title: Priporočilo Komisije z dne 29. junija 2009 o ukrepih za izboljšanje delovanja enotnega trga (Besedilo velja za EGP )

text:
               7.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 176/17

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 29. junija 2009
   o ukrepih za izboljšanje delovanja enotnega trga
   (Besedilo velja za EGP)
   (2009/524/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Dobro delujoči enotni trg je bistvenega pomena za ustvarjanje delovnih mest in rast ter za spodbujanje gospodarske stabilnosti. Bolj učinkovit enotni trg lahko več prispeva k izboljšanju poslovnega okolja in s tem spodbuja podjetja, da vlagajo in ustvarjajo nova delovna mesta, in povečanju zaupanja potrošnikov in povpraševanja. Dobro delujoč enotni trg je zato odločilen v času gospodarske recesije, da olajša okrevanje evropskega gospodarstva.

               (2)

               Za dobro delujoč enotni trg je bistveno, da se pravila Skupnosti, ki vplivajo na delovanje enotnega trga (v nadaljnjem besedilu „pravila enotnega trga“), pravilno prenesejo, uporabijo, izvršujejo, spremljajo in uspešno uskladijo.

               (3)

               Posvetovanja in analize, opravljeni za pripravo Sporočila Komisije „Enotni trg za Evropo 21. stoletja“ (1) (v nadaljnjem besedilu „pregled enotnega trga“), so odkrili številne pomanjkljivosti, ki kažejo, da enotni trg še ne deluje tako učinkovito kot bi moral. Na številnih področjih in v številnih sektorjih je potrebno nadaljnje delo. Državljani in podjetja pogosto ne morejo izkoristiti številnih priložnosti enotnega trga, ker se pravila ne uporabljajo in izvršujejo pravilno.

               (4)

               Komisija je v pregledu enotnega trga zato predlagala vrsto konkretnih ukrepov, s katerimi bo zagotovljeno, da imajo državljani in podjetja še naprej koristi od gospodarskih prednosti, ki jih ustvarja enotni trg (2).

               (5)

               Ukrepi, ki jih sprejmejo države članice, in ukrepi, ki jih sprejme Komisija, se morajo dopolnjevati. Za pravilno delovanje enotnega trga je bistven usklajen in sodelovalen pristop – v partnerstvu med Komisijo in državami članicami – s skupnim ciljem izboljšati prenos, uporabo in izvrševanje pravil enotnega trga. Partnerski pristop v okviru tega priporočila presega že vzpostavljeno sodelovanje na več področjih politike enotnega trga. Zahteva vzpostavitev in ohranjanje tesnega sodelovanja v posameznih državah članicah in med njimi ter s Komisijo na vseh področjih, pomembnih za enotni trg. Pomeni tudi, da države članice prevzamejo skupno odgovornost in torej bolj proaktivno vlogo pri upravljanju enotnega trga.

               (6)

               Pregled enotnega trga in zlasti nadaljnje razprave z državami članicami so opredelili nekaj področij kot odločilnih za vzpostavitev dobro delujočega enotnega trga, in sicer: zagotavljanje usklajenosti glede vprašanj enotnega trga; izboljšanje sodelovanja v posameznih državah članicah in med njimi ter s Komisijo; izboljšanje prenosa pravil enotnega trga; spremljanje trgov in sektorjev, da se ugotovi morebitno slabo delovanje trga; izboljšanje uporabe pravil enotnega trga; krepitev izvrševanja pravil enotnega trga in spodbujanje reševanja težav; spodbujanje rednega ocenjevanja nacionalne zakonodaje; ter obveščanje državljanov in podjetij o njihovih pravicah na enotnem trgu.

               (7)

               To priporočilo pogosto uporabi rešitve, ki so bile v nekaterih državah članicah že uvedene in se je izkazalo, da v zadevnih državah članicah v praksi delujejo. Vsaka država članica mora izbrati prakse, ki zagotavljajo, da se to priporočilo izvaja, ob upoštevanju tistega, kar bi bilo najbolj učinkovito v okviru posamezne države članice, saj so postopki in prakse, ki so v eni državi članici učinkoviti, lahko neučinkoviti v drugi.

               (8)

               Raziskave kažejo, da države članice morajo izboljšati notranje usklajevanje glede vprašanj enotnega trga, ker so pristojnosti trenutno razpršene med različne nacionalne organe (3). Ker uporaba pravil enotnega trga lahko vključuje veliko različnih nacionalnih, regionalnih in lokalnih organov v vsaki državi članici, je treba okrepiti učinkovito sodelovanje med njimi. Zato morajo države članice zagotoviti in okrepiti dejavnost usklajevanja vprašanj notranjega enotnega trga v okviru svojih nacionalnih uprav, ki so lahko razlikujejo glede na posebne nacionalne upravne strukture in tradicije. Organi, odgovorni za to dejavnost, morajo imeti splošno odgovornost za načrtovanje, nadzorovanje in ovrednotenje izvajanja tega priporočila.

               (9)

               Tesno čezmejno sodelovanje med organi držav članic, pristojnimi za vprašanja enotnega trga, omogoča vzpostavitev vzajemnega zaupanja in je bistvenega pomena za pravilno uporabo pravil enotnega trga. Države članice z vzpostavitvijo ustreznih ureditev, vključno z dodelitvijo sredstev, sprejmejo vse potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da so čezmejne mreže ali elektronski informacijski sistemi, ki jih je vzpostavila Komisija (npr. informacijski sistem za notranji trg (IMI), RAPEX (4), RASFF (5) ali mreža sodelovanja na področju varstva potrošnikov) usposobljeni za delovanje.

               (10)

               Pregled stanja notranjega trga so pokazale, da še vedno obstaja potreba po izboljšanju pravočasnosti in kakovosti prenosa direktiv o enotnem trgu. Priporočilo Komisije z dne 12. julija 2004 o prenosu v nacionalno zakonodajo direktiv, ki vplivajo na notranji trg (6) (v nadaljnjem besedilu „Priporočilo Komisije iz leta 2004“) se na splošno uporablja, kar je povzročilo znatno izboljšanje stopnje prenosa, vendar še vedno ostajajo deli navedenega priporočila, ki bi jih bilo treba uporabljati bolj učinkovito. To priporočilo opozarja, da so ukrepi, ki jih priporoča Priporočilo Komisije iz leta 2004, še vedno potrebni in jih nadalje razvija, kar ostaja napotilo za uprave držav članic, ki se ukvarjajo s prenosom. To priporočilo temelji tudi na Sporočilu Komisije - Evropa rezultatov – Uporaba prava Skupnosti (7) in na Sporočilu Komisije – Pregled Lamfalussyjevega postopka – Okrepitev konvergence nadzora (8).

               (11)

               Spremljanje trga je potrebno zato, da se ugotovi, v katerih sektorjih trgi ne delujejo pravilno za državljane in podjetja in da se politike enotnega trga osredotočijo na ta področja. Zato bi moralo postati sestavni del oblikovanja in spremljanja politik enotnega trga (npr. preko pregleda stanja potrošniških trgov). Sodelovanje med Komisijo in organi držav članic pri spremljanju trga in zbiranju podatkov bo izboljšalo kakovost podatkov in analize za uporabo na nacionalni ravni in na ravni Skupnosti in prispevalo k soglasju o vprašanjih enotnega trga. Države članice se spodbuja, da sodelujejo pri izvajanju spremljanja trga, ki ga opravlja Komisija, in da podobno spremljanje, prilagojeno posebnim nacionalnim potrebam, izvajajo na nacionalni ravni.

               (12)

               Različne nacionalne študije so poudarile pomen usposabljanja, da se pomaga uradnikom, vključno sodnikom, na nacionalni, regionalni in lokalni ravni uprave pri pravilnem prenosu, uporabi in izvrševanju pravil enotnega trga. Pri tem je pomembno, da se zagotovi, da se pri pripravi nacionalne zakonodaje ta pravila in učinek splošne zunanje konkurenčnosti Skupnosti vedno upoštevajo. Pomen usposabljanja je nadalje potrdila nedavna študija in resolucija o vlogi nacionalnih sodnikov, ki jo je opravil Evropski parlament, in resolucija Evropskega parlamenta iz leta 2005 o konkurenčnem pravu (9) in tudi nedavna resolucija Sveta (10). Uradnikom je treba svetovati o pravu Skupnosti na splošno in zlasti o pravilih enotnega trga.

               (13)

               Učinkovito izvrševanje pravil enotnega trga in ustrezni ukrepi za reševanje težav, ki jih imajo državljani in podjetja, so bistvenega pomena za državljane in podjetja za pomoč pri koriščenju svoboščine, ki jih zagotavlja Pogodba. Države članice morajo ob podpori Komisije na podlagi sodelovanja, ki je na področju reševanja težav že doseženo, zlasti preko SOLVIT (11), izboljšati zmogljivost mehanizmov za reševanje težav, bodisi na nacionalnih sodiščih bodisi preko nesodnih mehanizmov, da zagotovijo učinkovita pravna sredstva. Pomembno je, da se obravnavajo okoliščine, ki povzročajo različne težave.

               (14)

               Pomembno je redno spremljanje in ovrednotenje nacionalne zakonodaje, ker omogoča preverjanje, kako učinkovito se pravila enotnega trga uporabljajo v praksi, in identifikacijo določb, ki bi lahko državljanom in podjetjem preprečevala, da bi v celoti izkoristili prednosti teh pravil. To bi bilo treba v vseh državah članicah bolj sistematično izvajati.

               (15)

               Nedavne raziskave Barometra (12) in zahtevki, naslovljeni na službe Komisije za dajanje informacij in reševanje težav kažejo, da je treba državljanom in podjetjem zagotoviti več informacij o njihovih pravicah na enotnem trgu, da bodo lahko te pravice uresničevali v praksi. Državljanom in podjetjem je treba tudi omogočiti, da pri uresničevanju teh pravic dobijo pomoč. Zato bi države članice ob podpori Komisije in, kadar je primerno, v sodelovanju z zainteresiranimi stranmi, morale zagotoviti posredovanje praktičnih informacij in nasvetov o področjih, ki zadevajo državljane in podjetja, ki želijo živeti, študirati, delati, ustanoviti podjetje ali zagotavljati blago ali storitve v drugi državi članici.

               (16)

               Priloga k temu priporočilu določa ukrepe, ki bi jih države članice lahko sprejele za izvajanje tega priporočila, in določa seznam praks nekaterih držav članic, na katerih ti ukrepi temeljijo. Šteje se, da bi nekateri od teh ukrepov kljub temu, da na začetku lahko povzročijo stroške, morali omogočiti prihranke, na primer z racionalizacijo nacionalnih upravnih praks, dolgoročno pa bi morali voditi do boljšega delovanja enotnega trga in zato državljanom in podjetjem prinesti koristi.

               (17)

               Napredek pri izvajanju tega priporočila je treba spremljati v tesnem sodelovanju med Komisijo in državami članicami, vključno z razpravami v Svetovalnem odboru za notranji trg (IMAC) na podlagi meril uspešnosti in kazalnikov. Da bi Komisija lahko ocenila učinke tega priporočila štiri leta po objavi Priporočila v Uradnem listu, morajo države članice tri leta po objavi tega priporočila v Uradnem listu Komisiji predložiti poročila o ukrepih, ki so jih sprejele za izvajanje tega priporočila –

         PRIPOROČA, DA DRŽAVE ČLANICE:

               1.

               Zagotovijo in okrepijo funkcijo usklajevanja enotnega trga, spodbujajo učinkovito usklajevanje v organih, pristojnih za vprašanja enotnega trga na nacionalni, regionalni in lokalni ravni ter med njimi, in da delujejo kot referenčna točka za enotni trg v upravi.

               2.

               Z dodelitvijo zadostnih sredstev omogočajo dejavno sodelovanje med upravnimi organi, odgovornimi za vprašanja enotnega trga v različnih državah članicah in s Komisijo.

               3.

               Sprejmejo vse ukrepe, potrebne za izboljšanje prenosa direktiv, ki vplivajo na enotni trg.

               4.

               Z aktivnim sodelovanjem v izvajanju na ravni Skupnosti in, če je to ustrezno, proučevanjem možnosti podobnega izvajanja na nacionalni ravni, podpirajo delo Komisije na področju spremljanja trga in s tem povezanega zbiranja podatkov.

               5.

               Zagotovijo, da imajo nacionalni organi in uradniki ustrezno znanje o pravu Skupnosti na splošno in zlasti o pravilih enotnega trga, da bi lahko učinkovito uporabljali pravila enotnega trga in, kjer je to ustrezno, jih upoštevali pri pripravi in uvedbi nove nacionalne zakonodaje.

               6.

               S sprejetjem ukrepov za izboljšanje izvrševanja pravil enotnega trga in zlasti z zagotavljanjem, da ima sodstvo ustrezno znanje o pravu Skupnosti, vključno s pravili enotnega trga, ter z zagotavljanjem zadostne podpore mehanizmom za reševanje težav omogočajo in spodbujajo hitro in učinkovito reševanje težav, na katere državljani in podjetja običajno naletijo pri uresničevanju pravic na enotnem trgu.

               7.

               Redno opravljajo ovrednotenje in oceno nacionalne zakonodaje, da zagotovijo popolno skladnost s pravili enotnega trga, pri čemer upoštevajo vsako uporabo zagotovljene izjeme ali odstopanja od obstoječih pravil enotnega trga.

               8.

               Izboljšajo zagotavljanje praktičnih informacij o vprašanjih enotnega trga podjetjem in državljanom.

               9.

               Preučijo ukrepe in prakse iz Priloge in ob upoštevanju svojih nacionalnih institucionalnih tradicij sprejmejo tiste prakse, ki bodo ali naj bi prinesle izboljšanje delovanja enotnega trga in so najustreznejše za izvajanje tega priporočila.

               10.

               Sodelujejo s Komisijo in drugimi državami članicami pri spremljanju izvajanja tega priporočila, Komisijo redno obveščajo o ukrepih, sprejetih pri izvajanju tega priporočila in Komisiji tri leta po objavi tega priporočila v Uradnem listu predložijo končno poročilo.

      V Bruslju, 29. junija 2009

            Za Komisijo

         Charlie McCREEVY

            Član Komisije

      (1)  COM(2007) 724 konč., 20.11.2007.

      (2)  V obdobju od leta 1992 do leta 2006 se je BDP Skupnosti zvišal za 2,15 %, ustvarjenih je bilo 2,75 milijona novih delovnih mest, trgovina v Skupnosti se je med letoma 1995 in 2005 povečala za 30 % (SEC(2007) 1521, 20.11.2007).

      (3)  Delovni dokument služb Komisije: „Instrumenti za posodobljeno politiko enotnega trga“, SEC(2007) 1518 z dne 20.11.2007.

      (4)  Sistem hitrega opozarjanja za nevarne potrošniške proizvode.

      (5)  Sistem hitrega obveščanja za živila in krmo.

      (6)  UL L 98, 16.4.2005, str. 47.

      (7)  COM(2007) 502 konč., 5.9.2007.

      (8)  COM(2007) 727 konč., 20.11.2007.

      (9)  Resolucija EP o vlogi nacionalnih sodnikov v evropskem sodnem sistemu (INI/2007/2027, 9.7.2008); Resolucija EP o poročilu Komisije o politiki konkurence za leto 2004 (INI/2005/2209, 20.3.2006).

      (10)  Resolucija Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta 14757 z dne 28. oktobra 2008.

      (11)  Sporočilo Komisije „Učinkovito reševanje težav na notranjem trgu (‚SOLVIT‘)“ (COM(2001) 702 konč., 27.11.2001).

      (12)  http://ec.europa.eu/internal_market/strategy/index_en.htm#061204

      PRILOGA

         Ukrepi in prakse, ki izboljšujejo delovanje enotnega trga

      1.   UKREPI, KI ZAGOTAVLJAJO BOLJŠE USKLAJEVANJE GLEDE VPRAŠANJ ENOTNEGA TRGA
      Države članice so pozvane, naj sprejmejo naslednje ukrepe:

                  (a)

                  za usklajevanje glede vprašanj enotnega trga pooblastijo nov ali obstoječ organ v okviru svojih nacionalnih uprav;

                  (b)

                  zagotovijo usklajevanje med vladnimi ministrstvi in agencijami glede vprašanj enotnega trga;

                  (c)

                  zagotovijo usklajevanje med vladnimi ministrstvi in agencijami na eni strani ter regionalnimi in lokalnimi organi na drugi, ter tudi med regionalnimi in med lokalnimi organi;

                  (d)

                  zagotovijo, da ustrezna vladna ministrstva in agencije ter druge institucije upoštevajo pravila enotnega trga;

                  (e)

                  proučijo možnost povezovanja odgovornosti za več dejavnosti, povezanih z enotnim trgom, v okviru enega organa, in pri tem upoštevajo organizacijo nacionalne uprave;

                  (f)

                  načrtujejo, spremljajo in ovrednotijo izvajanje tega priporočila.

                  Obstoječe prakse v nekaterih državah članicah, povezane s predlaganimi ukrepi

                  Odgovornost za usklajevanje glede vprašanj enotnega trga

                              —

                              Nekateri državni organi so se že približali opravljanju naloge usklajevanja enotnega trga. Tesno sodelujejo z drugimi organi na področju vprašanj enotnega trga, zagotavljajo skladnost nacionalnega prava s pravili enotnega trga in so odgovorni za več dejavnosti enotnega trga;

                  Medresorsko sodelovanje

                              —

                              V medresorskih delovnih skupinah za vprašanja, povezana z enotnim trgom, se sestajajo predstavniki zadevnih organov;

                  Vertikalno usklajevanje

                              —

                              Obstajajo posebne mreže, npr. na področju javnega naročanja ali nadzora trga, ki povezujejo regionalne in lokalne organe. Te mreže razpolagajo s skupnimi bazami podatkov ali spletnimi stranmi;

                              —

                              Pri temah, ki jih zanimajo, so v medresorske delovne skupine vključeni regionalni in lokalni predstavniki;

                  Politična vidnost

                              —

                              Redno potekajo politične razprave o vprašanjih enotnega trga, npr. v pododborih nacionalnega sveta ministrov;

                              —

                              Nacionalni parlament je aktivno vključen v analizo vprašanj enotnega trga, npr. s pripravljanjem poročil ali opravljanjem poizvedb o teh vprašanjih;

                  Zagovarjanje

                              —

                              Državni organ zagotavlja skladnost nacionalne zakonodaje s pravili enotnega trga, med drugim z opravljanjem pregleda usklajenosti osnutkov nacionalne zakonodaje;

                  Združevanje dejavnosti enotnega trga

                              —

                              Nekateri državni organi so odgovorni za več dejavnosti, povezanih z enotnim trgom, kot so SOLVIT, IMI, priglasitve v skladu z Direktivo 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) in Uredbo Sveta (ES) št. 2679/98 (2), usklajevanje ustanavljanja enotnih kontaktnih točk v skladu s Paketom za proizvode.

            2.   UKREPI, KI IZBOLJŠUJEJO SODELOVANJE MED DRŽAVAMI ČLANICAMI IN S KOMISIJO
      Države članice so pozvane, naj sprejmejo naslednje ukrepe:

                  (a)

                  stalno zagotavljajo: ustrezno jezikovno usposabljanje, usposabljanje s področja informacijske tehnologije in druga usposabljanja ter ozaveščanje o obstoječih mrežah in ustreznih pravilih o varstvu podatkov, da bi bile mreže Skupnosti (npr. informacijski sistem za notranji trg (IMI), RAPEX, RASFF, mreža sodelovanja na področju varstva potrošnikov in drugi) na nacionalni ravni popolnoma pripravljene za delovanje;

                  (b)

                  organizirajo – na primer preko obstoječih mrež – izmenjavo uradnikov, ki so odgovorni za vprašanja skupnega trga, med nacionalnimi upravami;

                  (c)

                  zagotovijo, da je dejavno sodelovanje med organi, odgovornimi za vprašanja enotnega trga, v različnih državah članicah del nacionalne upravne kulture;

                  (d)

                  sprejmejo organizacijske ukrepe, s katerimi zagotovijo, da so države članice sposobne takoj odgovoriti na zahtevke Komisije za informacije o uporabi pravil enotnega trga na nacionalni ravni, in zlasti v okviru pilotnega projekta EU (3) in postopkov za ugotavljanje kršitev.

                  Obstoječe prakse v nekaterih državah članicah, povezane s predlaganimi ukrepi

                  Sodelovanje med nacionalnimi organi

                              —

                              Skandinavske in baltske države tesno sodelujejo na področju nadzora trga, izvajanja Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (4) in drugih vprašanj enotnega trga;

                              —

                              Vzpostavljeno je sodelovanje med nacionalnimi organi na področju javnega naročanja (npr. preko Mreže javnega naročanja) in nadzora trga. Nacionalni organi za nadzor trga na področju varnosti proizvodov (neživilskih) za potrošnike tesno sodelujejo preko mreže PROSAFE, sistem ICSMS pa olajšuje nadzor trga tehničnih proizvodov;

                  Upravne izmenjave

                              —

                              Nacionalni organi, pristojni za konkurenco, so vključeni v izmenjave državnih uradnikov v okviru Evropske mreže za konkurenco;

                              —

                              Več nacionalnih organov za nazor trga in organov, odgovornih za izvrševanje zakonodaje o varstvu potrošnikov, sodeluje v izmenjavi uradnikov v okviru mreže za varnost potrošnikov na podlagi Direktive 2001/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta (5) in Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (6);

                  Finančna in kadrovska podpora

                              —

                              Imenovane so bile ločene skupine za vzpostavitev informacijskega sistema za notranji trg (IMI), ki so dobile dovolj kadrovskih in finančnih sredstev za razvoj IMI v svojih državah članicah;

                  Usposabljanje

                              —

                              Predstavniki nacionalnih organov po udeležbi na usposabljanjih Komisije, usposabljajo druge člane mreže IMI na nacionalni ravni. Ta praksa deluje najbolje, če je vloga usposabljanja vključena v opis del in nalog teh uradnikov.

            3.   UKREPI, KI IZBOLJŠUJEJO PRENOS PRAVIL ENOTNEGA TRGA
      Države članice so pozvane, naj sprejmejo naslednje ukrepe:

                  (a)

                  se učinkovito vnaprej pripravijo na prenos, uporabo in izvrševanje direktiv o enotnem trgu na nacionalni ravni;

                  (b)

                  zagotovijo, da so uradniki, odgovorni za prenos in uporabo direktive na nacionalni ravni, vključeni tudi v pogajanja o navedeni direktivi in da vsi zadevni uradniki tesno medsebojno sodelujejo;

                  (c)

                  izboljšajo sodelovanje med nacionalno upravo in nacionalnimi, regionalnimi in drugimi parlamenti, na katere je bila prenesena pristojnost odločanja, ter regionalnimi in lokalnimi organi, ki sodelujejo pri prenosu in jim po potrebi zagotovijo vse pomembne informacije o pogajanjih in postopku prenosa;

                  (d)

                  zagotavljajo informacije zainteresiranim stranem med postopkom prenosa, če je to koristno, o zakonodajnih predlogih enotnega trga, ki bi utegnili zanimati podjetja in državljane;

                  (e)

                  izogibajo se vključevanju dodatnih določb, ki niso potrebne za prenos direktive (7);

                  (f)

                  na različne načine, kot so korelacijske tabele, usmerjene v povečanje preglednosti in uporabniške prijaznosti nacionalne zakonodaje, omogočajo dialog s Komisijo o prenosu direktiv o enotnem trgu.

                  Obstoječe prakse v nekaterih državah članicah, povezane s predlaganimi ukrepi

                  Zgodnja priprava

                              —

                              Nacionalne ocene učinka se pripravijo, ko Komisija predloži direktivo. Vključujejo podrobno analizo učinka za zadevno državo članico ter morebitne posledice prenosa ali uporabe. Med postopkom prenosa se ves čas posodabljajo;

                  Kontinuiteta

                              —

                              Zagotovljeno je tesno sodelovanje med uradniki, ki sodelujejo v pogajanjih, prenosu in izvrševanju direktiv. Potreba po taki kontinuiteti je poudarjena v nacionalnih smernicah prenosa;

                  Sodelovanje s parlamenti

                              —

                              Informacije o razvoju na področju prenosa direktiv Skupnosti se nacionalnim parlamentom pošiljajo v zgodnji fazi in redno, med drugim preko četrtletnega pregleda stanja prenosa;

                  Sodelovanje z regionalnimi in lokalnimi organi

                              —

                              Uradniki iz regionalnih organov ali drugih organov sodelujejo pri delu medresorskih skupin za usklajevanje prenosa;

                              —

                              Za javno upravo na vseh ravneh in za NVO se organizirajo usposabljanje in konference o postopku prenosa;

                  Komuniciranje z zainteresiranimi stranmi

                              —

                              Poenostavljena baza podatkov o prenosu je javno dostopna na internetu. Informacije o napredku pri prenosu se objavijo na spletnih straneh ministrstev, in na internetu se objavi seznam direktiv, ki niso pravočasno prenesene.

                              —

                              Nacionalni organi so dolžni za državljane pripraviti smernice o novih zakonih za prenos vsaj 12 tednov preden začnejo veljati;

                  Izogibanje „nepotrebnim dodatnim zahtevam“

                              —

                              Vzpostavljeni so posebni postopki za upravljanje in nadzor nevarnosti, da se med prenosom direktive dodajo očitno nepotrebni ukrepi, npr. imenovani vladni odbor opravlja sistematičen nadzor nacionalnih osnutkov prenosa, ki presegajo zahteve direktiv;

                  Korelacijske tabele

                              —

                              Korelacijske tabele se uporabljajo v informativne namene in za pregled usklajenosti.

            4.   UKREPI ZA BOLJŠE SPREMLJANJE TRGOV IN SEKTORJEV, DA SE UGOTOVI MOREBITNO SLABO DELOVANJE TRGA
      Države članice so pozvane, naj sprejmejo naslednje ukrepe:

                  (a)

                  zbirajo kvalitativne in kvantitativne informacije o trgih ali sektorjih, ki se spremljajo, na primer iz tržnih analiz, ki jih opravijo akademiki, svetovalci ali zainteresirane strani, ali iz podatkov, ki jih zbirajo državni statistični uradi in organi, ki obravnavajo pritožbe;

                  (b)

                  določijo lokalne vire informacij in omogočijo lokalnim zainteresiranim stranem vključevanje v postopek spremljanja trga, npr. z organiziranjem lokalnih posvetovanj ali srečanj med Komisijo in ključnimi lokalnimi zainteresiranimi stranmi;

                  (c)

                  sodelujejo pri spremljanju posebnih vidikov, kot je analiza konkurence, regulativno ocenjevanje ali zbiranje podatkov, da se izmeri, kako trgi delujejo za potrošnike (npr. preko rednega zbiranja povprečnih cen primerljivih potrošniških proizvodov in storitev, klasifikacije pritožb potrošnikov in razvoja ustreznih kazalnikov za merjenje kakovosti izvrševanja).

                  Obstoječe prakse v nekaterih državah članicah, povezane s predlaganimi ukrepi

                  Zbiranje informacij

                              —

                              Države članice Komisiji zagotovijo informacije o spremljanih trgih ali sektorjih (npr. v okviru izvajanja spremljanja trga v trgovini na drobno);

                  Posebni vidiki spremljanja

                              —

                              Spremljanje se opravlja tudi z vidika potrošnika (npr. vsako leto se objavi indeks potrošniških razmer za 57 trgov, ki so ocenjeni v medsebojni zvezi, in metodologija tega indeksa se uporablja tudi v drugih državah članicah) ali konkurence (npr. spremljanje nacionalnega maloprodajnega sektorja z vidika konkurence);

                  Spremljanje na nacionalni ravni

                              —

                              V tesnem sodelovanju s Komisijo je bil opravljen pilotni pregled usklajenosti, da bi ugotovili, ali bi bilo mogoče metodologijo Komisije uporabljati na ravni držav in zagotovili usmeritev za nadaljnje poglobljene analize v državah članicah.

            5.   UKREPI, KI IZBOLJŠUJEJO UPORABO PRAVIL ENOTNEGA TRGA
      Države članice so pozvane, naj sprejmejo naslednje ukrepe glede uradnikov, odgovornih za uporabo pravil enotnega trga:

                  (a)

                  ko začnejo opravljati službo, jim zagotovijo usposabljanje o pravu Skupnosti na splošno in zlasti o pravilih enotnega trga;

                  (b)

                  vzpostavijo programe stalnega usposabljanja na delovnem mestu o pravu Skupnosti na splošno in zlasti o pravilih enotnega trga;

                  (c)

                  zagotovijo praktična navodila in nasvete glede pravil enotnega trga in njihove uporabe.

                  Obstoječe prakse v nekaterih državah članicah, povezane s predlaganimi ukrepi

                  Usposabljanje

                              —

                              Za uradnike je organizirano obvezno usposabljanje o pravu Skupnosti, npr. pravo Skupnosti je obvezen del pripravljalne faze za opravljanje poklica v javni upravi; organizirajo se obvezni seminarji o vprašanjih javne uprave, vključno z uvodom v pravo Skupnosti;

                  Stalno usposabljanje na delovnem mestu

                              —

                              Usposabljanje o vprašanjih Skupnosti in enotnega trga je organizirano preko spletnih modulov usposabljanja; pripravljajo se redna glasila; v nacionalni upravi potekajo konference ali redna usposabljanja;

                              —

                              Na notranjem trgu obstajajo posebni programi usposabljanja za uradnike;

                  Praktična navodila in nasveti

                              —

                              Poseben priročnik o notranjem trgu državnim uradnikom pomaga izboljšati znanje in veščine; razvijajo se tudi podrobne smernice o vzajemnem priznavanju po sprejetju Paketa za proizvode;

                              —

                              Namenska poizvedbena točka obravnava poizvedbe uradnikov, povezane z enotnim trgom;

                              —

                              Pojasnila, kako razumeti in razlagati pravni akt, so objavljena na spletnih straneh nacionalnih ministrstev, zaradi zagotavljanja posebnih informacij o uporabi;

                  Izobraževanje in preskusi s področja prava Skupnosti in pravil enotnega trga

                              —

                              Pravo Skupnosti je obvezen del pravnega izobraževanja;

                              —

                              Uradniki so za zaposlitev na delovno mesto v javni upravi dolžni opraviti izpit, ki vključuje pravo Skupnosti in pravila enotnega trga.

            6.   UKREPI, KI KREPIJO IZVRŠEVANJE PRAVIL ENOTNEGA TRGA IN SPODBUJAJO MEHANIZME ZA REŠEVANJE TEŽAV
      (1)   Nesodni mehanizmi za reševanje težav
      Države članice so pozvane, naj sprejmejo naslednje ukrepe:

                  (a)

                  zagotovijo, da so državljanom in podjetjem na voljo pregledni, preprosti in cenovno dostopni postopki za alternativno reševanje sporov (ARS);

                  (b)

                  sodelujejo in aktivno prispevajo k – zlasti z zadostnimi sredstvi - delovanju in nadaljnjemu razvoju mehanizmov za reševanje težav na ravni Skupnosti, kot sta SOLVIT in pilotni projekt EU;

                  (c)

                  državljanom in podjetjem zagotavljajo zadostne informacij – na spletnih straneh, povezanih z enotnim trgom – o obstoječih mehanizmih za reševanje težav na nacionalni ravni in na ravni Skupnosti;

                  (d)

                  obravnavajo temeljne vzroke težav, zaradi katerih se povečuje uporaba mehanizmov za reševanje težav.

            (2)   Nacionalno sodstvo
      Države članice so pozvane, naj sprejmejo naslednje ukrepe:

                  (a)

                  ko sodniki pridejo na delovno mesto, jim zagotovijo usposabljanje o pravu Skupnosti na splošno in zlasti o pravilih enotnega trga, ter programe stalnega usposabljanja na delovnem mestu, tudi prek Evropske mreže za usposabljanje sodstva (8), ki organizira in financira izmenjavo sodnikov;

                  (b)

                  zagotavljajo preprost dostop do popolnih in najnovejših informacij o zakonodaji Skupnosti, povezani z enotnim trgom in o sodni praksi Sodišča Evropskih skupnosti, tudi prek bodočega portala Skupnosti e-pravosodja (9), ki bo zagotavljal vse informacije o evropskem pravosodju in postopkih evropskega pravosodja na enem (elektronskem) mestu ;

                  (c)

                  spodbujajo nacionalna sodišča in sodišča, da zbirajo in dajejo na voljo informacije o pomembnih nacionalnih sodbah na področju enotnega trga, zlasti o nacionalnih sodbah, ki uporabljajo predhodna odločanja Sodišča Evropskih skupnosti.

                  Obstoječe prakse v nekaterih državah članicah, povezane s predlaganimi ukrepi

                  Mehanizmi ARS

                              —

                              Zaradi hitrejšega, bolj učinkovitega in cenejšega izdajanja odločb deluje mreža majhnih sodišč za civilne zadeve, namenjenih manjšim sporom. Vključuje sodno in nesodno reševanje sporov;

                  Sodelovanje v mehanizmih ARS Skupnosti

                              —

                              Kadar sodelovanje pristojnega nacionalnega organa ni uspešno, centri SOLVIT kot drugotno rešitev pri iskanju rešitve primer predložijo višji ravni v okviru uprave;

                  Informacije o mehanizmih ARS

                              —

                              SOLVIT se spodbuja preko tesnejšega sodelovanja s skupinami zainteresiranih strani in tako, da se jim pošilja informacijske pole s podatki;

                  Usposabljanje

                              —

                              Ministrstvo za pravosodje za sodnike organizira posebne tečaje usposabljanja o pravilih enotnega trga;

                              —

                              Programi usposabljanja o pravu Skupnosti so za sodnike pripravnike obvezni;

                  Preprost dostop do informacij

                              —

                              Posebna enota v nacionalnem ministrstvu, specializirana za pravila enotnega trga za sodstvo, pripravlja povzetke sodne prakse Skupnosti;

                              —

                              Povzetki pomembnih sodb so objavljeni v pravnem biltenu;

                  Izmenjava pomembnih nacionalnih sodb, ki so povezane z uporabo pravil enotnega trga

                              —

                              Nacionalna sodišča so dolžna poročati o pomembnih sodbah, ki zadevajo pravo Skupnosti, in o odločbah o predhodnem odločanju, in objavijo jih v glasilu.

            7.   UKREPI, KI SPODBUJAJO REDNO OCENJEVANJE NACIONALNE ZAKONODAJE
      Države članice so pozvane, naj sprejmejo naslednje ukrepe:

                  (a)

                  razvijejo sistematičen pristop za spremljanje in ovrednotenje nacionalne zakonodaje za izvajanje pravil enotnega trga, da ugotovijo morebitne neskladnosti pri uporabi, tudi preko posvetovanja z zainteresiranimi stranmi, povratnih informacij mehanizmov za reševanje težav itd.

                  (b)

                  pregledajo, kadar je izvedljivo, obstoječa nacionalna pravila in upravne prakse, da prepoznajo določbe, ki bi lahko državljane in podjetja ovirala, da bi v celoti izkoristili priložnosti enotnega trga; po potrebi prilagodijo nacionalni regulativni okvir;

                  (c)

                  sprejmejo organizacijske ukrepe, s katerimi zagotovijo pozorno spremljanje sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti in v tem okviru redno ocenjujejo, ali so nacionalna zakonodaja in upravne prakse združljive s pravili enotnega trga.

                  Obstoječe prakse v nekaterih državah članicah, povezane s predlaganimi ukrepi

                  Vrednotenje izvajanja

                              —

                              Za spremljanje izvajanja direktiv o enotnem trgu so bila razvita poročila in presoje naknadnih ocen učinka;

                              —

                              Razvija se sistematičen postopek posvetovanja z zainteresiranimi stranmi, za razpravljanje o tem, kako (in če) se izbrani paketi medsebojno povezanih pravil enotnega trga izvajajo in njihov vpliv na podjetja in državljane;

                  Pregled nacionalnih pravil in postopkov

                              —

                              Celoviti pregledi nacionalne zakonodaje se opravljajo znotraj področja prostega pretoka blaga in storitev;

                  Preverjanje vpliva predhodnega odločanja Sodišča Evropskih skupnosti

                              —

                              Nacionalni organi sistematično analizirajo, ali bi bilo po nedavnih sodbah Sodišča Evropskih skupnosti nacionalno zakonodajo treba spremeniti.

            8.   UKREPI ZA BOLJŠE OBVEŠČANJE DRŽAVLJANOV IN PODJETIJ O NJIHOVIH PRAVICAH NA ENOTNEM TRGU
      Države članice so pozvane, naj sprejmejo naslednje ukrepe:

                  (a)

                  spodbujajo in ozaveščajo o informacijskih storitvah Skupnosti (10) v okviru nacionalnih uprav in zunaj na nacionalni, regionalni in lokalni ravni, v skladu z delom Komisije, zlasti o podpornih storitvah enotnega trga (SMAS);

                  (b)

                  zagotovijo večje usklajevanje med nacionalnimi kontaktnimi službami, odgovornimi za informacijske storitve Skupnosti;

                  (c)

                  praktične informacije o pravicah in obveznostih na enotnem trgu v drugih jezikih objavijo na internetni spletni strani, kjer so lahko dostopne; in uvedejo jasno sklicevanje med vsemi pomembnimi nacionalnimi portali in portali Skupnosti z informacijami, povezanimi z enotnim trgom, in zlasti preko portala „Tvoja Evropa“;

                  (d)

                  organizirajo informacijske kampanje in programe o koristih in priložnostih enotnega trga.

                  Obstoječe prakse v nekaterih državah članicah, povezane s predlaganimi ukrepi

                  Spodbujanje informacijskih storitev Skupnosti

                              —

                              Ciljno usmerjene informacije se skupinam zainteresiranih strani, ki jih to najbolj zadeva, zagotavljajo preko interneta, brošur, letakov, seminarjev in kampanj ozaveščanja;

                  Usklajevanje informacijskih storitev Skupnosti na nacionalni ravni

                              —

                              Skupina za usklajevanje povezuje kontaktne točke Europe Direct, mreže Enterprise Europe Network, Eurojus, Evropske mreže centrov za varstvo potrošnikov (ECC-Net) in FIN-NET;

                  Lahko dostopne informacije

                              —

                              Veliko z enotnim trgom povezanih informacij in nasvetov za tuje državljane in podjetja ter za državljane, ki želijo iti v tujino, je na voljo na horizontalnih portalih e-uprave, na nacionalnih spletnih straneh, ki se osredotočajo na vprašanja Skupnosti, ali na posebnih spletnih straneh, namenjenih podjetjem ali državljanom;

                              —

                              Nacionalni spletni viri informacij o enotnem trgu so načrtovani. Naroči ga en državni organ, vsi drugi zadevni organi pa ga vzdržujejo;

                  Informacijske kampanje

                              —

                              Razvija se program obveščanja o enotnem trgu, ki bo vključeval zagotavljanje publikacijskih gradiv, tečajev usposabljanja in odprtih predavanj za obveščanje državljanov in podjetij o priložnostih enotnega trga.

         (1)  Direktiva z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL L 204, 21.7.1998, str. 37).

         (2)  Uredba z dne 7. decembra 1998 o delovanju notranjega trga glede prostega pretoka blaga med državami članicami (UL L 337, 12.12.1998, str. 8).

         (3)  Preskusna faza „pilotnega projekta EU“, katere cilj je preko bolj neformalnih delovnih metod med Komisijo in državami članicami, doseči hitrejši odziv na povpraševanja in pritožbe v zvezi s pravilno razlago in izvajanjem prava Skupnosti, se je začela aprila 2008 s 15 državami članicami.

         (4)  UL L 376, 27.12.2006, str. 36.

         (5)  UL L 11, 15.1.2002, str. 4.

         (6)  UL L 364, 9.12.2004, str. 1.

         (7)  Brez poseganja v prenos določb, ki določajo minimalne zahteve v direktivah, ki izhajajo iz deljene pristojnosti v skladu s Pogodbo ES (zlasti s členom 137 PES).

         (8)  http://www.ejtn.net/www/en/html/index.htm

         (9)  Evropski elektronski pravosodni portal bo začel delovati 14. decembra 2009.

         (10)  Med drugim na primer Europe Direct, storitev Kažipot za državljane, Tvoja Evropa, Evropske službe za zaposlovanje, Evropska mreža centrov za varstvo potrošnikov, mreža Enterprise Europe Network.


title: Priporočilo Sveta z dne 16. februarja 2010 o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (osmi ERS) za proračunsko leto 2008

text:
               20.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 45/15

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 16. februarja 2010
   o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (osmi ERS) za proračunsko leto 2008
   (2010/102/EU)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Četrte konvencije AKP-EGS, podpisane 15. decembra 1989 v Loméju (1), kakor je bila spremenjena s Sporazumom, podpisanim 4. novembra 1995 na Mauriciusu (2),
   ob upoštevanju Notranjega sporazuma o financiranju in upravljanju pomoči Skupnosti v okviru drugega finančnega protokola k Četrti konvenciji AKP-ES (3) (v nadaljnjem besedilu: Notranji sporazum), s katerim je bil med drugim ustanovljen osmi Evropski razvojni sklad (osmi ERS), in zlasti člena 33(3) Notranjega sporazuma,
   ob upoštevanju Finančne uredbe z dne 16. junija 1998, ki se uporablja za sodelovanje pri razvojnem financiranju v okviru Četrte konvencije AKP-ES (4) in zlasti členov 66 do 74 Finančne uredbe,
   po preučitvi izkaza prihodkov in odhodkov in bilance stanja v zvezi z dejavnostmi osmega ERS na dan 31. decembra 2008 ter poročila Računskega sodišča za proračunsko leto 2008, skupaj z odgovori Komisije (5),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski parlament na priporočilo Sveta podeli Komisiji razrešnico za finančno upravljanje osmega ERS v skladu s členom 33(3) Notranjega sporazuma,

               (2)

               Komisija je dejavnosti osmega ERS v proračunskem letu 2008 na splošno zadovoljivo izvajala –

         PRIPOROČA, da Evropski parlament podeli Komisiji razrešnico za izvajanje dejavnosti osmega ERS za proračunsko leto 2008.

      V Bruslju, 16. februarja 2010

            Za Svet

            Predsednica

         E. SALGADO

      (1)  UL L 229, 17.8.1991, str. 3.

      (2)  UL L 156, 29.5.1998, str. 3.

      (3)  UL L 156, 29.5.1998, str. 108.

      (4)  UL L 191, 7.7.1998, str. 53.

      (5)  UL C 269, 10.11.2009, str. 257.


title: Priporočilo Sveta z dne  27. aprila 2006  o pripravi sporazumov med policijskimi, carinskimi in drugimi specializiranimi službami kazenskega pregona v zvezi s preprečevanjem kriminala in z bojem proti njemu

text:
               25.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 124/1

      PRIPOROČILO SVETA

   z dne 27. aprila 2006
   o pripravi sporazumov med policijskimi, carinskimi in drugimi specializiranimi službami kazenskega pregona v zvezi s preprečevanjem kriminala in z bojem proti njemu
   (2006/C 124/01)
   SVET EVROPSKE UNIJE —
   OB UPOŠTEVANJU DA:

               (1)

               je eden od ciljev Evropske unije postopna vzpostavitev območja svobode, varnosti in pravice s pomočjo razvijanja skupnega ukrepanja med državami članicami na področju policijskega in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah;

               (2)

               se ta cilj dosega s preprečevanjem kriminala in z bojem proti njemu, organiziranemu ali neorganiziranemu, zlasti terorizmu, trgovini z ljudmi in kaznivimi dejanji zoper otroke, nedovoljenemu prometu s prepovedanimi drogami in orožjem ter korupciji in goljufijam, predvsem s pomočjo tesnejšega sodelovanja med policijskimi, carinskimi in drugimi pristojnimi organi v državah članicah, povečati pa je treba tudi sodelovanje z organi, institucijami in agencijami EU, kot so Komisija (OLAF), Europol, Eurojust in Cepol, in po potrebi njihovo medsebojno sodelovanje;

               (3)

               skupni ukrep iz člena 30 Pogodbe o Evropski uniji na področju policijskega sodelovanja vključuje operativno sodelovanje med pristojnimi organi, vključno s policijskimi, carinskimi in drugimi specializiranimi službami kazenskega pregona držav članic, pri preprečevanju, odkrivanju in preiskovanju kaznivih dejanj;

               (4)

               je za najučinkovitejši način doseganja tega cilja potrebna visoka stopnja sodelovanja med policijskimi, carinskimi in drugimi specializiranimi službami kazenskega pregona na nacionalni ravni;

               (5)

               je Haaški program za krepitev svobode, varnosti in pravice v Evropski uniji, ki ga je sprejel Evropski svet novembra 2004 poudaril, da optimalna stopnja zaščite območja svobode, varnosti in pravice zahteva multidisciplinarno in usklajeno delovanje med pristojnimi organi kazenskega pregona, zlasti policijo, carino in enotami mejne policije, tako na ravni EU kot na nacionalni ravni;

               (6)

               je Komisija sprejela sporočila z naslovi „krepitev policijskega in carinskega sodelovanja v Evropski uniji“, „izboljšanje dostopa organov pregona do informacij“ in „razvoj strateškega koncepta za boj proti organiziranemu kriminalu“;

               (7)

               v državah članicah obstajajo različne zakonske in upravne določbe ali ureditve glede vlog oziroma funkcij policijskih, carinskih in drugih pristojnih organov v zvezi s preprečevanjem kriminala in z bojem proti njemu;

               (8)

               je v izogib podvajanju prizadevanj med policijskimi, carinskimi in drugimi pristojnimi organi in da za optimalno izrabo njihovih dopolnilnih virov bistvenega pomena spodbujati in zagotoviti visoko stopnjo povezanosti in sodelovanja ter učinkovit organizacijski odziv;

               (9)

               resolucija Sveta z dne 29. novembra 1996 o oblikovanju policijsko/carinskih dogovorov v boju proti drogam (1), poziva države članice, naj vzpostavijo dogovore med policijskimi in carinskimi službami v boju proti drogam, in dejstva, da se je priznala potreba po razširitvi takšnih dogovorov na druga področja kriminala —

         DRŽAVAM ČLANICAM PRIPOROČA, NAJ:

               1.

               brez poseganja v nacionalne zakonske in upravne predpise sprejmejo ustrezne ukrepe za vzpostavitev formalnih sporazumov ali drugih ureditev na nacionalni ravni med policijskimi, carinskimi in drugimi pristojnimi organi v zvezi s preprečevanjem kriminala in z bojem proti njemu;

               2.

               v te sporazume ali druge ureditve vključijo zlasti določbe, ki zajemajo naslednje zadeve:

                           (a)

                           natančno razvrstitev in spoštovanje pristojnosti vsake službe;

                           (b)

                           izmenjavo in posredovanje pomembnih informacij ter strateških, taktičnih in operativnih obveščevalnih podatkov, po potrebi zlasti z omogočanjem vzajemnega neposrednega ali posrednega dostopa do podatkovnih baz, z upoštevanjem individualnih pravic in pravil o varstvu podatkov;

                           (c)

                           razvoj in spodbujanje najboljših praks;

                           (d)

                           postopke za operativne zadeve in po potrebi:

                                       —

                                       skupne ukrepe;

                                       —

                                       skupne mobilne patrulje;

                                       —

                                       skupne preiskovalne skupine;

                                       —

                                       skupne obveščevalne skupine;

                                       —

                                       skupno uporabo opreme s strani služb in sodelovanje pri razvoju, nakupu, razširjanju in uporabi tehnologije;

                           (e)

                           izmenjavo uradnikov za zvezo na ravni poveljstev policijskih, carinskih in drugih pristojnih organov ter na nacionalnih enotah in uradih Europola, da bi okrepili obojestransko zaupanje in olajšali komunikacijo, kjer se to zdi potrebno in v skladu z nacionalno zakonodajo;

                           (f)

                           skupno usposabljanje pristojnih organov, kjer je primerno s podporo CEPOL;

                           (g)

                           izmenjavo informacij o analizah in preiskovalnih tehnikah ter, kjer je primerno, skupno oceno uporabe le-teh;

                           (h)

                           izmenjavo statističnih podatkov o kaznivih dejanjih in, kjer je primerno, razvoj skupnega sistema za zbiranje takih podatkov;

                           (i)

                           po potrebi spodbujanje okvira več-agencijske platforme na nacionalni ravni, ki jo bodo sestavljali uradniki iz policijskih, carinskih in drugih pristojnih organov, zlasti za mednarodno izmenjavo informacij;

                           (j)

                           morebitno sodelovanje v večstranskih stalnih strukturah za sodelovanje med policijskimi, carinskimi in drugimi službami kazenskega pregona v regijah ob notranjih mejah držav članic;

                           (k)

                           na lokalni ravni vzpostavitev ureditev za tesno povezavo;

                           (l)

                           skupne izjave za javnost v primeru skupnih ukrepov;

               3.

               preko generalnega sekretariata v roku enega leta obvestijo Svet o ukrepih, ki so jih sprejele na podlagi tega priporočila.

               4.

               se to priporočilo uveljavi in se nadomesti Resolucija z dne 29. novembra 1996 o oblikovanju policijskih/carinskih dogovorov v boju proti drogam.

      (1)  UL C 375, 12.12.1996, str. 1.


				|

		52014DC0428

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Švedske za leto 2014 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Švedske za leto 2014 /* COM/2014/0428 final */

			   	Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Švedske za leto 2014
in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Švedske za leto 2014
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z
dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o
nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1],
zlasti člena 9(2) Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in
odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2],
zlasti člena 6(1) Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[3],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
ob upoštevanju mnenja
Ekonomsko-finančnega odbora,
ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno
zaščito,
ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko
politiko,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog
Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za rast in delovna
mesta, Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik
ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno
ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in
konkurenčnost.
(2)
Svet je na predlog Komisije 13. julija 2010
sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav
članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za
politike zaposlovanja držav članic, ki skupaj tvorita integrirane
smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice
upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.
(3)
Voditelji držav oziroma vlad so 29. junija 2012
sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih
vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na
nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da
morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili
polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju
priporočil za posamezne države.
(4)
Svet je 9. julija 2013 sprejel priporočilo v
zvezi z nacionalnim reformnim programom Švedske za leto 2013 in dal mnenje o
dopolnitvi konvergenčnega programa Švedske za obdobje 2012–2016.
(5)
Komisija je 13. novembra 2013 sprejela letni
pregled rasti[5],
ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih
politik za leto 2014. Istega dne je na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011
sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja[6],
v katerem je Švedsko opredelila kot eno od držav članic, za katere je
treba opraviti poglobljen pregled.
(6)
Evropski svet je 20. decembra 2013 potrdil
prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, konsolidacije
javnih financ in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po
doseganju diferencirane, rasti prijazne konsolidacije javnih financ, vrnitvi k
normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu, spodbujanju rasti in
konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize
ter modernizaciji javne uprave.
(7)
Komisija je 5. marca 2014 objavila rezultate
poglobljenega pregleda za Švedsko[7],
ki ga je opravila v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na
podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da na Švedskem še naprej
obstajajo makroekonomska neravnotežja, zaradi katerih je potrebno spremljanje
in ukrepanje politike. Zlasti je treba pozornost še naprej namenjati gibanju
zadolženosti gospodinjstev v povezavi z neučinkovitostjo nepremičninskega
trga. Čeprav velik presežek na tekočem računu ne predstavlja
tveganj, ki bi bila primerljiva s tveganji, povezanimi z velikimi
primanjkljaji, in je deloma povezan s potrebo po razdolževanju, bo Komisija
spremljala gibanja tekočega računa na Švedskem v okviru evropskega
semestra.
(8)
Švedska je 16. aprila 2014 predložila nacionalni
reformni program za leto 2014 in konvergenčni program za leto 2014.
Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna
povezanost.
(9)
Cilj proračunske strategije iz
konvergenčnega programa za leto 2014 je, da se v skladu s švedskim
fiskalnim okvirom v povprečju skozi celoten poslovni cikel zagotovi
javnofinančni presežek v višini 1 % BDP. Sedanji program potrjuje
srednjeročni cilj v zvezi s strukturnim primanjkljajem v višini 1 %
BDP iz prejšnjega programa, pri čemer je navedeni strukturni primanjkljaj
v skladu z zahtevami Pakta za stabilnost in rast. Na podlagi
(preračunanega) strukturnega salda bo v skladu z napovedmi iz
konvergenčnega programa srednjeročni cilj v proračunskem obdobju
presežen. V skladu s programom naj bi se dolg sektorja države, ki je
občutno nižji od referenčne vrednosti 60 % BDP, po napovedih
zmanjšal z 41,5 % BDP v letu 2014 na 35 % v letu 2017. Zato je
proračunska strategija iz programa v glavnem v skladu z zahtevami Pakta za
stabilnost in rast. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo
proračunske napovedi v programu, je verjeten. Kar zadeva dolgoročno
vzdržnost javnih financ, se velik delež BDP porabi za dolgotrajno oskrbo,
dolgoročno pa se pričakuje pomembno povečanje porabe, ki
ustrezno odraža staranje prebivalstva, zaradi katerega se bo poraba na Švedskem
v letu 2060 povečala na 6,4 % BDP . Za zagotovitev dolgoročne
vzdržnosti javnih financ bi morala Švedska to vprašanje reševati z
zagotovitvijo zadostnih primarnih presežkov in nadaljnjo omejitvijo
naraščanja izdatkov zaradi staranja prebivalstva. Na podlagi ocene
konvergenčnega programa za leto 2014 in napovedi Komisije ter v skladu z
Uredbo Sveta (ES) št. 1466/97 je Svet mnenja, da je program Švedske v skladu s
pravili Pakta za stabilnost in rast, tveganja za neizpolnitev proračunskih
ciljev pa so omejena.
(10)
Velika zadolženost zasebnega sektorja, zlasti
švedskih gospodinjstev, ostaja zaskrbljujoča. Poleg tega se je izpostavljenost
finančnega sektorja do gospodinjstev v primerjavi z izpostavljenostjo do
podjetniškega sektorja povečevala v skladu z zadolženostjo sektorja
gospodinjstev, ki trenutno znaša 83 % BDP ali približno 160 %
razpoložljivega dohodka. Zadolženost spodbuja nenehna rast kreditov in
počasno odplačevanje hipotekarnih kreditov. V primeru povečanja obrestne mere, znižanja cen
nepremičnin in/ali neugodnega makroekonomskega razvoja bi bila visoka
zadolženost gospodinjskega sektorja dejavnik tveganja.
Takšen razvoj bi vplival na gospodinjstva in njihove vzorce potrošnje. Lahko bi
imel tudi neugodne sekundarne učinke na bančni sektor zaradi
povečanja števila slabih posojil in stroškov financiranja trga. Švedska ni
napovedala ali sprejela nobenih ukrepov za odpravo spodbud za zadolževanje v
sistemu obdavčitve nepremičnin, pri čemer bi bilo ukrepe
mogoče izvesti v okviru prenosa davčne obremenitve, ne da bi se
povečala celotna davčna obremenitev. Po drugi strani pa je Švedska v
maju 2013 sprejela nekatere ukrepe za spodbujanje preudarnega posojanja prek
uvedbe spodnje meje uteži tveganja v višini 15 % za izpostavljenosti, ki
izhajajo iz hipotekarnih kreditov, napovedano
pa je bilo tudi nadaljnje povečanje spodnje meje uteži tveganja. Vendar je v skladu s prakso odplačevanje hipotekarnih kreditov
počasno in obdobja odplačevanja kreditov so zelo dolga, pri
čemer je razmerje med posojilom in vrednostjo zastavljenih
nepremičnin nižje od 75 %, v zvezi s tem pa odločni ukrepi niso
bili sprejeti zaradi prostovoljnega značaja priporočila o
individualnih načrtih za odplačevanje hipotekarnih kreditov iz
oktobra 2013 . Združenje švedskih bankirjev je svoje priporočilo okrepilo
v marcu 2014 in pozvalo k temu, da bi se razmerje med vrednostjo kredita in
vrednostjo zastavljenih nepremičnin pri odplačevanju hipotekarnih
kreditov zmanjšalo na 70 %.– Švedska je obravnavala vprašanje spodbud za
zadolževanje v sistemu obdavčitve podjetij z nadaljnjo krepitvijo omejitev
v zvezi z davčnimi olajšavami za obresti in razširitvijo teh omejitev na
vse vrste posojil znotraj skupin podjetij od januarja 2013 dalje ter z uvedbo
tako imenovanih davčnih olajšav za vlagatelje, ki bi lahko ublažile
spodbude za zadolževanje v sistemu obdavčitve. Z letom 2013 se je prav tako znižal davek od dohodkov
pravnih oseb s 26,3 % na 22 %.
(11)
Švedski trg nepremičnin, za katerega so bila v
zadnjih dveh desetletjih značilna močna povišanja cen, še vedno
predstavlja potencialen vir nestabilnosti. Zaradi neučinkovitosti trga
nepremičnin je vprašljiva ponudba stanovanj, zlasti zaradi zapletenih
postopkov načrtovanja, omejene konkurence znotraj gradbenega sektorja in
visoke stopnje nadzora nad najemninami. Skupaj s sistemom obdavčitve, ki
spodbuja zadolževanje, ta neučinkovitost prispeva k previsokim cenam
nepremičnin. Švedska je sprejela nekatere ukrepe za trg najemnih
stanovanj, vendar se zdi, da ti ukrepi ne bodo zadostovali za reševanje
temeljnih strukturnih problemov, ki so povezani z visoko stopnjo togosti
sistema najemnin. V predlog zakona iz letošnje pomladi, ki ga je švedska vlada
predstavila 9. aprila 2014, niso bili vključeni nobeni ukrepi za reševanje
vprašanj v zvezi s trgom najemnih stanovanj. Švedska je sprejela ukrepe za
obravnavo neučinkovitosti v zvezi z razdelitvijo območij po
namembnosti monopolom občin pri načrtovanju, tako da je od občin
zahtevala, naj potrebe po stanovanjih opredelijo z regionalnega vidika. Ti
ukrepi pomenijo korak v pravo smer; vendar vsi ukrepi še niso bili izvedeni, za
občine, ki jih ne bodo izvajale, pa niso predvidene nobene kazni.
(12)
Kljub visoki ravni financiranja obstajajo dokazi,
da so učni rezultati med obveznim šolanjem, kakor so bili izmerjeni z
mednarodnimi preverjanji učencev, slabši kot na začetku tega
tisočletja, pri čemer so rezultati na Švedskem danes slabši od
povprečja držav članic EU in OECD na vseh treh področjih
preverjanja (branje, matematika in naravoslovni predmeti). Poleg tega se je
korelacija med socialno-ekonomskim ozadjem in uspešnostjo okrepila, razlike med
šolami pa so se povečale. Čeprav ukrepi, ki jih je predlagala vlada,
pomenijo korak v pravo smer, se zdi, da bodo potrebne radikalnejše strukturne
spremembe. V ta namen namerava Švedska opraviti pregled
učinkovitosti šolskega sistema, da se ponovno vzpostavi visoka raven
uspešnosti.
(13)
Položaj mladih, nizko kvalificiranih ljudi in ljudi
s priseljenskim ozadjem je na trgu dela še vedno ranljiv. Brezposelnost mladih
še vedno presega povprečje EU. Čeprav je švedska vlada sprejela
ukrepe za obravnavo teh vprašanj, se zdi, da bi bile te težave lahko povezane s
problemi na področju izobraževanja, saj švedski izobraževalni sistem ni
uspešen pri uvajanju določenega deleža mladih s potrebnimi spretnostmi za
uspešno vključitev na trg dela. Kar zadeva vključevanje na trg dela
ter izobraževanje in usposabljanje, je Švedska sprejela ukrepe za olajšanje
prehoda iz šolanja v zaposlitev (reforma vajeništva, ki zajema tudi „plačo
za vajenca“) in za pomoč mladim pri pridobivanju delovnih izkušenj
(„podpora za poklicno uvajanje“). Ta prehod je bil dejansko okrepljen z uvedbo
zgodnjih ukrepov za tiste, ki jih najbolj potrebujejo. Vendar pa sta pokritost
in doseg, kar zadeva neregistrirane osebe, ki niso zaposlene in se ne
izobražujejo ali usposabljajo, še vedno šibka. Švedska si prav tako prizadeva
za hitrejše vključevanje ljudi s priseljenskim ozadjem, vendar zlasti ljudje s priseljenskim ozadjem iz držav zunaj EU
predstavljajo velik izziv. Švedska trenutno izvaja oceno učinkovitosti
veljavne znižane stopnje DDV za restavracije in gostinske storitve pri
ustvarjanju delovnih mest. Pričakuje se, da bo končna ocena
pripravljena januarja 2016.
(14)
V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla
obsežno analizo švedske ekonomske politike. Ocenila je konvergenčni
program in nacionalni reformni program. Glede na to, da je treba okrepiti
splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo EU v
prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena
za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Švedskem, ampak tudi
spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v
okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 4
v nadaljevanju.
(15)
Svet je ob upoštevanju te ocene proučil
švedski konvergenčni program, njegovo mnenje[8] pa je izraženo zlasti v
priporočilu iz točke 1 v nadaljevanju.
(16)
Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki
ga je opravila Komisija, in te ocene preučil nacionalni reformni program
in konvergenčni program. Njegova priporočila v skladu s členom 6
Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih iz točk 2 in 3 v
nadaljevanju –
PRIPOROČA, da Švedska v obdobju 2014–2015
ukrepa tako, da:
1.           Si še naprej prizadeva za
rasti prijazno fiskalno politiko in ohrani trden fiskalni položaj ter tako
zagotovi izpolnjevanje srednjeročnega proračunskega cilja v celotnem
obdobju, ki je zajeto s konvergenčnim programom, ob upoštevanju izzivov,
ki jih za dolgoročno vzdržnost javnih financ predstavlja staranje
prebivalstva.
2.           Zmanjša rast kreditov
sektorja gospodinjstev in zasebno zadolženost. V ta namen zmanjša učinke
spodbud za zadolževanje v sistemu obdavčitve dohodkov fizičnih oseb s
postopnim omejevanjem davčnih olajšav za plačila obresti na
hipotekarne kredite in/ali poveča periodične davke na
nepremičnine. Sprejme nadaljnje ukrepe za hitrejše odplačevanje
hipotekarnih kreditov.
3.           Nadalje izboljša
učinkovitost trga nepremičnin z nadaljnjimi reformami sistema
določanja višine najemnin. Zlasti omogoči bolj tržno naravnano višino
najemnin z odmikom od sistema uporabne vrednosti in nadaljnjo liberalizacijo nekaterih
segmentov trga najemnih stanovanj ter večjo svobodo pri sklepanju pogodb
med posameznimi najemniki in najemodajalci. Zmanjša dolžino in zapletenost
postopkov načrtovanja in pritožbenih postopkov prek zmanjšanja in
združevanja upravnih zahtev, uskladitve gradbenih zahtev in standardov po vseh
občinah ter večje preglednosti pri postopkih parcelacije. Spodbuja
občine pri tem, da dajo na razpolago svoja zemljišča za novogradnje.
4.           Sprejme ustrezne ukrepe za
izboljšanje temeljnih spretnosti in znanj ter olajša prehod iz izobraževalnega
sistema na trg dela, vključno z razširjenim izvajanjem usposabljanja na
delovnem mestu in vajeništev. Okrepi prizadevanja za učinkovitejše ciljno
usmerjanje ukrepov na trgu dela in na področju izobraževanja k nizko
izobraženim mladim ter posameznikom s priseljenskim ozadjem. Poveča obseg
zgodnjega ukrepanja in doseg ukrepov, kar zadeva mlade, ki niso registrirani
pri javnih službah.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               UL L 306, 23.11.2011, str. 25.
[3]               COM(2014) 428 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 in P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 90 final.
[8]               V skladu s členom 9(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije z dne 10. januarja 2008 o ukrepih za lažje prehode na euro v prihodnosti (notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 6912)

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 23/30

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 10. januarja 2008
   o ukrepih za lažje prehode na euro v prihodnosti
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 6912)
   (2008/78/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 211 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Medtem ko je prva skupina sodelujočih izkusila dolgo prehodno fazo, v kateri je bil euro njihova valuta, vendar se eurogotovina še ni uvedla, večina obstoječih nacionalnih načrtov za prehode v prihodnosti predvideva uvedbo eurokovancev in eurobankovcev na dan sprejetja eura. Zaradi te razlike in ker je na voljo dovolj eurogotovine, bodo države članice, ki se pripravljajo na sprejetje eura, izvedle drugačno strategijo kot v letih 1999 do 2002.

               (2)

               V teh drugačnih okoliščinah določbe Priporočila Komisije z dne 11. oktobra 2000 o ukrepih, ki bodo omogočili pripravo gospodarskih subjektov za prehod na euro, (1) ne rešujejo ustrezno vprašanj, ki se pojavljajo v spremenjenih okoliščinah. Da bi se upoštevale te nove okoliščine in koristno uporabile izkušnje iz obdobja uvedbe eurogotovine v letih 2002, 2007 in 2008, je treba sprejeti novo priporočilo –

         PRIPOROČA:
   Člen 1
   Usmerjanje organizacije prehoda na euro
   1.   Države članice vzpostavijo ustrezne in namenske strukture za načrtovanje, usklajevanje in omogočanje vseh potrebnih priprav za uvedbo eura.
   2.   Pripravijo nacionalni načrt za prehod, ki bo zajemal vse vidike organizacije prehoda na euro, in so ga preučili predstavniki glavnih gospodarskih subjektov (kreditnih institucij, sektorja za prodajo na drobno, podjetij IKT, industrije prodajnih avtomatov, združenj potrošnikov, gospodarskih zbornic itd.) ter se redno posodablja.
   Člen 2
   Omogočanje priprav državljanov na euro
   1.   Nacionalna zakonodaja uvede dvojno navedbo cen in drugih denarnih zneskov, ki se plačajo, nakažejo ali bremenijo. Obvezno dvojno navedbo cen je treba uvesti takoj, ko je mogoče, po tem ko Svet uradno sprejme nepreklicno določeno menjalno razmerje med nacionalno valuto in eurom. Pred uradnim sprejetjem menjalnega razmerja države članice prodajalce na drobno odvračajo od uporabe dvojne navedbe cen. Države članice tudi zahtevajo ločeno navedbo vseh stroškov podjetij za prejemanje plačil v eurih v obdobju od določitve menjalnega razmerja do uvedbe eura. Prepovedana je uporaba kateregakoli drugega menjalnega razmerja razen tistega, ki ga določi Svet. Dvojna navedba mora ostati obvezna najmanj šest mesecev in največ eno leto po uvedbi eura. Po tem jo je treba opustiti, da se državljani popolnoma navadijo na novo valuto.
   2.   Države članice zagotovijo, da so državljani dobro obveščeni o poteku prehoda na euro, določbah o zaščiti eurobankovcev in eurokovancev ter značilnostih zaščite eurogotovine, pomagajo pa tudi državljanom, da se seznanijo z novo lestvico vrednosti. Informacijsko osveščanje se nadaljuje še nekaj časa po uvedbi eura. Oblikovati je treba posebne informacijske programe zlasti za ranljive osebe (kot so starejši državljani, osebe, ki trpijo zaradi fizičnih, čutnih ali psiholoških zdravstvenih težav, itd.) ter za vse tiste osebe, ki imajo otežen dostop do informacij (kot so migranti in brezdomci, nepismeni in matematično nepismeni ljudje itd.).
   3.   Države članice, kreditne institucije in podjetja organizirajo usposabljanja, s pomočjo katerih se osebje, ki redno dela z gotovino, seznani z eurom in tako zagotovijo boljše prepoznavanje, natančno ugotavljanje značilnosti zaščite in hitrejše rokovanje z eurokovanci in eurobankovci. Organizirajo se tudi večkratna praktična usposabljanja za slabovidne osebe za oblikovanje pravega čutnega spomina nove valute.
   4.   Javne uprave podjetjem, zlasti MSP, zagotovijo natančne informacije o časovnem razporedu prehoda ter ustreznih pravnih, davčnih in računovodskih pravilih. Trgovinska združenja, evropski informacijski centri, trgovinske in gospodarske zbornice, računovodje in svetovalci podjetij zagotovijo, da vsa podjetja, s katerimi so v stiku, opravijo potrebne priprave, da lahko tako opravljajo vse transakcije v eurih od datuma njegove uvedbe.
   5.   Kreditne institucije obvestijo svoje stranke o praktičnih posledicah prehoda na euro. Zlasti morajo opozoriti na dejstvo, da po datumu uvedbe eura ne bodo več mogli opravljati knjižnih plačil ali voditi evidence v enotah katere koli stare nacionalne valute.
   6.   Podjetja ukrepajo za dvig osveščenosti njihovih zaposlenih, za osebje, ki ima stik z javnostjo, pa organizirajo dejavnosti usposabljanja ad hoc.
   7.   Države članice spremljajo priprave gospodarskih subjektov na prehod na euro zlasti z rednimi pregledi.
   Člen 3
   Zagotovitev hitre uvedbe eurogotovine
   1.   Da bi se zmanjšali zneski denarja, ki jih je treba fizično zamenjati, je treba potrošnike spodbujati, da v tednih pred prehodom deponirajo svoje gotovinske presežke. Priporoča se, da se pogodbe, ki vključujejo zneske v nacionalni valuti, sklenjene po tem, ko Svet določi nepreklicne tečaje zamenjave, nanašajo na euro v tolikšni meri, da veljajo po datumu uvedbe eura.
   2.   Kreditne institucije in prodajna mesta uporabijo preddobavo in posredno preddobavo eurobankovcev in eurokovancev v mesecih pred prehodom, kot ga predvideva Evropska centralna banka (2). Prodajna mesta se z eurobankovci in eurokovanci oskrbijo s posredno preddobavo v zadnjih tednih pred prehodom. Za manjša prodajna mesta se predvidijo posebne ureditve, ki vključujejo zlasti pakete eurokovancev za prodajalce na drobno. Prodajnim mestom se v spodbudo za njihovo sodelovanje pri posredni preddobavi ponudijo finančno privlačni pogoji zakasnjenega knjiženja v breme. Državljanom se omogoči, da pridobijo pakete eurokovancev v treh tednih pred prehodom, s čimer se zagotovi, da ima vsako gospodinjstvo na voljo vsaj en paket.
   3.   Bančni avtomati so prilagojeni tako, da izročajo eurobankovce od uvedbe eura. Tisti bančni avtomati, ki zaradi tehničnih razlogov ne morejo biti pravočasno prilagojeni, ne smejo biti v uporabi. Dvigi denarja in zamenjave na kreditnih institucijah se v dveh tednih pred in po prehodu opravijo predvsem z bankovci majhnih vrednosti.
   4.   Prodajna mesta so zavezana, da od uvedbe eura vračajo denar izključno v eurih, razen če tega zaradi praktičnih razlogov ne morejo storiti. Treba je sprejeti ad hoc ukrepe, da se omogoči posredna preddobava gotovine in zmanjšajo težave, povezane s količino gotovine na prodajnih mestih.
   5.   Vsi elektronski terminali prodajnih mest morajo preiti na euro na dan njegove uvedbe. V prvih dneh po uvedbi eura se potrošnike spodbuja, da pogosteje opravljajo elektronska plačila.
   6.   Sedeži kreditnih institucij so v prvih dneh obdobja dvojnega obtoka denarja odprti, da se olajša zamenjava nacionalne valute za euro. Poleg tega imajo banke v obdobju prehoda podaljšan delovni čas. Da bi se izognili čakalnim vrstam se prodajalcem na drobno zagotovijo posebne ugodnosti za hitrejšo oskrbo z gotovino.
   Člen 4
   Preprečitev zlorab in napačnega ocenjevanja gibanja cen državljanov
   1.   S pogajanji s sektorjema maloprodaje in storitev se dosežejo sporazumi za zagotovitev neizrazitega vpliva uvedbe eura na cene. Zlasti prodajalci na drobno zaradi prehoda ne smejo povišati cen in si morajo prizadevati za njihove minimalne spremembe pri določitvi cen v eurih po zamenjavi. Uresničitev teh sporazumov se odraža s sprejetjem loga, ki je viden in potrošnikom jasno prepoznaven. Logo se oglašuje s komunikacijskimi sredstvi in akcijami obveščanja. V sodelovanju z združenji potrošnikov se vzpostavi natančno spremljanje skladnosti prodajalcev na drobno z zavezami iz sporazumov. Za primere neskladnosti je treba predvideti kazni, ki so lahko razkritje imena podjetja kot tudi morebitne denarne kazni za najhujše primere.
   2.   Države članice natančno in pogosto spremljajo cene v tednih po sprejetju menjalnega razmerja do konca obdobja dvojne navedbe cen. Državljanom je zlasti treba priskrbeti tedenske informacije o gibanju cen v tednih neposredno pred in po prehodu, da se prepreči morebitno napačno ocenjevanje.
   3.   Bančni stroški, ki se uporabljajo za plačilni promet v nacionalni valuti, ostanejo enaki za plačilni promet v eurih po spremembi.
   Člen 5
   Končne določbe
   Države članice se povabi, da podprejo izvajanje tega priporočila.
   Člen 6
   Prejemniki
   Priporočilo je naslovljeno na države članice z odstopanjem, kot to določa člen 122 Pogodbe, in na kreditne institucije, podjetja, trgovinska združenja in združenja potrošnikov v teh državah članicah.

      V Bruslju, 10. januarja 2008

            Za Komisijo

         Joaquín ALMUNIA

            Član Komisije

      (1)  Priporočilo 2000/C 303/05 (UL C 303, 24.10.2000, str. 6).

      (2)  Glej Smernico Evropske centralne banke z dne 14. julija 2006 o nekaterih pripravah za prehod na eurogotovino ter o preddobavi in posredni preddobavi eurobankovcev in eurokovancev zunaj euroobmočja (ECB/2006/9, UL L 207, 28.7.2006, str. 39).


				|

		52012PC0255

			Priporočilo za SKLEP SVETA o pooblastilu za začetek pogajanj za prilagoditev naslednjih sporazumov glede na širitev EU zaradi pristopa Hrvaške: Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, Sporazuma med Kraljevino Norveško in Evropsko unijo o norveškem finančnem mehanizmu za obdobje 2009–2014, Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb ter Sporazuma o sodelovanju in carinski uniji z Republiko San Marino /* COM/2012/0255 final */

			   	OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM
Pogodba o pristopu Republike Hrvaške k
Evropski uniji[1] je bila podpisana
9. decembra 2011.
Evropska unija in njene države članice so
sklenile sporazume o evropskem gospodarskem prostoru z Norveško, Islandijo in
Lihtenštajnom, o norveškem finančnem mehanizmu za obdobje 2009–2014, o
prostem pretoku oseb s Švico ter o sodelovanju in carinski uniji z Republiko
San Marino.
Te sporazume je treba prilagoditi, da se
Hrvaška ob pristopu k Evropski uniji vključi kot pogodbenica. O pogojih
prilagoditve se bodo pogajale sedanje pogodbenice in država pristopnica.
Pogajanja se morajo začeti pravočasno za zagotovitev, da bodo
instrumenti za prilagoditev teh sporazumov začeli veljati na dan pristopa
Hrvaške k EU.
Komisija mora v skladu s členom 6 Akta o
pogojih pristopa Republike Hrvaške (v nadaljnjem besedilu: Akt o pristopu)
izvesti pogajanja na podlagi pogajalskih smernic, ki jih odobri Svet, in ob
posvetovanju z odborom, ki ga sestavljajo predstavniki držav članic.
Pogajanja v imenu Evropske unije in njenih
držav članic se začnejo na podlagi naslednjega:
1. Sporazum o Evropskem gospodarskem
prostoru
V skladu s členom 6(5) Akta o pristopu se
Hrvaška zavezuje, da pod pogoji iz navedenega akta pristopi k Sporazumu o
Evropskem gospodarskem prostoru (EGP). V skladu s členom 128 Sporazuma EGP
bo zato predložila vlogo za pristop k navedenemu sporazumu.
Komisijo bi bilo treba v ta namen pooblastiti,
da se v imenu EU in njenih držav članic pogaja s pogodbenicami Sporazuma
EGP in Hrvaško glede Sporazuma o udeležbi Hrvaške v EGP.
Na podlagi izkušenj iz širitvenih pogajanj EGP
iz leta 2007 so bili kot možni predmeti pogajanj določeni:
–
Odstopanja in prehodna obdobja: Odstopanja in prehodna obdobja, ki so bila dogovorjena v Pristopni
pogodbi, je treba prenesti v Sporazum EGP. Norveška, Islandija in Lihtenštajn
verjetno ne bodo oporekali temu temeljnemu načelu.
–
Kmetijski proizvodi in predelani kmetijski
proizvodi: Hrvaška ima precej omejen tržni delež v
trgovini EGP. Vendar ni mogoče izključiti, da Norveška in Islandija
ne bosta zahtevali nadomestila za prenehanje veljavnosti obstoječih
dvostranskih prostotrgovinskih sporazumov s Hrvaško od datuma pristopa. Kar
zadeva kmetijske proizvode in predelane kmetijske proizvode, se je treba glede
prilagoditev dogovoriti v okviru rednih pogajanj na podlagi člena 19
Sporazuma EGP in Protokola 3 k Sporazumu EGP z namenom nadaljnje liberalizacije
trgovine s temi proizvodi.
–
finančni mehanizem EGP in norveški
finančni mehanizem: V Sporazumu o širitvi EGP iz
leta 2007 so se vse tri države Efte v EGP strinjale o prispevanju dodatnih 72
milijonov EUR k socialni in gospodarski koheziji v razširjenem EGP (21,5
milijona EUR za Bolgarijo in 50,5 milijona EUR za Romunijo) do vključno
30. aprila 2009. Zgolj Norveška je prispevala dodatnih 68 milijonov EUR
prek dveh programov dvostranskega sodelovanja za spodbujanje gospodarske rasti
in trajnostnega razvoja v Bolgariji (20 milijonov EUR) in Romuniji (48
milijonov EUR). Od leta 2009 do 2014 bodo vse tri države Efte v EGP prek
Sporazuma med Evropsko unijo, Islandijo, Lihtenštajnom in Norveško o
finančnem mehanizmu EGP za obdobje 2009–2014 prispevale skupno 988,5
milijona EUR za socialno in gospodarsko kohezijo v EGP. Zgolj Norveška bo prek
Sporazuma med Evropsko unijo in Norveško o norveškem finančnem mehanizmu
za obdobje 2009–2014 prispevala skupno dodatnih 800 milijonov EUR.
Izhodišče EU za pogajanja je bilo, da bodo države Efte v EGP kot del
notranjega trga imele zaradi razširjenega notranjega trga enake koristi kot
države članice in bi zato morale prav tako prispevati k trajnostnemu in
uravnoteženemu razvoju notranjega trga s prispevanjem k odpravi socialnih in
gospodarskih razlik v EU/EGP. Glede na to, da bosta EGP in Norveška pogajanja z
EU o finančnem prispevku za države prejemnice iz finančnega mehanizma
EGP oziroma norveškega finančnega mehanizma za obdobje 2015–2020
predvidoma začela šele leta 2013, se zdi primerno, da se logika, ki je
bila uporabljena pri pogajanjih za Bolgarijo in Romunijo, uporabi tudi za
Hrvaško in da države Efte v EGP finančno prispevajo k socialni in
gospodarski koheziji v razširjeni EU/EGP s finančnim mehanizmom
EGP/norveškim finančnim mehanizmom, vendar sorazmerno, do leta 2014 in
tako, da sedanjih držav prejemnic ne bi oškodovali za predhodno dogovorjena
sredstva, ter na podlagi enakih meril. Dodelitev
dodatnih sredstev Hrvaški mora temeljiti na enakih merilih, kot so bila
uporabljena za oba obstoječa finančna mehanizma. Pri spremembi
finančnih mehanizmov je treba poudariti, da bodo obstoječi
dvostranski sporazumi o pomoči med državami Efte v EGP in novimi državami
članicami EU nehali veljati s pristopom slednje k EU.
V širitvenem postopku z Bolgarijo in Romunijo je
bilo izpogajano, da Komisija „lahko“ nadzoruje predlagane projekte, namesto da
jih „mora“ nadzirati. O tem bi se bilo treba pogajati tudi tokrat.
Splošno pravilo je, da se morajo pogajanja
omejiti na temeljna vprašanja, potrebna za širitev EGP, v izogib dolgim
postopkom, ki bi lahko ogrozili sočasno širitev EU in EGP.
2. Švica in Republika San Marino
Republika Hrvaška se je v skladu s
členom 6(2) in (3) Akta o pristopu, ki določa pogoje za
njen pristop, zavezala, da bo pristopila k sporazumom, ki so jih sklenile ali
podpisale sedanje države članice in Unija z eno ali več tretjimi
državami ali mednarodno organizacijo. V skladu s to isto določbo se
pristop Hrvaške k takim sporazumom uredi s sklenitvijo protokola k takim
sporazumom med Svetom, ki odloča soglasno v imenu držav članic, in
zadevno tretjo državo ali državami ali mednarodno organizacijo. O teh
protokolih[2] se na podlagi pogajalskih
smernic, ki jih soglasno odobri Svet, in ob posvetovanju z odborom, ki ga
sestavljajo predstavniki držav članic, pogaja Komisija.
V ta namen mora Komisija Svetu predložiti
priporočilo za sprejetje sklepa o pooblastitvi Komisije za začetek
pogajanj.
Sporazum s Švico o prostem pretoku oseb
Na podlagi člena 6(3) Akta o pristopu je
treba Sporazum s Švico o prostem pretoku oseb spremeniti tako, da se doda nova
država članica EU. Možni predmeti pogajanj so:
Prehodna obdobja: Sporazum o prostem pretoku
oseb določa prehodna obdobja, ki Švici pod določenimi pogoji
omogočijo uveljavitev količinskih omejitev glede dostopa do
opravljanja gospodarske dejavnosti. Ta obdobja znašajo 12 let po začetku
veljavnosti Sporazuma (do 31. maja 2014), 8 let po začetku
veljavnosti Protokola k temu sporazumu iz leta 2004 o sodelovanju držav
članic, ki so pristopile k EU leta 2004, kot pogodbenic Sporazuma (do
31. maja 2014) in 10 let po začetku veljavnosti Protokola k
temu sporazumu iz leta 2008 o sodelovanju Bolgarije in Romunije kot pogodbenic
Sporazuma (do 31. maja 2019)[3]. Kot pri prejšnji širitvi
bi Švica morala imeti na voljo podobna odstopanja in prehodna obdobja, kot so
bila dogovorjena v Pristopni pogodbi. Pri izračunu količinskih omejitev
za Švico bi bilo treba upoštevati obstoječo migracijo iz države
pristopnice in število njenega prebivalstva.
Sporazum o sodelovanju in carinski uniji
z Republiko San Marino
Na podlagi člena 6(2) Akta o pristopu
Hrvaške je treba tudi ta sporazum spremeniti tako, da se doda nova država
članica EU. V zvezi s tem ni bilo ugotovljeno nobeno vprašanje, o katerem
bi se bilo treba pogajati.
Komisija zato priporoča, da Svet:
–
sprejme priloženi sklep, s katerim dovoli
začetek pogajanj za prilagoditev:
–
Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru v
skladu s širitvijo Evropske unije zaradi pristopa Hrvaške,
–
Sporazuma med Kraljevino Norveško in Evropsko unijo
o norveškem finančnem mehanizmu za obdobje 2009–2014,
–
Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi
državami članicami na eni strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi o
prostem pretoku oseb v skladu s širitvijo Evropske unije zaradi pristopa
Hrvaške,
–
Sporazuma o sodelovanju in carinski uniji z
Republiko San Marino v skladu s širitvijo Evropske unije zaradi pristopa
Hrvaške,
–
izda pogajalske smernice, priložene temu sklepu,
–
imenuje poseben odbor, s katerim se je treba
posvetovati pri vodenju pogajanj.
Priporočilo za
SKLEP SVETA
o pooblastilu za začetek pogajanj za
prilagoditev naslednjih sporazumov glede na širitev EU zaradi pristopa Hrvaške:
Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, Sporazuma med Kraljevino Norveško
in Evropsko unijo o norveškem finančnem mehanizmu za obdobje 2009–2014,
Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni
strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb ter
Sporazuma o sodelovanju in carinski uniji z Republiko San Marino
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije ter zlasti člena 218(3) in (4) Pogodbe,
ob upoštevanju Pogodbe med Kraljevino Belgijo,
Republiko Bolgarijo, Češko republiko, Kraljevino Dansko, Zvezno republiko
Nemčijo, Republiko Estonijo, Irsko, Helensko republiko, Kraljevino
Španijo, Francosko republiko, Italijansko republiko, Republiko Ciper, Republiko
Latvijo, Republiko Litvo, Velikim vojvodstvom Luksemburg, Republiko Madžarsko,
Republiko Malto, Kraljevino Nizozemsko, Republiko Avstrijo, Republiko Poljsko,
Portugalsko republiko, Romunijo, Republiko Slovenijo, Slovaško republiko,
Republiko Finsko, Kraljevino Švedsko, Združenim kraljestvom Velika Britanija in
Severna Irska (državami članicami Evropske unije) ter Republiko Hrvaško o
pristopu Republike Hrvaške k Evropski uniji[4], podpisane
9. decembra 2011, ter zlasti njenega člena 3(4),
ob upoštevanju Akta o pogojih pristopa
Republike Hrvaške in prilagoditvah Pogodbe o Evropski uniji, Pogodbe o
delovanju Evropske unije in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko
energijo[5] ter zlasti drugega
pododstavka odstavka 2 in odstavka 5 člena 6 tega akta,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije,
ker bi bilo treba glede na širitev EU
zaradi pristopa Hrvaške začeti pogajanja o prilagoditvi Sporazuma o
Evropskem gospodarskem prostoru, Sporazuma med Kraljevino Norveško in Evropsko
unijo o norveškem finančnem mehanizmu za obdobje 2009–2014, Sporazuma
med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter
Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb ter Sporazuma o
sodelovanju in carinski uniji z Republiko San Marino –
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Komisija je pooblaščena, da se v imenu
Evropske unije in njenih držav članic pogaja o spremembah Sporazuma o
Evropskem gospodarskem prostoru in Sporazuma med Kraljevino Norveško in
Evropsko unijo o norveškem finančnem mehanizmu za obdobje 2009–2014
glede na širitev Evropske unije zaradi pristopa Hrvaške.
Člen 2
Komisija je pooblaščena, da se v imenu
Evropske unije in njenih držav članic, vključno – odvisno od
začetka veljavnosti Pristopne pogodbe – z Republiko Hrvaško, pogaja o
spremembah Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami
na eni strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb ter
Sporazuma o sodelovanju in carinski uniji z Republiko San Marino glede na
širitev Evropske unije zaradi pristopa Hrvaške.
Člen 3
Pogajalske smernice so opredeljene v Prilogi.
Člen 4
Pogajanja se opravijo ob posvetovanju z [ime
posebnega odbora vnese Svet].
Člen 5
Ta sklep je naslovljen na Komisijo.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
PRILOGA
Pogajalske smernice
za
prilagoditev Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, Sporazuma med
Kraljevino Norveško in Evropsko unijo o norveškem finančnem mehanizmu
za obdobje 2009–2014, Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi državami
članicami na eni strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem
pretoku oseb ter Sporazuma o sodelovanju in carinski uniji z Republiko San
Marino glede na širitev EU zaradi pristopa Hrvaške
1.           Splošni cilj
Prilagoditev zgoraj navedenih sporazumov za
pristop Hrvaške k tem sporazumom po njenem pristopu k EU in sprememba ustreznih
finančnih prispevkov za odpravljanje gospodarskih in socialnih razlik v
razširjeni EU.
2.           Začetek pogajanj
Pogajanja o prilagoditvi zgoraj navedenih
sporazumov z državo pristopnico na eni strani in Islandijo, Lihtenštajnom,
Norveško / Švico / Republiko San Marino na drugi strani se
morajo čim prej začeti.
3.           Vsebina instrumentov za prilagoditev
obstoječih sporazumov
Bodoča država članica EU mora pristopiti
k sporazumom.
Sporazum o Evropskem gospodarskem prostoru
(Sporazum EGP) in Sporazum o norveškem finančnem mehanizmu
Odstopanja in prehodna obdobja, ki so bila
dogovorjena v Aktu o pogojih pristopa Republike Hrvaške, je treba prenesti v
Sporazum EGP. Za Hrvaško je treba doseči sorazmerno povečanje
obstoječega finančnega mehanizma EGP in norveškega finančnega
mehanizma do leta 2014, in sicer na podlagi enakih meril, kot so bila
uporabljena za oba obstoječa finančna mehanizma. Pogajanja je treba
čim bolj omejiti na glavne zadeve, nujno potrebne za širitev EGP.
Sporazum med Evropsko skupnostjo in njenimi
državami članicami na eni strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi o
prostem pretoku oseb
Odstopanja in prehodna obdobja, ki so bila
dogovorjena v Aktu o pristopu, je treba prenesti, kadar je to ustrezno. Pri
izračunu količinskih omejitev za Švico bi bilo treba upoštevati
obstoječo migracijo iz države pristopnice in število njenega prebivalstva.
Sporazum o sodelovanju in carinski uniji z
Republiko San Marino
Ta sporazum je treba
prilagoditi tako, da se vanj vključi Hrvaška ob pristopu k EU. Posebna
vprašanja, ki bi zahtevala pomembna pogajanja, niso bila ugotovljena.
4.           Ratifikacija in začetek veljavnosti
Pogajanja bi bilo treba končati čim prej
za zagotovitev, da bodo instrumenti za prilagoditev teh sporazumov začeli
veljati na dan pristopa Hrvaške in pod pogojem njenega pristopa. V primeru, da
instrumenti za prilagoditev ne bodo začeli veljati na dan pristopa, je
treba predvideti začasno uporabo in pri tem upoštevati posamezne postopke
v EU in zadevnih tretjih državah.
 OCENA FINANČNIH POSLEDIC ||
   || DATUM:
 1. || PRORAČUNSKA POSTAVKA: Se ne uporablja. || ODOBRITVE:
 2. || NASLOV:   Prilagoditev naslednjih mešanih sporazumov glede na širitev EU zaradi pristopa Hrvaške: Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, Sporazuma med Kraljevino Norveško in Evropsko unijo o norveškem finančnem mehanizmu za obdobje 2009–2014, Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb, Sporazuma o sodelovanju in carinski uniji z Republiko San Marino
 3. || PRAVNA PODLAGA: Členi 207, 217 in 218 PDEU
 4. || CILJI:
 5. || FINANČNE POSLEDICE   Jih ni. || 12-MESEČNO OBDOBJE (v mio. EUR) || TEKOČE PRORAČUNSKO LETO [n] (v mio. EUR) || PRIHODNJE PRORAČUNSKO LETO [n+1] (v mio. EUR)
 5.0 || ODHODKI –              V BREME PRORAČUNA EU (NADOMESTILA/POMOČI) –              DRŽAVNIH ORGANOV –              DRUGO ||     Jih ni. ||     Jih ni. ||     Jih ni.
 5.1 || PRIHODKI –              LASTNA SREDSTVA EU (DAJATVE/CARINE) –              NACIONALNI ||     Jih ni. ||     Jih ni. ||     Jih ni.
   ||   || [n+2] || [n+3] || [n+4] || [n+5]
 5.0.1 || PREDVIDENI ODHODKI ||   ||   ||   ||
 5.1.1 || PREDVIDENI PRIHODKI ||   ||   ||   ||
 5.2 || METODA IZRAČUNAVANJA:
 6.0 || SE PROJEKT LAHKO FINANCIRA IZ ODOBRITEV, VNESENIH V USTREZNO POGLAVJE TEKOČEGA PRORAČUNA? || DA
 6.1 || SE PROJEKT LAHKO FINANCIRA IZ PRERAZPOREDITVE MED POGLAVJI TEKOČEGA PRORAČUNA? ||  NE
 6.2 || BO POTREBEN DODATNI PRORAČUN? ||  NE
 6.3 || BO TREBA VNESTI ODOBRITVE V PRIHODNJE PRORAČUNE? ||  NE
 PRIPOMBE:
[1]               [Pogodba med Kraljevino Belgijo, Republiko Bolgarijo,
Češko republiko, Kraljevino Dansko, Zvezno republiko Nemčijo,
Republiko Estonijo, Irsko, Helensko republiko, Kraljevino Španijo, Francosko
republiko, Italijansko republiko, Republiko Ciper, Republiko Latvijo, Republiko
Litvo, Velikim vojvodstvom Luksemburg, Republiko Madžarsko, Republiko Malto,
Kraljevino Nizozemsko, Republiko Avstrijo, Republiko Poljsko, Portugalsko
republiko, Romunijo, Republiko Slovenijo, Slovaško republiko, Republiko Finsko,
Kraljevino Švedsko, Združenim kraljestvom Velika Britanija in Severna Irska
(državami članicami Evropske unije) ter Republiko Hrvaško o pristopu
Republike Hrvaške k Evropski uniji, UL L 112, 24.4.2012.]
[2]               Razen če se zadevni sporazum izključno ali v
pretežnem delu nanaša na skupno zunanjo in varnostno politiko.
[3]               Člen 10 Sporazuma, kot je bil dopolnjen s
protokoloma iz leta 2004 in 2008.
[4]               UL L 112, 24.4.2012.
[5]               UL L 112, 24.4.2012.