title: Priporočilo Sveta z dne 11. julija 2017 v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Italije za stabilnost za leto 2017

text:
               9.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/46

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 11. julija 2017
   v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Italije za stabilnost za leto 2017
   (2017/C 261/11)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 16. novembra 2016 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2017. Evropski svet je na zasedanju 9. in 10. marca 2017 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 16. novembra 2016 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Italijo opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil na zasedanju 9. in 10. marca 2017. Svet je Priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje) sprejel 21. marca 2017 (3).

               (2)

               Italija bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, kot je izraženo v priporočilih 1 do 4.

               (3)

               Poročilo o državi za Italijo za leto 2017 je bilo objavljeno 22. februarja 2017. V njem so bili ocenjeni napredek Italije pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 12. julija 2016, nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi poglobljeni pregled v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, katerega rezultati so bili prav tako objavljeni 22. februarja 2017. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Italiji obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja. Visok javni dolg in dolgotrajna šibka dinamika produktivnosti ob visoki stopnji slabih posojil in brezposelnosti pomenita tveganja s čezmejnimi učinki. Posebej pomembni so ukrepi za zmanjšanje tveganja škodljivih učinkov na italijansko gospodarstvo ter zaradi njegove velikosti in čezmejnega pomena tudi na ekonomsko in monetarno unijo.

               (4)

               Italija je 27. aprila 2017 predložila nacionalni program reform za leto 2017 in program stabilnosti za leto 2017. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost. Nacionalni program reform Italije za leto 2017 vsebuje zaveze za kratkoročno in srednjeročno obdobje. Kratkoročno se načrtujejo dokončno sprejetje zakonov o konkurenci, ki so v pripravi, reforma kazenskega postopka in pravil o zastaranju, izvajanje zakona o boju proti revščini ter ukrepi glede pogajanj na ravni podjetij, preusmeritve davkov in privatizacije. Srednjeročno pa se ukrepi nanašajo na javne finance, obdavčitev, trg dela, bančni in kreditni sistem, konkurenco, javno upravo in sodstvo ter naložbe. Nacionalni program reform za leto 2017 zajema tudi izzive, opredeljene v poročilu o državi za leto 2017 in priporočilu za euroobmočje, vključno s potrebo po ponovnem zagonu naložb in zagotavljanju vzdržnosti javnih financ. Če bodo ti ukrepi v celoti izvedeni v predvidenih rokih, bodo prispevali k odpravi makroekonomskih neravnotežij Italije in obravnavi priporočil za posamezno državo. Komisija na podlagi ocene zavez Italije glede politik potrjuje svojo prejšnjo oceno, da na tej stopnji niso upravičeni nobeni dodatni ukrepi v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji iz Uredbe (EU) št. 1176/2011 in Uredbe (EU) št. 1174/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (4). Izvajanje reform politik se bo pozorno nadzorovalo v okviru posebnega spremljanja.

               (5)

               Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Člen 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5) določa, da lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, zagotovila v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (6)

               Za Italijo trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga. Vlada v programu stabilnosti za leto 2017 načrtuje izboljšanje nominalnega primanjkljaja z 2,4 % BDP v letu 2016 na 2,1 % v letu 2017 in 1,2 % v letu 2018, do leta 2019 pa na splošno uravnotežen proračunski položaj. Srednjeročni proračunski cilj, tj. strukturno uravnotežen proračunski položaj, naj bi bil dosežen do leta 2019 in se ohranil tudi v letu 2020, medtem ko preračunani (6) strukturni saldo kaže na majhen strukturni primanjkljaj (0,3 % BDP) v obeh letih. Potem ko se je delež dolga sektorja država v BDP v letu 2016 dodatno povečal (s 132,1 % BDP v letu 2015 na 132,6 %), naj bi se glede na program stabilnosti za leto 2017 v letu 2017 na splošno ustalil in se nato od leta 2018 zmanjševal, pri čemer naj bi v letu 2020 dosegel 125,7 %. Negotovost glede sestave in izvajanja srednjeročne proračunske strategije programa stabilnosti za leto 2017 vključuje navzdol usmerjena tveganja tako za projekcije rasti kot tudi za doseganje proračunskih ciljev. Zlasti se na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 kljub znatno višjemu primanjkljaju pričakuje skoraj enaka realna rast BDP za leto 2018 kot v programu stabilnosti za leto 2017. Napoved Komisije dejansko ne vključuje povišanja DDV (0,9 % BDP), uzakonjenega kot „zaščitne klavzule“ za doseganje proračunskih ciljev v letu 2018, med drugim tudi zato, ker program stabilnosti za leto 2017 potrjuje namero, da klavzula ne bo sprožena brez predložitve podrobnosti o drugih izravnalnih ukrepih. Poleg tega je iz programa stabilnosti za leto 2017 razvidna namera po iskanju dodatnih možnosti za zmanjšanje davčnega bremena.

               (7)

               Program stabilnosti za leto 2017 kaže, da je skupni učinek izrednega pritoka beguncev in z varnostjo povezanih ukrepov na proračun v letih 2016 in 2017 znaten, ter vsebuje ustrezne podatke o obsegu in naravi teh dodatnih proračunskih stroškov. Po mnenju Komisije so upravičeni dodatni odhodki v letu 2016 znašali 0,06 % BDP za izreden pritok beguncev in 0,06 % BDP za varnostne ukrepe. Za leto 2017 so upravičeni odhodki v zvezi z izrednim pritokom beguncev predhodno ocenjeni na 0,16 % BDP (7). Poleg tega so italijanski organi v letu 2017 uveljavljali klavzulo v zvezi z izrednimi dogodki, in sicer zaradi izredne potresne dejavnosti. Za leto 2017 so upravičeni odhodki v zvezi z izredno potresno dejavnostjo predhodno ocenjeni na 0,18 % BDP (8). Določbe členov 5(1) in 6(3) Uredbe (ES) št. 1466/97 upoštevajo te dodatne odhodke, saj so pritok beguncev, resnost teroristične grožnje in izredna potresna dejavnost izredni dogodki, njihov vpliv na italijanske javne finance je znaten in vzdržnost ne bo ogrožena, če se dovoli začasen odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja. Zato je bila zaradi dodatnih stroškov v zvezi z begunci in varnostjo zahtevana prilagoditev za dosego srednjeročnega proračunskega cilja za leto 2016 znižana za 0,12 % BDP. Za leto 2017 bo končna ocena opravljena spomladi 2018, tudi glede upravičenih zneskov, in sicer na podlagi zabeleženih podatkov, ki so jih predložili italijanski organi.

               (8)

               Za leto 2016 je bil Italiji odobren začasni odklon v višini 0,5 % BDP od zahtevane prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja, da bi se upoštevale velike strukturne reforme s pozitivnim učinkom na dolgoročno vzdržnost javnih financ, in nadaljnjega 0,25 % BDP, da bi se upoštevali odhodki za nacionalne naložbe v projekte, ki jih sofinancira Unija. Kar zadeva naložbeno klavzulo, je eno od meril za upravičenost povečanje javnih naložb. Podatki o realizaciji za leto 2016 kažejo na zmanjšanje javnih naložb v letu 2016 v primerjavi z letom 2015 (za 1,6 milijarde EUR). Vendar Svet priznava, da so bile javne naložbe v preteklem letu omejene zaradi posebnih dejavnikov. Eden od dejavnikov je bila negotovost v zvezi s prehodom na nov zakonik o javnih naročilih in koncesijah, ki je bil revidiran v skladu s priporočili za posamezno državo iz leta 2016. Še bolj pomembno je dejstvo, da je v letu 2016 prišlo do močnega upada naložb, financiranih s sredstvi Unije, in sicer zaradi začetka novega programskega obdobja, medtem ko so se nacionalno financirane naložbe rahlo povečale (za 1,1 milijarde EUR). Ker so se torej nacionalno financirane naložbe v letu 2016 povečale in ker to ni bilo izravnano z odhodki v zvezi z naložbeno klavzulo, se lahko Italiji odobri začasni odklon v zvezi z naložbeno klavzulo v višini 0,21 % BDP, kar ustreza nacionalnim odhodkom, upravičenim do sofinanciranja, kot je navedeno v programu stabilnosti za leto 2017. Če se upošteva celotna dodatna prožnost v višini 0,83 % BDP v okviru klavzul v zvezi z izrednimi dogodki, strukturnimi reformami in naložbami, pomladanska napoved Komisije iz leta 2017 kaže na določen odklon od priporočene prilagoditvene poti v letu 2016 za dosego srednjeročnega cilja.

               (9)

               Svet je 12. julija 2016 Italiji priporočil, naj v letu 2017 doseže letno fiskalno prilagoditev v višini vsaj 0,6 % BDP, da bi se približala srednjeročnemu proračunskemu cilju. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 obstaja v letu 2017 ter v letih 2016 in 2017 skupaj tveganje znatnega odklona od priporočene prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega cilja. Vendar bi se to spremenilo v tveganje določenega odklona, če se od zahteve za leto 2017 odšteje začasna olajšava za klavzulo v zvezi z izrednimi dogodki zaradi izrednega pritoka beguncev in preventivnim naložbenim načrtom za zaščito nacionalnega ozemlja pred potresno nevarnostjo (predhodno ocenjena na 0,34 % BDP).

               (10)

               V letu 2018 naj bi se Italija glede na svoj fiskalni položaj in zlasti raven dolga z dodatno prilagoditvijo približala srednjeročnemu proračunskemu cilju strukturno uravnoteženega proračunskega položaja. V skladu s skupno dogovorjeno prilagoditveno matriko v okviru Pakta za stabilnost in rast ta prilagoditev pomeni zahtevo po nominalni stopnji zmanjšanja neto primarnih javnofinančnih odhodkov za vsaj 0,2 % v letu 2018. To bi ustrezalo letni strukturni prilagoditvi v višini vsaj 0,6 % BDP. Ob nespremenjenih politikah obstaja v letu 2018 tveganje znatnega odklona od te zahteve. Po napovedi Italija v letih 2017 in 2018 na prvi pogled ne bo izpolnjevala pravila glede dolga. Svet na splošno meni, da bi morala biti Italija pripravljena v letu 2017 sprejeti dodatne ukrepe za zagotovitev skladnosti in da bodo v letu 2018 potrebni dodatni ukrepi, da bi izpolnila določbe Pakta za stabilnost in rast. Vendar bi bilo treba v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 pri oceni proračunskih načrtov in rezultatov upoštevati proračunski saldo države članice glede na ciklične pogoje. Kot je navedeno v sporočilu Komisije o evropskem semestru za leto 2017, priloženem tem priporočilom za posamezne države, bo treba pri oceni osnutka proračunskega načrta za leto 2018 in poznejši oceni proračunskih rezultatov za leto 2018 ustrezno upoštevati cilj glede fiskalne naravnanosti, ki prispeva tako k okrepitvi trenutnega okrevanja kot tudi k zagotavljanju vzdržnosti javnih financ Italije. Pri tem Svet ugotavlja, da namerava Komisija izvesti splošno oceno v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97, zlasti glede na ciklično situacijo v Italiji.

               (11)

               Zaradi domnevnega neizpolnjevanja pravila glede dolga Italije v letu 2015 je Komisija 22. februarja 2017 izdala poročilo v skladu s členom 126(3) PDEU, v katerem je ugotovila, da je treba trenutno šteti, da merilo glede dolga, kot je opredeljeno v Pogodbi in Uredbi (ES) št. 1467/97, ni izpolnjeno, razen če bodo do aprila 2017 verodostojno uvedeni dodatni strukturni ukrepi v vrednosti vsaj 0,2 % BDP, za katere se je vlada zavezala, da jih bo sprejela najpozneje do navedenega datuma, da bi zmanjšala vrzel do ravni, pri kateri bi bila v letu 2017 (in torej tudi v letu 2016) večinoma skladna s preventivnim delom. Vendar bo Komisija odločitev o tem, ali naj priporoči začetek postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem, sprejela šele na podlagi svoje pomladanske napovedi iz leta 2017, pri čemer bo upoštevala podatke o realizaciji za leto 2016 in izvajanje fiskalnih zavez, ki so jih italijanski organi sprejeli februarja 2017. Vlada je aprila 2017 sprejela zahtevane dodatne ukrepe za konsolidacijo javnih financ. Zato na tej stopnji niso potrebni nobeni dodatni ukrepi za izpolnjevanje merila glede dolga v letu 2015. Komisija bo ponovno preučila izpolnjevanje merila glede dolga Italije jeseni 2017, in sicer na podlagi podatkov, predloženih za leto 2016, in svoje jesenske napovedi iz leta 2017, ki bo vključevala nove informacije o izvrševanja proračuna v letu 2017 in dejanske proračunske načrte za leto 2018.

               (12)

               Visok delež javnega dolga v Italiji naj bi se stabiliziral, ne pa tudi zmanjšal, in sicer zaradi poslabšanja strukturnega primarnega salda in trenutnega makroekonomskega okolja. Pri več kot 130 % BDP to pomeni, da so znatna sredstva namenjena kritju stroškov servisiranja dolga v škodo postavk, ki bolj spodbujajo rast, vključno z izobraževanjem, inovacijami in infrastrukturo.

               (13)

               Italijanski davčni sistem ne podpira gospodarske rasti in učinkovitosti iz več razlogov. Davčna obremenitev proizvodnih dejavnikov je kljub nedavnemu zmernemu zmanjšanju še vedno med najvišjimi v Uniji, pri čemer bi jo bilo mogoče še bolj prenesti na davke, ki manj škodijo rasti, in sicer na proračunsko nevtralen način. Leta 2015 je bil razveljavljen davek na prvo bivališče, kar je bil korak nazaj pri doseganju učinkovitejše davčne strukture. Dolgo pričakovana revizija davčnih odhodkov, zlasti kar zadeva znižane stopnje davka na dodano vrednost, je bila spet preložena, čeprav bi jo bilo treba v skladu z nacionalno zakonodajo izvesti vsako leto. Reforma zastarelih katastrskih vrednosti v skladu s trenutnimi tržnimi vrednostmi še vedno poteka. Slabo izpolnjevanje davčnih obveznosti in zapletena davčna zakonodaja povečujeta obremenitev podjetij in gospodinjstev, ki izpolnjujejo davčne obveznosti. Nedavni ukrepi, kot sta obvezno izdajanje elektronskih računov in deljeno plačevanje za nakupe s strani državnih organov, so korak v pravo smer. Vendar izdajanje elektronskih računov ni obvezno za transakcije v zasebnem sektorju, poleg tega pa so bili nedavno zvišani pragovi za uporabo gotovine, tako da je uporaba elektronskega plačevanja še vedno precej pod povprečjem Unije, kar škoduje izpolnjevanju davčnih obveznosti.

               (14)

               Kar zadeva proračunski postopek, je bila leta 2016 sprejeta celovita reforma. Komisija bo še naprej spremljala izvajanje reforme, s katero bi bil pregled porabe še bolj vključen v proračunski postopek.

               (15)

               Na okvirne pogoje, javno upravo in poslovno okolje v Italiji še vedno vplivajo številne strukturne pomanjkljivosti. Slednje še naprej upočasnjujejo izvajanje reform, odvračajo od naložb, ustvarjajo negotovost in omogočajo iskanje rent. Reforme civilnega sodstva, sprejete v zadnjih letih za povečanje učinkovitosti pravosodnega sistema, izboljšanje celostne obravnave primerov in zagotavljanje postopkovne discipline, le počasi začenjajo kazati rezultate. Trajanje civilnih sodnih postopkov je še vedno velik izziv. Čas, potreben za izdajo sodne odločbe, se je na nižjih stopnjah sicer nekoliko skrajšal, zaostanek pri civilnih in gospodarskih tožbah pa se je rahlo zmanjšal, vendar sta oba še naprej med najdaljšimi oziroma največjimi v Uniji na vseh stopnjah. Tekoča reforma civilnega postopka zagotavlja nadaljnjo poostritev meril za dopustnost pritožb, racionalizirane pravdne postopke na vseh stopnjah in odvračilni učinek, kar zadeva nadležne pravdne spore.

               (16)

               Več kazalnikov potrjuje, da je korupcija v Italiji kljub dosedanjim reformam še vedno velika težava. Težko pričakovana reforma pravil o zastaranju za okrepitev boja proti korupciji poteka že od leta 2014. Zaradi trenutne oblike pravil o zastaranju velik delež primerov zastara po obsodbi na prvi stopnji. Poleg tega ima nacionalni protikorupcijski organ na voljo omejene finančne in človeške vire za izvajanje svojih pooblastil, okvir za preprečevanje pa ostaja razdrobljen.

               (17)

               Leta 2015 je bil sprejet obsežen pooblastilni zakon za reformo javne uprave, s katerim bi se lahko povečala učinkovitost in uspešnost javne uprave. Vendar je od novembra 2016, ko je ustavno sodišče razsodilo, da je bil postopek sprejetja nekaterih izvedbenih zakonodajnih odlokov neustaven, izvajanje ključnih delov reforme še vedno v teku. Sodba se nanaša zlasti na tri ključna področja reforme, in sicer na lokalne javne storitve, javne zavode za zaposlovanje in podjetja v javni lasti. Potrebne so nove zakonodajne pobude za reformo lokalnih javnih storitev in javnih zavodov za zaposlovanje na vodstveni ravni, saj se je rok za odloke o tem iztekel novembra 2016. Kar zadeva podjetja v javni lasti, je treba odlok, ki je bil sprejet pred sodbo, spremeniti. Cilj reforme je zmanjšati število podjetij v javni lasti, povečati njihovo učinkovitost in zagotoviti, da delujejo v skladu z enakimi pravili kot zasebni subjekti. K racionalizaciji podjetij v javni lasti bi prispevala tudi izvedba načrtovanih privatizacij.

               (18)

               Okvirni pogoji za konkurenco prav tako ostajajo neugodni. Letni zakon o konkurenci iz leta 2015 še ni bil sprejet. V nekaterih sektorjih, kot so regulirani poklici, koncesije, javna naročila in sistem dovoljenj ter lokalne javne storitve, vključno s prevozom, so še vedno prisotne velike ovire za konkurenco. Zlasti napredek pri spodbujanju učinkovitega, preglednega in konkurenčnega delovanja trga javnega prevoza, predvsem za železnice z državnimi koncesijami, je še vedno zelo omejen. Glede na nov kazalnik, ki ga je razvila Komisija, je stopnja restriktivnosti v Italiji za večino preučenih poklicev višja od tehtanega povprečja Unije. V okviru svežnja ukrepov za odpravo ovir na trgu storitev je Komisija januarja 2017 za obravnavo tega vprašanja v svojem sporočilu o priporočilih za reforme na področju regulacije poklicnih storitev zagotovila posebne smernice za vsak poklic.

               (19)

               Velik obseg slabih posojil v bančnem sektorju še vedno ovira dobiček bank in njihovo zmožnost ustvarjanja notranjega kapitala. To negativno vpliva na ponudbo posojil, zlasti za mala podjetja. Dosedanje pobude politik še niso privedle do znatnega zmanjšanja obsega slabih posojil. Nadzorne smernice o upravljanju slabih posojil na nacionalni ravni še vedno niso dovolj razvite; srednje in male banke so še vedno ranljivejše od velikih kreditnih institucij. Zato bo Komisija spremljala izvajanje reforme korporativnega upravljanja največjih bank (popolari) in malih vzajemnih bank, kar je ključno za konsolidacijo bančnega sistema. Pred kratkim so bili sprejeti reformni ukrepi, vendar okvir za insolventnost in izvrševanje zavarovanja s premoženjem še vedno ne prispeva dovolj k hitremu reševanju in prestrukturiranju slabih posojil, zlasti kar zadeva mala in mikro podjetja. Osnutek pooblastilnega zakona, katerega cilj je reforma in racionalizacija orodij za insolventnost in izvrševanje ter o katerem trenutno razpravlja nacionalni parlament, bi lahko pomagal odpraviti obstoječe pomanjkljivosti in prispeval k razvoju sekundarnega trga za problematični dolg v Italiji.

               (20)

               Kljub postopnemu izboljšanju trga dela na podlagi reform sta dolgotrajna brezposelnost in brezposelnost mladih še vedno visoki (6,7 % oziroma 38 % v letu 2016), pri čemer je več kot 1,2 milijona mladih, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo niti se ne usposabljajo. Pri izvajanju jamstva za mlade (9) je bil sicer dosežen velik napredek, vendar še vedno ostajajo nekateri izzivi pri zagotavljanju učinkovitejšega in celovitejšega izvajanja. Delež upravičencev v okviru jamstva za mlade, ki so po šestih mesecih po izstopu iz te sheme še vedno zaposleni, se izobražujejo ali opravljajo vajeništvo ali pripravništvo, je nad povprečjem Unije. Vendar pa je odstotek doseganja ciljnih skupin prebivalstva še vedno nizek in regionalne razlike glede doseganja rezultatov ostajajo velike. Reforma aktivnih politik zaposlovanja, vključno s sistemom upravljanja, je še vedno v zgodnji fazi, zavodi za zaposlovanje so še naprej šibki, poleg tega pa obstajajo velike regionalne razlike. Izobraževanje odraslih ni dovolj razvito, kar lahko negativno vpliva na rezultate nizko usposobljenih oseb na trgu dela.

               (21)

               Udeležba žensk na trgu dela ostaja slaba, njihov potencial za vključitev na trg dela pa je še vedno večinoma neizkoriščen. Stopnja zaposlenosti žensk je med najnižjimi v Uniji. Nekatere značilnosti sistema davčnih olajšav še vedno odvračajo prejemnike drugega dohodka v gospodinjstvu od udeležbe na trgu dela, medtem ko je dostop do cenovno sprejemljivih storitev oskrbe (otrok in starejših) še naprej omejen, poleg tega pa obstajajo velike regionalne razlike. Očetovski dopust je med najkrajšimi v Uniji.

               (22)

               Pogajanja na drugi ravni se ne uporabljajo pogosto. To ovira učinkovito razporejanje virov in odzivnost plač na lokalne gospodarske razmere. Razlog za to so tudi obstoječa okvirna pravila in prakse glede kolektivnih pogajanj, ki omejujejo manevrski prostor za pogajanja na lokalni ravni. Sporazumi, ki so jih po januarju 2014 podpisali socialni partnerji, v katerih so opredeljeni postopki in merila za določanje reprezentativnosti sindikatov in s katerimi bi se zmanjšala negotovost v odnosih med delavci in delodajalci, se še ne izvajajo. Davčne olajšave za povišanja plač zaradi produktivnosti se niso izkazale za učinkovite pri razširitvi uporabe pogajanj na drugi ravni.

               (23)

               Delež ljudi, ki jim grozi revščina ali socialna izključenost, je precej nad povprečjem Unije, pri čemer so to zlasti otroci in osebe z migrantskim ozadjem, poleg tega pa obstajajo velike regionalne razlike. Določen napredek je bil dosežen pri nacionalni strategiji za boj proti revščini. Nedavno sprejeta shema dohodka za vključevanje je pozitiven korak k vzpostavitvi enotne celovite sheme za boj proti revščini. Njena učinkovitost v smislu zagotavljanja dohodkovne podpore in dobro integriranih storitev bo odvisna od njenega pravilnega izvajanja in mobilizacije ustreznih sredstev (vključno z racionalizacijo različnih socialnih dodelitev), ustreznega ciljnega usmerjanja z ugotavljanjem upravičenosti na podlagi premoženjskega stanja in prednostnimi dodelitvami družinam z otroki ter učinkovitih postopkov na terenu. Na tej stopnji ni jasno, ali bodo finančna sredstva zadostovala za obravnavanje izzivov Italije na področju revščine. Zagotavljanje dodatnih sredstev ob upoštevanju proračunskih ciljev, zmanjšanje razdrobljenosti sistema socialnih pomoči, racionalizacija odhodkov za socialno zaščito in obravnavanje trenutne pristranskosti glede pokojnin so še naprej ključni izzivi.

               (24)

               V okviru evropskega semestra 2017 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Italije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2017. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2017 in nacionalni program reform za leto 2017 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Italija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Italiji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

               (25)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti za leto 2017, njegovo mnenje (10) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1.

               (26)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda Komisije in te ocene preučil nacionalni program reform za leto 2017 in program stabilnosti za leto 2017. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih od 1 do 4 –

         PRIPOROČA, da Italija v letih 2017 in 2018 ukrepa tako, da:

               1.

               Nadaljuje z znatnim fiskalnim naporom za leto 2018 v skladu z zahtevami preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast, ob upoštevanju potrebe po okrepitvi trenutnega okrevanja in zagotavljanju vzdržnosti javnih financ Italije. Zagotovi pravočasno izvajanje programa privatizacije in uporabi nepričakovane dobičke za hitrejše zmanjševanje deleža dolga sektorja država v BDP. Na proračunsko nevtralen način prenese davčno obremenitev s proizvodnih dejavnikov na davke, ki manj škodijo rasti, in sicer tako, da sprejme odločne ukrepe za zmanjšanje števila in obsega davčnih odhodkov, izvede reformo zastarelega katastrskega sistema in ponovno uvede davek na prvo bivališče za gospodinjstva z visokimi dohodki. Razširi obvezno uporabo izdajanja elektronskih računov in elektronskega plačevanja.

               2.

               Skrajša trajanje sojenj v civilnem sodstvu z učinkovito celostno obravnavo primerov in pravili, ki zagotavljajo postopkovno disciplino. Okrepi boj proti korupciji, zlasti z revizijo pravil o zastaranju. Dokonča reforme javnih zavodov za zaposlovanje in poveča učinkovitost podjetij v javni lasti. Nemudoma sprejme in izvaja zakon o konkurenci, ki je v pripravi, ter obravnava preostale ovire za konkurenco.

               3.

               Pospeši zmanjševanje obsega slabih posojil ter okrepi spodbude za čiščenje bilanc stanja in prestrukturiranje, zlasti v segmentu bank pod nacionalnim nadzorom. Sprejme celovito prenovo regulativnega okvira za insolventnost in izvrševanje zavarovanja s premoženjem.

               4.

               Skupaj s socialnimi partnerji okrepi okvir za kolektivna pogajanja, da bi kolektivne pogodbe bolje upoštevale lokalne razmere. Zagotovi učinkovite aktivne politike zaposlovanja. Olajša zaposlovanje prejemnikov drugega dohodka v gospodinjstvu. Racionalizira odhodke za socialno zaščito in izboljša njihovo sestavo.

      V Bruslju, 11. julija 2017

            Za Svet

            Predsednik

         T. TÕNISTE

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  UL C 92, 24.3.2017, str. 1.

      (4)  Uredba (EU) št. 1174/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o izvršilnih ukrepih za odpravljanje čezmernih makroekonomskih neravnotežij v euroobmočju (UL L 306, 23.11.2011, str. 8).

      (5)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

      (6)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (7)  Ta znesek temelji na skupnih proračunskih stroških v višini 0,25 % BDP, ki so bili ocenjeni v programu stabilnosti za leto 2017 ter od katerih je bil odštet že odobren začasni odklon v višini 0,03 % BDP za leto 2015 in 0,06 % za leto 2016. Komisija je v svojem mnenju o osnutku proračunskega načrta Italije za leto 2017 naznanila, da je pripravljena preučiti možnost dodatnega odklona zaradi stalnega izrednega pritoka beguncev v Italiji, med drugim tudi v luči zasedanja Evropskega sveta, ki je potekalo oktobra 2016 in na katerem je bil priznan „velik prispevek, tudi finančni, najbolj izpostavljenih držav članic v preteklih letih“.

      (8)  Komisija je v svojem mnenju o osnutku proračunskega načrta Italije za leto 2017 menila, da je odhodke za obvladovanje izrednih razmer in preventivni naložbeni načrt za zaščito nacionalnega ozemlja pred potresno nevarnostjo mogoče obravnavati kot medsebojne povezane. Za naslednja leta se bodo samo pozitivne dodatne spremembe sredstev, rezerviranih za ta namen, štele kot upravičene za morebitne nadaljnje začasne odklone.

      (9)  Priporočilo Sveta z dne 22. aprila 2013 o vzpostavitvi jamstva za mlade (UL C 120, 26.4.2013, str. 1).

      (10)  V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 9. julija 2013 v zvezi z nacionalnim programom reform Češke za leto 2013 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Češke za obdobje 2012–2016

text:
               30.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/14

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 9. julija 2013
   v zvezi z nacionalnim programom reform Češke za leto 2013 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Češke za obdobje 2012–2016
   2013/C 217/04
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Voditelji držav oziroma vlad so 29. junija 2012 sprejeli dogovor za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

               (4)

               Svet je 10. julija 2012 sprejel priporočilo (v nadaljnjem besedilu: Priporočilo iz leta 2012) (3) v zvezi z nacionalnim programom reform Češke republike za leto 2012 in dal mnenje konvergenčnem program Češke republike za obdobje 2012–2015.

               (5)

               Komisija je 28. novembra 2012 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2013. Poleg tega je 28. novembra 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (4) sprejela drugo poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Češke republike ni opredelila kot ene od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

               (6)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 7. februarja 2013 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2013 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2013.

               (7)

               Evropski svet je 14. marca 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, vrnitvi k normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

               (8)

               Češka republika je 17. aprila 2013 predložila nacionalni program reform za leto 2013, 26. aprila 2013 pa konvergenčni program za obdobje 2012–2016. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (9)

               Na podlagi ocene konvergenčnega programa v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je Češka republika zmanjšala nominalni primanjkljaj za 1,4 % (5) BDP od leta 2009 do leta 2012 zaradi precejšnjih prizadevanj za konsolidacijo in da je na podlagi sedanjih pričakovanj na dobri poti, da odpravi čezmerni primanjkljaj. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v konvergenčnem programu, je verjeten. V skladu s konvergenčnim programom se za leto 2013 pričakuje 0-odstotna, za leto 2014 pa 1,2-odstotna realna rast BDP, medtem ko naj bi po napovedi služb Komisije iz pomladi 2013 rast v letih 2013 in 2014 znašala –0,4 % oziroma 1,6 %. Cilj proračunske strategije, opisane v konvergenčnem programu, je ohranjanje javnofinančnega primanjkljaja pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe 3 % BDP. Cilj javnofinančnega primanjkljaja v višini 2,8 % BDP v letu 2013 je skladen z rokom za odpravo čezmernega primanjkljaja, določenim v priporočilu Sveta z dne 2. decembra 2009. Napoved služb Komisije iz pomladi 2013 predvideva, da bo javnofinančni primanjkljaj leta 2013 znašal 2,9 %, leta 2014 pa 3 % BDP. Obstaja tveganje, da bo zaradi dodatnih popravkov povračil sredstev EU proračunski rezultat leta 2013 slabši od pričakovanega. Na drugi strani pa bi lahko enkratni prihodki, povezani z načrtovano dražbo novih telekomunikacijskih frekvenčnih pasov, povzročili boljši proračunski rezultat od pričakovanega za leto 2013.
               Konvergenčni program potrjuje prejšnji srednjeročni cilj primanjkljaja v višini 1 % BDP, ki ustrezno odraža zahteve Pakta za stabilnost in rast. (Ponovno izračunani) strukturni proračunski primanjkljaj naj bi se glede na napovedi leta 2014 povečal za 0,3 %, leta 2015 za 0,2 % in leta 2016 za 0,5 % BDP. Prilagoditve v smeri srednjeročnega cilja torej v konvergenčnem programu niso predvidene, kar ni v skladu s Paktom za stabilnost in rast. Stopnja rasti javnofinančnih odhodkov v letu 2014 ustreza referenčni vrednosti za odhodke iz Pakta za stabilnost in rast, toda v letih 2015 in 2016 od nje odstopa za 0,3 % oziroma 0,5 % BDP, in to ob izboljšanju 0,5% BDP proti srednjeročnemu cilju, ki ga je Komisija ocenila za primernega. Glede na konvergenčni program naj bi se razmerje med zadolženostjo in BDP v programskem obdobju še naprej povečevalo, čeprav nekoliko počasneje, in leta 2016 doseglo 51,9 % BDP.

               (10)

               Stalno zmanjševanje odhodkov za javne naložbe zavira hitro in trajno okrevanje gospodarstva v Češki republiki. Ohranjanje odhodkov, ki pospešujejo rast in imajo velik multiplikativen učinek, vključno s projekti, ki se sofinancirajo s sredstvi EU, ne bi zgolj pomagalo pri gospodarskem okrevanju, temveč bi lahko prispevalo tudi k reševanju dolgoročnih izzivov. Precejšnje učinke na rast bi bilo mogoče doseči s prednostno obravnavo odhodkov, namenjenih ukrepom za povečanje zaposlovanja, raziskave in inovacije, izobraževanju, otroškemu varstvu in infrastrukturnim projektom. Pri tem je ključno zagotoviti zakonitost, pravilnost in učinkovitost take porabe.

               (11)

               V letu 2012 je bil dosežen manjši napredek pri davčni reformi. Davek na prenos nepremičnin se je zvišal, niso pa bili sprejeti ukrepi za povišanje zelo nizke stopnje periodičnih davkov na nepremičnine. Načrti za uvedbo davka na CO2 in odpravo oprostitev plačila trošarine za zemeljski plin za ogrevanje so bili opuščeni. Implicitna davčna stopnja za energijo je pod povprečjem EU, zelo nizke pa so tudi dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu. Strukturni izzivi so še vedno prisotni tudi pri obdavčitvi dela, kar vpliva zlasti na osebe z nizkimi dohodki in delavce s skrajšanim delovnim časom. Za zmanjšanje razlik v davčni obravnavi zaposlenih in samozaposlenih so bili sprejeti samo manjši ukrepi. Češka republika ima tudi možnosti za nadaljnje izboljšanje učinkovitosti davčne uprave. V zvezi z dohodnino in davkom od dohodkov podjetij načrtuje vlada v letu 2015 ustanovitev enotne točke za pobiranje davkov, kar bi lahko učinkovito racionaliziralo davčno upravo in pomagalo zmanjšati zapletenost sedanjega sistema. Pomanjkljivost reforme pa je, da se davčne osnove za dohodnino ter zdravstvene in socialne prispevke ne bodo uskladile, zato bo velik del potencialnih koristi reforme ostal neizkoriščen.

               (12)

               Vrzel v vzdržnosti Češke republike znaša 5,0 % BDP, kar je nad povprečjem EU. Ta vrzel v veliki meri odraža predvidene dolgoročne stroške staranja prebivalstva, ki so posledica pričakovanih povečanj odhodkov za pokojnine ter porabe za zdravstveno varstvo in dolgotrajno oskrbo. Zakonsko določena upokojitvena starost se zvišuje počasi zlasti za moške. Dvig dejanske upokojitvene starosti na način, da se bolje poveže upokojitvena starost ali pokojninske pravice s pričakovano življensko dobo, glede na sedanjo zakonodajo bi bistveno okrepila vzdržnost sistema. Dopolnitev teh sprememb s pregledom indeksacijske formule, ki temelji na cenah, bi vodile do prihrankov, če bi se izvajala v daljšem časovnem obdobju.

               (13)

               V nasprotju s Priporočilom iz leta 2012 je vlada leta 2013 uvedla predupokojitveno shemo, ki nudi možnost prejemanja pokojnine do pet let pred doseženo zakonsko določeno upokojitveno starostjo. Predčasne pokojnine se bodo izplačevale iz (tretjega) stebra pokojninskih varčevanj. Vendar ta steber uživa precejšnjo državno subvencijo prek neposrednega sofinanciranja in davčne olajšave za prispevke. Ne glede na to, ali bo merila o izpolnjevanju pogojev za pridobitev dostopa do te sheme dejansko izpolnjevalo le omejeno število oseb, kot to pričakuje vlada, ukrep upravičencem omogoča uporabo predhodno pridobljene javne subvencije za namen, ki je v nasprotju s politikami za spodbujanje daljše delovne dobe.

               (14)

               Znaten prispevek k stroškom staranja in veliki vrzeli v vzdržnosti pomeni tudi pričakovano povečanje izdatkov za zdravstveno varstvo in dolgotrajno oskrbo. V zadnjih letih so bile v Češki republiki izvedene reforme, katerih namen je izboljšanje učinkovitosti zdravstvenega sistema prek omejevanja stroškov in bolj tržno usmerjenih rešitev. Vendar še vedno obstajajo težave. V primerjavi z drugimi državami članicami se češki zdravstveni sistem preveč osredotoča na bolnišnično oskrbo, kar povzroča neučinkovitosti. Obstajajo možnosti za izboljšanje oskrbe na najbolj klinično primeren in stroškovno učinkovit način, na primer s prehodom na sprejem na dan operacije in skrajšanjem neprimerno dolgega bivanja v bolnišnicah za akutno oskrbo.

               (15)

               Glede na nedavne napovedi Organizacije za ekonomsko sodelovanje in razvoj (OECD) bi popolna konvergenca stopenj zaposlenosti žensk in moških zaustavila predvideno zmanjšanje celotne delovne sile ter povečala BDP na prebivalca za do 16,5 % do leta 2030. Vlada je 22. maja 2013 predlagala zakon o uvedbi varstva za „skupine otrok“ v organizaciji poklicnih varušk, pri čemer bi bili ponudniki storitev in udeležene družine upravičeni do davčnih olajšav. To je korak v pravo smer, vendar je samo delno rešuje težavo. Zaradi trajnega pomanjkanja otroškega varstva, zlasti za mlajše od treh let, obstoji potreba po povečanju proračunske podpore za javno varstvo predšolskih otrok. Prav tako ostaja problematična zaposljivost in udeležba na trgu dela za prikrajšane ljudi. Na tem področju obstajajo možnosti za povečanje učinkovitosti in uspešnosti javnega zavoda za zaposlovanje.

               (16)

               V Priporočilu iz leta 2012 o javni upravi je bila izrecno omenjena potreba po večji učinkovitosti javne uprave in okrepitvi boja proti korupciji. Vendar je bil pri sprejemanju prednostnih pravnih aktov v skladu s češko protikorupcijsko strategijo za obdobje 2011–2012 dosežen le omejen napredek. Novi protikorupcijski strategiji za obdobje 2013–2014, ki jo je vlada sprejela januarja 2013, mora slediti čim hitrejše sprejetje manjkajočih prednostnih aktov, na primer zakona o javnih uslužbencih. Novi zakon bo moral politično imenovane uslužbence ustrezno ločevati od nepolitičnega osebja, zagotoviti neodvisnost državnih uradnikov in oblikovati dobro delujoč karierni sistem za zmanjšanje velikega števila zamenjav osebja. Češka republika je dosegla znaten napredek pri izvajanju zakona o javnem naročanju, ki je začel veljati aprila 2012. Vendar so lokalni organi poročali o težavah pri izvajanju zakona o javnih naročilih. Kar zadeva izvrševanje sredstev EU, je bila večina ukrepov, zajetih v akcijskem načrtu za okrepitev sistema upravljanja in nadzora, izvedenih do konca leta 2012. Toda češki organi bodo morali zagotoviti stalno spremljanje izvajanja akcijskega načrta.

               (17)

               Na ravni obveznega izobraževanja dosegajo češki učenci v mednarodnih primerjavah na splošno povprečne rezultate. Vendar se pri matematiki in naravoslovju rezultati izobraževanja hitro poslabšujejo. Češki organi so se odzvali s sklopom ukrepov, ki vključuje oblikovanje minimalnih standardov izobraževanja, ki se bodo uporabili za državno preverjanje znanja učencev. Vendar bi bilo treba razviti bolj integriran sistem, ki bi zagotavljal, da so učenci, učitelji in šole, ki pri preverjanjih dosežejo slabše rezultate, deležni sistematične podpore, kar bi še povečalo ambicioznost reforme. Glavni izziv, s katerim se srečuje češki visokošolski sistem, je zagotoviti, da naraščajoče število študentov pridobi znanja in spretnosti, ki so potrebni za uspeh na trgu dela. Trenutno poteka razprava o reformi zakona o visokem šolstvu, da bi uvedli diferencirane ureditve financiranja in izboljšali akreditiranje. Gre za ustrezne in ambiciozne predloge, pri čemer bo njihov dejanski vpliv odvisen od končnega načrta reforme. Poleg tega nameravajo organi sprejeti revidirane standarde ocenjevanja za financiranje raziskovalnih ustanov. Povečanje deleža kazalnikov kakovosti, vključno s povečanjem sodelovanja z gospodarstvom, bi pomagalo češkemu raziskovalnemu in inovacijskemu sistemu doseči višjo raven odličnosti.

               (18)

               Češka republika sodi med države članice z največjim številom reguliranih poklicev. Javno posvetovanje o pregledu regulativnega okvira za poklice je bilo izvedeno v letu 2012, rezultati pa bodo predstavljeni leta 2013. To je pomemben korak za zmanjšanje ali odpravo ovir za tiste poklice, za katere regulacija ni dokazano potrebna ali pa je pretirana (vključno z dolžino obveznih pripravništev) in pri katerih bi lažji dostop lahko omogočil dodatno zaposlovanje in rast. Kljub izboljšavam v zadnjih letih Češka republika še vedno beleži eno od najvišjih energetskih intenzivnosti v Uniji ter nizke izkoriščenosti, zlasti v stavbah.

               (19)

               V okviru evropskega semestra je Komisija opravila celovito analizo ekonomske politike Češke republike. Ocenila je nacionalni program reform in konvergenčni program. Glede na to, da bi bilo treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko Češke republike, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 7 spodaj.

               (20)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil konvergenčni program, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj –

         PRIPOROČA, da Češka v obdobju 2013–2014 ukrepa tako, da:

               1.

               Izvede načrtovani proračun za leto 2013, s čimer bo v letu 2013 na vzdržen način zmanjšala čezmeren primanjkljaj in dosegla strukturno prilagoditev, določeno v priporočilih Sveta v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Leta 2014 in pozneje okrepi in dosledno izvaja proračunsko strategijo, podprto z dovolj podrobno opredeljenimi ukrepi, da bi zagotovila ustrezno fiskalno konsolidacijo za zadosten napredek pri doseganju srednjeročnega cilja. Prednostno obravnava odhodke, ki pospešujejo rast, vključno s pravočasno odobritvijo projektov, ki se sofinancirajo s sredstvi EU v sedanjem finančnem okviru.

               2.

               Zniža visoke stopnje obdavčitve dela s preusmeritvijo obdavčenja na področja, ki manj škodujejo rasti, kot so periodični davki na nepremičnine in dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu. Dodatno zmanjša razlike med davčno obravnavo zaposlenih in samozaposlenih. Izboljša spoštovanje davčnih predpisov ter zmanjša stroške skladnosti z vzpostavitvijo enotne točke za pobiranje davkov in uskladitvijo davčnih osnov za dohodnino ter zdravstvene in socialne prispevke.

               3.

               Dvigne dejansko upokojitveno starost tako, da se poveže upokojitvena starost ali pokojninske pravice s spremembami glede pričakovane življenjske dobe, ter spremeni indeksacijski mehanizem. Poleg zvišanja upokojitvene starosti sprejme ukrepe za spodbujanje zaposljivosti starejših delavcev in zmanjšanje možnosti za prezgodnji umik s trga delovne sile. Zlasti odpravi javno subvencijo za predupokojitveno shemo. Sprejme ukrepe za znatno izboljšanje stroškovne učinkovitosti odhodkov za zdravstvo, zlasti za bolnišnično oskrbo.

               4.

               Sprejme dodatne napore za večjo učinkovitost in uspešnost javnega zavoda za zaposlovanje. Znatno poveča dostop do vključujočih storitev otroškega varstva, pri čemer se osredotoči na otroke do treh let in udeležbo romskih otrok, zlasti s sprejetjem in izvajanjem zakona o zagotavljanju storitev otroškega varstva ter krepitvijo zmogljivosti javnega in zasebnega otroškega varstva.

               5.

               Zagotovi izvajanje protikorupcijske strategije za obdobje 2013–2014. Sprejme zakon o javnih uslužbencih, ki bi moral zagotoviti stabilno, učinkovito in strokovno javno upravo. Izboljša upravljanje sredstev EU za programsko obdobje 2014–2020. Okrepi zmogljivost za izvajanje javnih razpisov na lokalni in regionalni ravni.

               6.

               Vzpostavi celovit okvir ocenjevanja za obvezno šolanje in sprejme ciljno usmerjene ukrepe za podporo šolam s slabšo uvrstitvijo glede na učne rezultate. Sprejme ukrepe za izboljšanje akreditiranja in financiranja visokega šolstva. Poveča delež financiranja raziskovalnih institucij, ki temelji na rezultatih.

               7.

               Ob upoštevanju pregleda, ki trenutno poteka, nadaljuje z reformo reguliranih poklicev, in sicer z zmanjšanjem ali odpravo vstopnih ovir in omejitev za opravljanje nekaterih dejavnosti, kjer niso upravičene. Sprejme dodatne ukrepe za izboljšanje energetske učinkovitosti v sektorju stavb in industriji.

      V Bruslju, 9. julija 2013

            Za Svet

            Predsednik

         R. ŠADŽIUS

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Za leto 2013 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2013/208/EU z dne 22. aprila 2013 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 118, 30.4.2013, str. 21).

      (3)  UL C 219, 24.7.2012, str. 17.

      (4)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (5)  Javnofinančni primanjkljaj za leto 2012 vključuje enkratni vpliv na primanjkljaj zaradi sprejetja Zakona o finančni kompenzaciji za cerkve (1,5 % BDP).

      (6)  V skladu s členom 9(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije z dne  8. maja 2006  o spodbujanju uporabe električne energije z obrežja pri ladjah med privezom v pristaniščih Skupnosti   (Besedilo velja za EGP)

text:
               12.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 125/38

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 8. maja 2006
   o spodbujanju uporabe električne energije z obrežja pri ladjah med privezom v pristaniščih Skupnosti
   (Besedilo velja za EGP)
   (2006/339/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Novembra 2002 je Komisija sprejela Sporočilo Evropskemu parlamentu in Svetu o strategiji Evropske unije za zmanjšanje emisij v ozračje z morskih ladij (1), v katerem je pristaniške organe pozvala, naj zahtevajo, spodbujajo ali olajšajo uporabo električne energije z obrežja pri ladjah, kadar so v pristanišču.

               (2)

               Evropski parlament je v svoji resoluciji o tej strategiji z dne 4. decembra 2003 (2) poudaril, da bi se uporaba električne energije z obrežja v pristaniščih lahko olajšala s poročilom, v katerem bi bili opisani pozitivni primeri teh ukrepov, pa tudi njihovi stroški in koristi.

               (3)

               Svet v svojih sklepih glede strategije z dne 22. decembra 2003 (3) ugotavlja, da se vsi okoljski problemi ne rešujejo pravilno na mednarodni ravni in da je treba podrobneje preučiti zlasti prispevek morskih ladij h koncentraciji trdne snovi ter ozona in njegovih predhodnikov v zunanjem zraku.

               (4)

               Komisija je v okviru svojega sporočila o programu Čist zrak za Evropo (CAFE): Proti tematski strategiji za kakovost zraka (4) ponovno preučila prispevek morskega prometa h koncentraciji onesnaževal v zunanjem zraku in ugotovila, da je občuten, zlasti v pristaniških območjih. V nekaterih pristaniških območjih bi bilo lahko zaradi emisij z ladij ogroženo doseganje standardov kakovosti zraka.

               (5)

               V okviru programa CAFE je bilo ugotovljeno, da je zmanjševanje emisij z ladij v primerjavi z nadaljnjimi ukrepi v drugih sektorjih vedno bolj stroškovno učinkovito. Večino emisij onesnaževal z ladij med privezom je mogoče zmanjšati le z ukrepi, usmerjenimi k motorjem in naknadni obdelavi izpušnih plinov, ali z uporabo električne energije z obrežja.

               (6)

               Emisije iz ladijskih motorjev ureja Mednarodna pomorska organizacija (IMO) na mednarodni ravni. Dosedanji razvoj teh standardov ne zadostuje za reševanje problemov v zvezi s kakovostjo zraka v pristaniščih v Skupnosti.

               (7)

               Člen 4b Direktive Sveta 1999/32/ES z dne 26. aprila 1999 o zmanjšanju deleža žvepla v nekaterih vrstah tekočega goriva, ki spreminja Direktivo 93/12/EGS (5), tiste ladje, ki izključijo vse motorje in ki v času, ko so zasidrane v pristanišču, uporabljajo električno energijo z obale, izvzema iz zahteve o uporabi goriv za morska plovila z vsebnostjo žvepla največ 0,1 %.

               (8)

               Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (6) državam članicam dovoljuje, da pod določenimi pogoji uporabijo polno ali delno oprostitev ali znižanje ravni obdavčitve električne energije –

         PRIPOROČA:

               1.

               Države članice bi morale razmisliti o izgradnji zmogljivosti za oskrbo ladij med privezom v pristanišču z električno energijo, zlasti v pristaniščih, kjer so prekoračene mejne vrednosti za kakovost zraka ali kjer je javnost izrazila zaskrbljenost zaradi visoke ravni hrupa, ter zlasti v privezih, ki so blizu stanovanjskih območij.

               2.

               Države članice bi morale vzeti na znanje priporočilo iz Priloge o stroškovni učinkovitosti in izvedljivosti zmanjšanja emisij pri različnih vrstah ladij, progah in pristaniščih z uporabo električne energije z obrežja. Vendar bi bilo treba okoljske koristi in stroškovno učinkovitost oceniti za vsak primer posebej.

               3.

               Države članice bi morale v okviru tekočega pregleda Mednarodne konvencije o preprečevanju onesnaževanja morja z ladij (Konvencija MARPOL) v Mednarodni pomorski organizaciji (IMO) spodbujati razvoj usklajenih mednarodnih standardov za električne povezave na obrežju, ob tem pa upoštevati tekoče delo.

               4.

               Države članice bi morale razmisliti o gospodarskih spodbudah za upravljalce, da bi uporabljali električno energijo za ladje, in pri tem izkoristiti možnosti, ki jih nudi zakonodaja Skupnosti.

               5.

               Države članice bi morale lokalne organe, ki so pristojni tudi za pristaniška območja, pomorske in pristaniške organe, klasifikacijske zavode ter industrijska združenja seznanjati z možnostjo uporabe električne energije z obrežja.

               6.

               Države članice bi morale pristaniške organe in industrijo spodbujati k izmenjavi najboljših praks glede oskrbe z električno energijo z obrežja in usklajevalnih postopkov za to storitev.

               7.

               Države članice bi morale Komisiji poročati o ukrepih, ki jih nameravajo sprejeti za zmanjšanje emisij z ladij v pristaniščih, zlasti v primerih, ko so prekoračene mejne vrednosti za kakovost zraka.

      V Bruslju, 8. maja 2006

            Za Komisijo

         Stavros DIMAS

            Član Komisije

      (1)  COM(2002) 595 konč.

      (2)  UL C 89 E, 14.4.2004, str. 107.

      (3)  UL C 8, 13.1.2004, str. 3.

      (4)  COM(2001) 245 konč.

      (5)  UL L 121, 11.5.1999, str. 13. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2005/33/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 191, 22.7.2005, str. 59).

      (6)  UL L 283, 31.10.2003, str. 51. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2004/75/ES (UL L 157, 30.4.2004, str. 100).

      PRILOGA
      POVZETEK PRIPOROČILA O ELEKTRIČNI ENERGIJI Z OBREŽJA
      Ta priloga zagotavlja ustrezne informacije o stroških in koristih uporabe električne energije z obrežja. Podrobnejše informacije so v nedavnem poročilu za Komisijo – Pogodba o storitvah v zvezi z emisijami z ladij: Dodelitev, zmanjšanje in tržno usmerjeni instrumenti: Električna energija z obrežja (1). Številke v zvezi z emisijami in stroški, navedene v tem priporočilu, se nanašajo na morske ladje, tehnika pa je primerna tudi za celinska plovila.
      1.   Tehnične zahteve – tipična konfiguracija
      Spodnji diagram prikazuje tipično konfiguracijo za priključitev na električno energijo na obrežju. Glede na vrsto ladje v privezu so možne so tudi drugačne konfiguracije. Mednarodna komisija za električno energijo in Mednarodno združenje klasifikacijskih zavodov trenutno razvijata industrijske standarde, na katere se bo v prihodnje mogoče oprla IMO.

                  (1)

                  Priključitev na nacionalno omrežje z napetostjo 20–100 kV prek lokalne transformatorske postaje, ki napetost pretvori na 6–20 kV.

                  (2)

                  Kabli za prenos električne energije napetosti 6–20 kV od transformatorske postaje do pristaniškega terminala.

                  (3)

                  Po potrebi sprememba frekvence električne energije. (Električna omrežja v Evropi imajo ponavadi frekvenco 50 Hz. Ladja, ki je konstruirana za električno energijo frekvence 60 Hz, za določene namene lahko uporablja električno energijo frekvence 50 Hz, na primer za osvetlitev in gretje, ne pa tudi za opremo, ki jo poganja motor, kot so črpalke, vitli in žerjavi. Zato bi bilo treba za ladjo, ki uporablja električno energijo frekvence 60 Hz, električno energijo frekvence 50 Hz pretvoriti v električno energijo frekvence 60 Hz).

                  (4)

                  Kabli za distribucijo električne energije do terminala. Ti so lahko položeni pod zemljo v starih ali novih kanalih.

                  (5)

                  Sistem s kabelskim bobnom, da se izogne rokovanju s kabli pod visoko napetostjo. Ta naprava, ki je sestavljena iz kabelskega bobna, vrtljivega žerjava in ogrodja, se lahko postavi na privezu. Vrtljivi žerjav in ogrodje se lahko uporabita za dvigovanje kablov s plovila in njihovo spuščanje na plovilo. Kabelski boben in ogrodje sta lahko napajana in vodena elektromehanično.

                  (6)

                  Vtičnica na plovilu, na katero se priklopi kabel.

                  (7)

                  Transformator na plovilu, ki električno energijo visoke napetosti pretvori na 400 V.

                  (8)

                  Električna energija se distribuira po ladji, pomožni motorji pa so izklopljeni.

            2.   Koristi – zmanjšanje emisij
      Z uporabo električne energije z obrežja je mogoče izboljšati lokalno kakovost zraka. Njene koristi so lahko v odvisnosti od cele vrste dejavnikov zelo različne. Presoja vplivov, priložena temu priporočilu, pojasnjuje koristi, ki bi se lahko dosegle z večjo uporabo električne energije z obrežja v EU. Pred namestitvijo posameznih naprav bo treba izvesti analizo stroškov in koristi za konkretne okoliščine.
      Presoja vpliva pojasnjuje zmanjšanje emisij onesnaževal zraka v 500 privezih, pri čemer izhaja iz srednje velikih motorjev. Pomemben dejavnik, ki vpliva na koristi, je vsebnost žvepla v gorivu. Pravo Skupnosti po letu 2010 v večini primerov določa strožje mejne vrednosti glede vsebnosti žvepla pri gorivu, ki se uporablja med privezom. Zato so dani primeri za 2,7 % in 0,1 % vsebnost žvepla v gorivu. Prikazano je, da bi se z uporabo električne energije z obrežja doseglo skupno finančno korist med 252 in 708 milijoni EUR letno ob uporabi goriva z 2,7 % vsebnostjo žvepla ter finančno korist med 103 in 284 milijoni EUR ob uporabi goriva z 0,1 % vsebnostjo žvepla. Sem sta že všteta boljše zdravje ljudi ter manjša materialna škoda, ki sta posledica zmanjšanja emisij onesnaževal zraka (2).
      Prehod na električno energijo z obrežij bo imel tudi druge koristi, ki jih te številke ne vključujejo. Emisije ogljikovega dioksida (CO2) bo zmanjšal za več kot 50 %, emisije ogljikovega monoksida (CO) za približno 99 % in emisije dušikovega oksida (N2O) za več kot 50 %. Ukinil bo vibracije in hrup pomožnih motorjev, ki lahko glede na meritve v neposredni bližini doseže 90–120 dB, ter izboljšal pogoje za vzdrževalna dela ladijskih inženirjev.
      3.   Stroški – naložbe v osnovna sredstva in stroški poslovanja
      Stroški namestitve in uporabe zmogljivosti za električno energijo na obrežju se porazdelijo med pristanišče in ladjo in so lahko glede na obstoječo infrastrukturo, zlasti pristaniško, zelo različni. Presoja vpliva nudi okvirne izračune skupnih letnih stroškov sistema za povprečen privez ter nova in naknadno opremljena plovila s pomožnimi motorji različnih velikosti. Rezultati so prikazani v tabeli 1.
      Razvidno je, da so skupni stroški veliko nižji pri ladjah z velikimi pomožnimi motorji, pri katerih naj bi tudi prišlo do največjih zmanjšanj emisij onesnaževal. Stroški so nižji pri ladjah, ki imajo že kot nove vgrajeno opremo za uporabo električne energije z obrežja, kot pa pri tistih, ki imajo to opremo vgrajeno naknadno. Stroški goriva in električne energije so pomemben dejavnik pri stroških ladij. Stroški za gorivo so različni, vendar bo gorivo z manjšo vsebnostjo žvepla dražje od tistega z večjo vsebnostjo. Z zmanjšanjem obdavčitve električne energije, s katero se ladje oskrbujejo med privezom, se poveča privlačnost električne energije z obrežja.
      Tabela 1

                  VRSTA LADJE
                  Velikost pomožnih motorjev

                  Skupni letni stroški sistema

                  z obdavčitvijo
                  nizka cena goriva

                  brez obdavčitve
                  visoka cena goriva

                  (EUR/privez/leto)

                  (EUR/privez/leto)

                  NOVA LADJA

                  Majhna

                  164 659

                  82 315

                  Srednja

                  269 416

                  39 904

                  Velika

                  521 630

                  –72 298

                  NAKNADNO OPREMLJENA LADJA

                  Majhna

                  202 783

                  120 439

                  Srednja

                  324 402

                  94 890

                  Velika

                  617 999

                  24 071

            4.   Primerjava koristi in stroškov
      Letne finančne koristi zmanjšanja omenjenih štirih onesnaževal v 500 privezih so ocenjene med 103 in 284 milijoni EUR ob uporabi goriva z vsebnostjo žvepla 0,1 % in med 252 in 708 milijoni EUR ob uporabi goriva z vsebnostjo žvepla 2,7 %. Razpon teh vrednosti je odvisen od različnih metodoloških faktorjev, vključno s statistično oceno življenjske dobe. Podrobnosti so objavljene v presoji vpliva Tematska strategija o onesnaževanju zraka (3).
      Skupni letni stroški sistema na privez, ki so prikazani v tabeli 1, so odvisni od treh dejavnikov: velikosti ladijskih motorjev, dejstva, ali je tehnologija vgrajena na novo ali na staro ladjo, ter stroškov električne energije in goriva. Iz presoje vpliva je razvidno, da so stroški pri ladjah, ki uporabljajo električno energijo z obrežja v 500 privezih, ocenjeni na 185 milijonov EUR letno več kot pri ladjah, ki uporabljajo gorivo za morska plovila, in sicer ob uporabi goriva za morska plovila z nizko ceno ter polno obdavčitvijo električne energije za ladje. Ob uporabi goriva z visoko ceno in popolni oprostitvi obdavčitve električne energije bi bili skupni stroški manjši za 80 %, se pravi okrog 34 milijonov EUR letno.
      Te številke kažejo, da v mnogih primerih koristi uporabe električne energije z obrežja prevladajo nad stroški. V mnogih primerih koristi večkrat presegajo stroške.
      5.   Sklep
      Koristi in stroški uporabe električne energije z obrežja se močno spreminjajo glede na obstoječo konfiguracijo ter lokacijo pristanišča, priveza in ladje. To pomeni, da je treba stroškovno učinkovitost preučiti za vsak primer posebej in da si je treba še naprej prizadevati za neposredno zmanjšanje emisij iz motorjev morskih ladij.
      Z okoljevarstvenega stališča se z uporabo električne energije z obrežja emisije zmanjšajo veliko bolj kot pa s prehodom na gorivo z vsebnostjo žvepla 0,1 % med privezom (kot Direktiva 2005/33/ES zahteva od 2010 dalje), zlasti emisije NOx in trdnih snovi. Zato bi bilo treba o uporabi električne energije z obrežja razmisliti zlasti v pristaniščih, kjer emisije NOx in trdnih snovi z ladij prispevajo k lokalnim problemom glede kakovosti zraka, kot je prekoračitev mejnih vrednosti ozona in trdnih delcev v zunanjem zraku.
      Na splošno je iz številk razvidno, da bi bil za ladje z večjimi motorji, ki redno obiskujejo isto pristanišče, prehod na uporabo električne energije z obrežja tako z okoljskega kot tudi z ekonomskega stališča boljši od uporabe goriva z vsebnostjo žvepla 0,1 %. Z ekonomskega stališča bi se z uporabo električne energije z obrežja lahko prihranilo približno toliko kot z uporabo goriva z nizko vsebnostjo žvepla pri novih ladjah, ki redno obiskujejo ista pristanišča, zlasti (vendar ne samo v tem primeru) če bi se zmanjšala obdavčitev električne energije, kot dopušča Direktiva 2003/96/ES. Države članice in lokalni organi bi lahko razmislili tudi o drugih sredstvih za spodbujanje pristanišč k vlaganju v zmogljivosti za električno energijo na obrežju in k zagotavljanju njene uporabe.

         (1)  Glej: http://www.europa.eu.int/comm/environment/air/pdf/task2_shore-side.pdf

         (2)  Glej http://europa.eu.int/comm/environment/air/cafe/activities/pdf/cafe_cba_externalities.pdf (stran 4). Vrednosti predstavljajo nacionalna povprečja (mestna in podeželska skupaj), tako da so lahko koristi v pristaniščih, ki so v središču mesta, lahko večje.

         (3)  SEC(2005) 1133.


				|

		52013DC0365

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Litve za leto 2013 in mnenje Sveta o litovskem konvergenčnem programu za obdobje 2012-2016 /* COM/2013/0365 final */

Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Litve za leto 2013 in mnenje Sveta o
litovskem konvergenčnem programu za obdobje 2012-2016
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97
z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim
stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 9(2)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočil Evropske komisije[2],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[3],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Evropski svet je 26. marca 2010
potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za
rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju
ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na
katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno
rast in konkurenčnost.
(2)       Svet je 13. julija 2010
sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav
članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o
smernicah za politike zaposlovanja držav članic[4], ki skupaj tvorita integrirane
smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice
upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.
(3)       Voditelji držav oziroma vlad
so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z
uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen
okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja.
Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic,
in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020
ter izvajanju priporočil za posamezne države.
(4)       Svet je 6. julija 2012
sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim reformnim programom Litve za
leto 2012 in dal mnenje o dopolnitvi litovskega konvergenčnega programa
za obdobje 2011–2015.
(5)       Komisija je 28. novembra 2012
sprejela letni pregled rasti[5],
ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih
politik za leto 2013. Poleg tega je 28. novembra 2012 na podlagi
Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu
opozarjanja[6],
v katerem Litve ni opredelila kot ene od držav članic, za katere je treba
opraviti poglobljen pregled.
(6)       Evropski svet je 14. marca 2013
potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne
konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po
doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, vrnitvi k
normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu, spodbujanju rasti in
konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize
ter modernizaciji javne uprave.
(7)       Litva je 9. aprila 2013
predložila svoj letni posodobljen nacionalni reformni program za leto 2013, 26.
aprila 2013 pa svoj konvergenčni program za obdobje 2012–2016.
Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna
povezanost.
(8)       Na podlagi ocene
konvergenčnega programa za leto 2013 v skladu z Uredbo
Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na
katerem temeljijo proračunske napovedi v programu, verjeten in
večinoma skladen s spomladansko napovedjo Komisije. Po ambiciozni fiskalni
konsolidaciji po letu 2009 se je javnofinančni primanjkljaj leta 2012
znižal na 3,2 % BDP, kar se šteje za zadostno znižanje za razveljavitev
sklepa o obstoju čezmernega primanjkljaja, ob upoštevanju stroškov
sistemske pokojninske reforme. Znižanje primanjkljaja do neke mere temelji na
trdni gospodarski rasti in začasni zamrznitvi odhodkov. Program je
spremenil srednjeročni cilj z +0,5 % na –1,0 %, kar je še vedno
v skladu s cilji Pakta za stabilnost in rast. Proračunska strategija,
začrtana v ciljih programa, si prizadeva za dosego srednjeročnega
cilja do leta 2016. Na podlagi (preračunanega) strukturnega
proračunskega salda je načrtovano letno napredovanje pri doseganju srednjeročnega
cilja v strukturnem smislu višje od 0,5 % BDP. Referenčna vrednost za
odhodke v programskem obdobju je dosežena. Prilagoditev se večinoma izvede
na začetku programskega obdobja in predvsem temelji na omejevanju
odhodkov, vendar je le delno podprta s konkretnimi ukrepi, vključno z
enkratnimi, ki niso vedno natančno določeni. Po napovedi Komisije je
pričakovana strukturna prilagoditev za leti 2013 in 2014 0,3 %
oziroma 0,0 % BDP, torej pod zahtevanim napredkom 0,5 % BDP, kar
vzbuja dvome glede poteka prilagajanja na podlagi programa. Nadaljnji ukrepi za
konsolidacijo še niso bili specificirani, poleg tega je treba razmisliti o
strukturnih reformah, ki vključujejo premik k ukrepom na podlagi
prihodkov. Javni dolg ostaja pod 60 % BDP, leta 2012 je znašal 40,7 %,
ter naj bi v programskem obdobju nekoliko upadel. Medtem ko naj bi se po
konvergenčnem programu dolg nekoliko zmanjšal na 39,7 % leta 2013 in
do leta 2016 nadalje upadel na 34,5 %, naj bi po napovedih Komisije leta 2013
padel na 40,1 % BDP in leta 2014 na 39,4 %. Razlike so predvsem
posledica nižjih predvidenih primanjkljajev v konvergenčnem programu.
(9)       Čeprav se je v zadnjih
letih primanjkljaj zmanjšal, Litva še vedno nima dovolj fiskalnega manevrskega
prostora, da bi se odzvala na negativne pretrese. Mogoče pa je nadalje
izboljšati obdavčevanje, da bi bilo manj izkrivljanj , in nadaljnje
povečati izpolnjevanje davčnih obveznosti. Litva ima še naprej
najnižji delež davkov v razmerju do BDP v EU, konsolidacija pa se je večinoma
osredotočala na stran odhodkov. Še vedno se lahko poiščejo dodatni
viri za davčne prihodke, ki so manj škodljivi za rast, kot so okoljski
davki in periodična obdavčitev nepremičnin. Medtem ko je Litva
sprejela ukrepe za povečanje prihodkov iz periodične obdavčitve
nepremičnin, je izboljšanje še vedno možno. Prihodki Litve iz okoljskih
davkov se znižujejo in so bili leta 2011 drugi najnižji v EU, tudi zaradi
najnižje stopnje prometnih davkov v EU; to ne olajša zmanjšanja visoke
energetske intenzivnosti litovskega gospodarstva. Hkrati bi bilo treba pri
fiskalni konsolidaciji dati prednost odhodkom, ki spodbujajo rast, npr. za
raziskave in izobraževanje. Izvajanje zakonodaje, ki krepi zakonodajni okvir,
je v zaostanku. Fiskalni okvir Litve v letih visoke rasti ni preprečil prociklične
fiskalne politike, poleg tega pa predpisi niso dovolj zavezujoči. Zato je
treba izboljšati spremljanje in izvajanje proračunskega postopka ter
odgovornost zanj ter okrepiti zavezujoč značaj srednjeročnega
okvira.
(10)     Demografski razvoj je izziv za
dolgoročno fiskalno vzdržnost Litve. Tako ostaja pomembna obsežna
pokojninska reforma, ki obravnava tako vzdržnost kot ustreznost pokojnin.
Ustreznost pokojnin je izziv, saj starejše prebivalstvo ogrožata revščina
in izključenost. Reforma sistema pokojninskega varčevanja iz leta 2012
spodbuja drugi steber pokojninskega varčevanja s finančnimi
spodbudami iz državnega proračuna. Prav tako omogoča možnost izstopa
iz zasebnega pokojninskega varčevanja ter vrnitev k državnim skladom
socialnega zavarovanja v prehodnem obdobju ter postopno povišanje upokojitvene
starosti. Reforma bo začela veljati 1. januarja 2014. To so pomembni,
vendar izolirani koraki v pravo smer, potrebne pa so pomembnejše spremembe,
zlasti znotraj prvega pokojninskega stebra. Poleg tega so potrebni ukrepi, ki
spodbujajo zaposlovanje starejših delavcev in njim prijazno delovno okolje.
(11)     Odpravljanje brezposelnosti in
nizka udeležba delovne sile ostajata ključna izziva. Zlasti je
brezposelnost visoka med mladimi in nekvalificiranimi delavci. Neustrezna
usposobljenost je postala še zlasti očitna med krizo, predstavlja vse
večjo težavo in kaže na strukturne pomanjkljivosti v izobraževalnih
politikah in politikah trga dela. Iz tega izhajajoče pomanjkanje
usposobljene delovne sile še poslabšujejo visoke stopnje izseljevanja. Zato so
potrebni dodatni ukrepi za izboljšanje prilagodljivosti trga dela in za
spodbujanje udeležbe na trgu dela, zlasti za mlade, nekvalificirane osebe in
starejše delavce. Splošen obseg ukrepov aktivne politike na trgu dela in
razporeditev financiranja po posameznih ukrepih ostajata nezadostna, ukrepi so
slabo ciljno usmerjeni na osebe z nizkimi kvalifikacijami in dolgotrajno
brezposelne. Celovit pregled delovne zakonodaje ob sodelovanju socialnih
partnerjev bi lahko odkril nepotrebne omejitve in upravne ovire, ki vplivajo na
fleksibilne pogodbene dogovore, določbe glede odpuščanja in
fleksibilne ureditve delovnega časa. Za zagotovitev boljšega prehoda iz
izobraževalnih ustanov na trg dela, je treba oblikovati privlačnejše
ureditve za vajeništvo in pripravništvo.
(12)     Revščina in socialna
izključenost sta še vedno zaskrbljujoče visoki. Zlasti skrb vzbuja
porast revščine otrok. Ukrepi reforme denarne socialne pomoči, ki so
namenjeni povečanju spodbud za delo (ugodnosti ob zaposlitvi za
dolgotrajno brezposelne, postopno znižanje socialnih prejemkov za delovno
sposobne, ki niso aktivni iskalci zaposlitve) in zmanjšanju revščine, so
se začeli izvajati leta 2012. Pilotni projekt v petih občinah je
pokazal izjemne rezultate glede prihrankov pri odhodkih in boljšega ciljnega
usmerjanja na upravičence.Sedaj je treba vzpostaviti sistem spremljanja,
da se oceni učinkovitost teh ukrepov in njihov učinek na zmanjševanje
revščine in izključenosti. Reforma bi morala biti povezana tudi z
ukrepi za aktivacijo, ki bi okrepili udeležbo na trgu dela, zlasti za
upravičence do dolgoročne socialne podpore. Ukrepi, sprejeti za
zmanjšanje revščine, vključujejo razširitev socialnih prejemkov in
novo metodo za izračun zneskov prejemkov. Poleg tega je minimalna
plača 1. januarja 2013 narasla za 18 %, kar bi lahko pomagalo
zmanjšati past neaktivnosti in revščino med zaposlenimi. Vendar se zdijo
ti ukrepi nezadostni glede na obseg izziva in ni na voljo obsežna strategija
ali akcijski načrt za boj proti revščini.
(13)     Vlada od leta 2010 izvaja
ambiciozno reformo državnih podjetij. Reforma je ustrezna in verodostojna ter
vključuje zakonodajne in organizacijske spremembe. Nadzorni vidiki reforme
so bili izvedeni, prav tako je bila dosežena obsežna skladnost z zahtevami
poročanja. Sedaj je izziv preprečiti navzkrižja interesov, tako v
zvezi z nadzornimi kot nenadzornimi funkcijami, ter razlikovati med
komercialnimi in nekomercialnimi dejavnostmi teh podjetij. Ko bo reforma v
celoti izvedena, lahko pomaga spodbuditi konkurenčnost in rast.
Spremljanje upoštevanja predpisov bo zato ključno.
(14)     Povezave električnega in plinskega omrežja s sosednjimi državami
ostajajo premalo razvite. Zato je konkurenca v energetskem sektorju zelo
omejena, cene energije pa visoke. Poleg tega je še vedno problematična
energetska učinkovitost . Napredek pri obnovi stavb je počasen,
vključno v zvezi z naložbami v okviru holdinškega sklada JESSICA, prav
tako ostajajo večji izzivi pri obnovi zasebnih stanovanjskih zgradb.
(15)     V okviru evropskega semestra
je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Litve. Ocenila je
konvergenčni program in nacionalni reformni program. Glede na to, da je
treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z upoštevanjem
prispevkov EU v prihodnjih nacionalnih odločitvah, Komisija pri tem ni
upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko
politiko v Litvi, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena
priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih
iz točk 1 do 6 spodaj.
(16)     Svet je ob upoštevanju te
ocene proučil litovski konvergenčni program, njegovo mnenje[7] pa je izraženo zlasti v
priporočilu v točki 1 v nadaljevanju –
PRIPOROČA, naj Litva v obdobju 2013–2014
sprejme naslednje ukrepe:
1.           Zagotovi naj rasti prijazno
fiskalno konsolidacijo in izvede načrtovano proračunsko strategijo,
pri čemer naj si prizadeva za strukturno prilagoditev, ki ji bo
omogočila dosego srednjeročnega cilja. Prednost naj da odhodkom, ki spodbujajo
rast. Okrepi naj fiskalni okvir, zlasti z uvedbo izvršljivih in
zavezujočih zgornjih mej odhodkov v srednjeročnem proračunskem
okviru. Preuči naj davčni sistem in razmisli o povišanju tistih
davkov, ki so manj škodljivi za rast, kot so periodična obdavčitev
premoženja in okoljski davki, vključno z uvedbo obdavčitve
avtomobilov, medtem ko naj si še naprej prizadeva za boljše izpolnjevanje
davčnih obveznosti.
2.           Sprejme in izvaja naj
zakonodajo za obsežno reformo pokojninskega sistema. Uskladi naj z zakonom
predpisano upokojitveno starost s pričakovano življenjsko dobo, omeji
možnosti za zgodnje upokojevanje, določi jasna pravila za indeksacijo
pokojnin ter spodbuja uporabo dopolnilnih varčevalnih shem, medtem ko
hkrati zagotovi izvajanje tekočih reform. Podpre naj pokojninsko reformo z
ukrepi, ki spodbujajo zaposljivost starejših delavcev.
3.           Odpravi naj visoko
brezposelnost med nizkokvalificiranimi delavci in dolgoročno
brezposelnimi, in sicer tako da sredstva preusmeri na aktivne politike na trgu
dela in hkrati izboljša njihova učinkovitost. Izboljša naj zaposljivost
mladih, na primer prek jamstva za mlade, izboljša izvajanje in
učinkovitost vajeniških shem ter odpravi neskladje med kvalifikacijami in
potrebami trga dela. Ob posvetovanju s socialnimi partnerji naj pregleda
ustreznost delovne zakonodaje v zvezi s fleksibilnimi pogodbami, določbami
glede odpuščanja in fleksibilnimi ureditvami delovnega časa.
4.           Izvede naj konkretne ciljne
ukrepe za zmanjšanje revščine in socialne izključenosti. Okrepi naj
povezave med reformami denarne socialne pomoči in ukrepi za aktivacijo.
5.           Zaključi naj izvajanje
reforme državnih podjetij, zlasti za zagotovitev ločitve lastniških in
nadzornih funkcij, ter natančno spremlja skladnost z zahtevami reforme.
6.           Pospeši naj ukrepe za izboljšanje
energetske učinkovitosti zgradb, vključno z odpravo odvračilnih
dejavnikov in hitrim izvajanjem holdinškega sklada. Spodbuja naj konkurenco
energetskih omrežij, tako da izboljša povezanost z drugimi državami
članicami na področju električne energije in plina.
V Bruslju,
                                                                       Za Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997,
str. 1.
[2]               COM(2013) 365 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 in P7_TA(2013)0053.
[4]               2013/208/EU z dne 22. aprila 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               V skladu s členom 9(2) Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 10. julija 2012 v zvezi z nacionalnim programom reform Švedske za leto 2012 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Švedske za obdobje 2012–2015

text:
               24.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/85

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 10. julija 2012
   v zvezi z nacionalnim programom reform Švedske za leto 2012 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Švedske za obdobje 2012–2015
   2012/C 219/25
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 121(2) ter člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (3), ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Svet je 12. julija 2011 sprejel priporočilo (4) v zvezi z nacionalnim programom reform Švedske za leto 2011 in dal mnenje o posodobljenem konvergenčnem programu Švedske za obdobje 2011–2014.

               (4)

               Komisija je 23. novembra 2011 sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020. 14. Februarja 2012 je Komisija na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela Poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Švedsko opredelila kot eno od držav članic, za katero je treba opraviti poglobljen pregled.

               (5)

               Svet je 1. decembra 2011 sprejel sklepe, v katerih je pozval Odbor za socialno zaščito, naj v sodelovanju z Odborom za zaposlovanje in drugimi odbori predstavi svoja stališča o priporočenih ukrepih v okviru političnega cikla strategije Evropa 2020. Ta stališča so del mnenja Odbora za zaposlovanje.

               (6)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 15. februarja 2012 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2012 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2012.

               (7)

               Evropski svet je 2. marca 2012 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih pogojev dodeljevanja posojil gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter posodobitvi javne uprave.

               (8)

               Švedska je 20. aprila 2012 predložila konvergenčni program za obdobje 2012–2015 in nacionalni program reform za leto 2012. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave. Komisija je v poglobljenem pregledu v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011 tudi ocenila, ali so na Švedskem prisotna makroekonomska neravnotežja. Komisija je v svojem poglobljenem pregledu ugotovila, da neravnotežja obstajajo, a niso čezmerna.

               (9)

               Na podlagi ocene konvergenčnega programa v skladu s členom 5(1) Uredbe (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske projekcije v programu, verjeten za leto 2012 in optimističen za obdobje 2013–2015, za katero pričakovana rast BDP znaša 3,5 %. Napoved služb Komisije iz pomladi 2012 za rast BDP v letu 2013 je 2,1 %. Namen proračunske strategije, opisane v konvergenčnem programu, je zagotavljanje dolgoročne vzdržnosti z upoštevanjem pravil švedskega fiskalnega okvira, med drugim cilja, da se v ciklu doseže javnofinančni presežek v višini 1 %. Namen strategije je tudi izpolnitev zahtev Pakta za stabilnost in rast, zlasti spoštovanje referenčne vrednosti 3 % BDP. Konvergenčni program je spremenil srednjeročni proračunski cilj, in sicer iz 1,0 % BDP javnofinančnega presežka v 1,0 % BDP javnofinančnega primanjkljaja. Novi srednjeročni proračunski cilj ustrezno odraža zahteve Pakta za stabilnost in rast. Glede na (ponovno izračunani) strukturni proračunski saldo bo srednjeročni proračunski cilj zaradi spremembe v programskem obdobju verjetno izpolnjen, celo ob upoštevanju, da bodo v letih 2013 in 2014 verjetno sprejeti dodatni ekspanzivni diskrecijski ukrepi. Nekatera negativna tveganja v zvezi s proračunskimi projekcijami od leta 2013 naprej so povezana z optimističnimi makroekonomskimi predpostavkami. Ob upoštevanju diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov bi načrtovana stopnja rasti javnofinančnih odhodkov ustrezala referenčni vrednosti za odhodke iz Pakta za stabilnost in rast. Delež javnega dolga je pod 60 % BDP. V skladu s konvergenčnim programom se bo v programskem obdobju po projekcijah še zmanjševal.

               (10)

               Poglobljeni pregled Komisije v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011 je potrdil, da so gospodinjstva na Švedskem precej zadolžena. Razmere na stanovanjskem trgu in trgu hipotekarnih posojil so se v letu 2011 stabilizirale, vendar ostaja nekaj strukturnih izkrivljenj, ki dolgoročno ogrožajo stabilnost teh trgov. Sprejeti so bili ustrezni ukrepi za okrepitev odpornosti finančnega sektorja, vendar je trenutno v veljavi več politik, ki bi lahko prispevale k nestabilnosti švedskega stanovanjskega trga in nakopičenju hipotekarnih dolgov, in niso bile deležne tolikšne pozornosti: znatna davčna olajšava za plačila obresti in nizki davki na nepremičnine, nizka amortizacija in strogi predpisi o najemnih razmerjih. Na drugi strani prožnost stanovanjske ponudbe omejujejo monopol pri lokalnem prostorskem načrtovanju, dolgotrajni postopki prostorskega načrtovanja in pomanjkanje konkurence.

               (11)

               Stanje na trgu dela se je v letu 2011 na splošno sicer izboljšalo, kar pa ne velja za stopnjo brezposelnosti mladih in ranljivih skupin, ki je ostala visoka, zlasti pri osebah s priseljenskim ozadjem. Za izboljšanje stanja Švedska trenutno izvaja več ukrepov aktivne politike trga dela in reformo izobraževalnega sistema. Zdi se, da je večina teh ukrepov ustreznih in verodostojnih, vendar je za oceno njihovega učinka še prezgodaj. Negotovo pa je, ali je primeren in učinkovit glavni ukrep za zaposlovanje mladih, to je znižanje stopnje DDV za restavracije in gostinske storitve, zato ga je treba oceniti. Poleg tega bi ambicioznost lahko okrepili z bolj celovitim pristopom k reševanju težav, med drugim z obravnavo problema razmeroma visokih plač na spodnjem delu plačilne lestvice in razlik pri zaščiti delavcev za nedoločen in določen čas.

               (12)

               Švedska je po deležu BDP, ki ga vlaga v raziskave in razvoj, na drugem mesti v EU in je po sistemu kazalnikov uspešnosti za raziskave in inovacije vodilna država na področju inovacij. Vendar pa je Švedska pri komercializaciji inovativnih proizvodov manj uspešna od povprečja EU in pri tem kaže negativen trend. Poleg tega kaže, da Švedska zaostaja pri ustanavljanju hitro rastočih inovativnih podjetij. Vodilni položaj Švedske na področju raziskav in razvoja ogroža tudi njena izrazita odvisnost od peščice velikih multinacionalk, ki svoje dejavnosti s tega področja pospešeno selijo v druge države. Ta vprašanja bi morala biti obravnavana v novem predlogu zakona o raziskavah in razvoju, ki naj bi bil sprejet jeseni 2012.

               (13)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo švedske ekonomske politike. Ocenila je konvergenčni program in nacionalni program reform ter predstavila poglobljen pregled. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Švedskem, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih v točkah od 1 do 4 v nadaljevanju.

               (14)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil konvergenčni program, njegovo mnenje (5) pa je izraženo zlasti v priporočilu v točki 1 v nadaljevanju.

               (15)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in konvergenčni program. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena zlasti v priporočilu v točki 2 v nadaljevanju –

         PRIPOROČA, da Švedska v obdobju 2012–2013 ukrepa tako, da:

               1.

               V letu 2012 in pozneje ohrani stabilen fiskalni položaj z izvajanjem predvidene proračunske strategije in zagotavljanjem nadaljnjega izpolnjevanja srednjeročnega proračunskega cilja.

               2.

               Sprejme nadaljnje preventivne ukrepe za okrepitev stabilnosti stanovanjskega trga in trga hipotekarnih posojil v srednjeročnem obdobju, med drugim s spodbujanjem preudarne posojilne politike, zmanjšanjem davčnih ugodnosti pri financiranju stanovanjskih naložb ter zmanjšanjem omejitev pri stanovanjski ponudbi in predpisih o najemnih razmerjih.

               3.

               Sprejme dodatne ukrepe za izboljšanje udeležbe mladih in ranljivih skupin na trgu dela, npr. z izboljšanjem učinkovitosti aktivnih ukrepov na trgu dela, lajšanjem prehoda iz šolskega v delovno okolje, spodbujanjem politik za povečanje povpraševanja po ranljivih skupinah in izboljšanjem delovanja trga dela. Pregleda učinkovitost zdajšnje znižane stopnje DDV za restavracije in gostinske storitve v podporo ustvarjanju delovnih mest.

               4.

               V prihodnjem predlogu zakona o raziskavah in inovacijah sprejme dodatne ukrepe za nadaljnje izboljšanje odličnosti na raziskovalnem področju ter poudarek na ukrepih za večjo komercializacijo inovativnih proizvodov in razvoj novih tehnologij.

      V Bruslju, 10. julija 2012

            Za Svet

            Predsednik

         V. SHIARLY

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Za leto 2012 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 119, 4.5.2012, str. 47).

      (4)  UL C 217, 23.7.2011, str. 9.

      (5)  V skladu s členom 9(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.