title: Priporočilo Sveta z dne 9. julija 2013 v zvezi z nacionalnim programom reform Francije za leto 2013 in mnenje Sveta o programu Francije za stabilnost za obdobje 2012–2017

text:
               30.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/27

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 9. julija 2013
   v zvezi z nacionalnim programom reform Francije za leto 2013 in mnenje Sveta o programu Francije za stabilnost za obdobje 2012–2017
   2013/C 217/08
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (3), ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, da integrirane smernice upoštevajo v svojih nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Voditelji držav ali vlad držav članic so 29. junija 2012 sprejeli dogovor za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

               (4)

               Svet je 10. julija 2012 sprejel priporočilo (4) ( v nadaljnjem besedilu: Priporočilo iz leta 2012) v zvezi z nacionalnim programom reform Francije za leto 2012 in podal mnenje o programu Francije za stabilnost za obdobje 2012–2016.

               (5)

               Komisija je 28. novembra 2012 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2013. Poleg tega je 28. novembra 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Francijo opredelila kot eno od držav članic, za katere bi bilo treba opraviti poglobljen pregled.

               (6)

               Evropski parlament je v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 ustrezno sodeloval v evropskem semestru in 7. februarja 2013 sprejel resolucijo o zaposlovanju in socialnih vidikih v letnem pregledu rasti 2013 in resolucijo o prispevku k letnemu pregledu rasti 2013.

               (7)

               Evropski svet je 14. marca 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, vrnitvi k normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

               (8)

               Komisija je 10. aprila 2013 objavila rezultate poglobljenega pregleda za Francijo, ki ga je opravila v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Franciji obstajajo makroekonomska neravnotežja, ki zahtevajo spremljanje in odločno ukrepanje politike. Nadaljnjo pozornost je zlasti treba nameniti dogodkom, povezanim s poslabšanjem trgovinske bilance in konkurenčnosti, na katero vplivajo tako stroškovni kot nestroškovni dejavniki, tudi v razmerah vedno slabšega salda s tujino in visokega javnega dolga, da se bo zmanjšalo tveganje negativnih učinkov za delovanje francoskega gospodarstva ter ekonomske in monetarne unije, zlasti glede na velikost francoskega gospodarstva.

               (9)

               Francija je 30. aprila 2013 predložila nacionalni program reform za leto 2013 in program za stabilnost za obdobje 2012–2017. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (10)

               Na podlagi ocene programa za stabilnost v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da se kljub obsežni konsolidaciji, ki je nominalni primanjkljaj zmanjšala s 7,5 % BDP v letu 2009 na 4,8 % BDP v letu 2012, ne pričakuje, da bo Francija čezmerni primanjkljaj zmanjšala do leta 2013, kot je to 2. decembra 2009 priporočil Svet. To je zlasti povezano s slabšimi gospodarskimi razmerami, kot so bile pričakovane v času sprejetja priporočila Sveta z dne 2. decembra 2009, katerih učinke so le deloma izravnali nepričakovani prihodki, medtem ko se je konsolidacija nekoliko odložila. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v programu za stabilnost, je verjeten za leto 2013, vendar preveč optimističen za leto 2014. Organi zlasti pričakujejo, da bo po mirovanju v letih 2012 (0 %) in 2013 (+0,1 %) BDP v letu 2014 zrasel za 1,2 %, hkrati pa predpostavljajo, da bodo sprejeti fiskalni ukrepi za zmanjšanje javnofinančnega primanjkljaja na 2,9 % BDP v letu 2014. Na drugi strani Komisija napoveduje, da bo BDP v letu 2014 zrasel za 1,1 %, vendar ob nespremenjeni politiki, torej scenariju, ki upošteva samo ukrepe, ki so bili sprejeti ali dovolj podrobno opredeljeni, ter tako napoveduje primanjkljaj v višini 4,2 % BDP v letu 2014. Glavni cilj proračunske strategije iz programa za stabilnost je doseči srednjeročni cilj, torej uravnotežen proračun v strukturnem smislu, tako kot v programu za stabilnost za obdobje 2012-2016. Ta cilj je ambicioznejši, kot zahteva Pakt za stabilnost in rast. Ciljno leto za dosego srednjeročnega cilja je leto 2016, medtem ko je bilo v programu za stabilnost za obdobje 2012-2016 to leto 2015.
               Načrtovani nominalni primanjkljaj, določen v programu za stabilnost, je skladen z zmanjšanjem čezmernega primanjkljaja do leta 2014, eno leto po spremenjenem roku, ki ga je določil Svet 2. decembra 2009 v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Glede na preveč optimistično napoved za rast v programu za stabilnost za leto 2014 je Svet mnenja, da ob odsotnosti dodatnih ukrepov za znatno okrepitev napora za navedeno leto fiskalni napor, ki so ga predvideli organi, ni skladen z dejansko višino zmanjšanja čezmernega primanjkljaja do leta 2014. Podrobnosti manjkajo tudi pri načrtovanih prihrankih in dodatnih prihodkih. Zaradi teh okoliščin morajo biti opredeljeni ukrepi tako za leto 2014 kot za leto 2015, da se bo na verodostojen način zagotovilo, da bo čezmerni primanjkljaj zmanjšan najkasneje do leta 2015, kot je priporočil Svet. Leta 2016 bo strukturni saldo, kot ga je preračunala Komisija, predvidoma znašal –0,4 % BDP (–0,3 % leta 2017), v skladu s tem pa srednjeročni cilj ne bi bil dosežen do konca obdobja, ki ga zajema program. Napredek pri doseganju srednjeročnega cilja v letu 2016 bo predvidoma predstavljal 0,3 % BDP, kar je pod referenčno vrednostjo 0,5 % BDP. Javnofinančni dolg se je od začetka krize močno povečal. S 64,2 % v letu 2007 je dolg kot delež BDP v letu 2012 narasel na 90,2 % in naj bi se glede na pomladansko napoved služb Komisije iz leta 2013 do leta 2014 še dodatno povečal na 96,2 %. Organi pričakujejo, da bo delež dolga s 94,3 % BDP najvišji leta 2014, nato pa se bo zmanjševal in leta 2017 dosegel 88,2% BDP. Francija bo od leta 2016 v prehodnem obdobju glede izpolnjevanja merila za dolg.

               (11)

               Glede na visok in še vedno rastoč dolg in dejstvo, da se je rok za zmanjšanje čezmernega primanjkljaja ponovno podaljšal do leta 2015, je toliko bolj pomembno, da se proračun za leto 2013 strogo izvaja, v naslednjih letih pa odločno vztraja pri znatni konsolidaciji. Zlasti je bistveno, da javna poraba v Franciji raste precej počasneje kot potencialni BDP, saj so izboljšanja v strukturnem primanjkljaju zaenkrat temeljila predvsem na prihodkih. V tem pogledu bi moral potekajoči pregled oziroma modernizacija javne porabe („Modernisation de l'action publique“), ki poleg centralne vlade zajema lokalne vlade in uprave za socialno varnost, zagotoviti smernice za nadaljnje izboljšanje učinkovitosti javnih odhodkov. Obstaja tudi potencial za dodatno racionalizacijo različnih upravnih ravni in pristojnosti, da bi se omogočili nadaljnje sinergije, izboljšanje učinkovitosti in prihranki. Načrtovan novi zakon o decentralizaciji bi moral odpraviti te probleme. Glede na pričakovano srednje- in dolgoročno povečanje javnih odhodkov za zdravstveno varstvo v prihodnje javni odhodki za zdravstvo zahtevajo večje spremljanje in učinkovitost, zlasti pri izdatkih za farmacevtske izdelke. Glede na najnovejše napovedi svetovalnega odbora za pokojnine („Conseil d’orientation des retraites“) bo v pokojninskem sistemu prihajalo do trajnih primanjkljajev do leta 2018, kar je v nasprotju s ciljem reforme iz leta 2010, v skladu s katerim naj bi se do takrat sistem uravnotežil. Poleg tega delen umik reforme iz leta 2010 ni v skladu s Priporočilom iz leta 2012. Zato se bo pokojninski sistem do leta 2020 še vedno soočal z velikimi primanjkljaji, za odpravo teh razmer pa so nujno potrebni novi ukrepi politik in hkrati ohranjanje ustreznosti sistema.
               Takšni ukrepi bi lahko vključevali nadaljnje povišanje minimalne starosti za upokojitev in starosti za pridobitev polne pokojnine, kot tudi prispevne dobe za polno pokojnino, pri čemer bi se prilagodila pravila za indeksacijo in pregledale trenutno številne izjeme v splošni shemi za določene kategorije delavcev. Francoska vlada je sklenila, da bo socialne partnerje v celoti vključila v oblikovanje reforme in okrepila svoj doprinos. Povečanju stopnje prispevkov za socialno varnost bi se bilo treba izogibati zaradi negativnih učinkov na stroške dela. Glede na izziv glede javnih financ, s katerim se sooča Francija, je izjemno pomembno, da se fiskalni ukrepi dopolnijo s povečanimi prizadevanji za strukturne reforme, da se podpre in poveča potencial za dolgoročno rast francoskega gospodarstva.

               (12)

               Kot je omenjeno v poglobljenem pregledu za 2013, konkurenčnost Francije še vedno ostaja znaten izziv, kar je razvidno iz močnega zmanjšanja njenih deležev na izvoznih trgih v zadnjih letih. Vlada je novembra 2012 v okviru „Pakta o konkurenčnosti“ predlagala več ukrepov politike. Uvedba davčne olajšave pri davku od dohodkov pravnih oseb (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi – CICE) z načrtovanim celoletnim učinkom v višini 20 milijard EUR je pomemben korak, ki bi moral prispevati k nižanju stroškov dela. Izvedli bi se lahko še nadaljnji ukrepi, saj bo nova davčna olajšava na ravni povprečne plače zgolj prepolovila razliko med davčnim primežem v Franciji in povprečjem OECD. Poleg tega fiskalni ukrepi, sprejeti od leta 2010, ki vplivajo na podjetja, vključno z zmanjšanjem davčnih odhodkov, vodijo do večje obdavčitve gospodarskih družb, tudi če se njihov učinek za CICE popravi. Čeprav je omejeno, lahko povečanje minimalne plače, ki je bilo sprejeto julija 2012, negativno vpliva na ustvarjanje delovnih mest in konkurenčnost, kot je bilo poudarjeno v Priporočilu iz leta 2012. Med letoma 2002 in 2012 se je urna postavka pri minimalni plači povečala za 38 % (realno za 16 %). Visoka raven minimalne plače, ki predstavlja 60 % povprečne plače, se za delodajalce izravnava z več oprostitvami pri prispevkih za socialno varnost. Povezani strošek za javne finance se je hitro povečeval med letoma 1992 in 2002 ter se je ustalil blizu 1 % BDP. Poleg tega so drugi instrumenti, kot so programi za dopolnjevanje dohodka (’prime pour l'emploi’ in ’revenu de solidarité active’), bolj učinkoviti instrumenti za odpravljanje revščine med zaposlenimi kot minimalna plača.

               (13)

               Kar zadeva necenovno konkurenčnost, je vlada sicer pred kratkim obnovila svojo izvozno strategijo, vendar bi podpora razvoju izvozno usmerjenih mrež in partnerstev spodbujala internacionalizacijo malih in srednjih podjetij (MSP). Bolj splošno bi se lahko sprejeli ukrepi, s katerimi bi se zagotovilo, da poslovno okolje spodbuja rast MSP. Kljub precejšnjim naporom podjetij iz sektorjev, v katerih se intenzivno izvajajo raziskave in razvoj, ter znatni podpori države (in sicer davčne olajšave za raziskave) visoko in srednje tehnološko intenzivni sektorji predstavljajo zgolj skromen in vedno manjši del francoskega gospodarstva. Zato obstaja potreba po nadaljnjem spodbujanju ustanavljanja in rasti MSP ter podjetij v srednjem segmentu (ETI) v teh sektorjih z izboljšanjem okvirnih pogojev, ki spodbujajo inovacije in podjetništvo. Politika podjetniških grozdov, ki je bila razvita, da bi se povezali javne raziskave in zasebna podjetja, bi se lahko tudi dodatno usmerila na tržno koriščenje raziskav, razvoja in inovacij, pozitivne zunanje učinke med zasebnimi podjetji, ki se nahajajo blizu drugo drugega, in internacionalizacijo MSP. Poleg tega bi se moralo zagotoviti, da so doktorski študiji in raziskovalne izkušnje dovolj privlačni, da bodo spodbujali povezave med zasebnimi podjetji in raziskovalnimi institucijami.

               (14)

               Kar zadeva storitve, je bilo v letu 2012 opaziti le omejen napredek. Zlasti ni prišlo do prizadevanj za horizontalno reformo, ki bi odpravila neupravičene omejitve v reguliranih sektorjih in poklicih. Mnogi ponudniki strokovnih storitev se še vedno soočajo z omejitvami v zvezi s pravno obliko njihovih podjetij in strukturo lastniških deležev (kot so omejitve v zvezi z lastništvom kapitala za veterinarje in odvetnike). Na več področjih (kot so taksisti, nekateri zdravstveni poklici, notarji in drugi pravni poklici) še vedno obstajajo druge znatne ovire za začetek opravljanja ali opravljanje dejavnosti (kot so komercialna sporočila, kvote ali ozemeljske omejitve). V maloprodajnem sektorju se še vedno uporabljajo številni predpisi, kot so zapleteni in dolgotrajni postopki odobritve za ustanovitev maloprodajnih trgovin. Poleg tega obstoječa prepoved prodaje pod nabavno vrednostjo vodi do več izkrivljanj, cilj podpore proizvajalcem in majhnim prodajnim mestom pa bi se lahko učinkovito dosegel z manj izkrivljajočimi ukrepi. Te pretirane omejitve v reguliranih sektorjih in poklicih ovirajo konkurenco ter ponavadi vodijo do višjih cen. Kot je razvidno iz poglobljenega pregleda, višje cene posredniških storitev, ki predstavljajo skoraj četrtino proizvodnih stroškov v proizvodnem sektorju, na koncu vplivajo na zunanjo konkurenčnost francoskih podjetij. V letu 2012 je bilo zaznati omejen napredek v mrežnih gospodarskih panogah. Francoski trg električne energije ostaja eden od najbolj koncentriranih v EU. Regulirane cene električne energije in plina izkrivljajo konkurenco in še naprej ovirajo vstop novih ponudnikov na trg. Regulirane cene električne energije za odjemalce, ki niso gospodinjstva, bi bilo treba odpraviti v skladu s časovnim razporedom, ki je bil dogovorjen s francoskimi organi. Večja zmogljivost za povezovanje s sosednjimi državami in objava razpisov za koncesije za pridobivanje hidroelektrične energije bi prav tako prispevali k spodbujanju konkurence na trgu električne energije.
               V železniškem sektorju je železniški tovorni promet več let nazadoval (kot je obseg v tonah/km, sklenjen po pogodbah med letoma 2006 in 2011 za 17 % ), železniški potniški promet pa ni odprt za konkurenco, razen pri mednarodnih storitvah. Prihajajoča reforma bi morala zagotoviti, da vsak novi „združeni upravljavec infrastrukture“ ostane neodvisen od obstoječih upravljavcev, da se novim akterjem v sektorju zajamči pošten in nediskriminatoren dostop.

               (15)

               Francoski davčni sistem ostaja zapleten in premalo učinkovit zaradi velikega števila različnih oprostitev davkov in posebnih olajšav, pa tudi zaradi pogostega spreminjanja zakonodaje. Kljub prizadevanjem za zmanjšanje in racionalizacijo davčnih odhodkov znesek izgubljenih prihodkov iz tega naslova ostaja visok. Izbira pristopa široke osnove in nizke stopnje za obdavčevanje dohodkov pravnih in fizičnih oseb bi bolj spodbujala rast in družbeno blaginjo. Srednja stopnja davka na dodano vrednost (DDV) se bo z januarjem 2014 povišala s 7 % na 10 %. To je korak v pravo smer, vendar so potrebna nadaljnja prizadevanja. Na splošno stroški oprostitev plačila davkov in prispevkov za socialno varnost z do 10 % BDP ostajajo zelo visoki. Kljub temu, da je bila dokazana neučinkovitost nekaterih znižanih stopenj DDV, kot so tiste za gostinske storitve, niso bili sprejeti dovolj diferencirani ukrepi politike. Uvedba davčne olajšave CICE, ki je bila deloma financirana prek zgoraj omenjenega povečanja srednje, pa tudi splošne stopnje DDV, zmanjšuje davčno obremenitev dela. Vendar bodo potrebni nadaljnji ukrepi, zlasti da se bo ponovno uravnotežil delež okoljskih davkov. Francija je lani sprejela nekatere ukrepe za obravnavo davčnih spodbud za zadolževanje pri obdavčevanju podjetij. Odbitki obresti nad 3 milijoni EUR so omejeni in v letu 2013 15 % obresti nad tem pragom ne bo dovoljeno odbiti od davčne osnove, delež, ki bo v letu 2014 povečan na 25 %. Vendar so možne dodatne izboljšave.

               (16)

               Stopnja brezposelnosti se je povečala z 9,7 % v letu 2010 na 10,2 % v letu 2012. Komisija napoveduje, da se bo zaradi trajno šibke gospodarske rasti stopnja brezposelnosti povečala in leta 2013 dosegla 10,6 %, leta 2014 pa 10,9 %. V teh razmerah razdrobljenost francoskega trga dela še naprej ostaja razlog za skrb. V letu 2010 je bila verjetnost prehoda z zaposlitve za določen na zaposlitev za nedoločen čas samo 10,6 %, medtem ko je v EU v povprečju znašala 25,9 %. Posledično nizko kvalificirani delavci v nestabilnih oblikah zaposlitve nosijo večji del bremena, kadar pride do procesa prilagajanja na trgu dela. Maja 2013 je bil sprejet zakon, ki temelji na medsektorskem sporazumu (ANI) o zaščiti delovnih mest, ki je bil sklenjen med socialnimi partnerji v januarju 2013. Zakon predvideva večje pravice za delavce, odpravlja pravno negotovost pri odpuščanju in določa večjo fleksibilnost za delodajalce. Zakon predstavlja pozitiven korak v smeri bolj fleksibilnega trga dela. Glede nekaterih posebnih vprašanj so dejanska izvedba te reforme in njeni učinki povezani s sprejetjem nadaljnjih sporazumov med panogami/podjetji, ki bodo potrebni preden lahko sporazum v celoti stopi v veljavo.

               (17)

               Šestina mladih v Franciji zapusti sistem izobraževanja in usposabljanja brez kvalifikacij. To je še posebej zaskrbljujoče, ker je bila konec leta 2012 stopnja brezposelnosti med mladimi 25,4 % in ker je bilo tveganje brezposelnosti skoraj dvakrat višje za najmanj kvalificirane mlade. Programi za spodbujanje vajeništva bi morali doseči zlasti najmanj kvalificirane mlade. Uskladitev nacionalnih programov z jamstvom za mlade, vpostavljenim s Priporočilom Sveta z dne 22. aprila 2013 (5) bi morala igrati strukturno vlogo pri odzivu na te izzive. Kljub reformam, začetim leta 2009, je v Franciji stopnja udeležbe odraslih v vseživljenjskem učenju (5,7 % leta 2012, za nizko kvalificirane odrasle: 2,5 %) pod povprečjem EU. Načrtovani prenos pristojnosti na regionalne svete bi lahko omogočil odpravo slabosti sedanjega sistema. Kljub znatnemu trendu rasti je stopnja zaposlenosti za delavce starosti 55–64 let še vedno nizka glede na povprečje držav članic EU (45,7 % v četrtem četrtletju 2012), in od leta 2008 se je vrzel glede na povprečje EU zapolnila le do polovice (od 7,4 točk leta 2008 na 3,8 točke leta 2012). Brezposelnost med starejšimi narašča na enaki stopnji kot splošna brezposelnost. Čeprav so korak v pravo smer, ni jasno, v kolikšni meri bodo „generacijske pogodbe“ prispevale k zaposlovanju starejših delavcev in olajšale ponovno zaposlovanje starejših iskalcev zaposlitve. V Franciji so javni izdatki za nadomestila za brezposelnost leta 2012 zrasli za 5,3 % in se bodo glede na program za stabilnost predvidoma povečali še za dodatnih 6,1 % v letu 2013. Nakopičeni primanjkljaj ureditve za brezposelne, ki naj bi leta 2013 dosegel skoraj 1 % BDP, zahteva reformo sistema nadomestil za brezposelnost.
               Zlasti bi bilo treba sprejeti nekatere elemente, kot so pogoji za upravičenost do nadomestil, degresivnost nadomestil skozi čas ali nadomestne stopnje za delavce z najvišjimi plačami, da se zagotovijo ustrezne spodbude za delo. Nova tristranska konvencija javnega zavoda za zaposlovanje (Pôle emploi) predvideva diferencirano nadaljnjo obravnavo iskalcev zaposlitve. Portfelj zaposlitvenega svetovalca se je zaradi naraščajoče brezposelnosti kljub temu še dodatno povečal, preusmeritev strategije Pôle emploi pa ovira slab gospodarski položaj. Na splošno obstaja potreba po nadaljnjih ukrepih zaradi negativnih gospodarskih obetov in pričakovanega nadaljnjega povečanja brezposelnosti v Franciji.

               (18)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Francije. Ocenila je nacionalni program reform in program za stabilnost ter predstavila poglobljen pregled. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Franciji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 6 v nadaljevanju.

               (19)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost, njegovo mnenje (6) pa je izraženo zlasti v priporočilu v točki 1 v nadaljevanju.

               (20)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je izvedla Komisija, in te ocene preučil nacionalni program reform in program za stabilnost. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih iz točk 1, 2, 3, 4, 5 in 6 v nadaljevanju.

               (21)

               V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na tej podlagi je Svet izdal posebna priporočila za države članice, katerih valuta je euro (7). Francija bi kot država, katere valuta je euro, morala tudi zagotoviti, da se ta priporočila izvajajo v celoti in pravočasno –

         PRIPOROČA, da Francija v obdobju 2013–2014 ukrepa, tako da:

               1.

               V letu 2013 okrepi in nadaljuje z izvajanjem proračunske strategije. Verodostojnost prilagajanja poveča tako, da do jeseni 2013 določi in izvede potrebne ukrepe za leto 2014 in prihodnja leta, s katerimi bo na vzdržen način zmanjšala čezmerni primanjkljaj najkasneje do leta 2015 in dosegla strukturni prilagoditveni napor, določen v priporočilih Sveta v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Vse nepričakovane prihodke uporabi za zmanjšanje primanjkljaja. Za trajno zmanjšanje proračunskih neravnotežij je potrebno verodostojno izvajanje ambicioznih strukturnih reform za povečanje zmožnosti prilagajanja ter okrepitev rasti in zaposlovanja. Ohrani fiskalno konsolidacijo, ki je usmerjena k rasti, in dodatno poveča učinkovitost javnih odhodkov, zlasti z nadaljevanjem načrtovanega pregleda kategorij izdatkov v vseh podsektorjih sektorja splošne uprave. Z napovedanim zakonom o decentralizaciji zagotovi večje sinergije in prihranke med centralno in lokalno ravnjo države. Po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja nadaljuje s strukturnim prilagajanjem s hitrostjo, ki je primerna, da se bo srednjeročni cilj dosegel do leta 2016. Do konca leta 2013 sprejme ukrepe za vzdržno uravnoteženje pokojninskega sistema najkasneje do leta 2020, na primer s prilagoditvijo pravil za indeksacijo, s povečanjem prispevne dobe za pridobitev polne pokojnine, nadaljnjim povečanjem dejanske upokojitvene starosti, z uskladitvijo upokojitvene starosti ali pokojninskih prejemkov glede na spremembe v pričakovani življenjski dobi ter s pregledom posebnih programov, pri čemer se izogiba povečanju prispevkov delodajalcev za socialno varnost, ter poveča stroškovno učinkovitost odhodkov za zdravstveno varstvo, vključno z izdatki za farmacevtske izdelke.

               2.

               Zagotovi, da zmanjšanje stroškov dela zaradi „crédit d’impôt pour la compétitivité et l'emploi“ daje načrtovani znesek in da noben drug ukrep ne bo izravnal tega učinka. Dodatno zniža stroške dela, zlasti z nadaljnjimi ukrepi za zmanjšanje prispevkov delodajalcev za socialno varnost, v sodelovanju s socialnimi partnerji. Zagotovi, da trendi na področju minimalne plače podpirajo konkurenčnost in ustvarjanje delovnih mest, ob upoštevanju programov za dopolnjevanje dohodka in oprostitev pri prispevkih za socialno varnost.

               3.

               Izvede dodatne ukrepe za izboljšanje poslovnega okolja ter razvije inovacijske in izvozne zmogljivosti podjetij, zlasti MSP in podjetij srednje velikosti. Zlasti začne izvajati napovedano pobudo za poenostavitev regulativnega okvira in izboljša okvirne pogoje za inovacije s spodbujanjem prenosa tehnologije in komercialnega izkoriščanja raziskav, vključno s preusmeritvijo centrov konkurenčnosti.

               4.

               Izvede ukrepe za povečanje konkurenčnosti na področju storitev; odpravi neutemeljene omejitve pri dostopu do in izvajanju strokovnih storitev, zlasti v zvezi s pravno obliko, strukturo lastniških deležev, kvotami in ozemeljskimi omejitvami; izvede ukrepe za poenostavitev postopka odobritve za odprtje prodajnih mest in za odpravo prepovedi prodaje z izgubo; odpravi regulirane cene plina in električne energije za odjemalce, ki niso gospodinjstva, in poveča zmogljivost za povezovanje s sosednjimi državami; v železniškem sektorju domači potniški promet odpre za konkurenco.

               5.

               Nadaljuje s prizadevanji za poenostavitev davčnega sistema in izboljšanje njegove učinkovitosti, hkrati pa zagotovi kontinuiteto davčnih pravil skozi čas. Sprejme dodatne ukrepe za odpravo ugodnejše obravnave dolga pri obdavčevanju podjetij. Okrepi prizadevanja za zmanjšanje in racionalizacijo odhodkov v zvezi z davkom na osebni dohodek in davkom od dohodka pravnih oseb z znižanjem zakonsko določenih stopenj, približa znižane stopnje DDV splošni stopnji ter odpravi neučinkovite znižane stopnje. Sprejme nadaljnje ukrepe, s katerimi se davčno breme z dela preloži na okoljske davke ali na potrošnjo.

               6.

               Brez zamud in ob posvetovanju s socialnimi partnerji v celoti začne izvajati medsektorski sporazum iz januarja 2013. Sprejme dodatne ukrepe za omejitev segmentacije trga dela, zlasti za obravnavo položaja začasnih delavcev iz agencij. Nujno začne z reformo sistema nadomestil za brezposelnost v sodelovanju s socialnimi partnerji in v skladu z nacionalno prakso, da zagotovi vzdržnost sistema in hkrati, da sistem zagotavlja ustrezne spodbude za vrnitev na delo. Poveča stopnjo zaposlenosti starejših delavcev in spodbuja njihovo sodelovanje na trgu dela. Izvede posebne ukrepe za izboljšanje zaposlitvenih možnosti starejših brezposelnih, zlasti v obliki specifičnega svetovanja in usposabljanja. Poveča udeležbo odraslih, zlasti najmanj kvalificiranih in brezposelnih, v vseživljenjskem učenju. Zagotovi, da javne storitve zaposlovanja na učinkovit način nudijo individualno podporo brezposelnim in da so aktivne politike zaposlovanja učinkovito usmerjene na najbolj prikrajšane. Sprejme nadaljnje ukrepe za izboljšanje prehoda iz šolanja v zaposlitev, na primer v okviru „jamstva za mlade“ (8) in s spodbujanjem vajeništva.

      V Bruslju, 9. julija 2013

            Za Svet

            Predsednik

         R. ŠADŽIUS

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Za leto 2013 ostajajo nespremenjene v skladu s Sklepom Sveta 2013/208/EU z dne 22. aprila 2013 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 118, 30.4.2013, str. 21).

      (4)  UL C 219, 24.7.2012, str. 31.

      (5)  UL C 120, 26.4.2013, str. 1.

      (6)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.

      (7)  Glej stran 97 tega Uradnega lista.

      (8)  Vzpostavljenim s Priporočilom Sveta z dne 22. aprila 2013 (UL C 120, 26.4.2013, str. 1).


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 9. decembra 2011 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke De Nederlandsche Bank (ECB/2011/22)

text:
               16.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/1

         PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
   z dne 9. decembra 2011
   Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke De Nederlandsche Bank
   (ECB/2011/22)
   2011/C 367/01
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               Mandat zunanjega revizorja centralne banke De Nederlandsche Bank bo potekel po reviziji za poslovno leto 2011. Zaradi tega je treba imenovati zunanjega revizorja od poslovnega leta 2012.

               (3)

               De Nederlandsche Bank je za svojega zunanjega revizorja za poslovna leta od 2012 do 2018 izbrala družbo Deloitte Accountants BV –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   Priporoči se, da se družba Deloitte Accountants BV imenuje za zunanjega revizorja centralne banke De Nederlandsche Bank za poslovna leta od 2012 do 2018.

      V Frankfurtu na Majni, 9. decembra 2011

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI


				|

		52012PC0655

			Priporočilo SKLEP SVETA o pooblastitvi Evropske komisije, da v imenu EU sodeluje v pogajanjih o mednarodni konvenciji Sveta Evrope za boj proti prirejanju športnih rezultatov /* COM/2012/0655 final */

			   	OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM
1.           Ozadje in politični
okvir
Vnaprejšnje
dogovarjanje izidov tekem velja za eno največjih groženj sodobnemu športu.
Spodbija športne vrednote, kot so integriteta, fair play in spoštovanje
drugih. Športne navdušence in navijače lahko odvrne od organiziranega
športa, ki predstavlja skoraj 2 % bruto dodane vrednosti EU. Poleg tega so
v vnaprejšnje dogovarjanje izidov tekem pogosto vpletene organizirane
kriminalne združbe na svetovni ravni. Ta težava je zdaj postala prednostna
naloga javnih organov, športnega gibanja in organov kazenskega pregona po vsem
svetu.
V sporočilu
Komisije iz leta 2011 „Razvijanje evropske razsežnosti v športu“ je vnaprejšnje
dogovarjanje izidov tekem izrecno opredeljeno kot grožnja, ki krši športno
etiko in integriteto. To težavo je Komisija leta 2011 obravnavala tudi v
zeleni knjigi Komisije o spletnih igrah na srečo, sporočilu Komisije
„Boj proti korupciji v EU“ in sporočilu Komisije „Celovitemu evropskemu
okviru za spletne igre na srečo naproti“.
Evropski parlament
je junija 2011 sprejel pisno izjavo o boju proti korupciji v evropskem športu,
februarja 2012 pa resolucijo o razvijanju evropske razsežnosti v športu, v
kateri je pozval k okrepljenem mednarodnem sodelovanju v boju proti
vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem. Svet EU je 29. novembra 2011
sprejel sklepe o boju proti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem, v katerih
Komisijo, države članice in nevladne zainteresirane strani poziva k
sodelovanju in ukrepanju na različnih ravneh, da bi izboljšali način
boja proti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem v EU.
Mednarodni
olimpijski komite (MOK) je marca 2011 ustanovil delovno skupino, ki jo
sestavljajo visoki predstavniki športnega gibanja, javni organi, mednarodne
organizacije in ponudniki stav, njen cilj pa je predlagati načine za boj
proti nepravilnim in nezakonitim športnim stavam. Skupina je načrt za
nadaljnje ukrepanje sprejela 2. februarja 2012 v Lozani.
Odbor ministrov
Sveta Evrope je 28. septembra 2011 sprejel priporočilo o
spodbujanju integritete športa zoper prirejanje športnih rezultatov, zlasti
vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem. V priporočilu poziva razširjeni
delni sporazum o športu (EPAS), naj izvede študijo izvedljivosti morebitnega
mednarodnega pravnega instrumenta za preprečevanje in zatiranje
vnaprejšnjega dogovarjanja izidov tekem. Na konferenci ministrov za šport Sveta
Evrope 15. marca 2012 v Beogradu so se ministri seznanili z
ugotovitvami študije in EPAS pozvali, naj v sodelovanju z EU začne
pogajanja o morebitnem mednarodnem pravnem instrumentu (konvenciji) za boj
proti prirejanju športnih rezultatov, zlasti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov
tekem. Odbor ministrov Sveta Evrope je 13. junija 2012 ta poziv
podprl. Poleti 2012 je EPAS državam pogodbenicam evropske kulturne konvencije
poslal poziv, naj izrazijo svoje zanimanje za sodelovanje v pogajanjih o
osnutku konvencije Sveta Evrope proti prirejanju športnih rezultatov.
2.           Morebitna konvencija Sveta
Evrope za boj proti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem: možna vsebina in
časovni razpored
Na podlagi študije izvedljivosti, ki jo je
opravil EPAS, bi lahko imela prihodnja konvencija Sveta Evrope naslednjo
obliko:
1.           Preprečevanje
(a)
Notranje usklajevanje
(b)
Spodbujanje in podpiranje ukrepov, ki jih morajo
sprejeti športna gibanja
(c)
Vzpostavitev okvira za trg stav
(d)
Spodbujanje ukrepov, ki jih morajo sprejeti
ponudniki stav
2.           Mednarodno sodelovanje
(e)
Javni organi – šport
(f)
Javni organi (regulatorni organi za stave) –
ponudniki stav
(g)
Mednarodno sodelovanje med pravosodnimi organi ali
organi kazenskega pregona
(h)
Tristranska posvetovanja
3.           Sankcije
(i)
Kombinacija disciplinskih, upravnih in kazenskih
sankcij
(j)
Disciplinske sankcije
(k)
Upravne sankcije
(l)
Kazensko pravo
(m)
Pristojnost
4.           Kazenski pregon
(n)
Preiskava
(o)
Kibernetska kriminaliteta
5.           Nadaljnji ukrepi
(p)
Spremljanje
(q)
Odbor konvencije
Eden glavnih težav v boju proti vnaprejšnjemu
dogovarjanju izidov tekem na evropski in mednarodni ravni je potreba po
usklajevanju med različnimi zainteresiranimi stranmi, dejavnimi na tem
področju, zlasti med javnimi organi, organi kazenskega pregona,
regulatornimi organi za stave, vsemi deli športnega gibanja ter ponudniki stav
(loterijami in zasebnimi ponudniki). Glavna dodana vrednost konvencije Sveta
Evrope proti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem bi bila vzpostavitev platforme
za čezmejno in medsektorsko sodelovanje, ki bi vključevala vse
zadevne udeležence. Velika prednost konvencije Sveta Evrope bi bile njene
strukture za spremljanje in nadaljnje ukrepanje, ki bi temeljile na modelu
obstoječih stalnih odborov konvencij Sveta Evrope na področju športa
(proti dopingu, o nasilju gledalcev). Te strukture bi morale biti odprte vsem
pomembnim zainteresiranim stranem in bi morale postati forum za razprave o
izvajanju konvencije ter napredku v boju proti vnaprejšnjemu dogovarjanju
izidov tekem v Evropi.
Druga pomembna prednost prihodnje konvencije
bi bila njena odprtost neevropskim državam: konvencijo bodo lahko podpisale in
ratificirale vse države (Kanada in Avstralija sta na primer trenutno
pogodbenici konvencije Sveta Evrope proti dopingu). Ta vidik je ključnega
pomena, saj je sodelovanje po vsem svetu, zlasti v državah, v katerih so
športne stave razširjene, na primer v jugovzhodni Aziji, bistven element za
učinkovit boj proti mednarodnim organiziranim kriminalnim združbam,
vpletenim v vnaprejšnje dogovarjanje izidov tekem na različnih celinah.
Predlagana konvencija ne bi bila instrument za
uskladitev nacionalnih zakonodaj podpisnic. Čeprav bosta v konvenciji
omenjeni vprašanji skupne opredelitve vnaprejšnjega dogovarjanja izidov tekem
in sprejetja niza učinkovitih, odvračilnih in sorazmernih sankcij, bo
besedilo zadevnih določb oblikovano tako, da bo podpisnicam pri izvajanju
teh določb dovoljevalo določeno stopnjo prožnosti.
Natančna vsebina, zgradba in
področje uporabe besedila konvencije so trenutno precej teoretični in
bodo predmet prihodnjih pogajanj.
Redakcijska skupina, sestavljena iz predstavnikov držav članic, vključenih v
pogajanja, bo zadolžena za pripravo besedila konvencije. Dokumenti, ki jih je
razposlal Svet Evrope, izrecno predvidevajo, da bo skupina odprta tudi
predstavniku EU. Redakcijska skupina se je za začetne pogovore prvič
sestala v Strasbourgu med 9. in 11. oktobrom 2012. Komisija se je tega
sestanka udeležila kot ad hoc opazovalka. EPAS bo imel vlogo sekretariata.
Predvideva sedem tridnevnih sestankov redakcijske skupine med oktobrom 2012 in
decembrom 2013, cilj pa je konvencijo Odboru ministrov Sveta Evrope predstaviti
leta 2014.
3.           Vloga EU v boju proti
vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem
Vprašanje vnaprejšnjega
dogovarjanja izidov tekem je na agendi EU za šport razmeroma novo, zato so
pobude v zvezi z njim zelo nove. Sodelovanje v boju proti vnaprejšnjemu
dogovarjanju izidov tekem je na ravni Komisije mogoče obravnavati
iz treh različnih zornih kotov, ki ustrezajo trem glavnim vidikom te
težave:
Šport: člen 165 Pogodbe določa, da je eden od ciljev ukrepanja EU
na področju športa razvoj evropske razsežnosti v športu s spodbujanjem
pravičnosti na športnih tekmovanjih in zaščito moralne integritete
športnikov. Komisija je prvo konkretno pobudo na tem področju sprejela s
tem, da je v razpis za zbiranje predlogov za izvajanje pripravljalnega ukrepa
„Evropsko partnerstvo za šport“ za leto 2012 vključila prednostno postavko
za projekte, ki se osredotočajo na preprečevanje vnaprejšnjega
dogovarjanja izidov tekem z izobraževanjem in obveščanjem zadevnih
zainteresiranih strani, zlasti športnikov, sodnikov, odgovornih za tekme in
oseb v športni upravi. Cilj finančne podpore v okviru tega razpisa je
okrepiti preventivno stran boja proti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem z
izmenjavo dobrih praks. Boj proti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem je
tudi eden od ciljev, določenih v poglavju o športu predlaganega programa
„Erasmus za vse“, ki naj bi po letu 2014 omogočil strukturirano podporo
podobnim ukrepom. Poleg zagotavljanja finančne pomoči Komisija pri
določanju načinov za boj proti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov
tekem na mednarodni ravni tesno sodeluje z zunanjimi zainteresiranimi stranmi
(zlasti MOK in Svetom Evrope). Komisija deluje tudi kot sekretariat strokovne
skupine EU za dobro upravljanje v športu, ustanovljene na podlagi Resolucije
Sveta o delovnem načrtu EU za šport maja 2011. Strokovna skupina je junija
2012 pripravila priporočila za nadaljnjo obravnavo v okviru delovne
skupine Sveta za šport.
Igre na
srečo in stave: vnaprejšnje dogovarjanje izidov
tekem ni nujno povezano s športnimi stavami. Kljub temu je kombinacija
nereguliranih športnih stav in vnaprejšnjega dogovarjanja izidov tekem
resnična grožnja športnim dogodkom, zlasti zaradi posameznikov ali
kriminalnih združb, ki športne stave izkoriščajo za ustvarjanje
dobička ali pranje denarja. Vprašanja, povezana z integriteto športa, so
bila vključena v zeleno knjigo o spletnih igrah na srečo, javnega
posvetovanja, ki ga je Komisija izvedla leta 2011. Različne zainteresirane
strani, vključno s športnimi organi, so poslale približno 250 odgovorov.
Posvetovanje je leta 2011 spremljalo pet tematskih delavnic, od katerih se je
ena (10. maja 2011) osredotočala predvsem na spletne igre na srečo in
integriteto športa (s poudarkom na vnaprejšnjem dogovarjanju izidov tekem). Kot
nadaljnji ukrep po zeleni knjigi je Komisija 23. oktobra 2012 sprejela
Sporočilo „Celovitemu evropskem okviru za spletne igre na srečo
naproti“ (COM(2012) 596 final). Varovanje integritete športa zoper vnaprejšnje
dogovarjanje izidov tekem je ena od prednostnih nalog iz sporočila, ki
vsebuje predlog akcijskega načrta, ki predvideva udeležbo Komisije pri
pripravi konvencije Sveta Evrope za boj proti prirejanju športnih rezultatov.
Korupcija: vnaprejšnje dogovarjanje izidov tekem je oblika korupcije, zato se
sankcionira v skladu z nacionalno kazensko zakonodajo. Komisija izvaja leta
2011 sprejeti protikorupcijski paket, ki je osredotočen na izboljšanje
spremljanja in ocenjevanja protikorupcijskih prizadevanj, zlasti s pripravo
poročila EU o boju proti korupciji, s katerim bo Komisija redno ocenjevala
različne nerešene vidike v zvezi s korupcijo in zmogljivostjo nadzora nad
korupcijo v državah članicah EU. Poročilo bi lahko zajemalo tudi
odprta vprašanja v zvezi s korupcijo, vključno z vnaprejšnjim
dogovarjanjem izidov tekem. Komisija bo poročilo EU o boju proti korupciji
skupaj z analizami za posamezne države članice in prilagojenimi
priporočili zanje objavila vsaki dve leti od leta 2013 naprej. Poleg tega
Komisija trenutno preučuje načine za morebitno sodelovanje EU v
skupini držav proti korupciji Sveta Evrope (GRECO), ki naj bi prineslo dodano
vrednost v boju EU proti korupciji.
Evropski parlament
je vprašanje vnaprejšnjega dogovarjanja izidov tekem obravnaval v poročilu
o neoporečnosti spletnih iger na srečo iz leta 2009 (A6-0064/2009),
pri čemer se je zlasti posvetil vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem,
povezanim s športnimi stavami. Parlament se je s tem vprašanjem podrobneje
ukvarjal tudi v poročilu iz leta 2011 o spletnih igrah na srečo na
notranjem trgu (A7-0342/2011), v katerem so navedena omenjena vprašanja,
povezana s čezmejnim policijskim in pravosodnim sodelovanjem med
organizatorji športnih tekmovanj in ponudniki stav, vzpostavitvijo nacionalnih
mrež in kontaktnih točk za reševanje primerov vnaprejšnjega dogovarjanja
izidov tekem ter opredelitvijo vnaprejšnjega dogovarjanja izidov tekem na ravni
EU. Vprašanje vnaprejšnjega dogovarjanja izidov tekem je bilo obravnavano tudi
v poročilu Evropskega parlamenta iz leta 2012 o evropski razsežnosti v
športu (A7-0385/2011), v katerem Evropski parlament športne zveze poziva, naj
tesno sodelujejo z državami članicami pri varovanju integritete športa.
Svet se je z bojem proti vnaprejšnjemu dogovarjanju
izidov tekem prvič ukvarjal v delovnem načrtu EU za šport za obdobje
2011–2014, ki ga je sprejel maja 2011 in v katerem je integriteto športa, zlasti
boj proti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem, določil kot prednostno
nalogo za navedeno obdobje. Poleg tega je Svet novembra 2011 sprejel sklepe o
boju proti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem, v katerih države
članice in interesne skupine poziva, naj spodbujajo razvoj izobraževalnih
programov in zagotovijo tesno sodelovanje med vsemi zainteresiranimi stranmi. Delovna
skupina Sveta za šport trenutno razpravlja o besedilu osnutka sklepov o
določitvi strategije za boj proti prirejanju športnih rezultatov, ki bo
sprejet novembra 2012.
V boju proti vnaprejšnjemu
dogovarjanju izidov tekem dejavno sodelujeta tudi agenciji EU, pristojni za
čezmejno pravosodno in policijsko sodelovanje (EUROPOL in EUROJUST).Medtem
ko je bilo sodelovanje med organi kazenskega pregona na ravni EU na
področju športa običajno usmerjeno na vprašanje nasilja gledalcev, se
je v zadnjih dveh letih kot novo področje za čezmejno sodelovanje
pojavilo vprašanje vnaprejšnjega dogovarjanja izidov tekem. Trenutno sta odprta
dva primera; za njuno obravnavo je bila vzpostavljena skupna preiskovalna
enota, ki vključuje štiri države članice EU (Madžarsko, Nemčijo,
Finsko in Avstrijo). EUROPOL in EUROJUST svojo vključenost v primere
utemeljujeta s tem, da vnaprejšnje dogovarjanje izidov tekem pogosto pomeni
težje oblike kriminala.
Vsi ti elementi kažejo na
to, da je boj proti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov tekem postal prednostna
naloga na različnih področjih politike (športne politike, nadzora
trgov za igre na srečo, boja proti korupciji) na ravni EU, pozornost
javnosti pa se bo po nedavnih primerih korupcije na različnih ravneh v
svetu športa še povečalo.
Ker cilj predvidene konvencije ni uskladitev
določb kazenskega prava v državah podpisnicah, ne uskladitev na drugih
področjih, kot so igre na srečo in zakoni o stavah, in ker je na
podlagi člena 6 PDEU EU pristojna samo za izvajanje ukrepov za
podporo, uskladitev ali dopolnitev ukrepov držav članic na področju
športa, se predlaga, da EU sodeluje v prihodnjih pogajanjih skupaj s svojimi
državami članicami. Predlagano sodelovanje v pogajanjih ne vpliva na
proračun EU.
Komisija zato priporoča, da Svet:
–
sprejme priloženi sklep, s katerim pooblašča
Evropsko komisijo, da v imenu EU sodeluje v pogajanjih o mednarodni konvenciji
Sveta Evrope za boj proti prirejanju športnih rezultatov;
–
izda pogajalske smernice,
priložene navedenemu sklepu;
–
imenuje poseben odbor, s katerim se je treba
posvetovati med pogajanji.
Priporočilo
SKLEP SVETA
o pooblastitvi Evropske komisije, da v imenu
EU sodeluje v pogajanjih o mednarodni konvenciji Sveta Evrope za boj proti
prirejanju športnih rezultatov
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju
Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 218(3) in (4) Pogodbe,
ob upoštevanju
priporočila Evropske komisije,
ob upoštevanju
naslednjega:
Treba bi bilo
začeti pogajanja za pripravo mednarodne konvencije Sveta Evrope za boj
proti prirejanju športnih rezultatov.
V teh pogajanjih
bi morala sodelovati Unija –
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Komisijo se
pooblasti, da v imenu Evropske unije sodeluje v pogajanjih o mednarodni
konvenciji Sveta Evrope za boj proti prirejanju športnih rezultatov.
Člen 2
Pogajalske
smernice so opredeljene v Prilogi.
Člen 3
Pogajanja se
opravijo ob posvetovanju z [ime posebnega odbora vnese Svet].
Člen 4
Ta sklep je naslovljen na Komisijo.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
PRILOGA
Pogajalske smernice
za mednarodno konvencijo Sveta Evrope za boj proti prirejanju športnih
rezultatov
Cilj prihodnje
konvencije bo pripraviti mednarodni pravni okvir za preprečevanje in boj
proti prirejanju športnih rezultatov, zlasti vnaprejšnjemu dogovarjanju izidov
tekem; cilj konvencije pa bi moral biti okrepitev mednarodnega sodelovanja na
tem področju in vzpostavitev nadzornega mehanizma za zagotavljanje, da se
določbe iz konvencije izvajajo učinkovito.
Evropska unija bo
sodelovala na teh sestankih, da zagotovi usklajenost predlagane konvencije s
pravnim redom EU, zlasti glede svoboščin na notranjem trgu (svoboda
opravljanja storitev in svoboda ustanavljanja) in pravosodnega sodelovanja v
kazenskih zadevah.
Evropska unija bo
sodelovala tudi v pogajanjih, da zagotovi usklajenost določb prihodnje
konvencije s politikami EU na področju športa, spletnih iger na srečo
in boja proti korupciji. Referenčni dokumenti za te politike so med
drugim:
·
Sporočilo Komisije „Razvijanje evropske
razsežnosti v športu“ (COM(2011) 12 final);
·
Zelena knjiga o spletnih igrah na srečo
(COM(2011) 128 final);
·
Sporočilo Komisije „Boj proti korupciji v EU“
(COM(2011) 308 final);
·
Sporočilo Komisije „Celovitemu evropskemu
okviru za spletne igre na srečo naproti“ (COM(2012) 596 final);
·
Sklepi Sveta o boju proti vnaprejšnjemu
dogovarjanju izidov tekem (16819/11).


				|

		52014PC0651

			Priporočilo SKLEP SVETA o odobritvi začetka pogajanj o spremembi Konvencije o čezmejnih učinkih industrijskih nesreč /* COM/2014/0651 final */

			   	OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM
1.           OZADJE PREDLOGA
Evropska unija in večina njenih držav
članic so pogodbenice Konvencije UN/ECE o čezmejnih učinkih
industrijskih nesreč (v nadaljnjem besedilu: Konvencija). Konvencija se
uporablja za preprečevanje industrijskih nesreč ter za pripravljenost
in odzivanje nanje na krajih, kjer potekajo nevarne dejavnosti, ki bi lahko
imele čezmejne učinke.
Direktiva Seveso II je pravni instrument za
izpolnjevanje obveznosti Evropske unije, ki izhajajo iz Konvencije. Priloga I h
Konvenciji in Priloga I k direktivi Seveso II navajata skupine nevarnih
snovi in posamezne nevarne snovi z namenom opredelitve nevarnih dejavnosti.
Junija 2015 bo direktiva Seveso II nadomeščena z direktivo Seveso III, ki
med drugim spreminja Prilogo I.
2.           REZULTATI POSVETOVANJ Z
ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA
Na svojem 7. zasedanju leta 2012 je konferenca
pogodbenic h Konvenciji UN/ECE o čezmejnih učinkih industrijskih
nesreč pooblastila delovno skupino za razvoj Konvencije, da oceni seznam
možnih sprememb na področjih, ki jih je predlagala konferenca pogodbenic.
Delovna skupina za razvoj Konvencije je po svojem četrtem zasedanju aprila
2014 sklenila, da bi bile spremembe primerne na štirih področjih:
(1)        Revidirane in dodatne opredelitve
(čl. 1): Delovna skupina za razvoj Konvencije je priporočila
spremembe nekaterih opredelitev za uskladitev z drugimi konvencijami ECE
(Aarhuška konvencija in Konvencija o presoji čezmejnih vplivov na okolje
(Konvencija iz Espooja)), za prilagoditev opredelitev mednarodno priznanim
razvojnim dosežkom, večjo jasnost in pravno varnost ter okrepitev notranje
skladnosti s Konvencijo.
(2)        Okrepljeno sodelovanje javnosti
(čl. 9): Delovna skupina za razvoj Konvencije je za uskladitev z drugimi
konvencijami ECE priporočila spremembo člena 9.
(3)        Pogostnost zasedanj (čl. 18):
Konvencija določa letno konferenco pogodbenic. V praksi pa srečanja
potekajo le vsaki dve leti. Delovna skupina za razvoj Konvencije je predlagala
spremembo člena 18, da bi ga uskladila z obstoječo prakso.
(4)        Uporaba sprememb za nove
pogodbenice (čl. 29): Delovna skupina za razvoj Konvencije je
priporočila, da se v člen 29 vstavi nov odstavek, ki navaja, da
države, ki h Konvenciji pristopijo po začetku veljavnosti spremembe,
samodejno sprejmejo tudi spremembo. To bi izboljšalo jasnost in zagotovilo
pravno varnost za nove pogodbenice.
Morebitne spremembe teh področij ne bi v
nobenem primeru privedle do sprememb Konvencije, ki bi povzročile okoljske
ali socialno-ekonomske posledice v EU. Verjetnejši bi bil pozitiven
učinek, saj bi nekatere spremembe povzročile višje standarde v
pogodbenicah h Konvenciji, ki niso članice EU, ter tako povečale
enakost konkurenčnih pogojev med organizacijami iz EU in tistimi, ki niso
iz EU, ter zmanjšale tveganje za nesreče z morebitnimi čezmejnimi
učinki v EU.
V skladu z ugotovitvami bi za vsa druga
tehnična področja, ki jih je predlagala konvencija pogodbenic,
zadostovale smernice in spremembe ne bi bile potrebne.
Posebno vprašanje zadeva morebitni pristop h
Konvenciji tistih držav članic ZN, ki niso članice UN/ECE. Pri tem bi
bilo treba upoštevati razpravo na to temo, ki bo potekala ločeno in je
predvidena septembra 2016 na 71. zasedanju Generalne skupščine ZN.
3.           PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA
Nobeno od področij, ki bo morda podvrženo
spremembam, ne bo vplivalo na obstoječo zakonodajo v Evropski uniji, saj
ta področja že ureja strožji pravni red EU ali pa zadevajo notranjo
ureditev Konvencije.
4.           PRORAČUNSKE POSLEDICE
Izmed morebitnih področij za spremembe bi
proračunske posledice verjetno lahko imelo samo vprašanje pristopa držav,
ki niso članice UN/ECE. Verjetne kandidatke za pristop bi bile države
upravičenke, kar bi povzročilo pritisk na proračun Konvencije.
Vendar finančni mehanizem Konvencije temelji na prostovoljnih prispevkih.
Zato imajo pogodbenice proste roke pri določanju ravni svojih prispevkov.
Hkrati bi lahko Konvencija, odprta na svetovni ravni, raziskala dodatne vire
financiranja, kot je Globalni sklad za okolje. Čeprav bi bile
proračunske posledice verjetno zelo omejene, bodo verjetno odločilni
dejavnik med pogajanji.
Glede na zgoraj navedeno je primerno, da se
odobri začetek pogajanj o spremembi Konvencije o čezmejnih
učinkih industrijskih nesreč.
Priporočilo
SKLEP SVETA
o odobritvi začetka pogajanj o spremembi
Konvencije o čezmejnih učinkih industrijskih nesreč
(Besedilo velja za EGP)
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 218(3) in (4) Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)        Unija je pogodbenica Konvencije o čezmejnih
učinkih industrijskih nesreč (v nadaljnjem besedilu: Konvencija).
(2)        Na 7. Konferenci pogodbenic leta 2012 so pogodbenice
zaprosile delovno skupino za razvoj, naj oceni, ali so na nekaterih
področjih potrebne spremembe.
(3)        Na svojem 4. zasedanju aprila 2014 je delovna skupina za
razvoj ugotovila, da je večino vprašanj mogoče rešiti z
določitvijo smernic, hkrati pa je opredelila štiri področja, na
katerih bi spremembe izboljšale Konvencijo. Ta področja zadevajo
opredelitve, sodelovanje javnosti, pogostnost zasedanj in uporabo sprememb za
nove pogodbenice.
(4)        Delovna skupina za razvoj je ugotovila, da so za oceno
vprašanja morebitnega pristopa h Konvenciji tistih držav članic Združenih
narodov, ki niso članice UN/ECE, potrebne dodatne informacije in razprave.
(5)        Po pričakovanjih pogajanja ne bodo vplivala na
obstoječo zakonodajo v Evropski uniji, saj Direktiva 2012/18/ES
določa strožje predpise na obravnavanih področjih.
(6)        Unija bi morala sodelovati pri pogajanjih o morebitni
spremembi Konvencije –
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Komisija se v imenu Unije in v zvezi z
zadevami, ki sodijo v pristojnost Unije, pooblasti za pogajanja o morebitnih
spremembah Konvencije o čezmejnih učinkih industrijskih nesreč.
Člen 2
Pogajalske
smernice so določene v Prilogi.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
PRILOGA
Dodatek
k predlogu
Sklepa sveta
o odobritvi začetka pogajanj o
spremembi Konvencije o čezmejnih učinkih industrijskih nesreč
Smernice
za pogajanja o spremembah Konvencije o čezmejnih učinkih
industrijskih nesreč
(1)
Kakršna koli sprejeta sprememba je v skladu z
ukrepi iz Direktive 2012/18/EU ali drugo ustrezno zakonodajo.
(2)
Vse spremembe, dogovorjene na obravnavanih
področjih, so del enotnega svežnja.
(3)
Komisija zagotovi, da sporazum vključuje
ustrezne določbe, ki omogočajo, da Unija postane podpisnica
sporazuma.
(4)
Komisija se s spremembami strinja le, če se
predlaga, da se sprejmejo istočasno.
(5)
Komisija poroča posvetovalnemu odboru, ki ga
imenuje Svet, o izidu pogajanj in po potrebi o morebitnih težavah, ki se
pojavijo med pogajanji.