviden strukturni napredek za
doseganje srednjeročnega proračunskega cilja za leto 2015 je
zadosten, vendar nižji od 0,5 % BDP, kar za leti 2014 in 2016 določa
Pakt za stabilnost in rast. Predvidena stopnja rasti javnofinančnih
odhodkov v obdobju 2014–2015 pa je ob upoštevanju diskrecijskih ukrepov glede
prihodkov skladna z referenčno vrednostjo za odhodke iz Pakta za
stabilnost in rast. Fiskalne cilje na strani prihodkov in odhodkov pa
spremljajo tveganja. Proračunski učinek nekaterih ukrepov je na
primer težko oceniti, ker je odvisen od posameznih področij uporabe teh
ukrepov. Podrobnosti o davku na finančne transakcije še niso znane, saj za
to še ni pravne podlage. Predvideno zmanjšanje odhodkov na poddržavni ravni ni
določeno. Program predvideva, da bo razmerje med dolgom in BDP, ki je
konec leta 2011 znašalo 72,2 %, leta 2013 doseglo vrh v višini
75,3 %, potem pa se bo postopno zmanjševalo ter leta 2016 doseglo
70,6 %. Avstrija bo glede cilja zmanjšanja dolga iz Pakta za stabilnost in
rast med letoma 2014 in 2016 v prehodnem obdobju, načrti, predstavljeni v
programu, pa bodo zagotovili zadosten napredek pri doseganju skladnosti z
navedenim ciljem. Vendar je s to napovedjo povezanih nekaj tveganj zaradi
povečevanja dolga podjetij v državni lasti, ki niso del javnega sektorja,
in morebitne dodatne obremenitve zaradi državne podpore bančnemu sektorju.
(9)       S sprejetjem zadnjega svežnja
za fiskalno konsolidacijo je Avstrija na poti do bolj vzdržnih javnih financ.
Ukrepi iz svežnja ne zajemajo obsežne racionalizacije fiskalnih odnosov med
vladami na državni, regionalni in lokalni ravni, ki se šteje kot glavni vir
morebitnih prihrankov. Načeloma je bil sprejet dogovor vlad na državni in
regionalni ravni glede centralizacije financiranja zdravstvenega varstva, o
podrobnostih pa se bo še treba pogajati.
(10)     Avstrija je na področju
dviga dejanske upokojitvene starosti sprejela reforme, ki omejujejo zlasti
dostop do sheme invalidskih pokojnin. Usklajevanje zakonsko določene
upokojitvene starosti za moške in ženske, ki je trenutno predvideno za obdobje
2024–2033, ni bilo obravnavano. V podjetjih je treba dodatno spodbujati
zaposlovanje starejših delavcev in kulturo aktivnega staranja. Predlagani
ukrepi morda ne bodo zadostovali za znaten dvig dejanske upokojitvene starosti.

(11)     Delovanje avstrijskega trga
dela je bilo zelo dobro, saj je Avstrija leta 2010 in 2011 imela najnižjo
stopnjo brezposelnosti v EU. Potencial delovne sile države pa se bo predvidoma
zmanjševal od leta 2020 naprej. Zato si bo Avstrija morala prizadevati, da bo v
celoti izkoristila potencial delovno aktivnega prebivalstva, in sicer z
obravnavanjem težav nizke stopnje zaposlovanja starejših delavcev in široko
razširjene uporabe shem zgodnjega ter invalidskega upokojevanja, visoke
obdavčitve in visokih prispevkov za socialno varnost, ki bremenijo osebne
dohodke, ter relativno visoke koncentracije žensk na manj plačanih
delovnih mestih s polovičnim delovnim časom. Poleg tega potencial
priseljencev ni v celoti izkoriščen zaradi nizke izobrazbe ali težav pri
priznavanju kvalifikacij, pridobljenih v tujini. Rezultati izobraževanja, kot
jih ocenjuje program PISA, so pod povprečjem EU in vplivi
socialno-ekonomskega ozadja na dosežke pri izobraževanju so zelo veliki. Vse
večje število študentov zaradi visoke mobilnosti („masovne univerze“) in
visoke stopnje opustitve izobraževanja (okoli 40 %) skupaj z znatno
vrzeljo v financiranju ostajajo glavni izzivi.
(12)     Avstrija je zelo uspešna na
področju konkurenčnosti in produktivnosti. Kljub temu pa se na
različnih področjih sooča z relativnimi strukturnimi slabostmi,
ki bi lahko negativno vplivale na dolgoročni potencial rasti. Konkurenca v
storitvenem sektorju ni preveč spodbudila domačega povpraševanja.
Vprašanja visokih cen dostopa do omrežja in nelojalnega vedenja obstoječih
podjetij (ki ovirajo vstop na trg, omejujejo konkurenco in onemogočajo
inovacije) niso bila obravnavana. Ostajajo tudi neupravičene omejitve v
svobodnih poklicih. Število reguliranih poklicev, o katerih je Avstrija
obvestila Komisijo, je znatno nad povprečjem EU. Treba je oceniti
upravičenost in sorazmernost regulacije v navedenih poklicih. Pri zavezi
Avstrije o okrepitvi državnega organa za konkurenčnost ni bilo
občutnega napredka. Direktiva o storitvah se je končno začela
izvajati prek sprejetja horizontalne zakonodaje in sprememb zakonodaje na ravni
dežel, in sicer na podlagi priporočil Sveta iz leta 2011.
(13)     Avstrijski finančni
sektor je podvržen posebnim izzivom, povezanim z veliko izpostavljenostjo
avstrijskih bank državam osrednje, vzhodne in jugovzhodne Evrope, v
gospodarstvih katerih morda še vedno poteka zmanjševanje kakovosti sredstev.
Pred sprejetjem odločitev politike s čezmejnim učinkom je treba
izmenjavati informacije in se usklajevati z nadzorniki matične države.
Organi morajo tudi še naprej natančno spremljati in prestrukturirati
banke, ki so imele koristi od državne podpore, zlasti kreditne institucije, ki
so bile nacionalizirane.
(14)     Avstrija je v okviru pakta
euro plus sprejela številne zaveze. Te zaveze in izvajanje zavez,
predstavljenih leta 2011, se nanašajo na spodbujanje zaposlovanja ter
izboljšanje konkurenčnosti in vzdržnosti javnih financ. Komisija je
ocenila izvajanje zavez iz pakta euro plus. Rezultati te ocene so se upoštevali
pri priporočilih.
(15)     V okviru
evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo avstrijske ekonomske
politike. Ocenila je program stabilnosti in nacionalni reformni program. Glede
na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z
vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve,
Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in
socialno-ekonomsko politiko v Avstriji, ampak tudi spoštovanje pravil in
smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v
priporočilih iz točk (1) do (7) spodaj.
(16)     Svet je ob upoštevanju te
ocene preučil avstrijski program stabilnosti, njegovo mnenje[7] pa je izraženo zlasti v
priporočilu iz točke (1) spodaj –
PRIPOROČA, naj Avstrija v obdobju
2012–2013 sprejme naslednje ukrepe:
1.           Izvaja naj proračun za
leto 2012, kot je predvideno, in izvršuje ter dosledno izvaja proračunsko
strategijo za leto 2013 in pozneje; zadostno naj opredeli ukrepe (zlasti na
poddržavni ravni), da se zagotovi pravočasna odprava čezmernega
primanjkljaja in doseganje povprečnega letnega napora na področju
strukturnega prilagajanja, določenega v priporočilih Sveta v skladu s
postopkom o čezmernem primanjkljaju. Nato naj zagotovi ustrezen napor na
področju strukturnega prilagajanja, da se lahko dovolj približa
uresničitvi srednjeročnega proračunskega cilja, med drugim z
doseganjem referenčne vrednosti za odhodke.
2.           Sprejme naj dodatne ukrepe za
okrepitev nacionalnega proračunskega okvira z uskladitvijo odgovornosti
vlade na državni, regionalni in lokalni ravni, zlasti z izvajanjem dejanskih
reform za izboljšanje organizacije, financiranja in učinkovitosti
področja zdravstva ter izobraževanja.
3.           Doseže naj uskladitev
zakonsko določene upokojitvene starosti za moške in ženske; spodbuja naj
zaposljivost starejših delavcev in natančno spremlja izvajanje nedavnih
reform, ki omejujejo dostop do predčasnega upokojevanja, da se zagotovi
povišanje zakonsko določene in dejanske upokojitvene starosti v skladu s
pričakovano življenjsko dobo.
4.           Sprejme naj ukrepe za zmanjšanje
dejanske obdavčitve in prispevkov za socialno varnost, ki bremenita delo,
zlasti za delavce z nizkimi dohodki, da se poveča stopnja zaposlenosti
starejših in žensk zaradi potrebe po zmanjšanju vpliva demografskih sprememb na
delovno aktivno prebivalstvo. Davčne obremenitve naj prenese na
nepremičninske in okoljske davke, in sicer na proračunsko nevtralen
način. Zmanjša naj velike razlike v plačilu glede na spol in spodbuja
možnosti zaposlitve žensk za polni delovni čas, in sicer z zagotavljanjem
dodatnega varstva za vzdrževane osebe.
5.           Sprejme naj dodatne ukrepe za
izboljšanje rezultatov izobraževanja, zlasti prikrajšanih mladih. Sprejme naj
ukrepe za zmanjšanje števila opustitev visokošolskega študija.
6.           Sprejme naj dodatne ukrepe za
spodbujanje konkurence v storitvenih sektorjih z odpravo ovir za vstop na
maloprodajne trge komunikacij, prevoza in energetike. Odpravi naj
neupravičene omejitve pri dostopu do svobodnih poklicev. Izboljša naj
pristojnosti organov za konkurenco in pospeši izvajanje reforme zakona o
konkurenci.
7.           Pospeši naj prestrukturiranje
bank, ki so imele koristi od državne podpore, in se hkrati izogne
razdolževanju. Dodatno naj izboljša sodelovanje in usklajevanje odločitev
nacionalne politike z nadzorniki finančnega sektorja iz drugih držav.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               COM(2012) 306 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 in P7_TA(2012)0047.
[4]               Sklep Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in začasnih
ukrepov, ki so ga službe Komisije ponovno izračunale na podlagi
informacij, predloženih v programu, z uporabo skupno dogovorjene metodologije.
[7]               V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije z dne  6. februarja 2006  o zmanjšanju prisotnosti dioksinov, furanov in PCB v krmi in živilih  (notificirano pod dokumentarno številko C(2006) 235)   (Besedilo velja za EGP)

text:
               14.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 42/26

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 6. februarja 2006
   o zmanjšanju prisotnosti dioksinov, furanov in PCB v krmi in živilih
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2006) 235)
   (Besedilo velja za EGP)
   (2006/88/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, in zlasti druge alinee člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Priporočilo Komisije 2002/201/ES z dne 4. marca 2002 o zmanjšanju prisotnosti dioksinov, furanov in PCB v krmi in živilih (1) je del splošne strategije za zmanjšanje prisotnosti dioksinov, furanov in PCB v okolju, krmi in živilih. Njegov namen je priporočiti pragove za ukrepanje ter sčasoma ciljne vrednosti za krmo in živila.

               (2)

               Čeprav bi se morale s toksikološkega vidika vse vrednosti uporabljati za dioksine in dioksinom podobne PCB, so bile leta 2001 z Uredbo Komisije (ES) št. 466/2001 z dne 8. marca 2001 o določitvi mejnih vrednosti nekaterih kontaminatov v živilih (2) določene mejne vrednosti v živilih le za dioksine, ne pa za dioksinom podobne PCB, ker so bili za dioksinom podobne PCB glede na njihovo razširjenost takrat na voljo zelo skopi podatki. Podobno so bile leta 2001 z Direktivo 2002/32/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. maja 2002 o nezaželenih snoveh v živalski krmi (3) določene le mejne vrednosti v krmi za dioksine, in ne za dioksinom podobne PCB.

               (3)

               V skladu z Uredbo (ES) št. 466/2001 bi Komisija morala prvič pregledati določbe v zvezi z dioksini v živilih do konca leta 2004 glede na nove podatke o prisotnosti dioksinov in dioksinom podobnih PCB, zlasti z namenom vključitve dioksinom podobnih PCB med vrednosti, ki jih je treba določiti. Direktiva 2002/32/ES vključuje podobno klavzulo o pregledu v zvezi z dioksini v krmi.

               (4)

               Zdaj je na voljo več podatkov o prisotnosti dioksinom podobnih PCB v krmi in živilih. Zato so bile določene mejne vrednosti za vsoto dioksinov in dioksinom podobnih PCB, izražene v ekvivalentih toksičnosti Svetovne zdravstvene organizacije (WHO), z uporabo WHO-TEF, saj je s toksikološkega stališča to najprimernejši pristop. Da se zagotovi nemoten prehod, je treba poleg na novo določenih vrednosti za vsoto dioksinov in dioksinom podobnih PCB v prehodnem obdobju uporabljati obstoječe mejne vrednosti za dioksine.

               (5)

               S Priporočilom 2002/201/ES so bili določeni pragovi za ukrepanje, da se spodbudi proaktivni pristop za zmanjšanje prisotnosti dioksinov in dioksinom podobnih PCB v živilih in krmi. Ti pragovi za ukrepanje so orodje, s katerim lahko pristojni organi in proizvajalci ugotovijo, v katerih primerih je ustrezno določiti vir kontaminacije in sprejeti ukrepe za njeno zmanjšanje ali odpravo. Ker so viri dioksinov in dioksinom podobnih PCB različni, je primerno, da se določijo ločeni pragovi za ukrepanje za dioksine in dioksinom podobne PCB. Zato je primerno, da se Priporočilo Komisije 2002/201/ES nadomesti.

               (6)

               Razen tega je treba redno prilagajati pragove za ukrepanje v skladu s padajočim gibanjem prisotnosti dioksinov in dioksinom podobnih PCB ter uveljavljati aktivni pristop za postopno znižanje njihove prisotnosti v krmi in živilih.

               (7)

               Direktiva 2002/32/ES predvideva možnost določitve pragov za ukrepanje. Zato je primerno, da se pragovi za ukrepanje za dioksine in dioksinom podobne PCB v krmi prenesejo v Direktivo 2002/32/ES.

               (8)

               Ciljne vrednosti označujejo vrednosti kontaminacije, ki jih je treba doseči v krmi in živilih, da bi končno privedli izpostavljenost za večino prebivalstva Skupnosti do TWI za dioksine in dioksinom podobne PCB, ki ga je določil Znanstveni odbor za prehrano (SCF). Določiti jih je treba glede na natančnejše informacije o vplivu okoljskih ukrepov in ukrepov, usmerjenih v vir, na ravni krme in živil na zmanjšanje prisotnosti dioksinov in dioksinom podobnih PCB v različnih posamičnih krmilih, krmi in živilih. Ker določitev ciljnih vrednosti vključuje preučitev različnih dejavnikov, je treba določitev teh ciljnih vrednosti odložiti na konec leta 2008 –

         PRIPOROČA:

               (1)

               Države članice naj izvajajo, sorazmerno s svojo proizvodnjo, uporabo in porabo posamičnih krmil, krme in živil, naključno spremljanje prisotnosti dioksinov in dioksinom podobnih PCB in, če je mogoče, PCB, ki niso podobni dioksinom, v krmilih, krmi in živilih. Spremljanje je treba izvajati v skladu s Priporočilom Komisije 2004/704/ES z dne 11. oktobra 2004 o spremljanju ravni prisotnosti dioksinov in dioksinom podobnih polikloriranih bifenilov v krmi (4) in Priporočilom Komisije 2004/705/ES z dne 11. oktobra 2004 o spremljanju ravni prisotnosti dioksinov in dioksinom podobnih polikloriranih bifenilov v živilih (5).

               (2)

               Države članice naj v primerih neizpolnjevanja določb Direktive 2002/32/ES in Uredbe (ES) št. 466/2001 ter (na podlagi točke 3) v primerih odkritja vrednosti dioksinov in/ali dioksinom podobnih PCB, ki presegajo pragove za ukrepanje iz Priloge I k temu priporočilu v zvezi z živili in iz Priloge II k Direktivi 2002/32/ES v zvezi s krmo, v sodelovanju s proizvajalci,

                           (a)

                           sprožijo preiskave za ugotavljanje vira kontaminacije;

                           (b)

                           sprejmejo ukrepe za zmanjšanje ali odpravo vira kontaminacije;

                           (c)

                           preverijo prisotnost PCB, ki niso podobni dioksinom.

               (3)

               Države članice, v katerih so vrednosti dioksina in dioksinom podobnih PCB še posebno visoke, naj določijo nacionalne pragove za ukrepanje za domačo proizvodnjo posamičnih krmil, krme in živil, ki bodo takšni, da se za približno 5 % rezultatov, dobljenih pri spremljanju iz točke (1), izvede preiskava za ugotavljanje vira kontaminacije.

               (4)

               Države članice naj obvestijo Komisijo in druge države članice o svojih ugotovitvah, rezultatih preiskav in ukrepih, ki jih sprejmejo za zmanjšanje ali odpravo vira kontaminacije.

               (5)

               Države članice naj najpozneje do 31. marca vsako leto pošljejo informacije iz točke (4) za živila ter kot del letnega poročila, ki ga je treba predložiti Komisiji v skladu s členom 22(2) Direktive Sveta 95/53/ES (6), za krmo, razen če imajo informacije neposreden pomen za druge države članice, tako da se v takšnih primerih posredujejo takoj. Po izvajanju večletnih nacionalnih načrtov nadzora iz členov 41 in 42 Uredbe (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali (7) se lahko informacije posredujejo kot del letnega poročila, ki ga je treba predložiti Komisiji v skladu s členom 44 Uredbe (ES) št. 882/2004.
               Priporočilo Komisije 2002/201/ES se razveljavi dne 14. novembra 2006.

      V Bruslju, 6. februarja 2006

            Za Komisijo

         Markos KYPRIANOU

            Član Komisije

      (1)  UL L 67, 9.3.2002, str. 69.

      (2)  UL L 77, 16.3.2001, str. 1. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1822/2005 (UL L 293, 9.11.2005, str. 11).

      (3)  UL L 140, 30.5.2002, str. 10. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Komisije 2005/87/ES (UL L 318, 6.12.2005, str. 19).

      (4)  UL L 321, 22.10.2004, str. 38.

      (5)  UL L 321, 22.10.2004, str. 45.

      (6)  UL L 265, 8.11.1995, str. 17. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2001/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 234, 2.9.2001, str. 55)

      (7)  UL L 165, 30.4.2004, str. 1.

      PRILOGA
      Dioksini (vsota polikloriranih dibenzo-para-dioksinov (PCDD) in polikloriranih dibenzofuranov (PCDF), izraženih v toksičnih ekvivalentih Svetovne zdravstvene organizacije (WHO) z uporabo WHO-TEF (faktorji ekvivalenta toksičnosti, 1997)) ter dioksinom podobni PCB (vsota polikloriranih bifenilov (PCB), izraženih v ekvivalentih toksičnosti Svetovne zdravstvene organizacije (WHO) z uporabo WHO-TEF (faktorji ekvivalenta toksičnosti, 1997))

                  Živila

                  Prag za ukrepanje za dioksine + furane (WHO-TEKV) (1)

                  Prag za ukrepanje za dioksinom podobne PCB (WHO-TEKV) (1)

                  Ciljna vrednost (vsota dioksinov, furana in dioksinom podobnih PCB (WHO-TEKV)) (1)

                  Meso in proizvodi iz mesa (2)

                              —

                              prežvekovalcev (govedo, ovce)

                  1,5 pg/g maščobe (3)

                  1,0 pg/g maščobe (3)

                      (4)

                              —

                              perutnine in gojene divjadi

                  1,5 pg/g maščobe (3)

                  1,5 pg/g maščobe (3)

                      (4)

                              —

                              prašičev

                  0,6 pg/g maščobe (3)

                  0,5 pg/g maščobe (3)

                      (4)

                  Jetra in predelani proizvodi kopenskih živali

                  4,0 pg/g maščobe (3)

                  4,0 pg/g maščobe (3)

                      (4)

                  Meso mišic rib in ribiški proizvodi ter njihovi proizvodi, razen jegulj (5)
                      (6)
                      (7)

                  3,0 pg/g sveže teže

                  3,0 pg/g sveže teže

                      (4)

                  Meso mišic jegulj (Anguilla anguilla) in njihovi proizvodi (5)
                      (6)
                      (7)

                  3,0 pg/g sveže teže

                  6,0 pg/g sveže teže

                      (4)

                  Mleko (8) in mlečni proizvodi, vključno z mlečno maščobo

                  2,0 pg/g maščobe (3)

                  2,0 pg/g maščobe (3)

                      (4)

                  Kokošja jajca in jajčni proizvodi (9)

                  2,0 pg/g maščobe (3)

                  2,0 pg/g maščobe (3)

                      (4)

                  Olja in maščobe

            –   Živalska maščoba

                              – –

                              iz prežvekovalcev

                  1,5 pg/g maščobe

                  1,0 pg/g maščobe

                      (4)

                              – –

                              iz perutnine in gojene divjadi

                  1,5 pg/g maščobe

                  1,5 pg/g maščobe

                      (4)

                              – –

                              iz prašičev

                  0,6 pg/g maščobe

                  0,5 pg/g maščobe

                      (4)

                              – –

                              mešane živalske maščobe

                  1,5 pg/g maščobe

                  0,75 pg/g maščobe

                      (4)

                              –

                              Rastlinska olja in masti

                  0,5 pg/g maščobe

                  0,5 pg/g maščobe

                      (4)

                              –

                              Olje morskih organizmov (olje iz trupov rib, olje ribjih jeter in olja drugih morskih organizmov za prehrano ljudi)

                  1,5 pg/g maščobe

                  6,0 pg/g maščobe

                      (4)

                  Sadje, zelenjava in žito

                  0,4 ng/kg proizvoda

                  0,2 ng/kg proizvoda

                      (4)

         (1)  Zgornje koncentracije: Zgornje koncentracije so izračunane ob predpostavki, da so vse vrednosti različnih sorodnih spojin, nižje od meje določanja, enake meji določanja.

         (2)  Meso goveda, ovc, prašičev, perutnine in gojene divjadi, kot je opredeljeno v Prilogi I k Uredbi (ES) št. 853/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o posebnih higienskih pravilih za živila živalskega izvora (UL L 139, 30.4.2004), razen užitne drobovine, kot je opredeljena v tej prilogi.

         (3)  Pragovi za ukrepanje se ne uporabljajo za živila, ki vsebujejo < 1 % maščobe.

         (4)  Ciljne vrednosti bodo določene do konca leta 2008.

         (5)  Meso mišic rib in ribiški proizvodi, kot so opredeljeni v kategorijah (a), (b), (c), (e) in (f) na seznamu v členu 1 Uredbe Sveta (ES) št. 104/2000 (UL L 17, 21.1.2000, str. 22. Uredba, kakor je bila spremenjena z Aktom o pristopu iz leta 2003). Prag za ukrepanje se uporablja za rake, razen rjavega mesa rakov ter mesa glave in prsi jastoga in podobnih velikih rakov (Nephropidae in Palinuridae), ter za glavonožce brez drobovine.

         (6)  Če se ribe uživajo cele, velja prag za ukrepanje za celo ribo.

         (7)  Če je prag za ukrepanje presežen, v nekaterih primerih ni treba izvesti preiskave v zvezi z virom kontaminacije, ker so na nekaterih področjih ravni za nekatere vrste rib blizu praga za ukrepanje ali ga presegajo. Vseeno je primerno, da se, če je prag za ukrepanje presežen, zapišejo vse informacije, kot so čas vzorčenja, geografsko poreklo, vrste rib …, glede na prihodnje ukrepe v zvezi s prisotnostjo dioksinov in dioksinom podobnih spojin v ribah in ribiških proizvodih.

         (8)  Mleko (surovo mleko, mleko za izdelavo proizvodov na osnovi mleka in toplotno obdelano mleko, kot je opredeljeno v Prilogi I k Uredbi (ES) št. 853/2004).

         (9)  Kokošja jajca in jajčni proizvodi, kot so opredeljeni v Prilogi I k Uredbi (ES) št. 853/2004.


title: Priporočilo Komisije z dne 2. marca 2010 o preprečevanju in zmanjševanju kontaminacije žganja iz koščičastega sadja in žganja iz tropin koščičastega sadja z etilkarbamatom ter nadzorovanju stopenj etilkarbamata v teh pijačah (Besedilo velja za EGP)

text:
               3.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 52/53

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 2. marca 2010
   o preprečevanju in zmanjševanju kontaminacije žganja iz koščičastega sadja in žganja iz tropin koščičastega sadja z etilkarbamatom ter nadzorovanju stopenj etilkarbamata v teh pijačah
   (Besedilo velja za EGP)
   (2010/133/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Znanstveni odbor za onesnaževalce v prehranski verigi Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) je 20. septembra 2007 sprejel znanstveno mnenje o etilkarbamatu in cianovodikovi kislini v hrani in pijačah (1). V mnenju je Odbor izračunal stopnje izpostavljenosti (MOE) etilkarbamatu v različnih razmerah uživanja hrane in pijač. Na podlagi MOE je Odbor ugotovil, da etilkarbamat v alkoholnih pijačah pomeni tveganje za zdravje, zlasti pri brandyjih iz koščičastega sadja, ter priporočil sprejetje ukrepov za znižanje stopenj etilkarbamata v teh pijačah. Cianovodikova kislina je pomembna predhodna sestavina za nastanek etilkarbamata v žganju iz koščičastega sadja in žganju iz tropin koščičastega sadja, zato je Odbor sklenil, da se morajo ukrepi med drugim osredotočati na cianovodikovo kislino in druge predhodne sestavine etilkarbamata, da se prepreči nastanek etilkarbamata med rokom trajanja teh proizvodov.

               (2)

               V Uredbi (ES) št. 110/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o opredelitvi, opisu, predstavitvi, označevanju in zaščiti geografskih označb žganih pijač ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 1576/89 (2) je bila določena največja vsebnost cianovodikove kisline v žganju iz koščičastega sadja in žganju iz tropin koščičastega sadja. V skladu s to uredbo je največja dovoljena vsebnost cianovodikove kisline v žganju iz koščičastega sadja in žganju iz tropin koščičastega sadja 7 gramov na hektoliter 100 vol. % alkohola (70 mg/l).

               (3)

               Za odziv na priporočila EFSA je ustrezno sprejeti Kodeks ravnanja za preprečevanje nastanka ter zniževanje stopenj etilkarbamata v žganju iz koščičastega sadja in žganju iz tropin koščičastega sadja. Kodeks priporoča uporabo dobre proizvodne prakse (DPP), ki dokazano prispeva k znižanju stopenj etilkarbamata. Z uporabo dobre prakse je ciljna stopnja 1 mg etilkarbamata na liter žganja, pripravljenega za pitje, realistična in dosegljiva.

               (4)

               Stopnje etilkarbamata v žganju iz koščičastega sadja in žganju iz tropin koščičastega sadja je treba nadzorovati tri leta, izsledke pa uporabiti za oceno učinkov navedenega kodeksa ravnanja po treh letih njegove uporabe. Poleg tega je treba proučiti možnost določitve najvišje stopnje –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   Priporočeno je, da države članice:

               1.

               sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da bodo vsi gospodarski subjekti, vključeni v proizvodnjo, pakiranje, hrambo in skladiščenje žganja iz koščičastega sadja in žganja iz tropin koščičastega sadja, uporabljali Kodeks ravnanja za preprečevanje nastanka ter zniževanje stopenj etilkarbamata v žganju iz koščičastega sadja in žganju iz tropin koščičastega sadja, kakor je opisan v Prilogi k temu priporočilu;

               2.

               zagotovijo sprejetje vseh ustreznih ukrepov za dosego čim nižjih stopenj etilkarbamata v žganju iz koščičastega sadja in žganju iz tropin koščičastega sadja, pri čemer je ciljna stopnja 1 mg/l;

               3.

               nadzorujejo stopnje etilkarbamata v žganju iz koščičastega sadja in žganju iz tropin koščičastega sadja v letih 2010, 2011 in 2012, da se ocenijo učinki kodeksa ravnanja, kakor je določen v prilogi k temu priporočilu;

               4.

               do 1. junija vsakega leta agenciji EFSA sporočijo podatke, pridobljene pri nadzorovanju iz prejšnjega leta, v obliki, ki jo določi EFSA, skupaj z informacijami, ki jih zahteva EFSA;

               5.

               za program nadzorovanja upoštevajo postopke vzorčenja, kakor so določeni v delu B Priloge k Uredbi Komisije (ES) št. 333/2007 z dne 28. marca 2007 o določitvi metod vzorčenja in analitskih metod za uradni nadzor vsebnosti svinca, kadmija, živega srebra, anorganskega kositra, 3-MCPD in benzo-a-pirena v živilih (3);

               6.

               izvajajo analizo etilkarbamata po merilih iz točk 1 in 2 Priloge III k Uredbi (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se preveri skladnost z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali (4).

      V Bruslju, 2. marca 2010

            Za Komisijo

         John DALLI

            Član Komisije

      (1)  Mnenje znanstvenega odbora za onesnaževalce v prehranski verigi na zahtevo Evropske komisije o etilkarbamatu in cianovodikovi kislini v hrani in pijačah, The EFSA Journal (2007) št. 551, str. 1. http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf

      (2)  UL L 39, 13.2.2008, str. 16.

      (3)  UL L 88, 29.3.2007, str. 29.

      (4)  UL L 165, 3.4.2004, str. 1.

      PRILOGA

         Kodeks ravnanja za preprečevanje nastanka ter zniževanje stopenj etilkarbamata v žganju iz koščičastega sadja in žganju iz tropin koščičastega sadja

      UVOD

                  1.

                  Etilkarbamat je sestavina, ki je naravno prisotna v fermentirani hrani, kot je kruh, jogurt, sojina omaka, in v alkoholnih pijačah, kot je vino, pivo in zlasti žganje iz koščičastega sadja ter žganje iz tropin koščičastega sadja, zlasti iz češenj, sliv, mirabel in marelic.

                  2.

                  Etilkarbamat lahko nastane iz različnih snovi, ki so del hrane in pijač, vključno z vodikovim cianidom (ali cianovodikovo kislino), sečnino, citrulinom in drugimi spojinami N-karbamila. Cianat je večinoma končna predhodna sestavina, iz katere v reakciji z etanolom nastane etilkarbamat.

                  3.

                  V destilatih iz koščičastega sadja (žganje iz koščičastega sadja in žganje iz tropin koščičastega sadja) lahko etilkarbamat nastane iz cianogenih glikozidov, ki so naravna sestavina koščic. Pri stiskanju sadja se lahko koščice zlomijo in tako cianogeni glikozidi pridejo v stik z encimi v sadni drozgi. Cianogeni glikozidi se nato razkrojijo v cianovodikovo kislino/cianide. Cianovodikova kislina se lahko sprosti iz nepoškodovanih koščic tudi med dolgotrajnim hranjenjem fermentirane drozge. Med destilacijo se lahko cianovodikova kislina obogati v vseh frakcijah. Ob stiku s svetlobo cianid oksidira v cianat, iz katerega v reakciji z etanolom nastane etilkarbamat. Sprožene reakcije ni mogoče ustaviti.

                  4.

                  Koncentracija etilkarbamata se lahko močno zmanjša z dvema pristopoma: z zmanjšanjem koncentracije glavnih predhodnih sestavin in zmanjšanjem težnje teh snovi k reakciji, s katero nastaja cianat. Glavni dejavniki, ki vplivajo na to, so koncentracija predhodnih snovi (npr. cianovodikove kisline in cianidov) in razmere skladiščenja, kot sta izpostavljenost svetlobi in temperatura.

                  5.

                  Četudi doslej ni bila dokazana močna povezava med stopnjo cianovodikove kisline in etilkarbamata, je očitno, da v nekaterih razmerah velika koncentracija cianovodikove kisline vodi do višjih ravni etilkarbamata. Možno povečanje nastajanja etilkarbamata je povezano s stopnjami, enakimi ali višjimi od 1 mg cianovodikove kisline na liter končnega destilata (1), (2).

                  6.

                  V delu I je podrobno opisan proizvodni postopek. V delu II so posebna priporočila, ki temeljijo na dobri proizvodni praksi (DPP).

            I.   OPIS PROIZVODNEGA POSTOPKA

                  7.

                  Proizvodni postopek žganja iz koščičastega sadja in žganja iz tropin koščičastega sadja sestavljajo stiskanje in fermentacija celega sadja ter destilacija. Postopek poteka po naslednjih korakih:

                              —

                              mletje celega zrelega sadja,

                              —

                              fermentacija drozge v sodih iz nerjavnega jekla ali drugih ustreznih posodah za fermentacijo,

                              —

                              pretok fermentirane drozge v destilacijsko napravo, ki je običajno bakren lonec,

                              —

                              segrevanje fermentirane drozge z ustrezno metodo segrevanja za počasno izhlapevanje alkohola,

                              —

                              ohlajanje alkoholnih hlapov v ustreznem stolpu (npr. iz nerjavega jekla), v katerem se zgostijo in zberejo,

                              —

                              ločevanje treh različnih frakcij alkohola: „predtoka oz. cveta“, „srednjega toka“ in „zadnjega toka“;

                  8.

                  Pri destilaciji najprej izhlapi predtok oz. cvet. Ponavadi ga prepoznamo po vonju po laku ali razredčilu. Ta frakcija je običajno neprimerna za uživanje, zato jo je treba odvreči.

                  9.

                  Srednja frakcija destilacije („srednji tok“) vsebuje etilni alkohol, ki je glavni alkohol vseh žganih pijač (etanol). Ta frakcija, v kateri je vsebnost hlapnih snovi razen etanola najnižja in v kateri nastanejo najčistejše sadne arome, se vedno shrani.

                  10.

                  „Zadnji tok“ destilacije vključuje ocetno kislino in patočno olje, za katera je pogosto značilen neprijeten kiselkast in rastlinski vonj. Tudi zadnji tok se odvrže, vendar ga je možno ponovno destilirati, saj je v njem zmeraj nekaj etanola.

            II.   PRIPOROČENA PRAKSA NA PODLAGI DOBRE PROIZVODNE PRAKSE (DPP)

         Surovine in priprava sadne drozge

                  11.

                  Surovine in priprava sadne drozge morajo biti ustrezne, da se prepreči sproščanje cianovodikove kisline.

                  12.

                  Koščičasto sadje mora biti visoke kakovosti in ne sme biti mehansko poškodovano ali mikrobiološko pokvarjeno.

                  13.

                  Sadje se po možnosti razkoščiči.

                  14.

                  Če sadje ni razkoščičeno, se nežno melje, da se prepreči drobitev koščic.

         Fermentacija

                  15.

                  V skladu z navodili za uporabo se sadni drozgi dodajo zbrane kulture kvasovk za proizvodnjo alkohola.

                  16.

                  S fermentirano sadno drozgo je treba ravnati v skladu z visokimi higienskimi standardi, izpostavljenost svetlobi pa mora biti čim manjša. Fermentirano sadno drozgo je treba pred destilacijo hraniti čim krajši čas, saj se pri dolgotrajnejšem hranjenju drozge lahko sprosti cianovodikova kislina tudi iz nepoškodovanih koščic.

         Destilacijska oprema

                  17.

                  Destilacijska oprema in destilacijski postopek morata biti ustrezna, da se prepreči pretok cianovodikove kisline v destilat.

                  18.

                  Nujne pri destilacijski opremi so naprave za samodejno čiščenje in bakreni katalizatorji. Naprave za samodejno čiščenje zagotavljajo čistost destilacijske naprave, bakreni katalizatorji pa zadržijo cianovodikovo kislino, preden steče v destilat.

                  19.

                  Naprave za samodejno čiščenje niso potrebne pri prekinjeni destilaciji. Destilacijsko opremo je treba redno in temeljito čistiti.

                  20.

                  V nekaterih primerih, kadar se ne uporabljajo bakreni katalizatorji ali drugi ustrezni cianidni ločevalniki, je treba fermentirani sadni drozgi pred destilacijo dodati bakrove reagente. Ti zadržijo cianovodikovo kislino. Bakrovi reagenti se prodajajo v specializiranih trgovinah. Uporabljati jih je treba zelo previdno po navodilih proizvajalca.

         Destilacijski postopek

                  21.

                  Koščice iz fermetirane drozge ne smejo priti v destilacijsko napravo.

                  22.

                  Destilacijo je treba izvesti tako, da alkohol počasi hlapi (npr. z uporabo pare namesto direktnega plamena kot vira toplote).

                  23.

                  Prva frakcija destilata, tj. „predtok oz. cvet“, se previdno loči.

                  24.

                  Srednja frakcija, tj. „srednji tok“, se zbere in hrani zaščitena pred svetlobo. Ko vsebnost alkohola v zbiralniku doseže 50 % vol., je treba zbiranje preusmeriti na „zadnji tok“, da morebiten etilkarbamat, ostane v frakciji zadnjega toka.

                  25.

                  Ločen zadnji tok, ki lahko vsebuje etilkarbamat, se zbere, če pa se ga uporabi za ponovno destilacijo, pa se ga ponovno ločeno destilira.

         Preverjanje destilata, ponovna destilacija in skladiščenje

         Cianovodikova kislina

                  26.

                  Koncentracijo cianovodikove kisline v destilatih je treba redno preverjati. Stopnje cianovodikove kisline je treba določiti z ustreznimi testi, bodisi s priborom za hitro testiranje stopenj cianovodikove kisline bodisi v specializiranem laboratoriju.

                  27.

                  Če koncentracija cianovodikove kisline v destilatu presega stopnjo 1 mg/l, se priporoča ponovna destilacija s katalizatorji ali bakrovimi reagenti (glej točki 18 in 20).

                  28.

                  Destilate s stopnjami cianovodikove kisline blizu 1 mg/l je prav tako najbolje ponovno destilirati, če pa to ni možno, pa shraniti v steklenicah iz neprosojnega stekla ali zaprtih posodah za čim krajši čas, da se prepreči nastanek etilkarbamata med hrambo.

         Etilkarbamat

                  29.

                  Priporoča se testiranje na etilkarbamat tistih destilatov, v katerih bi ta spojina lahko nastala že prej (npr. destilati, za katere ni znano, kako so bili proizvedeni, destilati z visokimi stopnjami cianida ali ki so bili hranjeni na svetlobi). Stopnjo etilkarbamata lahko določijo le v specializiranem laboratoriju.

                  30.

                  Če je stopnja koncentracije etilkarbamata v destilatu višja od ciljne stopnje 1 mg/l, se destilat po potrebi ponovno destilira.

         (1)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9–13.

         (2)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (II), Kleinbrennerei 1999; 1: 5–13.


title: Priporočilo Komisije z dne 23. oktobra 2006 o prilagoditvi Priporočila 2000/473/Euratom o uporabi člena 36 Pogodbe Euratom o nadzoru stopnje radioaktivnosti v okolju za namene ocenjevanja izpostavljenosti prebivalstva kot celote zaradi pristopa Bolgarije in Romunije (notificirano pod dokumentarno številko C(2006) 4931)

text:
               24.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 293/17

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 23. oktobra 2006
   o prilagoditvi Priporočila 2000/473/Euratom o uporabi člena 36 Pogodbe Euratom o nadzoru stopnje radioaktivnosti v okolju za namene ocenjevanja izpostavljenosti prebivalstva kot celote zaradi pristopa Bolgarije in Romunije
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2006) 4931)
   (2006/715/Euratom)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o pristopu Bolgarije in Romunije in zlasti člena 4(3) Pogodbe,
   ob upoštevanju Akta o pristopu Bolgarije in Romunije in zlasti člena 56 Akta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s členom 56 Akta o pristopu, kadar je treba akte, ki ostanejo veljavni po 1. januarju 2007, zaradi pristopa prilagoditi, Akt o pristopu ali njegove priloge pa potrebnih prilagoditev ne predvidevajo, potrebne prilagoditve sprejme Komisija v vseh primerih, v katerih je sama sprejela izvirni akt.

               (2)

               Sklepna listina konference, na podlagi katere je bila pripravljena Pogodba o pristopu, je pokazala, da so visoke pogodbenice dosegle politično soglasje o nizu prilagoditev aktov, ki so jih institucije sprejele zaradi pristopa, ter povabile Svet in Komisijo, naj sprejmeta te prilagoditve pred pristopom, po potrebi dokončane in posodobljene, da se upošteva razvoj prava Unije.

               (3)

               Priporočilo Komisije 2000/473/Euratom z dne 8. junija 2000 o uporabi člena 36 Pogodbe Euratom o nadzoru stopnje radioaktivnosti v okolju za namene ocenjevanja izpostavljenosti prebivalstva kot celote (1) je zato treba ustrezno spremeniti –

         PRIPOROČA:

               1.

               Priporočilo 2000/473/Euratom se spremeni, kakor je določeno v Prilogi.

               2.

               To priporočilo začne veljati pod pogojem in z dnem začetka veljavnosti Pogodbe o pristopu Bolgarije in Romunije.

               3.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 23. oktobra 2006

            Za Komisijo

         Olli REHN

            Član Komisije

      (1)  UL L 191, 27.7.2000, str. 37. Priporočilo, kakor je bilo spremenjeno z Aktom o pristopu iz leta 2003.

      PRILOGA
      OKOLJE
      VARSTVO PRED SEVANJEM
      32000 H 0473: Priporočilo Komisije 2000/473/Euratom z dne 8. junija 2000 o uporabi člena 36 Pogodbe Euratom o nadzoru stopnje radioaktivnosti v okolju za namene ocenjevanja izpostavljenosti prebivalstva kot celote (UL L 191, 27.7.2000, str. 37), kakor je bilo spremenjeno z:

                  —

                  12003 T: Aktom o pogojih pristopa in prilagoditvah Pogodb – pristop Češke republike, Republike Estonije, Republike Ciper, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike (UL L 236, 23.9.2003, str. 33).

            V Prilogi II se v tabeli doda naslednje:

                     „BG

                     Bolgarija

                     RO

                     Romunija“

      in zemljevid se nadomesti z naslednjim:

         „Opredelitev zemljepisnih regij

            “.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 20. maja 2005 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke De Nederlandsche Bank (ECB/2005/9)

text:
               22.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/29

      PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE

   z dne 20. maja 2005
   Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke De Nederlandsche Bank
   (ECB/2005/9)
   (2005/C 151/08)
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE —
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank Eurosistema opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               Mandat sedanjega zunanjega revizorja centralne banke De Nederlandsche Bank (v nadaljevanju: „DNB“) je potekel in ne bo podaljšan. Zaradi tega je treba imenovati zunanjega revizorja od poslovnega leta 2005 dalje.

               (3)

               Centralna banka DNB je izbrala Josephusa Andreasa Nijhuisa, pooblaščenega računovodjo in predsednika upravnega odbora družbe PricewaterhouseCoopers BV, v njegovem lastnem imenu, za svojega zunanjega revizorja od poslovnega leta 2005 dalje, ECB pa meni, da izbrani revizor izpolnjuje zahtevane pogoje za imenovanje.

               (4)

               Mandat zunanjega revizorja bo trajal nedoločen čas, vendar bo moral biti vsako leto potrjen —

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   Priporoči se, da se Josephus Andreas Nijhuis, pooblaščeni računovodja in predsednik upravnega odbora družbe PricewaterhouseCoopers BV, v njegovem lastnem imenu, imenuje za zunanjega revizorja centralne banke DNB od poslovnega leta 2005 dalje za nedoločen čas pod pogojem, da bo njegov mandat vsako leto ponovno potrjen.

      V Frankfurtu na Majni, 20. maja 2005

            Predsednik ECB

         Jean-Claude TRICHET


title: Priporočilo Komisije z dne 4. decembra 2008 o merilih za izvoz radioaktivnih odpadkov in izrabljenega goriva v tretje države (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 7570)

text:
               17.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 338/69

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 4. decembra 2008
   o merilih za izvoz radioaktivnih odpadkov in izrabljenega goriva v tretje države
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 7570)
   (2008/956/Euratom)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo ter zlasti drugega odstavka člena 33 in druge alinee člena 124 Pogodbe,
   ob upoštevanju Direktive Sveta 2006/117/Euratom z dne 20. novembra 2006 o nadzorovanju in kontroli pošiljk radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva (1) ter zlasti člena 16(2) Direktive,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Načela varstva pred sevanjem, dogovorjena na mednarodni ravni, so podlaga ukrepov za varstvo pred nevarnostjo ionizirajočega sevanja, ki ga povzročajo radioaktivni odpadki ali izrabljeno gorivo.

               (2)

               Da bi bila ta načela učinkovita, morajo biti del nacionalnega regulativnega sistema.

               (3)

               V skladu z varnostno kulturo v Skupnosti v zvezi z dejavnostmi, ki vključujejo radioaktivne snovi, je potrebna dejanska neodvisnost vlog regulativnih organov in izvajalcev, da se zagotovi ustrezno ravnanje z radioaktivnimi odpadki ali izrabljenim gorivom.

               (4)

               Odločitev o odobritvi pošiljk radioaktivnih odpadkov ali izrabljenega goriva v tretje države sprejmejo pristojni organi države članice izvoznice.

               (5)

               Pristojni organi države članice izvoznice morajo v skladu z merili iz člena 16(1)(c) Direktive 2006/117/Euratom oblikovati mnenje o upravnih in tehničnih zmogljivostih tretjih držav za varno ravnanje z radioaktivnimi odpadki in izrabljenim gorivom ter primernosti njihovih regulativnih struktur.

               (6)

               Države članice morajo pri izvajanju teh meril uporabiti načelo hierarhije med njimi.

               (7)

               Skupna konvencija o varnosti ravnanja z izrabljenim gorivom in varnosti ravnanja z radioaktivnimi odpadki je temeljni zadevni mednarodni pravni instrument, ki obravnava varnost ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki.

               (8)

               Poleg skladnosti s sklopom meril se lahko pri odobritvi pošiljk radioaktivnih odpadkov ali izrabljenega goriva v tretjo državo upoštevajo drugi premisleki, kot so politične, gospodarske, socialne, etične in znanstvene zadeve ter zadeve javne varnosti.

               (9)

               V členu 2 Direktive 2006/117/Euratom je obravnavana pravica države članice ali podjetja v državi članici, kamor se radioaktivni odpadki pošljejo v predelavo ali kamor se pošljejo drugi materiali z namenom pridobitve radioaktivnih odpadkov, da radioaktivne odpadke po obdelavi vrne državi njihovega izvora. V njem je določeno tudi, da Direktiva 2006/117/Euratom ne vpliva na pravico države članice ali podjetja v državi članici, kamor se izrabljeno gorivo pošlje v ponovno predelavo, da radioaktivne odpadke, nastale v postopku predelave, vrne državi njihovega izvora.

               (10)

               Merila iz tega priporočila so v skladu z mnenjem svetovalnega odbora, ustanovljenega na podlagi člena 21 Direktive 2006/117/Euratom –

         PRIPOROČA:

               1.

               Glavne zahteve v zvezi z izvozom radioaktivnih odpadkov ali izrabljenega goriva v tretje države iz člena 16(1)(c) Direktive 2006/117/Euratom morajo biti:

                           (a)

                           vzpostavitev in izvajanje ustreznih nacionalnih določb za radiološko zaščito delavcev in splošne javnosti; te določbe morajo biti skladne z zadevnimi mednarodno sprejetimi standardi o radiološki zaščiti;

                           (b)

                           določitev skladnega zakonodajnega okvira za ureditev dejavnosti, pri katerih obstaja nevarnost zaradi radioaktivnih snovi, vključno z radioaktivnimi odpadki in izrabljenim gorivom;

                           (c)

                           ustanovitev učinkovitih neodvisnih regulativnih organov, ki bi bili pristojni za izdajanje dovoljenj, njihovo pregledovanje in ocenjevanje zahtev ter odgovorni za preglede in izvrševanje ter bi imeli ustrezna sredstva;

                           (d)

                           zagotovitev jasne razdelitve odgovornosti organov, ki sodelujejo pri različnih fazah ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, zlasti med izvajalci in regulativnimi organi;

                           (e)

                           sistem poročanja tem organom ali sistem izdaje dovoljenj teh organov za organizacije, ki ravnajo z radioaktivnimi odpadki ali izrabljenim gorivom;

                           (f)

                           zagotavljanje, da je za varnost ravnanja z izrabljenim gorivom ali radioaktivnimi odpadki odgovoren zlasti imetnik zadevnega dovoljenja in da vsi imetniki teh dovoljenj izpolnjujejo svoje odgovornosti;

                           (g)

                           razpoložljivost usposobljenega osebja za dejavnosti v zvezi z varnostjo med obratovalno življenjsko dobo objekta za ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki; in razpoložljivost ustreznih finančnih sredstev za podporo varnosti objektov za ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki med njihovo obratovalno življenjsko dobo ter objektov za razgradnjo;

                           (h)

                           vzpostavitev in izvajanje ustrezne nacionalne ureditve odgovornosti tretjih oseb;

                           (i)

                           vzpostavitev in izvajanje ustreznih programov zagotavljanja kakovosti v zvezi z varnostjo ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki;

                           (j)

                           ustrezni zaščitni in popravni ukrepi, vključno z obveščanjem zadevnih skupin prebivalstva ter pripravo in preskušanjem načrtov za izredne razmere, ki se bodo uporabili v primeru radioloških izrednih dogodkov, da bi se nadziralo sproščanje in zmanjšali njegovi vplivi.

               2.

               Države članice morajo pri oceni izpolnjevanja navedenih zahtev za izvoz radioaktivnih odpadkov in izrabljenega goriva v tretje države upoštevati skladnost tretjih držav z naslednjimi merili:

                           (a)

                           glavna merila:

                                       —

                                       članstvo v Mednarodni agenciji za atomsko energijo in s tem povezano izpolnjevanje zadevnih varnostnih standardov te agencije,

                                       —

                                       podpis in ratifikacija Skupne konvencije o varnosti ravnanja z izrabljenim gorivom in varnosti ravnanja z radioaktivnimi odpadki ter skladnost s to konvencijo, s čimer se pokaže pripravljenost na izpolnjevanje obveznosti iz Skupne konvencije ter dokaže skladnost z zadevnimi določbami, ki obravnavajo varnost ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki,

                                       —

                                       podpis in ratifikacija Konvencije o fizičnem varovanju jedrskega materiala in njene spremembe kot izraz zahteve s preprečevanjem, odkrivanjem in kaznovanjem prekrškov v zvezi z jedrskim materialom,

                                       —

                                       podpis in ratifikacija Konvencije o jedrski varnosti ter skladnost s to konvencijo kot najpomembnejšim pravnim instrumentom na področju jedrske varnosti, ki vsebuje tudi pomembne določbe o pripravljenosti na izredne razmere in varstvu pred sevanjem,

                                       —

                                       zavezanost objektov za izrabljeno gorivo sporazumu o varovalnih ukrepih Mednarodne agencije za atomsko energijo v povezavi s podpisom in ratifikacijo Pogodbe o neširjenju jedrskega orožja ter s tem povezanih dodatnih protokolov, s čimer se dokaže, da se izrabljeno jedrsko gorivo uporabi za ciljne miroljubne namene,

                                       —

                                       podpis in ratifikacija Dunajske konvencije o civilni odgovornosti za jedrsko škodo, Protokola o spremembi Dunajske konvencije o civilni odgovornosti za jedrsko škodo, Konvencije o dodatni odškodnini za jedrsko škodo ali Konvencije o odgovornosti tretjim na področju jedrske energije z dne 29. julija 1960, kakor je bila spremenjena z Dodatnim protokolom z dne 28. januarja 1964 in Protokolom z dne 16. novembra 1982 (Pariška konvencija), ali skladnost s temi dokumenti, s čimer se dokaže, da je imetnik dovoljenja glavni odgovoren v primeru jedrske škode.

                           (b)

                           Dodatni merili:

                                       —

                                       podpis in ratifikacija Konvencije o pomoči v primeru jedrskih nesreč ali radiološke nevarnosti in Konvencije o zgodnjem obveščanju o jedrskih nesrečah ter skladnost s tema dvema konvencijama, s čimer se dokaže, da bo prizadeto prebivalstvo ustrezno obveščeno v primeru radiološke nevarnosti ter da se bodo uporabljali ustrezni zaščitni in popravni ukrepi v primeru radiološke nevarnosti, vključno s pripravo in preskušanjem načrtov za izredne razmere, da se bo nadziralo sproščanje in zmanjšali njegovi vplivi,

                                       —

                                       skladnost z mednarodnimi instrumenti v zvezi z varnostjo prevoza nevarnega blaga, zlasti s Konvencijo SOLAS in Čikaško konvencijo, s čimer se dokaže dejansko izvajanje učinkovitih pregledov prevoza nevarnega blaga po morju in zraku.

               3.

               Brez poseganja v odstavek 1 lahko pristojni organi držav članic pri obravnavi odobritve pošiljk radioaktivnih odpadkov ali izrabljenega goriva v tretjo državo upoštevajo druge premisleke, na primer v zvezi s političnimi, gospodarskimi, socialnimi, etičnimi in znanstvenimi zadevami ter zadevami javne varnosti.

               4.

               Pristojni organi držav članic med seboj sodelujejo pri izmenjavi informacij o uporabi tega priporočila.

      To priporočilo je naslovljeno na države članice.
      V Bruslju, 4. decembra 2008

            Za Komisijo

         Andris PIEBALGS

            Član Komisije

      (1)  UL L 337, 5.12.2006, str. 21.