title: Priporočilo odločba Sveta o odobritvi vzajemne pomoči Latviji

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

52009PC0004(01)

	[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |Bruselj, 8.1.2009COM(2009) 4 konč.PriporočiloODLOČBA SVETAo odobritvi vzajemne pomoči LatvijiinPredlogODLOČBA SVETAo zagotovitvi srednjeročne finančne pomoči EU LatvijiPriporočiloODLOČBA SVETAo odobritvi vzajemne pomoči LatvijiinPredlogODLOČBA SVETAo zagotovitvi srednjeročne finančne pomoči EU LatvijiOBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM1. UVODV latvijskem gospodarstvu je prišlo v zadnjih letih do velikih neravnovesij, saj so hitro rast pospeševali ugodni kreditni pogoji in pretirano ekspanzivna fiskalna naravnanost, kljub priporočilom Komisije in Sveta, ki sta jih dala zlasti v mnenjih o zaporednih konvergenčnih programih Latvije. Stanje se je zelo zaostrilo zaradi krize na svetovnih finančnih trgih in splošnega poslabšanja pričakovanj v zvezi s tržnimi gospodarstvi v vzponu, kar je dostop do posojil še dodatno otežilo in podražilo. Latvijska kapitalski in finančni trg sta od oktobra dalje pod velikim pritiskom, kar odraža vedno večjo zaskrbljenost glede vzdržnosti gospodarskega in finančnega stanja države. Zaskrbljenost zadeva zlasti zdravje bančnega sektorja in predvsem sposobnost preživetja največje banke države v domači lasti (Parex), ki je bila v veliki meri odvisna od zunanjega financiranja in je posledično prešla v lastništvo ter pod nadzor države. Če povzamemo, Latvija se je soočila z nenadnim težkim stanjem v bančnem sektorju in zunanjo finančno krizo.Na podlagi tega so latvijski organi EU in MDS zaprosili za finančno podporo. Komisija je skupaj s predsedstvom Sveta 22. novembra napovedala, da je EU pripravljena sodelovati z MDS pri usklajenem finančnem svežnju, s katerim bi se podprla vzdržnost plačilne bilance Latvije. Vendar je bilo poudarjeno, da se bo sveženj finančne pomoči zagotovil le, če si bodo latvijski organi močno prizadevali za izvajanje strogega in verodostojnega programa gospodarskega prilagajanja. Na podlagi razprav s Komisijo in MDS je latvijski parlament 12. decembra sprejel predlog organov za „program gospodarske stabilizacije in ponovne oživitve rasti“ (v nadaljnjem besedilu: program). Glavni cilji programa so ohranitev domačega in mednarodnega zaupanja v finančni sistem, neposredno in posredno prispevanje k zaustavitvi in obrnitvi težnje vedno slabše stroškovne konkurenčnosti in inflacije z zmanjšanjem stroškov za plače v javnem sektorju kot osrednje točke veliko strožje fiskalne naravnanosti ter izboljšanje potenciala za rast gospodarstva z vrsto strukturnih reform.2. NEDAVNA MAKROEKONOMSKA GIBANJAPo obdobju neprekinjene visoke rasti od konca 90. let prejšnjega stoletja, ki je v veliki meri temeljila na domačem povpraševanju, je bila rast realnega BDP Latvije v obdobju 2005–2007 dvomestna. Rast je spodbujalo predvsem močno naraščanje kreditiranja, kar je okrepilo zasebno porabo in nepremičninske naložbe, vendar se je ta težnja v sredini leta 2007 ustavila, saj precenjenih cen nepremičnin ni bilo več mogoče ohraniti. V teh letih se je struktura gospodarstva preusmerila z menjalnega sektorja na nemenjalni, kar je ogrozilo zunanjo trajnost gospodarstva in povzročilo resne pritiske zaradi pregrevanja.Rast BDP se je v prvih treh četrtletjih leta 2008 močno zmanjšala, predvsem zaradi zmanjšanja zasebne porabe in zasebnih naložb, in pričakuje se, da se bo v prihodnje še zmanjševala. Zasebno porabo so prizadeli visoka inflacija, padajoče cene nepremičnin, višja plačila za servisiranje dolga, manjša razpoložljivost posojil ter slabša pričakovanja glede zaposlovanja in prihodkov. Fiksne naložbe v gradbeništvo se zmanjšujejo, saj se je obdobje razcveta na trgu nepremičnin in naložb v opremo zaključilo zaradi slabih napovedi glede povpraševanja tako doma kot tudi v tujini. Podjetniški sektor je zaradi povečanja stroškov dela pod velikim stroškovnim pritiskom, financiranje pa je čedalje bolj omejeno. Projekti, ki jih financira EU, in javni projekti na splošno bodo v določeni meri ublažili posledice velikega padca drugih naložb. Vendar se pričakuje, da se bo BDP še dolgo zmanjševal, saj se zelo šibko domače povpraševanje ne bo v zadostni meri nadomestilo s povečanjem neto izvoza.Pogoji na trgu dela so se šele pred kratkim začeli umirjati, vendar bo odziv trga dela na padec domačega povpraševanja znaten. Brezposelnost se je že povečala s 6,3 % v drugem četrtletju na 7,2 % v tretjem četrtletju leta 2008, nominalna rast plač pa se umirja, vendar z zelo visokih stopenj. Latvijski trg dela velja za precej prožnega, kar naj bi omejilo stroške proizvodnje in zaposlovanja, povezane s ponovno uskladitvijo plač s produktivnostjo.Po doseženi najvišji vrednosti, ki je maja 2008 znašala 17,7 %, se je inflacija glede na HICP novembra zmanjšala na 11,8 %. Osnovna inflacija[1] (novembra je znašala 11,0 %) in inflacija cen storitev se stalno zmanjšujeta z zmanjševanjem pritiska povpraševanja. Glede na napovedi precej manjšega domačega povpraševanja, nižjih plač v javnem sektorju (glej oddelek 6), ki bodo povzročile omejitev plač v zasebnem sektorju, in zmanjšanja svetovnih cen surovin so možnosti za nadaljnje močno znižanje inflacije dobre.Zunanja neravnovesja so bila zaradi nevzdržnega kopičenja obveznosti do tujine zelo velika, v letu 2008 pa se je zaradi padca domačega črpanja sredstev zadolževanje v tujini znatno zmanjšalo. Plačilna bilanca in stanje zunanjih naložb sta obravnavana v oddelku 5.3. JAVNE FINANCEZaradi omejenega manevrskega prostora monetarne politike v okviru skoraj fiksnega sistema menjalnih tečajev[2] obstaja na področju javnih financ v Latviji povečana odgovornost. Vendar je Latvija v obdobju razcveta domačega povpraševanja v letih 2005–2007 izvajala prociklično fiskalno politiko, kljub izboljšanju izvajanja proračuna in v nasprotju s priporočili, ki jih je Svet vedno znova dajal v svojih mnenjih o zaporednih posodobitvah konvergenčnega programa Latvije. Izredni prihodki so bili v postopku dodatnih proračunov med letom običajno porabljeni, rezerve za slabše čase pa niso bile ustvarjene. Rast plač v javnem sektorju je spodbudila povečanje plač v zasebnem sektorju, pri čemer so bile primerljive stopnje plač višje v zasebnem sektorju. V Latviji več kot 30 % zaposlenih dela v javnem sektorju in ker je storitveni sektor sorazmerno velik, približno 75 % BDV, določitev plač v javnem sektorju pomembno vpliva na plače zasebnega sektorja.V prvih desetih mesecih leta 2008 so se zaradi strmega padca zasebne porabe prihodki iz DDV dramatično upočasnili (v primerjavi s predhodnim letom so bili nižji za 3 %). Prihodki iz drugih glavnih davčnih kategorij so se zaradi visoke inflacije prvotno razmeroma dobro držali, vendar se tudi ti ugodni učinki že začenjajo zmanjševati. Latvijsko ministrstvo za finance ocenjuje konsolidirani primanjkljaj v državnem proračunu v letu 2008, ki vključuje proračun centralne vlade in sklada socialnega zavarovanja, na okrog 2,5 do 2,75 % BDP[3]. Ob upoštevanju možnosti, da bi v sedanjih okoliščinah sektor lokalne uprave lahko imel majhen primanjkljaj (kljub mejnim vrednostim, na podlagi katerih naj bi ta podsektor ohranil uravnoteženo proračunsko stanje ali proračunski presežek), se zdi, da se je primanjkljaj sektorja države v letu 2008 približal 3 % BDP.V proračunu za leto 2009, ki ga je parlament sprejel 14. novembra, je bila za konsolidirani primanjkljaj centralne vlade določena vrednost 1,5 % BDP, vendar je temeljila na nerealistični omejitvi proizvodnje za samo 1 %. Vključevala je znatno zmanjšanje neposrednih davkov in povečanje odhodkov. Že takrat je bilo jasno, da se bo proizvodnja precej bolj zmanjšala in da se brez izravnalnih ukrepov tvega znatno povečanje primanjkljaja. Ob upoštevanju zelo majhnega primanjkljaja lokalnih uprav so organi napovedali, da bo javnofinančni primanjkljaj znašal 1,8 % BDP, primarni primanjkljaj pa 1,1 % BDP. Ob upoštevanju podatkov pobiranja davkov v zadnjih mesecih leta 2008 in čedalje slabših gospodarskih obetov za leto 2009 so napovedi glede javnofinančne bilance postale precej slabše od jesenske napovedi služb Komisije, ki je predvidela primanjkljaj v višini 5,6 % BDP. Nasprotno pa je bila konec leta 2007 stopnja javnega dolga v višini 9,5 % med najnižjimi v EU.4. FINANčNI TRGIV finančnem sistemu Latvije prevladuje skoraj izključno bančni sektor, ki se je v zadnjih desetih letih zelo hitro razvijal. Pri tem je mogoče jasno razlikovati med dvema segmentoma. Na eni strani so banke v tuji lasti, ki se financirajo predvsem neposredno s posojili matičnih podjetij in predstavljajo približno 70 % trga. Na drugi strani pa so domače banke, ki se financirajo predvsem s tujimi konzorcijskimi posojili in bančnimi vlogami vlagateljev s sedežem izven države. Pozornost zbuja zlasti pomen bančnih vlog vlagateljev s sedežem izven države, ki so v začetku novembra 2008 znašale 43,5 % vseh vlog, brez upoštevanja vlog monetarnih in finančnih institucij (MFI). Finančni sistem Latvije je torej odvisen predvsem od zunanjega financiranja, ki prihaja iz matičnih podjetij, bančnih vlog vlagateljev s sedežem izven države ali tujih konzorcijskih posojil. Posledično zelo visoki in vedno višji stopnji zunanjih obveznosti stojijo nasproti posojila rezidentom, večinoma v tuji valuti (skoraj 90 % vseh posojil). Domača posojila so se z 10 % BDP v letu 1997 povečala na 90 % v letu 2007. Zdi se torej, da sta dve glavni tveganji, ki vplivata na bančni sistem Latvije likvidnostno in kreditno tveganje.Likvidnostno tveganje se je že uresničilo s trajnimi likvidnostnimi pritiski od oktobra 2008. V pričakovanju težav z odplačilom sta dva tuja konzorcija jasno napovedala, da utegneta zahtevati zgodnje plačilo posojil banki Parex v skupnem znesku 0,8 milijarde EUR z rokom zapadlosti februarja in junija 2009. To je spodbudilo delno nacionalizacijo banke 10. novembra 2008. Vendar so garancije za javno posojilo, ki so se s tem dodelile, veljale za nezadostne, kar je povzročilo popolno nacionalizacijo banke Parex v začetku decembra in uvedbo mejnih zneskov za dvige vlog (50 000 EUR/mesec za posameznike). Kljub tem ukrepom so vlagatelji s sedežem izven države iz banke Parex in domačih bank s podobnimi poslovnimi modeli dvignili znaten delež svojih vlog, od tega denarja pa se je le majhen delež ponovno položil pri drugih bankah v Latviji. Zaradi sistemskega likvidnostnega pritiska je Banka Latvije 13. novembra napovedala nadaljnje zmanjšanje zahtevane stopnje rezerv s 7 % na 5 % za kratkoročne obveznosti ter s 5 % na 3 % za obveznosti z rokom zapadlosti večjim od 2 let ter tako sprostila likvidnost (te odločitve so začele veljati v dveh korakih po 1 odstotno točko, in sicer 24. novembra in 24. decembra). Vendar se je črpanje rezerv nadaljevalo in neto stanje mednarodnih naložb Banke Latvije se je v obdobju od začetka oktobra 2008 do konca leta poslabšalo za 0,9 milijarde EUR. Bančne vloge vlagateljev s sedežem v državi in izven države v bankah v tuji lasti so se v istem obdobju povečale in, kar je ključnega pomena, zdi se, da je zanje likvidnostna podpora matičnih podjetij zagotovljena.Kreditno tveganje se še ni uresničilo v velikem obsegu, vendar se pričakuje, da se bo v prihajajočih mesecih povečalo. Medtem ko so se zapadla posojila že povečala, neuspešna posojila zaenkrat še ostajajo pod 1 % vseh posojil, kar je med drugim posledica prestrukturiranja problematičnih posojil, ki je v teku. Vendar se bodo negativni učinki pričakovane podaljšane recesije na prihodke rezidentov in s tem na njihovo sposobnost odplačevanja dolgov nedvomno povečali. Stopnje solventnosti se bodo zmanjšale in se lahko približajo predpisani najnižji vrednosti, ko bodo morda potrebne kapitalske injekcije.Sedanji in prihodnji položaj bančnega sektorja je odvisen od objektivnih dejavnikov, pa tudi od verodostojnosti in z zaupanjem povezanih pričakovanj. Trenutno je ključno zagotoviti zaupanje, da bi se tako v prihodnosti stabiliziral obseg depozitov in sprostili likvidnostni pritiski. Ob upoštevanju omejenih javnih financ bi bila ponovna vzpostavitev zaupanja v finančni sektor s posredovanjem vlade verodostojna le, če bi jo spremljala močna mednarodna finančna podpora.5. PLAčILNA BILANCA IN ZUNANJE FINANčNE ZAHTEVEGospodarski razcvet Latvije do leta 2007 sta zaznamovala pojav velikih zunanjih ravnovesij in nevzdržno kopičenje obveznosti do tujine. Bruto zunanji dolg je konec leta 2007 presegel 135 % BDP (neto zunanji dolg pa je znašal 52 % BDP). Stanje mednarodnih naložb se je konec leta 2007 povečalo in neto obveznosti so znašale 79 % BDP, ocenjuje pa se, da se bodo neto obveznosti ob koncu drugega četrtletja leta 2008 povečale na 82 % BDP.V letu 2008 pa se je zaradi padca domačega črpanja sredstev zadolževanje v tujini znatno zmanjšalo. Na podlagi predhodnih ocen Banke Latvije se je primanjkljaj tekočega računa v tretjem četrtletju leta 2008 zmanjšal na približno 12,5 % BDP (z najvišje vrednosti več kot 27 % BDP v četrtem četrtletju leta 2006). Pričakuje se, da se bo v letu 2009 primanjkljaj v trgovini z blagom obdržal na približno 10 % BDP (kakršen je bil v zadnjih mesecih leta 2008), vendar bo zaradi pozitivnega salda storitev in izboljšanja računa dohodkov primanjkljaj tekočega računa manjši. Da bi zagotovili prehod osnove za rast BDP s padajočega domačega povpraševanja na povečanje izvoza, je treba plače tesneje uskladiti s produktivnostjo in nadaljevati s strukturnimi reformami, ki krepijo stran ponudbe v gospodarstvu.Čeprav je odprava primanjkljaja tekočega računa z njegovih nevzdržnih ravni zadnjih let ključni dejavnik pri ponovni vzpostavitvi trdnega plačilnobilančnega položaja, sama na sebi ne bo zadostovala za dosego zunanje trajnosti glede na velik, večinoma kratkoročen, dolg države. Pričakuje se, da bo zunanje financiranje še nekaj časa ostalo pod velikim pritiskom ob zmanjšanju razpoložljivosti tujih posojil, možnem zmanjšanju bančnih vlog vlagateljev s sedežem izven države in v državi ter slabših napovedih glede naložb iz tujine. Nadaljnje zmanjševanje deviznih rezerv (ki se je med začetkom oktobra in začetkom decembra 2008 zmanjšalo za približno 25 %) bi ogrozilo sposobnost preživetja latvijskega fiksnega menjalnega tečaja. Na podlagi tega bo za kratkoročno zmanjšanje likvidnostnih omejitev in podporo srednjeročni zunanji nadzorovani prilagoditvi potrebna zunanja finančna pomoč, podprta z močnim programom politike.Komisija glede na navedeno meni, da je latvijska plačilna bilanca resno ogrožena. Komisija zato priporoča, da Svet sprejme odločbo o odobritvi vzajemne pomoči.6. „PROGRAM GOSPODARSKE STABILIZACIJE IN PONOVNE OžIVITVE RASTI“ LATVIJE: UKREPI V ZVEZI Z MAKROEKONOMIJO IN FINANčNIM SISTEMOMNa podlagi razprav, ki potekajo med latvijskimi organi in potencialnimi prispevajočimi pri usklajenem svežnju mednarodne finančne pomoči, so organi sprejeli ambiciozen program politike (kot je navedeno zgoraj, je bil ta posredovan parlamentu, ki ga je odobril 12. decembra). Program temelji na ohranjanju obstoječe vezave menjalnega tečaja latsa, ki bo tudi v prihodnje pomembna opora politike. Cilj programa je obravnavati ranljivost finančnega sektorja, odpraviti fiskalna neravnovesja, izboljšati konkurenčnost ter hkrati ohraniti ozek razpon menjalnega tečaja. Vključuje takojšnjo in trajno fiskalno konsolidacijo, celovito strategijo reševanja bank, okrepljeno sposobnost regulativnih organov za krizno upravljanje, celovite strukturne reforme in druge pomembne ukrepe. Predvideva makroekonomski scenarij zmanjšanja BDP za 5 % v letu 2009 in za nadaljnje 3 % v letu 2010, kar bo omogočilo rahlo izboljšanje za 2 % v letu 2011. Cilj fiskalne strategije je javnofinančni primanjkljaj v višini največ 3 % BDP do leta 2011, s čimer bi bilo v navedenem letu izpolnjeno maastrichtsko merilo o primanjkljaju.Pogajanja glede finančne pomoči z EU, MDS in drugimi strankami, ki so opozorila na resne proračunske primanjkljaje v prihodnosti, so vlado spodbudila k sprejetju spremenjenega osnutka proračuna za leto 2009, ki ga je parlament potrdil 12. decembra v skladu z izrednim programom za gospodarsko stabilizacijo. Spremenjeni proračun, ki temelji na revidirani napovedi zmanjšanja BDP za 5 % v letu 2009, upošteva nedavno poslabšanje gospodarskih napovedi in si prizadeva za javnofinančni primanjkljaj pod 5 % BDP[4], kar bi v primerjavi z rezultatom, ocenjenim za leto 2008, pomenilo le rahlo (v primerjavi s proračunom, ki je bil potrjen novembra, pa precej večjo) strukturno prilagoditev. Poleg tega bi moral biti do konca marca 2009 sprejet pravi zakon o dodatnem proračunu za leto 2009, ki bi bil skladen z decembrskim osnutkom proračuna.Na strani odhodkov se konsolidacija osredotoča na obsežno zmanjšanje plač javnega sektorja (povprečno plačilo naj bi se v primerjavi s prvotnim proračunom s 14. novembra 2008 zmanjšalo za 15 % – kar bo le delno popravilo velika realna povečanja, zabeležena v zadnjih letih) in nadaljnje zmanjšanje števila zaposlenih, poleg tega se načrtuje obsežno zmanjšanje tekočih stroškov, ki niso povezani z zaposlenimi. Med drugimi načrtovanimi pomembnimi ukrepi so zmanjšanje subvencij (razen socialne podpore) ter odhodkov za blago in storitve, kot tudi omejitev porabe lokalnih uprav. V zvezi s tem se bo nacionalno sofinanciranje projektov, ki jih financira EU, ohranilo na načrtovani ravni, kar bo pomagalo usmeriti gospodarstvo k menjalnemu sektorju. Na strani prihodkov se pričakuje povečanje standardne stopnje DDV za 3 odstotne točke na 21 %, povečanje zmanjšane stopnje DDV, ki se uporablja za precej ožjo davčno osnovo (predvsem za zdravila), s 5 % na 10 %, povečanje trošarin na gorivo (uskladitev s pravnim redom EU) ter določena delna izravnava z zmanjšanjem stopnje dohodnine za 2 odstotni točki.Nadaljnja fiskalna konsolidacija se načrtuje za leto 2010, cilj srednjeročnega fiskalnega okvira pa je dosega javnofinančnega primanjkljaja v višini največ 3 % BDP v letu 2011, kar je v skladu z maastrichtskim merilom o fiskalni konvergenci. Nadaljnje omejevanje odhodkov v letu 2010, uvedba davka na dobiček (10 %) ter zvišanje davka na nepremičnine in premoženje z odpravo izjem, s čimer se bo razširila davčna osnova, bodo v navedenem letu povzročili dodatno konsolidacijo. Poleg tega se bodo sprejeli ukrepi za okrepitev oblikovanja in izvrševanja proračunskih postopkov s sprejetjem novega fiskalnega okvira ter zakona o reformi proračuna.Poleg navedenega svežnja ukrepov na fiskalnem področju se kot predpogoj za kakršno koli zunanjo finančno podporo išče rešitev za banko Parex, v okviru katere obstoječi delničarji ne bi več imeli kapitalskih deležev. Po prvi reviziji je vlada že prevzela nadzor nad več kot 85 % kapitala banke. Zamenjalo se je vodstvo. Novo vodstvo razvija načrt reševanja, ki bo omogočil zmanjšanje izgub za državo. Ta si bo v bližnji prihodnosti prizadeval za močno zavezanost zunanjih strank pri obnovitvi konzorcijskega financiranja banke Parex.Cilj drugih ukrepov je zagotoviti srednje- do dolgoročno širšo stabilnost bančnega sektorja. Organi si bodo najprej prizadevali za ponovno vzpostavitev zaupanja v bančni sistem. Opravljala se bodo usmerjena preverjanja bančnega sistema, ki bodo zagotavljala, da so vse banke solventne in imajo dovolj kapitala. Banke, sposobne preživetja, ki bodo potrebovale povečanje kapitala, bodo morale zaprositi za zasebno prestrukturiranje prek zunanjih vlagateljev ali z združevanjem oziroma za podporo v obliki kapitala od matičnih bank.Trenutno je skoraj celoten zunanji dolg dolgovan s strani zasebnega sektorja. Da bi se ravni dolga v prihodnosti uskladile s trajnostno rastjo, je poleg ukrepov v skladu z načelom skrbnega in varnega poslovanja ter ukrepov nadzorne in monetarne politike pomemben del programa tudi prestrukturiranje dolga. Okrepila se bo ustrezna pravna podlaga za prestrukturiranje obstoječega dolga glede roka zapadlosti in valute. Med prednostne naloge se bosta uvrstila tudi lajšanje postopkov, ki so bili sproženi zaradi nesolventnosti, in hitro izvajanje sanacijskih načrtov.Program gospodarske politike vključuje tudi ukrepe strukturne reforme, ki se podpirajo v okviru lizbonske strategije, kot so na primer aktivna politika trga dela in vseživljenjskega učenja, večje vključevanje akterjev zasebnega sektorja pri raziskovalnih in razvojnih dejavnostih ter inovacijah, ukrepi za spodbujanje izvoza ter odprava upravnih obremenitev za podjetja.7. PODPORA EU V OKVIRU ARANžMAJA ZA PLAčILNE BILANCE KOT DELA MEDNARODNIH PRIZADEVANJGlede na resne težave Latvije s plačilno bilanco in pod pogojem, da si bodo latvijski organi močno prizadevali za izvajanje obsežnega programa gospodarskega prilagajanja, Komisija po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom z 12. januarja 2009 priporoča, da Svet potrdi odobritev vzajemne pomoči, predvidene v členu 119 Pogodbe.Komisija po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom tudi priporoča, da po sprejetju zgoraj navedene odločbe Sveta o odobritvi vzajemne pomoči Latviji po priporočilu Komisije Svet sprejme odločbo o zagotovitvi srednjeročne finančne pomoči Latviji v višini do 3,1 milijarde EUR v okviru aranžmaja EU za države članice (kot ga ureja Uredba Sveta (ES) št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002), da se podpre njena vzdržnost plačilne bilance.Srednjeročna finančna pomoč bi bila zagotovljena v trenutku, ko Latviji resno grozi izguba domačega in mednarodnega zaupanja v njen finančni sistem in se njen fiskalni položaj slabša ter se bo v bližnji prihodnosti soočila z resnimi pritiski na področju financiranja. Pomoč naj bi na splošno olajšala potrebne zunanje in notranje prilagoditve. Skupne potrebe po financiranju se za obdobje do prvega četrtletja leta 2011 ocenjujejo na 7,5 milijarde EUR. Ta znesek vključuje pokritje za pričakovani zunanji primanjkljaj (tekočega in kapitalskega) računa, dvige bančnih vlog, nepopolno obnovitev zapadlih dolgov, napake in opustitve pri plačilni bilanci ter kopičenje mednarodnih rezerv na ravni, ki ustreza varnemu in skrbnemu poslovanju.Podpora bi se zagotovila v povezavi z MDS ter drugo večstransko in dvostransko podporo. Razdeljena bi bila na šest obrokov in povezana s pogoji gospodarske politike. Predlagana odločba bi prenehala veljati tri leta po začetku njene veljavnosti. Pogoji glede gospodarske politike, povezani z izplačili posojila EU, bodo določeni v memorandumu o soglasju, sklenjenem z latvijskimi organi. Glavni elementi teh pogojev so:Obsežna finančna konsolidacija v obdobju do leta 2011 . V primerjavi s prvotnim proračunom s 14. novembra 2008 se za leto 2009 načrtuje zelo obsežna fiskalna konsolidacija s ciljem proračunskega primanjkljaja največ 5 % BDP, ki naj bi se nadaljevala v letu 2010. Med podporne proračunske ukrepe spadajo zlasti (i) sprejetje jasno določenega srednjeročnega fiskalnega programa, namenjenega zmanjšanju javnofinančnega primanjkljaja na stopnjo, nižjo od referenčne vrednosti 3 % BDP iz Pogodbe, do leta 2011; (ii) v okviru srednjeročnih proračunskih zgornjih mej zmanjšanje povprečnih nominalnih plač v javnem sektorju za približno 15 % v letu 2009, kar bi se moralo uporabljati tudi za lokalne uprave, vladne agencije in podjetja v državni lasti; (iii) odprava bonusov in podobnih plačil; (iv) zmanjšanje zaposlovanja v javnem sektorju in lokalni upravi za najmanj 5 %; (v) znatno zmanjšanje subvencij (razen socialne podpore) ter odhodkov za blago in storitve; (vi) izvajanje projektov, ki jih financira EU, na predhodno načrtovanih ravneh.Ukrepi finančne pogojenosti s ciljem zagotoviti srednje- do dolgoročno širšo stabilnost bančnega sektorja. Organi si bodo najprej prizadevali za ponovno vzpostavitev zaupanja v bančni sistem. Opravljala se bodo usmerjena preverjanja bančnega sistema, ki bodo zagotavljala, da so vse banke solventne in imajo dovolj kapitala. Banke, sposobne preživetja, ki bodo potrebovale povečanje kapitala, bodo morale zaprositi za zasebno prestrukturiranje prek zunanjih vlagateljev ali z združevanjem oziroma za podporo v obliki kapitala od matičnih bank. Pomemben korak v tem procesu so bile ločene objave treh glavnih tujih skupin matičnih bank z dne 18. decembra 2008, v katerih so se zavezale, da bodo ostale v Latviji in podpirale svoje tamkajšnje poslovanje.Prestrukturiranje dolga v zasebnem sektorju z namenom zmanjšanja ranljivosti zaradi visokih ravni dolga (skoraj celoten zunanji dolg je dolg zasebnega sektorja), poleg ukrepov v skladu z načelom skrbnega in varnega poslovanja ter ukrepov nadzorne in monetarne politike. Okrepiti bi se morala ustrezna pravna podlaga za prestrukturiranje obstoječega dolga glede roka zapadlosti in valute. Med prednostne naloge se morata uvrstiti tudi lajšanje postopkov, ki so bili sproženi zaradi nesolventnosti, in hitro izvajanje sanacijskih načrtov. Sem spadata sprememba zakonodaje o nesolventnosti, da bi se olajšalo sklepanje poslov med podjetji, sposobnimi preživetja, in njihovimi upniki, ter izboljšanje okvira za stečaje fizičnih oseb.Strukturni ukrepi na področju prihodkovne politike, fiskalne discipline ter proračunskega postopka in upravljanja. Spremenila se bo zakonodaja o upravljanju proračuna in financiranja, da bi se okrepile določbe glede finančne odgovornosti, preglednosti in odgovornosti, srednjeročni proračunski okvir pa se bo pripravil tako, da ga bo mogoče izvajati. Ustanovil se bo poseben odbor za spremljanje omejevanja plač in za izdajanje priporočil, s katerimi se bo zagotovil razvoj plač, ki bo ponovno omogočil konkurenčnost.Ukrepi strukturne reforme, ki se med drugim podpirajo v okviru lizbonske strategije , kot so na primer aktivna politika trga dela in vseživljenjskega učenja, večje vključevanje zasebnega sektorja pri raziskovalnih in razvojnih dejavnostih ter inovacijah, ukrepi za spodbujanje izvoza ter zmanjšanje upravnih obremenitev za podjetja.Da se zagotovi potrebna prožnost v sedanjem tržnem okviru, se predlaga odobritev možnosti uporabe obrestnih zamenjav („swap“ posli) za posojilne transakcije, s katerimi se financira posojilo. Da se zaščiti proračun EU, bi morale imeti nasprotne stranke morebitne zamenjave najvišjo stopnjo kreditne kakovosti.PriporočiloODLOČBA SVETAo odobritvi vzajemne pomoči LatvijiSVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 119 Pogodbe,ob upoštevanju priporočila Komisije, ki ga je pripravila po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,ob upoštevanju naslednjega:(1) Zaradi zelo velikih potreb po zunanjem financiranju sta se latvijska kapitalski in finančni trg nedavno znašla pod pritiskom, ki odraža splošno poslabšanje tržnih pričakovanj in vedno večjo zaskrbljenost glede zdravja latvijskega gospodarstva, v katerem obstajajo velika neravnovesja v smislu obsežnega zunanjega primanjkljaja in zelo velikega zunanjega dolga, poslabšanja javnih financ ter visokih stopenj inflacije stroškov in cen. Latvijski bančni sektor ima resne težave z likvidnostjo in zaupanjem. Raven deviznih rezerv se je zmanjšala, saj je centralna banka ukrepala, da bi ohranila vezavo menjalnega tečaja.(2) Svet redno pregleduje gospodarske politike, ki jih izvaja Latvija, zlasti v okviru konvergenčnega programa Latvije in nacionalnega programa reform, kot tudi v okviru konvergenčnih poročil.(3) Skupne potrebe Latvije po financiranju se za obdobje do prvega četrtletja leta 2011 ocenjujejo na 7,5 milijarde EUR.(4) Latvijski organi so EU in druge mednarodne finančne institucije ter države zaprosili za znatno finančno pomoč, da bi podprli vzdržnost plačilne bilance.(5) Latvijska plačilna bilanca je resno ogrožena, zato je upravičena nujna odobritev vzajemne pomoči Skupnosti v povezavi z MDS in drugimi prispevajočimi.(6) Sveženj finančne pomoči bi se zagotovil pod pogojem, da bi si Latvijski organi močno prizadevali za izvajanje ambicioznega programa za fiskalni in finančni sistem ter strukturno reformo, ki bi olajšal potrebne zunanje in notranje prilagoditve, stabiliziral gospodarstvo in ponovno vzpostavil verodostojnost gospodarske politike. Komisija bo v sodelovanju z Ekonomsko-finančnim odborom redno in podrobno preverjala, ali so izpolnjeni pogoji gospodarske politike, povezani s pomočjo –SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:Edini členSkupnost odobri vzajemno pomoč Latviji.Ta odločba je naslovljena na države članice.V Bruslju, […]Za SvetPredsednikPredlogODLOČBA SVETAo zagotovitvi srednjeročne finančne pomoči Skupnosti LatvijiSVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 332/2002[5] z dne 18. februarja 2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic in zlasti člena 3(2) Uredbe,ob upoštevanju predloga Komisije, ki ga je pripravila po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,ob upoštevanju naslednjega:(1) Svet je […] sklenil odobriti vzajemno pomoč Latviji.(2) Zaradi zelo velikih potreb po zunanjem financiranju sta se latvijski kapitalski in finančni trg nedavno znašla pod pritiskom, ki odraža splošno poslabšanje tržnih pričakovanj in vedno večjo zaskrbljenost glede zdravja latvijskega gospodarstva, v katerem obstajajo velika neravnovesja v smislu obsežnega zunanjega primanjkljaja, poslabšanja javnih financ ter visokih stopenj inflacije stroškov in cen. Latvijski bančni sektor ima resne težave z likvidnostjo in zaupanjem. Raven deviznih rezerv se je zmanjšala, saj je centralna banka ukrepala, da bi ohranila vezavo menjalnega tečaja.(3) .Skupne potrebe Latvije po zunanjem financiranju se za obdobje do prvega četrtletja leta 2011 ocenjujejo na 7,5 milijarde EUR.(4) Primerno je, da Skupnost na podlagi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic, ki je bil uveden z Uredbo (ES) št. 332/2002, zagotovi Latviji podporo v višini do 3,1 milijarde EUR. Navedeno pomoč Skupnosti je treba zagotoviti v povezavi s posojilom Mednarodnega denarnega sklada v višini 1,5 milijarde SDR (1 200 % latvijske kvote pri MDS, približno 1,7 milijarde EUR) na podlagi aranžmaja „stand-by“ pri MDS, odobrenega 23. decembra 2008. Nordijske države (Švedska, Danska, Finska in Norveška) bodo prispevale skupno 1,8 milijarde EUR, Svetovna banka 0,4 milijarde EUR, Evropska banka za obnovo in razvoj, Češka, Poljska in Estonija pa skupno 0,5 milijarde EUR, tako da bo v obdobju do prvega četrtletja leta 2011 na voljo skupno 7,5 milijarde EUR.(5) Pomoč Skupnosti bo upravljala Komisija. Posebni pogoji gospodarske politike, o katerih so se dogovorili organi Latvije po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom, se določijo v memorandumu o soglasju. Vključevati bi morali med drugim ukrepe za ublažitev neposrednih likvidnostnih pritiskov, ponovno vzpostavitev dolgoročne stabilnosti na podlagi okrepitve bančnega sektorja, odprave fiskalnih neravnovesij in sprejetja notranjih politik, ki bodo izboljšale konkurenčnost. Ukrepi bi morali vključevati takojšnjo in trajno fiskalno konsolidacijo, celovito strategijo reševanja bank, okrepljeno sposobnost regulativnih organov za krizno upravljanje, celovite strukturne reforme ter tudi druge pomembne ukrepe. Podrobne finančne pogoje mora Komisija določiti v sporazumu o posojilu.(6) Pomoč je treba zagotoviti z namenom ublažitve neposrednih likvidnostnih pritiskov in pod pogojem, da se bodo izvajale politike za ponovno vzpostavitev dolgoročne stabilnosti na podlagi okrepitve bančnega sektorja, odprave fiskalnih neravnovesij in sprejetja notranjih politik, ki bodo izboljšale konkurenčnost, hkrati pa ohraniti ozek razpon menjalnega tečaja in obstoječega osrednjega tečaja –SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:Člen 11. Skupnost da Latviji na voljo srednjeročno posojilo v višini največ 3,1 milijarde EUR s povprečnim rokom zapadlosti največ pet let.2. Finančna pomoč Skupnosti je na voljo tri leta, z začetkom od prvega dne po začetku veljavnosti te odločbe.Člen 21. Komisija pomoč upravlja v skladu z zavezami Latvije in priporočili Sveta. Ti pogoji se določijo v memorandumu o soglasju. Podrobne finančne pogoje določi Komisija v sporazumu o posojilu.2. Komisija v sodelovanju z Ekonomsko-finančnim odborom v rednih presledkih preverja, ali so izpolnjeni pogoji gospodarske politike, povezani s pomočjo. Komisija redno obvešča Ekonomsko-finančni odbor o možnem refinanciranju posojil ali prestrukturiranju finančnih pogojev.3. Latvija je pripravljena sprejeti in izvajati dodatne konsolidacijske ukrepe za stabilizacijo gospodarstva, če bodo taki ukrepi potrebni med izvajanjem programa pomoči. Latvijski organi se pred sprejetjem kakšnih koli takih dodatnih ukrepov posvetujejo s Komisijo.Člen 31. Komisija da Latviji na voljo finančno pomoč Skupnosti v največ šest obrokih, katerih višina bo določena v memorandumu o soglasju.2. Prvi obrok se izplača v skladu z začetkom veljavnosti sporazuma o posojilu in memoranduma o soglasju.3. Preudarna uporaba obrestnih zamenjav z nasprotnimi strankami najvišje kreditne kvalitete je dovoljena, če je to potrebno za financiranje posojila.4. Komisija odloči o izplačilu nadaljnjih obrokov, potem ko pridobi mnenje Ekonomsko-finančnega odbora.5. Izplačilo vsakega nadaljnjega obroka se izvrši na podlagi zadovoljivega izvajanja novega gospodarskega programa (program gospodarske stabilizacije in ponovne oživitve rasti) latvijske vlade, vključenega v konvergenčni program, in zlasti posebnih pogojev gospodarske politike, določenih v memorandumu o soglasju. Ti med drugim vključujejo:1.  sprejetje jasno določenega srednjeročnega fiskalnega programa, namenjenega zmanjšanju javnofinančnega primanjkljaja na stopnjo, ki ni višja od referenčne vrednosti 3 % BDP iz Pogodbe, do leta 2011;2.  izvrševanje proračuna za leto 2009, kakor je bil spremenjen z dodatnim proračunom, ki je bil sprejet 12. decembra 2008 (in se bo podrobneje spremenil v prvi četrtini leta 2009), katerega cilj je javnofinančni primanjkljaj v višini največ 5 % BDP;3.  zmanjšanje povprečnih nominalnih plač v javnem sektorju za približno 15 % v letu 2009 v primerjavi s prvotnim proračunom s 14. novembra 2008 in dodatno zmanjšanje za 2 % v obdobju 2010–2011;4.  zmanjšanje zaposlovanja v javnem sektorju in lokalni upravi za najmanj 5 % v letu 2009;5.  okrepitev oblikovanja in izvrševanja proračunskih postopkov s sprejetjem novega fiskalnega okvira ter zakona o reformi proračuna;6.  uvedba jasnega in preglednega sistema izplačevanja plač za uslužbence v neposredni javni upravi ter vzpostavitev enotnega sistema za načrtovanje in upravljanje s človeškimi viri za institucije javne uprave;7.  mehanizmi za zagotovitev srednje- do dolgoročne širše stabilnosti bančnega sektorja, vključno z vrsto ukrepov v skladu z načelom skrbnega in varnega poslovanja ter ukrepov nadzorne in monetarne politike. Ti bi morali omejiti rast posojil na trajnostnih ravneh in se izogniti močni odvisnosti od nezanesljivega financiranja iz tujine. Opravljajo se usmerjena preverjanja bančnega sistema, ki bodo zagotavljala, da so vse banke solventne in imajo dovolj kapitala;8.  ustrezni ukrepi v zvezi s prestrukturiranjem dolga zasebnega sektorja. Okrepi se ustrezna pravna podlaga za prestrukturiranje obstoječega dolga glede roka zapadlosti in valute. Med prednostne naloge se uvrstita tudi lajšanje postopkov, ki so bili sproženi zaradi nesolventnosti, in hitro izvajanje sanacijskih načrtov;9.  zagotovitev, da preostali manjšinski delničarji banke Parex nimajo koristi od reševanja banke in ukrepov za povečanje finančne stabilnosti, s popolno nacionalizacijo banke Parex;10.  ukrepi strukturne reforme, ki se podpirajo v okviru lizbonske strategije in izvajajo v latvijskem nacionalnem programu reform, vključno z aktivno politiko trga dela in vseživljenjskega učenja, večjim vključevanjem akterjev zasebnega sektorja pri raziskovalnih in razvojnih dejavnostih ter inovacijah, ukrepi za spodbujanje izvoza ter odpravo upravnih obremenitev za podjetja;11.  izvajanje projektov, ki jih financira EU, na načrtovani ravni, da bi se pomagal izboljšati prispevek menjalnega sektorja na gospodarsko rast;12.  ukrepi za izboljšanje dostopa do financiranja za podjetja in podjetnike, katerih prošnje za strukturne sklade so bile odobrene ali ki morda nameravajo vložiti prošnjo za strukturne sklade.Ta odločba je naslovljena na Republiko Latvijo. Objavi se v Uradnem listu Evropske unije .V Bruslju, […]Za SvetPredsednik  OCENA VPLIVA NA PRORAČUN(glej člen 16 notranjih predpisov)PODROČJE: NASLOV 01 – GOSPODARSKE IN FINANČNE ZADEVEDEJAVNOST: FINANČNI POSLI IN INSTRUMENTINASLOV UKREPA: SREDNJEROČNA FINANČNA POMOČ EU LATVIJI1. NASLOV PREDLOGA: ZADEVNA PRORAČUNSKA POSTAVKA IN NASLOV01 04 01 01 Jamstvo ES za posojila Skupnosti, najeta za podporo plačilni bilanci2. PRAVNA PODLAGA:člen 119; Uredba Sveta (ES) št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002.3. SKUPNI ZNESKI ZA PRORAČUNSKO LETO (V EURIH)Ta postavka predstavlja strukturo jamstva, ki ga zagotovi Evropska unija. Komisiji bo omogočila, da odplača dolg (glavnico, obresti in druge stroške), če dolžnik (Latvija) tega ne bi zmogel.Proračunski vpis („p.m.“), ki odraža proračunsko jamstvo, bo aktiviran samo v primeru dejanskega zahtevka za jamstvo. Navadno se pričakuje, da se proračunsko jamstvo ne bo zahtevalo.3a – Tekoče letoSe ne uporablja.CA |Začetna odobritev za proračunsko leto (proračun) |Transferji |Dodatna odobritev |Skupna odobritev |Odobritve, že namenjene za drugi delovni program |Razpoložljiva sredstva |Znesek za predlagani ukrep |3b – PrenosiSe ne uporablja.CA |Prenosi |Odobritve, že namenjene za drugi delovni program |Razpoložljiva sredstva |Znesek za predlagani ukrep |3c – Naslednje proračunsko letoSe ne uporablja.CA |Začetna odobritev za proračunsko leto (proračun) | p.m. |Transferji |Dodatna odobritev |Skupna odobritev |Odobritve, že namenjene za drugi delovni program |Razpoložljiva sredstva |Znesek za predlagani ukrep | p.m. |4. OPIS UKREPAPredlagana srednjeročna finančna pomoč Latviji vključuje posojilo Skupnosti (financira se iz posojil, ki jih Skupnost najame na mednarodnih kapitalskih trgih) v višini 3,1 milijarde EUR. Zagotovljena bo v okviru mednarodnega finančnega svežnja in zlasti s posojilom MDS v višini 1,5 milijarde SDR (približno 1,7 milijarde EUR), ki ga podpira aranžma „stand-by“. Nordijske države prispevajo 1,8 milijarde EUR, Estonija, Češka, Poljska in EBOR so tudi namenile skupno 0,5 milijarde EUR.Pomoč odraža pripravljenost za podporo Latviji, katere kapitalski in finančni trg sta se znašla pod pritiskom zaradi splošnega poslabšanja tržnih pričakovanj v zvezi s trgi v vzponu. Namen srednjeročne finančne pomoči Skupnosti Latviji je ublažitev neposrednih likvidnostnih pritiskov, ponovna vzpostavitev dolgoročne stabilnosti na podlagi okrepitve bančnega sektorja, odprava fiskalnih neravnovesij in sprejetje notranjih politik, ki bodo izboljšale konkurenčnost, ter hkrati ohraniti ozek razpon menjalnega tečaja. Sveženj gospodarske politike, ki ga podpira ta pomoč, vključuje takojšnjo in trajno fiskalno konsolidacijo, celovito strategijo reševanja bank, okrepljeno sposobnost regulativnih organov za krizno upravljanje, celovite strukturne reforme in druge pomembne ukrepe.Pomoč, ki jo upravlja Komisija v posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom, je eden od načinov za zagotovitev, da EU še naprej tesno sodeluje pri oblikovanju latvijskih gospodarskih politik ter da so te politike skladne z zavezami Latvije v EU in priporočili Sveta, zlasti glede izvajanja nacionalnega programa reform in konvergenčnega programa.Posojila, ki jih Skupnost najame na kapitalskih trgih ali pri finančnih institucijah za zagotovitev posojila Latviji, so krita z jamstvom Skupnosti. Skupnost posojilo najame na kapitalskih trgih ali pri finančnih institucijah. Znesek glavnice posojila, ki bo dodeljen Latviji, znaša 3,1 milijarde EUR.Struktura jamstva, ki ga zagotovi Evropska unija, bo omogočila Komisiji, da odplača dolg, če Latvija tega ne bi zmogla.Za izpolnitev svojih obveznosti lahko Komisija začasno odplača dolg iz svojih gotovinskih virov. V tem primeru se uporabi člen 12 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 2000/597/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL L 130, 31.5.2000, str. 1).5. SPREJETA METODA IZRAČUNASe ne uporablja.6. RAZPORED PLAČIL (V EURIH)Se ne uporablja.Postavka | Odobritve | Plačila |Leto n | Leto n+1 | Leto n+2 | Leto n+3 | Naslednja proračunska leta |Leto n |Leto n+1 |Leto n |Leto n+1 |Skupaj |[1] Opredeljena kot splošni indeks, ki ne vključuje energije in nepredelanih živil.[2] Latvija ima dolgo tradicijo vezave menjalnega tečaja svoje valute, latsa, od leta 1994 na SDR, od leta 2005 pa na euro. Maja 2005 je Latvija vstopila v MDT II in enostransko določila omejitev nihanja v višini +/– 1 % glede na centralni paritetni tečaj.[3] Podatki po nacionalni metodologiji, ki ne vključuje lokalnih uprav.[4] Program pomoči potrjuje, da se bo Latvija v letu 2009 znašla v postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem.[5] UL L 53, 23.2.2002, str. 1.


title: Priporočilo Sveta z dne 11. julija 2017 v zvezi z nacionalnim programom reform Belgije za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Belgije za stabilnost za leto 2017

text:
               9.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/1

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 11. julija 2017
   v zvezi z nacionalnim programom reform Belgije za leto 2017 in mnenje Sveta o programu Belgije za stabilnost za leto 2017
   (2017/C 261/01)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(2) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 16. novembra 2016 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2017. Evropski svet je na zasedanju 9. in 10. marca 2017 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 16. novembra 2016 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (2) sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Belgije ni opredelila kot ene od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil na zasedanju 9. in 10. marca 2017. Svet je Priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje) sprejel 21. marca 2017 (3).

               (2)

               Belgija bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, ki je izraženo v priporočilih 1 in 2.

               (3)

               Poročilo o državi za Belgijo za leto 2017 je bilo objavljeno 22. februarja 2017. V njem so bili ocenjeni napredek Belgije pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 12. julija 2016, nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020.

               (4)

               Belgija je 28. aprila 2017 predložila nacionalni program reform za leto 2017 in program stabilnosti za leto 2017. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (5)

               Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Člen 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (4) določa, da lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, zagotovila v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (6)

               Za Belgijo trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga. Vlada v programu stabilnosti za leto 2017 načrtuje postopno izboljšanje nominalnega salda s primanjkljaja v višini 2,6 % BDP v letu 2016 na -0,1 % BDP v letu 2020. Srednjeročni proračunski cilj, določen kot strukturno uravnotežen proračunski položaj, naj bi bil dosežen do leta 2019. Vendar preračunani (5) strukturni saldo še vedno kaže, da bo imela država v letu 2019 primanjkljaj v višini 0,3 %. Potem ko je dolg sektorja država kot odstotek BDP v letu 2014 dosegel najvišjo vrednost pri približno 107 % BDP ter se nato v letih 2015 in 2016 zmanjšal na približno 106 % BDP, naj bi se v skladu s programom stabilnosti za leto 2017 do leta 2020 zmanjšal na 99 %. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Vendar ukrepi, potrebni za doseganje ciljev glede primanjkljaja od leta 2018 naprej, niso bili opredeljeni, kar v skladu s pomladansko napovedjo Komisije iz leta 2017 in ob nespremenjenih politikah prispeva k predvidenemu poslabšanju strukturnega salda v letu 2018.

               (7)

               Komisija je 22. maja 2017 izdala poročilo v skladu s členom 126(3) PDEU, ker Belgija v letu 2016 ni dosegla zadostnega napredka pri izpolnjevanju referenčnega merila glede zmanjšanja dolga. V poročilu je bilo po oceni vseh relevantnih dejavnikov ugotovljeno, da bi bilo treba merilo dolga šteti za trenutno izpolnjeno. Hkrati bi bilo treba v letu 2017 sprejeti dodatne fiskalne ukrepe, da bi se v letih 2016 in 2017 skupaj zagotovila splošna skladnost s prilagoditveno potjo za dosego srednjeročnega proračunskega cilja.

               (8)

               Program stabilnosti za leto 2017 kaže, da je učinek izrednega pritoka beguncev in z varnostjo povezanih ukrepov na proračun v letih 2016 in 2017 znaten, ter vsebuje ustrezne podatke o obsegu in naravi teh dodatnih proračunskih stroškov. Po mnenju Komisije so upravičeni dodatni odhodki v letu 2016 znašali 0,08 % BDP za izredni pritok beguncev in 0,05 % BDP za varnostne ukrepe. Za leto 2017 je dodatni učinek z varnostjo povezanih ukrepov v primerjavi z letom 2016 trenutno ocenjen na 0,01 % BDP. Določbe členov 5(1) in 6(3) Uredbe (ES) št. 1466/97 upoštevajo te dodatne odhodke, saj sta pritok beguncev in resnost teroristične grožnje izredna dogodka, njun vpliv na belgijske javne finance je znaten in njihova vzdržnost ne bo ogrožena, če se dovoli začasni odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja. Zato je bila zaradi dodatnih stroškov v zvezi z begunci in varnostjo zahtevana prilagoditev za dosego srednjeročnega proračunskega cilja za leto 2016 znižana. Za leto 2017 bo končna ocena opravljena spomladi 2018, tudi glede upravičenih zneskov, in sicer na podlagi zabeleženih podatkov, ki so jih predložili belgijski organi.

               (9)

               Svet je 12. julija 2016 Belgiji priporočil, naj v letu 2017 doseže letno fiskalno prilagoditev v višini vsaj 0,6 % BDP, da bi se približala srednjeročnemu proračunskemu cilju. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 obstaja v letu 2017 tveganje določenega odklona od te zahteve. Vendar v letih 2016 in 2017 skupaj še vedno obstaja tveganje znatnega odklona od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja. Ta zaključek se ne bi spremenil, tudi če se učinek izrednega pritoka beguncev in varnostnih ukrepov na proračun pri tej zahtevi ne bi upošteval.

               (10)

               V letu 2018 naj bi se Belgija glede na svoj fiskalni položaj in zlasti raven dolga z dodatno prilagoditvijo približala srednjeročnemu proračunskemu cilju strukturno uravnoteženega proračunskega položaja. V skladu s skupno dogovorjeno prilagoditveno matriko v okviru Pakta za stabilnost in rast prilagoditev pomeni zahtevo po nominalni stopnji rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov (6), ki v letu 2018 ne presega 1,6 %. To bi ustrezalo letni strukturni prilagoditvi v višini vsaj 0,6 % BDP. Ob nespremenjenih politikah obstaja v letu 2018 tveganje znatnega odklona od te zahteve. Po napovedi Belgija v letih 2017 in 2018 na prvi pogled ne bo izpolnjevala pravila glede dolga. Na splošno Svet meni, da bodo od leta 2017 potrebni dodatni ukrepi, da bi Belgija izpolnila določbe Pakta za stabilnost in rast. Vendar bi bilo treba v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 pri oceni proračunskih načrtov in rezultatov upoštevati proračunski saldo države članice glede na ciklične pogoje. Kot je navedeno v sporočilu Komisije o evropskem semestru za leto 2017, priloženem tem priporočilom za posamezne države, bo treba pri oceni osnutka proračunskega načrta za leto 2018 in poznejši oceni proračunskih rezultatov za leto 2018 ustrezno upoštevati cilj glede fiskalne naravnanosti, ki prispeva tako k okrepitvi trenutnega okrevanja kot tudi k zagotavljanju vzdržnosti javnih financ Belgije. Pri tem Svet ugotavlja, da namerava Komisija izvesti splošno oceno v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97, zlasti glede na ciklično situacijo v Belgiji.

               (11)

               V zvezni državi, kot je Belgija, kjer je bil velik del pristojnosti za odhodke prenesen na podnacionalne vlade, je učinkovito usklajevanje proračuna bistvenega pomena. Za izboljšanje notranjega usklajevanja ter prenos Pogodbe o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji („fiskalni pakt“) so zvezna vlada ter regionalne in občinske vlade leta 2013 sklenile sporazum o sodelovanju, da bi opredelile skupne in posamezne večletne fiskalne poti, ki naj bi jih spremljal visoki svet za finance. Vendar v okviru tega procesa ni bil dosežen uradni dogovor o fiskalnih poteh in niso bili vzpostavljeni zadostni zaščitni ukrepi glede nadzorne vloge visokega sveta za finance. To pomanjkanje usklajenosti glede skupnih prizadevanj ovira državo pri približevanju srednjeročnemu cilju iz programa stabilnosti za leto 2017.

               (12)

               Kljub potencialu za dolgoročno spodbujanje rasti so javne naložbe glede na evropske standarde zelo nizke, zlasti v razmerju do skupnih javnofinančnih odhodkov. Javni kapital je nizek, poslabšala pa se je tudi kakovost javne infrastrukture. Glede na zelo stroge proračunske omejitve na vseh ravneh države je ohranitev zadostnega manevrskega prostora za naložbe odvisna od prestrukturiranja sestave skupnih javnofinančnih odhodkov, in sicer s povečanjem učinkovitosti javnih služb in politik ter omejitvijo hitrega povišanja za nekatere odhodkovne postavke.

               (13)

               Belgija je zelo napredovala pri reformi sistema določanja plač. Sprememba zakona o pogajanjih o plačah iz leta 1996 je namenjena zaščiti povečanja stroškovne konkurenčnosti, doseženega z nedavnimi prizadevanji za upočasnitev rasti plač. Bolj konzervativne osnovne projekcije in vključene predhodne prilagoditve izračuna plačne norme pomenijo, da reformirani okvir prispeva k izboljšanju stroškovne konkurenčnosti Belgije glede na ključne trgovinske partnerje v euroobmočju. Poleg tega reforma zagotavlja več jamstev, da bodo vladni ukrepi za znižanje neplačnih stroškov dela dejansko koristili stroškovni konkurenčnosti, in razširja vlogo vlade pri preprečevanju negativnih trendov na področju stroškovne konkurenčnosti zaradi pretirane inflacije. Okvir za kolektivna pogajanja določa, da socialni partnerji, zastopani v osrednjem svetu za gospodarstvo, pozorno spremljajo trende na področju plač in produktivnosti ter druge dejavnike stroškovne in nestroškovne konkurenčnosti. Glede na to, da je praksa usklajevanja razvoja plač z inflacijo v številnih sektorjih še vedno pogosta, in glede na vedno večjo inflacijsko vrzel med Belgijo in njenimi sosedami se bodo spremembe stroškov dela na enoto še naprej pozorno spremljale v okviru evropskega semestra.

               (14)

               Pri delovanju trga dela je bil dosežen določen napredek. Višja upokojitvena starost in dodatne omejitve glede predčasnega upokojevanja spodbujajo starejše, da ostanejo v delovnem razmerju ali se vrnejo na delovno mesto. Postopno zmanjšanje davčnega primeža je prispevalo k povišanju stopnje zaposlenosti. Število novih delovnih mest se je vztrajno povečevalo, in sicer na podlagi gospodarske rasti in večje stroškovne konkurenčnosti. To odraža tudi zmanjšanje davčne obremenitve dela in upočasnitev rasti plač, zaradi česar se je izboljšala konkurenčnost belgijskih družb v smislu stroškov dela. Kljub temu še vedno obstajajo številne strukturne pomanjkljivosti. Stopnja prehoda iz brezposelnosti ali neaktivnosti v zaposlitev je nizka, na skupno stopnjo zaposlenosti pa še vedno negativno vplivajo slabi rezultati posameznih skupin. Te vključujejo nizko usposobljene osebe, mlade, starejše delavce in osebe z migrantskim ozadjem, kot so delavci, rojeni zunaj EU, ali migranti druge generacije. Za osebe z migrantskim ozadjem, tudi ob upoštevanju drugih značilnosti posameznikov, so rezultati na področju zaposlovanja med najslabšimi v Uniji. Zlasti za osebe, rojene zunaj EU, je vrzel v zaposlenosti največja v Uniji: njihova stopnja zaposlenosti je v starostni skupini od 20 do 64 let v letu 2016 znašala 49,1 % v primerjavi z 70,2 % za osebe, rojene v EU, medtem ko je bila za ženske, rojene zunaj EU, še nižja (39,1 %). V letu 2015 je delež ljudi, ki jim grozi revščina in socialna izključenost, znašal 50,7 % za osebe, rojene zunaj EU, za osebe, rojene v EU, pa 17 %. Te znatne razlike v zaposlenosti med posameznimi skupinami prebivalstva še naprej povzročajo kronično premajhno izkoriščenost delovne sile. Čeprav so trenutne regionalne reforme shem spodbud za zaposlovanje namenjene racionalizaciji in prilagoditvi sistema, bi bilo treba redno spremljati stroškovno učinkovitost sprejetih političnih odločitev. Nekatere značilnosti politik za ciljne skupine bi lahko namreč imele nepričakovane in premestitvene učinke. Za učinkovitost ciljno usmerjenih politik sta pomembna tudi usklajevanje in komunikacija med različnimi ravnmi politik in na posameznih ravneh. Davki, vključno s prispevki za socialno varnost za nižje plače ter odvzemom socialnih prejemkov in nadomestil ob vstopu na trg dela ali povečanju števila delovnih ur, lahko povzročijo neaktivnost in ustvarijo pasti nizkih plač.

               (15)

               Določen napredek je bil dosežen pri reformah izobraževanja in usposabljanja za izboljšanje enakosti, ključnih kompetenc in kakovosti izobraževanja. Vendar se je kljub povprečno dobrim rezultatom, primerjanim na mednarodni ravni, delež najuspešnejših med 15-letnimi dijaki zmanjšal, delež dijakov s slabimi rezultati pa povečal. Poleg tega so razlike v izobraževanju, povezane s socialno-ekonomskim ozadjem, nad povprečjem Unije in OECD. Razlika v uspešnosti glede na migrantsko ozadje je prav tako velika, pri čemer je druga generacija tudi ob upoštevanju socialno-ekonomskega ozadja le nekoliko uspešnejša od prve. Zato bo odpravljanje razlik v izobraževanju zahtevalo širok odziv politike, ki presega izobraževalni sistem. Izziv v zvezi z enakostjo bo še večji zaradi močne rasti števila učencev, zlasti tistih z migrantskim ozadjem (njihov delež se je povečal s 15,1 % v letu 2012 na 17,7 % v letu 2015). Poleg tega se Belgija sooča s pomanjkanjem učiteljev in učitelji niso vedno dobro pripravljeni ali opremljeni za soočenje z vse bolj raznoliko šolsko populacijo. Glavni razlogi so težave pri privabljanju najustreznejših študentov in kandidatov za ta poklic, visoka stopnja izstopa učiteljev začetnikov in nerazpoložljivost deleža učiteljev za poučevanje. Poleg tega je začetno usposabljanje učiteljev v Belgiji razmeroma kratko in trenutno traja tri leta. Reforme izobraževanja in usposabljanja so ključnega pomena za izboljšanje udeležbe nizko usposobljenih mladih na trgu dela in podpiranje prehoda na gospodarstvo, ki temelji na znanju.

               (16)

               Nestroškovno razsežnost konkurenčnosti je še vedno treba izboljšati. V zvezi s tem so bistvene večja produktivnost in širše naložbe v dejavnosti, ki temeljijo na znanju, zlasti za sprejemanje digitalnih tehnologij. Čeprav je javni raziskovalni sistem zelo kakovosten, bi bilo za boljše rezultate na področju inovacij potrebno večje širjenje znanja v manj produktivnih sektorjih. Vse zvezne enote priznavajo to potrebo, pri čemer so v zadnjih letih sprejele različne strategije in ukrepe za spodbujanje inovacij. Vendar bi bilo za pospešitev tega razvoja mogoče storiti več za izboljšanje okvirnih pogojev za inovacije. Poleg tega se zdi, da bi bilo mogoče povečati učinkovitost in uspešnost javne podpore za raziskave in inovacije v Belgiji, zlasti pri ocenjevanju možnih učinkov izrivanja in nadaljnji poenostavitvi celotnega sistema.

               (17)

               Omejen napredek je bil dosežen pri odpravi omejitev za poslovanje in ustanavljanje v maloprodajnem sektorju. Po šesti državni reformi, s katero so bile pristojnosti za ustanavljanje v maloprodajnem sektorju prenesene na regije, so bili sprejeti novi regionalni zakoni, ki so poenostavili upravni postopek za izdajo dovoljenja. Vendar si je nekatere določbe mogoče razlagati zelo različno, kar lahko privede do neupravičenih ovir za vstop na trg. Maloprodajne cene so še naprej višje kot v sosednjih državah članicah, pri čemer presegajo raven, ki bi jo bilo mogoče pojasniti z višjimi stroški dela. Potrebna bi bila celovita strategija za reševanje teh vprašanj, da bi se zagotovilo, da imajo lahko potrošniki koristi od konkurenčnega trga in nižjih cen.

               (18)

               Visoka stopnja regulacije v mrežnih dejavnostih in nekaterih poklicnih storitvah omejuje konkurenco v Belgiji, zlasti za nepremičninske posrednike, arhitekte in računovodje. Ovire poleg drugih zahtev vključujejo omejitve glede delničarstva in pravne oblike podjetij za arhitekte, pravila o nezdružljivosti, ki prepovedujejo istočasno izvajanje katere koli druge gospodarske dejavnosti za vse vrste računovodskih poklicev, omejitve dostopa nepremičninskih posrednikov do poklica ter omejitve glede pravic delničarjev in glasovalnih pravic. Zmanjšanje takih ovir bi lahko ustvarilo intenzivnejšo konkurenco, kar bi omogočilo dostop do trga več podjetjem in prineslo koristi za potrošnike v smislu nižjih cen. Komisija je januarja 2017 predstavila sveženj ukrepov za odpravo ovir na trgu storitev. Ta sveženj vključuje različna priporočila Belgiji za reforme za obravnavanje teh izzivov.

               (19)

               Ena od največjih naložbenih vrzeli je v prometnem omrežju. Problem prometnih zastojev ob prometnih konicah postaja vse večji, kar zmanjšuje privlačnost države za tuje vlagatelje ter pomeni velike gospodarske in okoljske stroške. Belgija ima tudi resne težave z onesnaženostjo zraka in naj ne bi izpolnila cilja 15-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2020 glede na vrednosti iz leta 2005, najverjetneje pa bo ob uporabi obstoječih določb o prožnosti izpolnila svoje zaveze v skladu s podnebno zakonodajo Unije. Najnujnejša izziva sta nadgradnja osnovne železniške in cestne prometne infrastrukture ter vzpostavitev povezav med glavnimi gospodarskimi središči. Hkrati je pomembno zmanjšati zastoje ob prometnih konicah z izboljšanjem storitev javnega prevoza, optimizacijo upravljanja prometa ter odpravo izkrivljanj trga in negativnih davčnih spodbud, kot je ugodna obravnava za službene avtomobile. Dodaten izziv je povezan z ustreznostjo domače proizvodnje energije in zanesljivosti oskrbe na splošno. Nenačrtovane začasne prekinitve delovanja več jedrskih objektov so vzbujale skrb glede uravnoteženja povpraševanja in ponudbe električne energije, stalno spreminjanje časovnice za postopno dokončno zaprtje jedrskih objektov pa še naprej ustvarja ozračje, ki ni spodbudno za dolgoročne investicijske odločitve. Čeprav so se kratkoročna tveganja za oskrbo zmanjšala, zlasti s povečanjem strateške rezerve, in čeprav je bil dosežen določen napredek pri izboljšanju medsebojnih povezav, so potrebe po naložbah še vedno znatne. Za razvoj upravljanja povpraševanja so poleg nadaljnje okrepitve medsebojnih povezav potrebna tudi pametna omrežja. Glede na to, da projekti v energetskem sektorju zahtevajo veliko časa za izvedbo, in glede na velike potrebe po nadomestnih zmogljivostih v naslednjem desetletju bo potrebno hitro ukrepanje, zlasti v obliki ustreznega pravnega okvira, ki med drugim spodbuja tudi razvoj prilagodljivih zmogljivosti (tj. proizvodnje, skladiščenja in upravljanja povpraševanja).

               (20)

               Belgija je dosegla določen napredek pri reformi davčnega sistema, zlasti s preusmeritvijo davkov z dela na druge davčne osnove, kar bo postopoma zmanjšalo davčni primež stroškov dela. Davki na delo, vključno s prispevki za socialno varnost, se bodo v obdobju 2016–2020 postopoma znižali. Učinki tekoče davčne reforme postajajo vidni. Kljub temu davčni sistem ostaja zapleten, saj prihaja do erozije davčnih osnov zaradi posebnih oprostitev, olajšav in znižanih stopenj. Nekatere med njimi povzročajo izgube prihodkov, gospodarska izkrivljanja in veliko upravno breme. Zdi se, da preusmeritev davkov ni nevtralna s proračunskega vidika, saj je bilo zmanjšanje davčne obremenitve dela le delno izravnano s povišanjem drugih davkov, tudi davkov na potrošnjo. Davčni sistem bi bilo mogoče še precej izboljšati z nadaljnjo razširitvijo davčne osnove, kar bi omogočilo nižje zakonsko določene davčne stopnje in manj izkrivljanj. Obstaja tudi znaten potencial za „zeleno“ preusmeritev davkov, ki med drugim izhaja iz ugodne davčne obravnave službenih vozil in kartic za nakup goriva, ki ovirajo nadaljnji napredek pri preprečevanju prometnih zastojev, onesnaževanja in emisij toplogrednih plinov. Vlada predvideva spremembe sistema službenih avtomobilov, vendar bodo okoljske koristi te reforme verjetno omejene.

               (21)

               V okviru evropskega semestra 2017 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Belgije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2017. Prav tako je ocenila program stabilnosti za leto 2017 in nacionalni program reform za leto 2017 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Belgija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka na ravni Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Belgiji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

               (22)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program stabilnosti za leto 2017, njegovo mnenje (7) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 –

         PRIPOROČA, da Belgija v letih 2017 in 2018 ukrepa tako, da:

               1.

               Nadaljuje z znatnim fiskalnim naporom za leto 2018 v skladu z zahtevami preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast, ob upoštevanju potrebe po okrepitvi trenutnega okrevanja in zagotavljanju vzdržnosti javnih financ Belgije. Uporabi nepričakovane prihodke, kot so prihodki iz prodaj premoženja, za hitrejše zmanjševanje deleža dolga sektorja država. Se dogovori o izvršljivi razporeditvi fiskalnih ciljev na vseh ravneh države in zagotovi neodvisno spremljanje javnih financ. Odpravi izkrivljajoče davčne odhodke. Izboljša sestavo javnofinančnih odhodkov, da bi omogočila infrastrukturne naložbe, med drugim tudi v prometno infrastrukturo.

               2.

               Zagotovi, da imajo najbolj prikrajšane skupine, tudi osebe z migrantskim ozadjem, enake možnosti za udeležbo v kakovostnem izobraževanju, poklicnem usposabljanju in na trgu dela.

               3.

               Spodbuja naložbe v dejavnosti, ki temeljijo na znanju, zlasti z ukrepi za okrepitev sprejemanja digitalnih tehnologij, in širjenje inovacij. Poveča konkurenco na trgih poklicnih storitev in v maloprodajnem sektorju ter okrepi tržne mehanizme v mrežnih dejavnostih.

      V Bruslju, 11. julija 2017

            Za Svet

            Predsednik

         T. TÕNISTE

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Uredba (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (UL L 306, 23.11.2011, str. 25).

      (3)  UL C 92, 24.3.2017, str. 1.

      (4)  Člen 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

      (5)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (6)  Neto javnofinančne odhodke sestavljajo vsi javnofinančni odhodki brez odhodkov za obresti, odhodkov za programe Unije, v celoti izravnanih s prihodki iz skladov Unije, in nediskrecijskih sprememb pri odhodkih za nadomestila za brezposelnost. Nacionalno financirane bruto investicije v osnovna sredstva so zglajene na obdobje 4 let. Diskrecijski ukrepi na strani prihodkov ali zakonsko določena povečanja prihodkov so vračunani. Enkratni ukrepi na strani prihodkov in na strani odhodkov so pobotani.

      (7)  V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


Priporočilo odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja v Italiji – uporaba člena 104(6) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti


				|

		52013DC0366

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Luksemburga za leto 2013 in mnenje Sveta o luksemburškem programu stabilnosti za obdobje 2012–2016 /* COM/2013/0366 final - 2013/ () */

			   	Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Luksemburga za leto 2013 in mnenje Sveta o luksemburškem programu stabilnosti
za obdobje 2012–2016

SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[2],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[3],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Evropski svet je
26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne
izvajati novo strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji
na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na
ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala
Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.
(2)       Svet je
13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah za
ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter
21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav
članic[4],
ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane,
naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in
politikah zaposlovanja.
(3)       Voditelji držav oziroma vlad
so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z
uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen
okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja.
Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic,
in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020
ter izvajanju priporočil za posamezne države.
(4)       Svet je
6. julija 2012 sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim
reformnim programom Luksemburga za leto 2012 in dal mnenje o dopolnitvi
luksemburškega programa stabilnosti za obdobje 2011-2015.
(5)       Komisija je
28. novembra 2012 sprejela letni pregled rasti[5], ki zaznamuje začetek
evropskega semestra usklajevanja ekonomskih politik za leto 2013. Poleg tega je
28. novembra 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij sprejela
poročilo o mehanizmu opozarjanja[6],
v katerem Luksemburga ni opredelila kot ene od držav članic, za katere je
treba opraviti poglobljen pregled.
(6)       Evropski svet je
14. marca 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje
finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje
rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne
konsolidacije, vrnitvi k normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu,
spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in
socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.
(7)       Luksemburg je
26. aprila 2013 predložil program stabilnosti za leto 2013, ki zajema
obdobje 2012–2016, in nacionalni reformni program za leto 2013. Programa sta
bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.
(8)       Na podlagi ocene programa
stabilnosti za leto 2013 v skladu z Uredbo Sveta (ES)
št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo
proračunske napovedi v programu, verjeten. Scenarij za leto 2013 v
programu je zelo podoben napovedi Komisije iz pomladi 2013, za leto 2014 pa je
nekoliko bolj optimističen. Srednjeročne projekcije glede
primanjkljaja temeljijo na rahlo optimističnem scenariju rasti, ki je nad
potencialno rastjo. Cilj proračunske strategije, opisane v programu, je
primanjkljaj z 0,8 % BDP v letu 2012 znižati na 0,6 % BDP v letu
2014. Vendar pa naj bi se v letih po obdobju, ki ga zajema program, primanjkljaj
poslabšal ter v letih 2015 in 2016 znašal 1,3 % BDP. To je mogoče
pojasniti z novimi predpisi o DDV na elektronske storitve, ki bodo začeli
veljati 1. januarja 2015, s katerimi bo Luksemburg zagotovil skladnost s
pravili EU. V skladu z navedenimi predpisi se bo prihodek iz DDV, ustvarjen z
dejavnostmi e-trgovine, prenesel iz države, kjer ima sedež ponudnik storitev, v
državo, v kateri ima prebivališče prejemnik storitev. Po oceni
luksemburških organov naj bi učinek novih predpisov znižal davčne
prihodke iz DDV za 1,4 % BDP. Vlada je že napovedala, da bo zvišala
splošno stopnjo DDV, da bi delno nadomestila izgubo prihodka. Program
stabilnosti za leto 2013 potrjuje prejšnji srednjeročni proračunski
cilj, tj. strukturni presežek v višini 0,5 % BDP. Srednjeročni
proračunski cilj je v skladu z zahtevami Pakta za stabilnost in rast. Tako
napoved Komisije iz pomladi 2013 kot (preračunani) strukturni
proračunski saldo v programu kažeta, da naj bi Luksemburg v letu 2012
zabeležil strukturni presežek v višini 0,1 % BDP, kar je pod zastavljenim
srednjeročnim proračunskim ciljem, v letu 2013 pa naj bi izpolnil
srednjeročni proračunski cilj. Vendar naj bi se od leta 2014 dalje
ponovno oddaljil od svojega srednjeročnega proračunskega cilja, in
sicer za 0,3 % BDP v letu 2014, še bolj pa v letih 2015 in 2016.
Nacionalni organi so ponovno potrdili zastavljeni cilj, da Luksemburg
najpozneje leta 2017 ponovno doseže srednjeročni proračunski cilj in
si tako zagotovi večji manevrski prostor. Bruto javni dolg je v letu 2012 znašal
20,8 % BDP, kar je krepko pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe.
(9)       Luksemburgu je v zadnjih
letih uspelo obdržati javnofinančni primanjkljaj pod referenčno
vrednostjo 3 %, zato ni bilo potrebe po sprožitvi postopka v zvezi s
čezmernim primanjkljajem. K temu je bolj prispevalo povečanje
prihodkov kot pa omejitev odhodkov. V letu 2012 naj bi namreč stopnja
rasti javnofinančnih odhodkov brez diskrecijskih ukrepov na strani
prihodkov po oceni presegla referenčno vrednost za odhodke, določeno
v Paktu za stabilnost in rast. Odstopanje stopnje rasti javnofinančnih
odhodkov od referenčne vrednosti za odhodke naj bi znašalo 1,3 % BDP,
kar presega prag 0,5 % BDP, določen v Uredbi (ES) 1466/97. Vendar je
treba za ovrednotenje tega odstopanja opraviti celovito oceno, ki bo upoštevala
tudi druge dejavnike: (i) primanjkljaj se je v strukturnem smislu v letu 2012
poslabšal le za 0,2 % BDP, (ii) luksemburško gospodarstvo je zaradi svoje
majhnosti in stopnje odprtosti zelo nestanovitno ter (iii) po napovedi Komisije
iz pomladi 2013 naj bi Luksemburg svoj srednjeročni proračunski cilj
dosegel že leta 2013. Vsi ti dejavniki kažejo, da odstopanje ni strukturne
narave. Kljub temu pa velika nestanovitnost prihodkov širše države, zbranih v
Luksemburgu, katere rezultat so bili do zdaj višji prihodki od načrtovanih,
pomeni tveganje za vzdržnost javnih financ. Za boljše obvladovanje tega
tveganja bi bilo treba sprejeti zakonske omejitve dolga in odhodkov. Poleg tega
bi bilo treba imenovati organ za spremljanje ter vnaprej opredeliti ukrepe za
primer, da se te omejitve ne spoštujejo. Glede na to, da bo s 1. januarjem 2015
začel veljati zgoraj omenjeni sveženj v zvezi z DDV, ki naj bi imel
izrazito negativen učinek na pobiranje davkov, je pomembno, da Luksemburg
uvede srednjeročni proračunski okvir. Fiskalna usmeritev v letu 2014
bi morala biti še posebej preudarna.
(10)     Trenutno se z davki na
potrošnjo zbere manj kot tretjina davčnih prihodkov, kar lahko deloma
pojasnimo z zmerno splošno in znižano stopnjo DDV. Luksemburg je v EU na prvem
mestu po številu kategorij blaga in storitev, za katere veljajo znižane stopnje
DDV. K nizkemu deležu DDV v razmerju do BDP prispeva tudi obsežen finančni
sektor, za katerega se DDV ne uporablja. V celoti gledano ima Luksemburg
manevrski prostor za povečanje prihodkov z razširitvijo uporabe splošne
stopnje DDV. Poleg tega je za luksemburški sistem davkov od dohodkov pravnih
oseb značilna znatna usmerjenost v spodbujanje dolžniškega financiranja,
kar prispeva k visokemu deležu zasebnega dolga glede na BDP.
(11)     Pokojninsko reformo, ki jo je
Luksemburg sprejel decembra 2012, je mogoče označiti le kot prvi
korak v pravi smeri. Celo če upoštevamo večino vidikov sprejete
pokojninske reforme, mora Luksemburg, če želi odpraviti fiskalno vrzel,
oblikovati politiko, ki bo podpirala dolgoročno vzdržnost pokojninskega
sistema in omogočila trajno izboljšanje primarnega salda v višini 8,6 o.t.
BDP. Luksemburg mora zato v okviru pokojninske reforme sprejeti dodatne ukrepe.
Uvedba zgornje meje za prilagajanje pokojnin na podlagi realne rasti plač
bi povečala pokojninske rezerve, prilagoditev zakonsko določene
upokojitvene starosti pričakovani življenjski dobi pa bi pripomogla k
zagotavljanju dolgoročne vzdržnosti pokojninskega sistema. Poleg tega bi
bilo treba zmanjšati možnosti za zgodnje upokojevanje in uvesti spodbude, da
ljudje ostanejo delovno aktivni dlje, kot zahteva zakonski minimum. Učinek
fiskalne vzdržnosti izdatkov za dolgotrajno oskrbo naj bi k luksemburški vrzeli
v vzdržnosti prispeval 2,1 odstotne točke. Pričakovano povečanje
števila starejših in oseb, ki niso zmožne samostojnega življenja, je v
Luksemburgu v primerjavi s povprečjem EU visoko.
(12)     Produktivnost Luksemburga je
trenutno precej visoka, vendar se manevrski prostor za povečanje
produktivnosti zmanjšuje. Zato bi bilo treba omejiti rast stroškov dela na
enoto z izboljšanjem razmerja med plačami in produktivnostjo. Luksemburg
je sprejel ukrepe za omejitev rasti plač, in sicer je prilagodil sistem za
indeksacijo plač v letih 2012–2014. Ker pa gre za začasen ukrep, ni
gotovo, da bodo plače tudi v prihodnje rasle skladno s produktivnostjo.
Produktivnost ni enaka v vseh gospodarskih sektorjih, saj je njena raven v finančnem
sektorju skoraj dvakrat višja kot v preostalih sektorjih. Od leta 2015 dalje,
ko bo ponovno uvedena samodejna indeksacija plač, bo to pomenilo
precejšnje tveganje za konkurenčnost Luksemburga. Zato bi bilo treba
sprejeti dodatne ukrepe za trajnejšo spremembo sistema določanja
plač, da se prepreči nadaljnje poslabševanje konkurenčnosti v
prihodnosti.
(13)     Luksemburško gospodarstvo je
močno odvisno od finančnega sektorja, ki ustvari okoli 30 %
skupne dodane vrednosti in prispeva 25 % pobranih davčnih prihodkov.
Da bi država tudi v prihodnje ostala konkurenčna, bi bilo treba razviti
alternativne „konkurenčne niše“. Luksemburški sistem raziskav in inovacij
ostaja zelo šibek, poleg tega država tudi ne napreduje po načrtih, da bi
dosegla cilj glede intenzivnosti raziskav in razvoja do leta 2020. Uspešnost
Luksemburga na področju kazalnikov sodelovanja med javnimi raziskovalnimi
ustanovami in podjetji je precej pod povprečjem EU, kar kaže na trenutno
nepovezanost med raziskovalno-razvojnimi dejavnostmi zasebnega sektorja in
javnim raziskovalnim sistemom. Luksemburg bi moral sprejeti ukrepe za obrat
trenda upadanja intenzivnosti raziskav in razvoja, zlasti tako, da bi prispeval
k pospeševanju intenzivnosti raziskav in razvoja v gospodarstvu. Razvoj bolj
ciljno usmerjene, pametne specializacijske strategije bi lahko bistveno
prispeval k povečanju ekonomskih učinkov javnofinačnih sredstev
za raziskave, zlasti z zagotavljanjem učinka finančnega vzvoda iz
zasebnih naložb. Tak ciljno usmerjen pristop bi morala dopolnjevati celovita
horizontalna politika, osredotočena na razvoj in rast inovativnih
podjetij.
(14)     Brezposelnost mladih ostaja
visoka, 18-odstotna, in je močno odvisna od stopnje izobrazbe. Mladi
Luksemburžani se pri iskanju zaposlitve soočajo z ostro konkurenco tujih
iskalcev zaposlitve, ki so pogosto bolj kvalificirani. Čeprav je
Luksemburg pokazal trdno zavezanost boju proti brezposelnosti mladih, so na tem
področju potrebna dodatna prizadevanja. Da bi bili učinki čim
večji, bi morali biti ukrepi sprejeti v okviru celovite reformne
strategije, vključno z okrepljenimi aktivacijskimi politikami za boj proti
odvisnosti od nadomestil za brezposelnost. Rezultati Luksemburga pri
testiranjih osnovnih znanj mladih (PISA) so razmeroma šibki. Potrebni so nadaljnji
ukrepi za izboljšanje negativnih tendenc pri rezultatih na področju
branja, matematike in naravoslovja, ki se kažejo od leta 2006. Dodatni ukrepi
so potrebni tudi za izboljšanje in opredelitev izobraževalnih virov za šole s
prikrajšanimi učenci ter povečanje virov, ki so na voljo za jezikovno
podporo in dopolnilni pouk. Treba bi bilo dodatno obravnavati specifične
probleme, s katerimi se na trgu dela soočajo ljudje s priseljenskim
ozadjem, in sprejeti ciljne ukrepe, ki bodo upoštevali tudi znanje jezikov teh
ljudi. V tem okviru bi bilo treba posebno pozornost nameniti poklicnemu
izobraževanju in usposabljanju. Treba bi bilo sprejeti dodatne ukrepe za
izboljšanje predšolske vzgoje in zmanjšanje zgodnjega opuščanja šolanja,
zlasti za priseljensko prebivalstvo. Izboljšati bi bilo treba tudi zaposljivost
starejših delavcev, med drugim z nadgradnjo njihovih znanj.
(15)     Luksemburg se je
zavezal, da bo glede na leto 2005 do leta 2020 za 20 % zmanjšal emisije
toplogrednih plinov v sektorjih, ki niso vključeni v sistem trgovanja z
emisijami, vendar kaže, da bo zastavljeni cilj zgrešil za 27 odstotnih
točk. Ključni izziv predstavlja prometni sektor, ki je v letu 2010
ustvaril 64 % vseh emisij sektorjev, ki niso vključeni v sistem
trgovanja z emisijami. Trenutno veljavni ukrepi bi prispevali le približno
tretjino k zmanjšanju emisij toplogrednih plinov, potrebnemu za dosego cilja.
Zato je treba ukrepe občutno okrepiti, zlasti z višjo obdavčitvijo
goriv, da se zmanjša davčna vrzel s sosednjimi državami. Pospešiti bi bilo
treba tudi reformo davka na vozila. Luksemburg bi moral nadaljevati z
izvajanjem projektov, ki spodbujajo uporabo javnih prevoznih sredstev. Uvesti
bi moral pristojbine za prometne zastoje, da bi spodbudil prehod na uporabo
javnih prevoznih sredstev. Spodbujati bi bilo treba tudi boljše javne prometne
povezave s sosednjimi regijami.
(16)     V okviru evropskega semestra
je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Luksemburga. Ocenila je
program stabilnosti in nacionalni reformni program. Glede na to, da je treba
okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo
prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem
ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko
politiko v Luksemburgu, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena
priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih
iz točk 1 do 6 spodaj.
(17)     Svet je ob upoštevanju te
ocene preučil luksemburški program stabilnosti, njegovo mnenje[7] pa je izraženo zlasti v
priporočilu iz točke 1 spodaj.
(18)     V okviru evropskega semestra
je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot
celote. Na tej podlagi je Svet izdal posebna priporočila za države
članice, katerih valuta je euro. Luksemburg bi moral tudi zagotoviti, da
se ta priporočila izvedejo v celoti in pravočasno –
PRIPOROČA, naj Luksemburg v
obdobju 2013–2014 izvede naslednje ukrepe:
1.           Ohrani naj trden fiskalni
položaj in ne odstopa od srednjeročnega proračunskega cilja, da bi
tako zagotovil dolgoročno vzdržnost javnih financ, pri čemer naj
zlasti upošteva posredne obveznosti v zvezi s staranjem prebivalstva. Okrepi naj fiskalno upravljanje, tako da sprejme
srednjeročni proračunski okvir, ki bo zajemal širše opredeljeno
državo ter vključeval večletne zgornje meje za odhodke, ter vzpostavi
neodvisno spremljanje fiskalnih pravil.
2.           Sprejme naj ukrepe za odpravo
ugodnejše obravnave dolga v obdavčevanju podjetij ter razširi uporabo
splošne stopnje DDV.
3.           Omeji naj odhodke, povezane s
staranjem prebivalstva, tako da poveča stroškovno učinkovitost
dolgotrajne oskrbe, pri čemer naj zlasti da večji poudarek
preprečevanju, rehabilitaciji in samostojnemu življenju, okrepi naj
nedavno sprejeto pokojninsko reformo, sprejme dodatne ukrepe za omejitev zgodnjega
upokojevanja ter zviša dejansko upokojitveno starost, med drugim tako, da
zakonsko določeno upokojitveno starost prilagodi pričakovani
življenjski dobi.
4.           Poleg trenutne zamrznitve naj v posvetovanju s socialnimi partnerji in
v skladu z nacionalnimi praksami sprejme dodatne strukturne ukrepe za reformo
sistema določanja plač, vključno z indeksacijo, da bo sistem
bolj odziven na gibanje produktivnosti, sektorski razvoj in razmere na trgu
dela, ter spodbuja naj konkurenčnost. Okrepi
naj prizadevanja za diverzifikacijo strukture gospodarstva. Spodbuja naj
zasebne naložbe v raziskave, zlasti z razvojem sodelovanja med javnimi
raziskovalnimi ustanovami in podjetji.
5.           Okrepi naj prizadevanja za zmanjšanje brezposelnosti mladih, in sicer z
izboljšanjem oblikovanja in spremljanja aktivnih politik trga dela. Okrepi naj splošno in poklicno izobraževanje mladih
za bolj usklajeno ponudbo znanj mladih in povpraševanjem po njih na trgu dela,
zlasti za mlade s priseljenskim ozadjem. Sprejme
naj odločne ukrepe za povečanje stopnje aktivnosti starejših, med
drugim z izboljšanjem njihove zaposljivosti z vseživljenjskim učenjem.
6.           Okrepi naj ukrepe za izpolnitev cilja glede zmanjšanja emisij
toplogrednih plinov v sektorjih, ki niso vključeni v sistem trgovanja z
emisijami, zlasti s povečanjem obdavčitve na energente za promet.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997,
str. 1.
[2]               COM(2013) 366 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 in P7_TA(2013)0053.
[4]               Sklep Sveta 2013/208/EU z dne 22.
aprila 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               V skladu s členom 5(2)
Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.


				|

		52012DC0319

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Litve za leto 2012 ter mnenje Sveta o litovskem konvergenčnem programu za obdobje 2012–2015 /* COM/2012/0319 final */

			   	Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Litve za leto 2012
ter mnenje Sveta o litovskem konvergenčnem programu za obdobje 2012–2015
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z
dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o
nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1],
zlasti člena 5(2) Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske komisije[2],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[3],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Evropski svet je
26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne
izvajati novo strategijo za delovna mesta in rast Evropa 2020, ki temelji
na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se bo osredotočala na
ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial
Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.
(2)       Svet je
13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah
ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014) ter
21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav
članic[4],
ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane,
naj integrirane smernice upoštevajo pri nacionalnih ekonomskih politikah in
politikah zaposlovanja.
(3)       Svet je 12. julija 2011
sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim reformnim programom Litve za
leto 2011 in dal mnenje o dopolnitvi litovskega konvergenčnega programa za
obdobje 2011–2014.
(4)       Komisija je 23. novembra
2011 sprejela drugi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek drugega
evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki
temelji na strategiji Evropa 2020. Poleg tega je 14. februarja 2012 na podlagi
Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu
opozarjanja[5],
v katerem Litve ni opredelila kot ene od držav članic, za katere je treba
opraviti poglobljen pregled.
(5)       Evropski svet je
2. marca 2012 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje
finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje
rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne
konsolidacije, ponovni vzpostavitvi običajnih pogojev dodeljevanja posojil
gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, obravnavi
brezposelnosti in socialnih posledic krize ter posodobitvi javne uprave. Pozval
je države članice, naj izvajajo priporočila Sveta po posameznih
državah za leto 2011 in preoblikujejo te prednostne naloge v konkretne ukrepe,
ki se vključijo v programe stabilnosti oziroma konvergenčne programe
in nacionalne reformne programe.
(6)       Evropski svet je 2. marca
2012 tudi pozval države članice, ki sodelujejo v paktu „euro plus“, naj
pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove
programe stabilnosti oziroma konvergenčne programe in nacionalne reformne
programe.
(7)       Litva je
27. aprila 2012 predložila svoj konvergenčni program, ki zajema
obdobje 2012–2015, in 30. aprila 2012 nacionalni reformni program za
leto 2012. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala
njuna medsebojna povezanost.
(8)       Na podlagi ocene
konvergenčnega programa 2012 Svet v skladu z Uredbo Sveta (ES)
št. 1466/97 meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo
proračunske napovedi v programu, verjeten. Na splošno je v skladu s
pomladansko napovedjo Komisije iz leta 2012 za leti 2012 in 2013. Namen
proračunske strategije, opisane v programu, je odpraviti čezmerni
primanjkljaj do leta 2012, kakor priporoča Svet, in potem napredovati
v smeri doseganja srednjeročnega proračunskega cilja. Program
potrjuje prejšnji srednjeročni proračunski cilj, tj. strukturni
javnofinančni presežek v višini 0,5 % BDP, ki ustrezno odraža zahteve
Pakta za stabilnost in rast ter določa konsolidacijo v višini vsaj ene
odstotne točke na leto, s čimer naj bi bil dosežen uravnotežen
proračun do leta 2015. Medtem ko so proračunski načrti v skladu
s pravočasnim odpravljanjem čezmernega primanjkljaja, bo
povprečni letni fiskalni napor v obdobju 2010–2012 na podlagi (ponovno
izračunanega) strukturnega proračunskega salda[6] po pričakovanjih nižji od
2,25 % BDP, tj. od praga, ki ga zahteva Svet v priporočilu z dne 16.
februarja 2010. Načrtovano letno približevanje srednjeročnemu
proračunskemu cilju v letih po odpravi čezmernega primanjkljaja je
nekoliko višje od 0,5 % BDP v strukturnem smislu, kar je referenčna
vrednost iz Pakta za stabilnost in rast. Ob upoštevanju diskrecijskih ukrepov
glede prihodkov načrtovana stopnja rasti javnofinančnih odhodkov
ustreza referenčni vrednosti za odhodke iz Pakta za stabilnost in rast za
leti 2013 in 2014, vendar ne za leto 2015. Po napovedih bo javni dolg v
programskem obdobju ostal pod 60 % BDP, v skladu s spomladansko napovedjo
Komisije iz leta 2012 naj bi se v letu 2013 povečal na skoraj 41 %
BDP, medtem ko naj bi se v skladu s konvergenčnim programom do leta 2015
zmanjšal na približno 35 %. Reforma načrtovanja in izvajanja
proračuna napreduje, vendar mora vlada še odobriti predlagano zakonodajo.
Ta zakonodaja bi izboljšala odgovornost znotraj fiskalnega okvira, in sicer z
ustanovitvijo neodvisnega organa, in poostrila predpise glede državnih rezerv.
(9)       Na podlagi celovite
strategije za upoštevanje davčnih predpisov so se leta 2011 izvedli
ukrepi, ki so okrepili upoštevanje davčnih predpisov in nabrane dodatne
prihodke. Vendar bo treba za znaten napredek v boju proti davčnim utajam
nadaljevati z izvajanjem ukrepov.
(10)     Demografski razvoj
vzbuja resne dvome glede vzdržnosti pokojninskega sistema. Čeprav je Litva
sprejela postopno zviševanje upokojitvene starosti na 65 let do leta 2026, samo
to ne bo zagotovilo trajnostnih in ustreznih pokojninskih dohodkov v
prihodnosti in mora biti dopolnjeno z dodatnimi ukrepi. Ti bi lahko
vključevali povezovanje zakonsko določene upokojitvene starosti in
prihodnjih prejemkov z demografskimi dejavniki, določitev jasnih predpisov
za indeksacijo, uvedbo tesnejše povezave med prispevki in prejemki ter
odpravo spodbud za predčasno upokojevanje. Litva bi lahko
poleg tega bolje izkoristila prostovoljno dodatno pokojninsko zavarovanje.
Vzpostavitev shem poklicnega pokojninskega zavarovanja bi lahko ublažila
obremenitev sistema socialne varnosti in hkrati izboljšala ustreznost
prihodnjih pokojninskih dohodkov. Dejavniki, ki ljudi odvračajo od
tega, da delajo dlje, so bili odpravljeni.
(11)     Zakon o agencijah za
začasno zaposlovanje, ki je oblikovan tako, da omogoča
kratkoročno zaposlovanje, je začel veljati 1. decembra 2011. Vendar
njegov učinek morda ne bo znaten, saj so agencije za začasno
zaposlovanje že prej delovale v Litvi. Celovit pregled delovne zakonodaje bi
lahko odkril nepotrebne omejitve in upravne ovire, ki preprečujejo
fleksibilne pogodbe, določbe glede odpuščanja in fleksibilne ureditve
delovnega časa. Potrebni so dodatni ukrepi za večjo udeležbo na trgu
dela, zlasti za mlade, nekvalificirane osebe in starejše delavce, ter za
izboljšanje prožnosti trga dela.
(12)     Brezposelnost mladih (nad
30 %) in nizko kvalificiranih sta postala zlasti očitna v času
krize. Vlada izvaja številne ukrepe za spodbujanje zaposlovanja mladih, kot so
na primer subvencije za prvo zaposlitev in znižani prispevki za socialno
varnost. Stopnje aktiviranja pa kljub temu ostajajo prenizke in finančna
sredstva za aktivne politike trga dela bi se lahko učinkoviteje uporabile,
tj. z usmeritvijo javnih del na najbolj ranljive skupine. Za zagotovitev
boljšega prehoda iz izobraževanja na trg dela bi bilo treba narediti
pripravništva in prakse bolj privlačne in uvesti sistem za napovedovanje
povpraševanja po različnih kvalifikacijah. Ukrepi bi morali biti v skladu
z rezultati skupne akcijske skupine Litve in Komisije za brezposelnost mladih.
(13)     Približno eni tretjini
litovskega prebivalstva grozita revščina in dolgoročna
izključenost. To je četrta najvišja številka v EU. Litva je leta 2011
spremenila zakon o denarni socialni pomoči, da bi od januarja 2012 naprej
reformirala sistem socialne podpore. Uvedla je pilotni model dodeljevanja
socialne podpore, spremenila metodo za izračun zneska, uvedla nekatere
spodbude za delo in povečala pokritost. Reforma socialne podpore je korak
naprej k odpravljanju dejavnikov, ki odvračajo od dela. Treba je
vzpostaviti sistem spremljanja, da se oceni njena učinkovitost in njen
učinek na zmanjševanje revščine. Reforma bi morala biti povezana tudi
z ukrepi za aktiviranje, ki bi okrepili udeležbo na trgu dela, zlasti za
upravičence do dolgoročne socialne podpore.
(14)     Vlada od leta 2010 naprej
izvaja ambiciozno reformo podjetij v državni lasti za prestrukturiranje
upravljanja podjetij, povečanje preglednosti in ločitev lastniške in
regulativne funkcije ter povečanje konkurence in učinkovitosti.
Reforma je ustrezna ter vključuje zakonodajne in organizacijske spremembe.
Velik napredek je bil dosežen pri preglednosti in odgovornosti, saj se
poročila zdaj objavljajo na četrtletni in letni osnovi. Določeni
so bili jasni cilji podjetja. Vendar je vlada preložila nekatere dele reforme,
zlasti ločitev trgovskih in netrgovskih dejavnosti državnih podjetij, in
jih namerava izvesti leta 2012.
(15)                 Litva je dosegla
napredek pri izboljšanju energetske učinkovitosti stavb. Program za
posodobitev večstanovanjskih zgradb je vlada sprejela decembra 2011,
vendar je oslabljen z nasprotnimi subvencijami, ki so na voljo na drugih področjih
politike in zmanjšujejo spodbude za prebivalce stanovanjskih stavb, da bi
izboljšali energetsko učinkovitost. Za izboljšanje energetske
učinkovitosti stavb so potrebna dodatna znatna in pospešena prizadevanja.
(16)     Obstajajo možnosti za prenos
obdavčitve na rabo energije, saj so prihodki iz okoljskih davkov tretji
najnižji v EU, medtem ko so prometni davki najnižji v EU. Implicitna
davčna stopnja za porabo energije je bila v letu 2010 sedma najnižja v EU,
medtem ko je bila obdavčitev energije, izražena v BDP, samo nekoliko pod
povprečjem v EU.
(17)     V energetski
infrastrukturi države ni dovolj konkurence in povezav, kar ovira rast. Nezadostno
medsebojno povezovanje ovira pojav konkurence na energetskih trgih.
Koncentracija na trgu plina in električne energije je še vedno visoka (nad
90 %).
(18)     Litva je v okviru pakta
„euro plus“ sprejela številne zaveze. Te zaveze in izvajanje zavez,
predstavljenih leta 2011, se nanašajo na spodbujanje konkurenčnosti in
zaposlovanja, izboljšanje vzdržnosti javnih financ in krepitev finančne
stabilnosti. Komisija je ocenila izvajanje zavez iz pakta „euro plus“.
Rezultate te ocene je upoštevala pri priporočilih.
(19)     V okviru evropskega semestra
je Komisija izvedla obsežno analizo ekonomske politike Litve. Ocenila je konvergenčni
program in nacionalni reformni program. Glede na to, da je treba okrepiti
splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka na
ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala
le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v
Litvi, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila,
pripravljena med evropskim semestrom, so izražena v priporočilih v
točkah od (1) do (6) v nadaljevanju.
(20)     Svet je ob upoštevanju te
ocene proučil litovski konvergenčni program, njegovo mnenje[7] pa je izraženo zlasti v
priporočilu v točki (1) v nadaljevanju –
PRIPOROČA, naj Litva v obdobju
2012–2013 sprejme naslednje ukrepe:
1.           Zagotovi naj načrtovani
napredek pri pravočasnem odpravljanju čezmernega primanjkljaja. V ta
namen naj v polni meri izvršuje proračun za leto 2012 ter doseže
strukturno konsolidacijo, kot je določeno v priporočilu Sveta v
okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Nato naj podrobno
opredeli ukrepe, ki so potrebni za izvajanje proračunske strategije za
leto 2013 in pozneje, kot je predvideno, pri čemer naj zagotavlja ustrezno
strukturno konsolidacijo za zadosten napredek pri doseganju srednjeročnega
proračunskega cilja, vključno z doseganjem referenčne vrednosti
za odhodke, ter hkrati čim bolj omeji zniževanje odhodkov, ki pospešujejo
rast. V zvezi s tem naj prouči povečanje davkov, ki so najmanj
škodljivi za rast, kot so obdavčitev stanovanj in okoljski davek,
vključno z obdavčevanjem avtomobilov, hkrati pa naj izboljša
upoštevanje davčnih predpisov.
Okrepi naj fiskalni okvir, zlasti z uvedbo izvršljivih in
zavezujočih zgornjih mej odhodkov v srednjeročnem proračunskem
okviru.
2.           Sprejme naj zakonodajo o
obsežni reformi pokojninskega sistema. Uskladi
naj zakonsko predpisano upokojitveno starost s pričakovano življenjsko
dobo, vzpostavi jasna pravila za indeksacijo pokojnin in izboljša sheme
dodatnega varčevanja. Pokojninsko reformo
naj podpre z ukrepi za aktivno staranje.
3.           Bori naj se proti visoki brezposelnosti,
zlasti med mladimi, nizkokvalificiranimi delavci in dolgoročno
brezposelnimi, in sicer tako da sredstva nameni za aktivne politike na trgu
dela in hkrati izboljša njihovo učinkovitost. Izboljša
naj učinkovitost shem pripravništva. Spremeni
naj delovno zakonodajo v zvezi s fleksibilnimi pogodbami, določbami glede
odpuščanja in fleksibilnimi ureditvami delovnega časa.
4.           Poveča naj spodbude za
delo in okrepi povezave med reformo socialne pomoči in ukrepi za
aktiviranje, zlasti za najbolj ranljive, da se zmanjšata revščina in
socialna izključenost.
5.           Izvede naj vse vidike svežnja
reform za državna podjetja in zlasti zagotovi ločitev lastniških in
regulativnih funkcij ter trgovskih od netrgovskih dejavnosti. Namesti naj ustrezna orodja za spremljanje, s
katerimi se bo ocenila učinkovitost reform in se bo zagotovilo, da jih
bodo vsa podjetja v državni lasti upoštevala.
6.           Pospeši
naj ukrepe za izboljšanje energetske učinkovitosti zgradb, vključno z
odpravo odvračilnih dejavnikov in hitrim izvajanjem holdinškega sklada. Spodbuja naj konkurenco energetskih omrežij, tako
da izboljša povezanost z državami EU na področju električne energije
in plina.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]               COM(2012)319 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 in P7_TA(2012)0047.
[4]               Sklep Sveta 2012/238/EU z dne 26. aprila 2012.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in
začasnih ukrepov, ki so ga službe Komisije ponovno izračunale na
podlagi informacij, predloženih v programu, z uporabo skupno dogovorjene
metodologije.
[7]               V skladu s členom 9(2)
Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.