title: Priporočilo Komisije (Euratom) 2016/538 z dne 4. aprila 2016 o uporabi člena 103 Pogodbe Euratom (notificirano pod dokumentarno številko C(2016) 1168)

text:
               6.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 89/20

         PRIPOROČILO KOMISIJE (Euratom) 2016/538
   z dne 4. aprila 2016
   o uporabi člena 103 Pogodbe Euratom

         (notificirano pod dokumentarno številko C(2016) 1168)

   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo in zlasti člena 103 Pogodbe v povezavi s členom 106a, ki se sklicuje na člen 292 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s členom 2(h) Pogodbe je ena od nalog Skupnosti, da z drugimi državami in mednarodnimi organizacijami vzpostavlja odnose, ki bodo spodbujali napredek pri miroljubni uporabi jedrske energije. Da bi Skupnost lahko izvajala te naloge, je v skladu s poglavjem 10 naslova II Pogodbe pooblaščena za področje zunanjih odnosov.

               (2)

               V skladu s členom 101 Pogodbe lahko Skupnost v okviru svojih pristojnosti prevzema obveznosti s sklepanjem sporazumov ali pogodb s tretjo državo, mednarodno organizacijo ali državljanom tretje države. Na podlagi te določbe so bili z glavnimi državami dobaviteljicami Skupnosti sklenjeni sporazumi Euratom.

               (3)

               Po drugi strani člen 102 Skupnost pooblašča za sklepanje sporazumov, katerih pogodbenice so poleg Skupnosti tudi ena ali več držav članic. Taki sporazumi se, kar zadeva Skupnost, lahko izvajajo le v tesnem sodelovanju med institucijami Skupnosti in državami članicami, tako med pogajanji in sklepanjem kot pri izpolnjevanju prevzetih obveznosti.

               (4)

               V skladu s Pogodbo države članice pod pogoji iz Pogodbe ohranijo svojo sposobnost sklepanja pogodb kot akterji na mednarodnem prizorišču in imajo posledično pravico kadar koli skleniti dvostranske sporazume s tretjimi državami, ki zadevajo področje uporabe Pogodbe Euratom.

               (5)

               Člen 103 Pogodbe igra osrednjo vlogo pri usklajevanju potrebe po zagotavljanju enotnosti in primarnosti prava Euratom s svobodo držav članic pri vodenju njihovih zunanjih odnosov na jedrskem področju. Države članice morajo na podlagi tega člena Komisiji predložiti osnutke sporazumov ali pogodb s tretjo državo, mednarodno organizacijo ali državljanom tretje države, kolikor ti sporazumi ali pogodbe zadevajo področje uporabe Pogodbe. Če osnutek sporazuma ali pogodbe vsebuje klavzule, ki ovirajo uporabo Pogodbe, mora Komisija zadevni državi članici v enem mesecu po prejemu obvestila sporočiti svoje pripombe. Država članica ne more skleniti predlaganega sporazuma ali pogodbe, dokler ne upošteva pripomb Komisije ali ravna v skladu z odločbami Sodišča, ki po hitrem postopku odloči o združljivosti predlaganih klavzul z določbami Pogodbe.

               (6)

               Sodišče Evropskih skupnosti je v Odločitvi 1/78 z dne 14. novembra 1978 odločilo, da je cilj člena 103 zagotavljati, da sporazumi ali pogodbe, ki jih države članice sklenejo s tretjimi stranmi, ne ogrožajo določb Pogodbe (1).

               (7)

               Ocena na podlagi člena 103 zajema tudi skladnost osnutka sporazuma ali pogodbe z določbami Pogodbe Euratom in sekundarne zakonodaje, sprejete na njeni podlagi. Ne zajema pa skladnosti osnutka sporazuma ali pogodbe z določbami Pogodbe o delovanju Evropske unije.

               (8)

               Pri uporabi člena 103 so se nabrale znatne izkušnje. Navedene izkušnje kažejo, da so nekateri vidiki pravnega reda Euratom neposredno relevantni v okviru zunanjih odnosov držav članic. Komisija je morala po ocenah na podlagi člena 103 v svojih pripombah države članice nenehno opozarjati na posebne določbe prava Euratom. Zato so potrebne smernice za uporabo člena 103. Cilj tega priporočila je opozoriti na temeljne določbe, ki so v tem okviru relevantne, in zagotoviti večjo jasnost in pravno varnost za države članice pri pogajanjih o osnutkih sporazumov ali pogodb.

               (9)

               Enomesečno obdobje iz drugega odstavka člena 103 začne teči z datumom, ko Komisija prejme obvestilo. Šteje se, da je do prejema prišlo, šele ko ima Komisija v posesti popolno dokumentacijo o priglasitvi.

               (10)

               Sklep št. 994/2012/EU Evropskega parlamenta in Sveta (2) državam članicam daje možnost, da pri pogajanjih o mednarodnih sporazumih, ki spadajo na področje uporabe navedenega sklepa, Komisijo zaprosijo za pomoč. Enaka možnost bi morala biti državam članicam na voljo pri pogajanjih o sporazumih ali pogodbah, ki spadajo na področje uporabe Pogodbe Euratom.

               (11)

               Jedrske raziskave spadajo na področje uporabe Pogodbe Euratom, kot to določa poglavje 1 naslova II o spodbujanju raziskav. To priporočilo Komisije tako zajema tudi mednarodne sporazume o raziskavah na področju jedrske cepitve in zlivanja, ne glede na njihovo poimenovanje.

               (12)

               Namen temeljnih standardov, ki jih Skupnost določa na podlagi poglavja 3 naslova II Pogodbe, zlasti direktiv Sveta 2009/71/Euratom (3), 2011/70/Euratom (4) in 2013/59/Euratom (5), je zagotoviti varstvo zdravja delavcev in najširše javnosti pred nevarnostmi zaradi ionizirajočega sevanja, ne glede na vir navedenega sevanja. Navedeni standardi so v središču pravnega sistema, ki ga vzpostavlja Pogodba, in so zato osrednjega pomena za ocene na podlagi člena 103.

               (13)

               Poglavje 6 naslova II Pogodbe ustanavlja Agencijo za oskrbo Euratom in ji podeljuje izključno pravico sklepati pogodbe, ki se nanašajo na oskrbo z rudami, snovmi vira in posebnimi cepljivimi snovmi, ki izvirajo iz držav v Skupnosti ali zunaj nje. Če osnutek sporazuma ali pogodbe, ki ga zadeva sedanje priporočilo, vsebuje tudi določbe o vprašanjih oskrbe, Komisija v svoji oceni na podlagi člena 103 ne bi smela posegati v izključno pravico Agencije do sklepanja pogodb o oskrbi; na drugi strani sopodpis pogodb o oskrbi s strani Agencije ne posega v oceno Komisije o skladnosti osnutkov sporazumov ali pogodb držav članic z določbami Pogodbe in njene sekundarne zakonodaje.

               (14)

               Eden ključnih stebrov evropske strategije za energetsko varnost je diverzifikacija zunanje oskrbe in povezane infrastrukture. Na trgu urana in jedrskega goriva so Komisija in države članice pozvane k sodelovanju pri diverzifikaciji oskrbe z jedrskim gorivom, kadar je to potrebno. Komisija se zavezuje, da bo pri svoji oceni novih jedrskih naložbenih projektov in novih osnutkov sporazumov ali pogodb s tretjimi državami sistematično upoštevala diverzifikacijo oskrbe z gorivom. Na drugi strani bo Agencija za oskrbo Euratom zagotavljala, da nove naložbe ne bodo ovirale možnosti diverzifikacije oskrbe z gorivom. To priporočilo prispeva k doseganju teh ciljev.

               (15)

               V skladu z drugim odstavkom člena 104 Pogodbe bi morale države članice Komisiji na njeno zahtevo predložiti vse informacije v zvezi s sporazumi ali pogodbami, ki so jih osebe ali podjetja sklenili s tretjimi državami, mednarodnimi organizacijami ali državljani tretje države na področju uporabe Pogodbe –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               „Osnutek sporazuma ali pogodbe“ v smislu člena 103 Pogodbe bi bilo treba razumeti kot kateri koli sporazum, ne glede na njegovo poimenovanje, ki zadeva področje uporabe Pogodbe in o katerem se pogaja država članica (6). Na področje uporabe člena 103 sodijo tudi osnutki sporazumov ali pogodb, ki spreminjajo obstoječe sporazume ali pogodbe med eno ali več državami članicami in tretjo državo, mednarodno organizacijo ali državljanom tretje države, ki zadevajo področje uporabe Pogodbe. Vendar osnutki sporazumov ali pogodb v zvezi z oskrbo ali predelavo, obogatitvijo ali oblikovanjem rud, snovi vira ali posebnih cepljivih snovi, ki jih bodo med seboj sklenila podjetja in ki morajo biti priglašeni Agenciji za oskrbo Euratom ali ji biti predloženi za sklenitev v skladu s poglavjem 6 naslova II Pogodbe, ne bi smeli biti priglašeni Komisiji na podlagi člena 103.

      DEL I

      Faza pred priglasitvijo

               2.

               Če namerava država članica začeti pogajanja s tretjo državo, mednarodno organizacijo ali državljanom tretje države v zvezi z osnutkom sporazuma ali pogodbe, lahko navedena država Komisijo pisno obvesti o svoji nameri. Kadar država članica Komisijo obvesti o pogajanjih, je zadevna država članica pozvana, da Komisijo redno obvešča o poteku pogajanj. Država članica lahko Komisijo zaprosi tudi za nasvet, kako se izogniti neskladnosti osnutka sporazuma ali pogodbe s Pogodbo.
               Države članice lahko tudi zaprosijo za sodelovanje Komisije kot opazovalke v pogajanjih, kadar menijo, da je to potrebno.

               3.

               Države članice so pozvane, da na podlagi člena 103 predložijo obvestilo, potem ko so strani dosegle dogovor ad referendum o vseh glavnih elementih osnutka sporazuma ali pogodbe, a pred sklenitvijo osnutka sporazuma ali pogodbe.

               4.

               Države članice so pozvane, da Komisiji po elektronski poti vnaprej pošljejo kopijo obvestila, vključno z vsemi spremnimi dokumenti (7). Vendar mora elektronskemu pošiljanju slediti priglasitev popolne dokumentacije v papirnati obliki.

      DEL II

      Vsebina priglasitve

               5.

               Priglasitev bi morala po potrebi vključevati vse naslednje elemente:

                           (a)

                           besedilo osnutka sporazuma ali pogodbe;

                           (b)

                           vse priloge ali dodatke k osnutku sporazuma ali pogodbe;

                           (c)

                           vse ostale sporazume ali pogodbe v trenutno veljavni različici, na katere se sklicuje priglašeni osnutek sporazuma ali pogodbe.

      DEL III

      Skladnost osnutka sporazuma ali pogodbe s Pogodbo

               6.

               Države članice so pozvane, da se v svojih osnutkih sporazumov ali pogodb izrecno sklicujejo na svoje članstvo v Evropski skupnosti za atomsko energijo in na obveznosti, ki iz navedenega članstva izhajajo. Predlaga se, da opozorijo, da morajo v primeru neskladja med določbami osnutka sporazuma ali pogodbe in določbami prava Euratom prevladati slednje. Pri pogajanjih o osnutkih sporazumov ali pogodb, morajo države članice vestno upoštevati pristojnosti Skupnosti ter načela in temeljne svoboščine iz Pogodbe v zvezi s skupnim jedrskim trgom in vsemi zahtevami, ki izhajajo iz aktov institucij, sprejetih na podlagi Pogodbe.

               7.

               Države članice morajo zagotoviti, da njihovi osnutki sporazumov ali pogodb ne vsebujejo klavzul, ki bi bile v nasprotju s temeljnimi standardi iz poglavja 3 naslova II Pogodbe. Ti zlasti vključujejo:

                           (i)

                           načelo končne odgovornosti države članice za ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, ki nastanejo na njenem ozemlju;

                           (ii)

                           načelo končne odgovornosti države članice ali tretje države, iz katere se radioaktivni odpadki ali izrabljeno gorivo pošiljajo v predelavo ali obdelavo za varno in odgovorno odlaganje navedenih snovi;

                           (iii)

                           zahteva, da se radioaktivni odpadki odlagajo v državi članici, v kateri so nastali, razen če so izpolnjeni pogoji, določeni v sekundarni zakonodaji, sprejeti na podlagi Pogodbe.

               8.

               Pri pogajanju o osnutkih sporazumov ali pogodb morajo države članice še posebej spoštovati zahteve skupne politike oskrbe v skladu s poglavjem 6 naslova II Pogodbe, zlasti potrebo po zagotavljanju redne in pravične oskrbe z rudami, snovmi vira ali posebnimi cepljivimi snovmi vsem uporabnikom v Skupnosti, ob upoštevanju pravice Agencije za oskrbo Euratom do sklepanja pogodb o oskrbi. Države članice naj se zlasti izogibajo uporabi klavzul, zaradi katerih bi kateri koli uporabnik na njihovem ozemlju postal preveč odvisen od enega samega vira oskrbe ali enega samega dobavitelja storitev jedrskega gorivnega cikla ali opreme ali tehnologije. Podobno naj države članice ne vključujejo klavzul, katerih namen ali učinek je omejevanje dostopa do trga alternativnim dobaviteljem ali izvajalcem ali prekomerno oteževanje pojava alternativnih dobaviteljev ali izvajalcev.

               9.

               Priporoča se, da države članice v svojih osnutkih sporazumov ali pogodb opozorijo, da so vse jedrske snovi, ki se izmenjajo na podlagi navedenih osnutkov sporazumov ali pogodb, predmet zahtev o zaščitnih ukrepih iz poglavja 7 naslova II Pogodbe v vseh fazah svoje prisotnosti na ozemlju skupnosti. Države članice so tudi pozvane, da se sklicujejo na veljavni dogovor med Skupnostjo, Mednarodno agencijo za atomsko energijo in zadevno državo članico o uporabi zaščitnih ukrepov in na vse dodatne povezane protokole.

               10.

               Države članice naj v osnutkih sporazumov in pogodb ne vključujejo določb, katerih posledica je prenos lastništva posebnih cepljivih materialov, ki so na podlagi poglavja 8 naslova II Pogodbe last Skupnosti, na drugo stran ali druge strani osnutka sporazuma ali pogodbe.

               11.

               Države članice naj zagotovijo, da njihovi osnutki sporazumov ali pogodb ne vsebujejo določb, zaradi katerih bi bil prevoz katerega koli blaga ali proizvodov iz Priloge IV k Pogodbi znotraj Skupnosti za kakršne koli namene predmet predhodne odobritve druge strani ali drugih strani osnutka sporazuma ali pogodbe ali ki bi preprečile skladnost s predpisi skupnega jedrskega trga.

               12.

               Države članice morajo pri pogajanjih o osnutku sporazuma ali pogodbe po potrebi upoštevati vse sporazume, sklenjene med Skupnostjo in drugo stranjo ali drugimi stranmi osnutka sporazuma ali pogodbe. Pozvane so, da se v besedilu osnutka sporazuma ali pogodbe, ki bo priglašen Komisiji, izrecno sklicujejo na relevantni sporazum Euratom.

      DEL IV

      Ocena priglasitve s strani Komisije

               13.

               Komisija ob zaključku ocene zadevni državi članici sporoči svoje pripombe. V navedenih pripombah je treba navesti, katere določbe osnutka sporazuma ali pogodbe ovirajo uporabo Pogodbe v smislu člena 103, in se po potrebi sklicevati na posamezna poglavja Pogodbe, kot je določeno v Delu III tega priporočila.

      DEL V

      Nadaljnji ukrepi po oceni Komisije

               14.

               Države članice so pozvane, da po sklenitvi osnutka sporazuma ali pogodbe, priglašenega na podlagi člena 103, Komisiji pošljejo končno besedilo navedenega sporazuma ali pogodbe in vse naknadne izjave ali sporazume v kakršni koli obliki, ki jih je izrazila ena ali obe strani v zvezi z razlago ali izvajanjem navedenega sporazuma ali pogodbe.

               15.

               Dejstvo, da Komisija po priglasitvi osnutka sporazuma ali pogodbe na podlagi člena 103 ni odkrila nobenih elementov, ki bi ovirali uporabo Pogodbe, ne izključuje možnosti, da bi lahko izvajanje navedenega sporazuma ali pogodbe povzročilo kršitev prava Euratom.

               16.

               Priporoča se, da države članice Komisiji na njeno prošnjo zagotovijo informacije v zvezi z izvajanjem ali razlago vseh sporazumov ali pogodb, ki sodijo na področje uporabe Pogodbe in ki veljajo med njimi in tretjimi državami, mednarodnimi organizacijami ali državljani tretje države.

      To priporočilo je naslovljeno na države članice.
      V Bruslju, 4. aprila 2016

            Za Komisijo

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Član Komisije

      (1)  Zbirka odločb sodne prakse 1978, str. 02151.

      (2)  Sklep št. 994/2012/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o vzpostavitvi mehanizma za izmenjavo informacij v zvezi z medvladnimi sporazumi med državami članicami in tretjimi državami na področju energije (UL L 299, 27.10.2012, str. 13).

      (3)  Direktiva Sveta 2009/71/Euratom z dne 25. junija 2009 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za jedrsko varnost jedrskih objektov (UL L 172, 2.7.2009, str. 18).

      (4)  Direktiva 2011/70/Euratom z dne 19. julija 2011 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za odgovorno in varno ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki (UL L 199, 2.8.2011, str. 48).

      (5)  Direktiva Sveta 2013/59/Euratom z dne 5. decembra 2013 o določitvi temeljnih varnostnih standardov za varstvo pred nevarnostmi zaradi ionizirajočega sevanja in o razveljavitvi direktiv 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom in 2003/122/Euratom (UL L 13, 17.1.2014, str. 1).

      (6)  „Sporazum“ v smislu člena 4(4) Direktive 2011/70/Euratom pa bi bilo treba razumeti kot sporazum, ki se nanaša posebej na uporabo odlagališč, kot je določeno v navedenem členu.

      (7)  Pošlje se na naslov: ENER-LUX-Euratom-ARTICLE-103@ec.europea.eu


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 26. septembra 2012 o okviru za upravljanje s kakovostjo podatkov v centralizirani bazi vrednostnih papirjev (ECB/2012/22)

text:
               7.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 339/1

         PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
   z dne 26. septembra 2012
   o okviru za upravljanje s kakovostjo podatkov v centralizirani bazi vrednostnih papirjev
   (ECB/2012/22)
   2012/C 339/01
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 5.1 in tretje alinee člena 34.1 Statuta,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2533/98 z dne 23. novembra 1998 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Centralizirana baza vrednostnih papirjev (Centralised Securities Database – CSDB) je enotna informacijska infrastruktura, ki jo skupaj upravljajo članice Evropskega sistema centralnih bank (ESCB), vključno z nacionalnimi centralnimi bankami (NCB) držav članic zunaj euroobmočja, kadar take NCB prostovoljno sodelujejo pri upravljanju CSDB. V CSDB so shranjeni podatki po posameznih postavkah, zlasti podatki o vrednostnih papirjih, njihovih izdajateljih in cenah.

               (2)

               Podatki se zbirajo iz različnih virov, vključno od članic ESCB in nekaterih komercialnih ponudnikov podatkov ter iz javnih in upravnih virov, in se prenašajo v CSDB. Toda pri tem obstaja tveganje, da so taki vhodni podatki netočni ali nepopolni. Sistem CSDB lahko uskladi delno neskladne vhodne podatke iz različnih virov in zazna nepopolne ali manjkajoče podatke. Vhodne podatke iz različnih virov, ki se prekrivajo, samodejno sestavlja v kar se da popolno in visoko kakovostno enotno evidenco.

               (3)

               Splošna kakovost podatkov v CSDB se lahko ocenjuje samo na ravni izhodnih podatkov in ne na ravni posameznih nizov vhodnih podatkov. Da bi se zagotovile popolnost, točnost in skladnost izhodnih podatkov, Smernica ECB/2012/21 o okviru za upravljanje s kakovostjo podatkov v centralizirani bazi vrednostnih papirjev (2) določa okvir za upravljanje s kakovostjo podatkov, ki se uporablja za izhodne podatkovne vire, to je podniz izhodnih podatkov, ki se lahko uporabijo pri pripravi statistike ali za druge namene.

               (4)

               Uspešna uveljavitev okvira za upravljanje s kakovostjo podatkov v CSDB je odvisna od sodelovanja med vsemi članicami ESCB, ki sodelujejo pri upravljanju CSDB, in uporabe enakih standardov kakovosti s strani teh članic. NCB zunaj euroobmočja, ki sodelujejo pri upravljanju CSDB, bi morale pri uporabi okvira za upravljanje s kakovostjo podatkov v CSDB skladno s Smernico ECB/2012/21 sodelovati med seboj, z NCB euroobmočja in z ECB –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   I.   Opredelitev pojmov

   V tem priporočilu imajo pojmi „CSDB“, „okvir za upravljanje s kakovostjo podatkov“ in „pristojni organi za upravljanje s kakovostjo podatkov“ enak pomen kot v Smernici ECB/2012/21.
   II.   Zagotavljanje statističnih informacij

   Naslovniki tega priporočila bi morali uporabljati okvir za upravljanje s kakovostjo podatkov v CSDB in pravočasno izpolnjevati obveznosti pristojnih oseb za upravljanje s kakovostjo podatkov, kot je določeno v členih 2 do 12 Smernice ECB/2012/21.
   III.   Končna določba

   To priporočilo je naslovljeno na NCB držav članic zunaj euroobmočja, kolikor je ustrezno.

      V Frankfurtu na Majni, 26. septembra 2012

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  UL L 318, 27.11.1998, str. 8.

      (2)  Še ni objavljena v Uradnem listu Evropske unije.


				|

		52012DC0301

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA o izvajanju širših smernic ekonomskih politik držav članic, katerih valuta je euro /* COM/2012/0301 final - 2012/ () */

			   	Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
o izvajanju širših smernic ekonomskih politik
držav članic, katerih valuta je euro
SVET EVROPSKE UNIJE
–
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 136 v povezavi s členom 121(2) Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[1],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[2],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Euroskupina imela od svoje
ustanovitve ključno vlogo pri gospodarskem upravljanju euroobmočja. Gospodarska kriza je jasno razkrila tesne povezave
v euroobmočju in poudarila potrebo po skladni skupni naravnanosti
politike, ki bi odražala močno prelivanje med državami, katerih valuta je
euro, in po učinkoviti ureditvi za usklajevanje politik, ki bi
omogočila hitro odzivanje na spremembe v gospodarskem okolju.
(2)       Svet je izdal posebna
priporočila za vsako državo članico, katere valuta je euro. Ta priporočila obravnavajo gospodarske izzive
na nacionalni ravni in so hkrati osrednji element za ugotavljanje stabilnosti
in rasti v celotnem euroobmočju. Države
članice, katerih valuta je euro, so se v okviru pakta „euro plus“ zavezale
tudi k vrsti obsežnih dodatnih reform politik, katerih cilji so krepitev
konkurenčnosti, spodbujanje zaposlovanja, prispevanje k vzdržnosti javnih
financ in okrepitev finančne stabilnosti. Države
članice, katerih valuta je euro, in osem drugih držav članic je
2. marca 2012 podpisalo Pogodbo o stabilnosti, usklajevanju in
upravljanju v ekonomski in monetarni uniji, s katero so se dogovorile, da bodo
zagotovile predhodno razpravo o vseh pomembnih načrtovanih reformah
gospodarske politike in jih po potrebi medsebojno uskladile. Predhodno usklajevanje v kontekstu
euroobmočja, tako s predložitvijo osnutkov proračunskih načrtov
kot z razpravo načrtih pomembnih reform gospodarske politike, bo
prispevalo k upoštevanju učinkov prelivanja nacionalnih ukrepov na celotno
euroobmočje.
(3)       Dobro zasnovani
proračunski okviri za krepitev domačega davčnega upravljanja so
ključen element dobrega upravljanja javnih financ in prispevajo k
vzdržnosti javnih financ v celotnem euroobmočju.
Voditelji držav euroobmočja so se julija in oktobra 2011
zavezali, da bodo nacionalne fiskalne okvire, predvidene v Direktivi o
nacionalnih proračunskih okvirih, uvedli že do konca leta 2012, torej
pred rokom, določenim v direktivi, in da bodo presegli zahteve, ki jih ta
vsebuje. Poleg tega so se države članice
euroobmočja, skupaj z osmimi državami članicami zunaj
euroobmočja, 2. marca 2012 s podpisom Pogodbe o stabilnosti,
usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji zavezali nadaljnji
krepitvi svojega nacionalnega fiskalnega upravljanja, zlasti z uvedbo
zavezujočih pravil za proračunski položaj za dosego srednjeročnega
cilja.
(4)       Prizadevanje za fiskalno
konsolidacijo je osrednji element strategije za premagovanje krize v
euroobmočju. Fiskalni okvir EU
omogoča različno hitrost konsolidacije v državah članicah glede
na njihov fiskalni manevrski prostor in makroekonomske razmere. Poudarek Pakta za stabilnost in rast in Pogodbe o
stabilnosti, usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji je na
strukturnih saldih, kar omogoča upoštevanje vplivov gospodarskega cikla in
enkratnih ukrepov na nominalne proračunske salde.
Dejanski ukrepi, sprejeti kot odziv na priporočila Sveta za
zmanjšanje čezmernega primanjkljaja, se ocenjujejo s strukturnega vidika. Za okrepitev zaupanja v trajnost konsolidacije v
euroobmočju in za omejitev negativnih kratkoročnih vplivov na rast je
ključna ustrezna sestava konsolidacije. Prednost
je treba dati rasti prijaznim odhodkom, zlasti odhodkom za naložbe; v več
državah članicah euroobmočja bi lahko opredelili donosne naložbene
projekte, pri katerih bi zasebni donosi in socialne koristi presegali trenutne
nizke obrestne mere. Nujno so potrebne reforme
dolgoročnih upravičenj, predvsem na področju zdravja, da se
podpre dolgoročna vzdržnost javnih financ. Ustrezna
davčna politika, na primer davčna razbremenitev dela, razširitev
davčnih osnov in učinkovitejši ukrepi za preprečevanje
davčnih utaj, bi lahko prispevala h konsolidaciji ter hkrati povečala
konkurenčnost in ustvarila boljše pogoje za rast.

(5)       Stabilnost in dobro delovanje
finančnega sistema sta predpogoja za preprečevanje scenarija
„izgubljenega desetletja“, torej počasne rasti v euroobmočju, in za
povečanje zaupanja vlagateljev. Glede na
to, da je potrebno nadaljnje razdolževanje bilanc stanja bank, je pomembno
zagotoviti njegovo urejeno izvajanje in skladnost z ohranjanjem zadostnega
dotoka posojil realnemu gospodarstvu. Da bi
zajezili nastajajoči trend večanja razdrobljenosti finančnih
trgov, je potreben dodaten napredek na področju združevanja v nadzorne
strukture in prakse ter na področju čezmejnega kriznega upravljanja.
(6)       Urejena odprava
makroekonomskih neravnovesij znotraj euroobmočja je bistvenega pomena za
trajnostno rast in stabilnost v euroobmočju. Postopek zmanjševanja
neravnovesij se je že začel, vendar ga je treba odločno izvajati. Ukrepi za odpravo neuravnoteženosti so nujnejši v
tistih državah s primanjkljajem, kjer so potrebne reforme za izboljšanje
konkurenčnosti in olajšanje prerazporeditve sredstev v menjalne sektorje. Hkrati lahko države s presežkom prispevajo k
ponovnemu uravnoteženju z odpravo nepotrebnih regulativnih in drugih ovir za
domače povpraševanje, nemenjalne dejavnosti in možnosti za naložbe –
(7)       Gospodarstva držav
članic, katerih valuta je euro, so soodvisna in koristi, ki jih stabilnost
te monetarne unije lahko prinese svojim članicam in širši EU, so predpogoj
za nadaljnji razvoj ekonomske unije. V prihodnje bodo države članice,
katerih valuta je euro, morale poglobiti svoje povezovanje, da bi dosegli
popolno ekonomsko in monetarno unijo[3] –
PRIPOROČA, da države članice,
katerih valuta je euro, v obdobju 2012–2013 posamezno in skupaj, brez poseganja
v pristojnosti Sveta v zvezi z usklajevanjem ekonomskih politik držav
članic, zlasti pa v okviru usklajevanja ekonomske politike znotraj
Euroskupine, sprejmejo ukrepe za:
1.           Krepitev metod dela Euroskupine,
da bi ta lahko prevzela odgovornost za skupno naravnanost politik v
euroobmočju s hitrim odzivanjem na spremembe v gospodarskem okolju, ter
vodila usklajevanje ekonomske politike znotraj okrepljenega nadzornega okvira,
ki velja za države, katerih valuta je euro.
2.           Resnično sodelovanje na
področju politik v Euroskupini z izmenjavo informacij ter razpravo o
osnutkih proračuna in pomembnih reformah z morebitnimi učinki
prelivanja na območje eura. Zagotovitev, da se izvedejo reforme, ki so potrebne
za stabilno in trdno euroobmočje, vključno z izvajanjem
priporočil, ki jih je Svet naslovil na posamezne države članice,
katerih valuta je euro, in ne le obravnavajo težave na nacionalni ravni, ampak
vplivajo tudi na celotno euroobmočje.
3.           Okrepitev fiskalne discipline
in fiskalnih institucij na nacionalni in lokalni ravni, ki naj privede do
večjega zaupanja trga v srednje- in dolgoročno vzdržnost javnih
financ v euroobmočju. V skladu z dogovorom voditeljev držav ali vlad
euroobmočja iz julija in oktobra 2011 ter z 2. marca 2012,
pospešitev prenosa Direktive o nacionalnih proračunskih okvirih v
nacionalne proračunske okvire do konca leta 2012 in nadaljnja okrepitev
fiskalnega upravljanja, zlasti z uvedbo pravil o uravnoteženem proračunu v
strukturnem smislu in avtomatskih korekcijskih mehanizmov v zakonodaji vseh
držav članic euroobmočja.
4.           Zagotovitev skladne skupne
fiskalne naravnanosti v euroobmočju z nadaljevanjem fiskalne
konsolidacije, kot je opredeljena v priporočilih in sklepih Sveta, v
skladu s pravili Pakta za stabilnost in rast, ki upoštevajo različne
makrofinančne razmere v posameznih državah. Države članice, za katere
veljajo visoke premije za tveganje, ki bi se lahko še povišale, bi morale
omejiti odstopanja od ciljnega nominalnega salda tudi, če bi bili
makroekonomski pogoji slabši od pričakovanih; druge države članice bi
morale pustiti, da bi avtomatski stabilizatorji delovali po poti prilagajanja,
ocenjeni v strukturnem smislu, in biti pripravljene na pregled hitrosti
konsolidacije, če bi se makroekonomsko stanje še poslabšalo. Struktura
javnofinančnih odhodkov in prihodkov mora odražati učinek postavk
porabe in virov prihodkov na rast. Zlasti bi
bilo treba vse razlike do zgornje proračunske meje, ki so na voljo,
uporabiti za pospeševanje javnih vlaganj v euroobmočju, vključno z
upoštevanjem razlik v stroških financiranja v posameznih državah.
5.           Sprejetje ukrepov za
izboljšanje delovanja in stabilnosti finančnega sistema v
euroobmočju. Pospešitev ukrepov za bolj integrirano finančno
strukturo, vključno z bančnim nadzorom in čezmejnim reševanjem
krize.
6.           Izvedbo strukturnih reform,
ki bi – skupaj z diferencirano fiskalno naravnanostjo –spodbujale urejeno
odpravljanje makroekonomskih neravnovesij znotraj euroobmočja,
vključno z ukrepanjem na nacionalni ravni, ki bi odražalo različne
razmere v posameznih državah in upoštevalo priporočila Sveta za posamezne
države članice euroobmočja.
V Bruslju,
                                                                       Za Svet
                                                                       Predsednik
[1]               COM(2012)
301.
[2]               P7_TA(2012)0048 in P7_TA(2012)0047.
[3]               Glej oddelek 2.1 COM(2012) 299.


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 28. novembra 2013 o statistiki plačil (ECB/2013/44)

text:
               9.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/1

         PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE
   z dne 28. novembra 2013
   o statistiki plačil
   (ECB/2013/44)
   2014/C 5/01
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 5.1 in tretje alinee člena 34.1 Statuta,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2533/98 z dne 23. novembra 1998 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke (1) in zlasti člena 8(5) Uredbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Člen 2(1) Uredbe (ES) št. 2533/98 določa, da se statistične informacije lahko zbirajo na področju statistike plačil in plačilnih sistemov. ECB je z Uredbo (EU) št. 1409/2013 Evropske centralne banke (ECB/2013/43) (2) vzpostavila okvir za zbiranje statističnih podatkov o plačilih, ki jih potrebuje za izpolnjevanje svojih nalog, od ponudnikov plačilnih storitev, izdajateljev elektronskega denarja in upravljavcev plačilnih sistemov. Ti podatki so bistveni za ugotavljanje in spremljanje gibanj na trgih plačil v državah članicah in za nudenje pomoči pri podpiranju nemotenega delovanja plačilnih sistemov.

               (2)

               Nacionalne centralne banke (NCB) držav članic, katerih valuta ni euro, ki sodelujejo v okviru za zbiranje statističnih podatkov o plačilih, bi morale pri uporabi tega okvira skladno z Uredbo (EU) št. 1409/2013 (ECB/2013/43) sodelovati med seboj, z NCB držav članic, katerih valuta je euro, in z ECB –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   I.   Opredelitev pojmov

   V tem priporočilu imajo pojmi „ponudnik plačilnih storitev“, „izdajatelj elektronskega denarja“ in „upravljavec plačilnega sistema“ enak pomen kot v Uredbi (EU) št. 1409/2013 (ECB/2013/43).
   II.   Zagotavljanje statističnih informacij

   Naslovniki tega priporočila bi morali uporabljati določbe Uredbe (EU) št. 1409/2013 (ECB/2013/43), ki so naslovljene na NCB.
   III.   Končna določba

   To priporočilo je naslovljeno na NCB držav članic, katerih valuta ni euro, v primeru, da sodelujejo v okviru za zbiranje statističnih podatkov o plačilih znotraj ESCB, vzpostavljenem z Uredbo (EU) št. 1409/2013 (ECB/2013/43).

      V Frankfurtu na Majni, 28. novembra 2013

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  UL L 318, 27.11.1998, str. 8.

      (2)  Uredba (EU) št. 1409/2013 Evropske centralne banke z dne 28. novembra 2013 o statistiki plačil (ECB/2013/43) (UL L 352, 24.12.2013, str. 18).


				|

		52011SC0821

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Hungaryand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Hungary, 2011-2015

			   	Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Madžarske za leto 2011
ter mnenje Sveta
o dopolnitvi konvergenčnega programa Madžarske za obdobje 2011–2015
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 9(3) Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[2],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog
Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za delovna mesta in
rast, imenovano Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih
politik in bo osredotočena na ključna področja, na katerih je
potrebno ukrepanje, da se spodbudi potencial Evrope za trajnostno rast in
konkurenčnost.
(2)
Svet je 13. julija 2010 sprejel
priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in
Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za zaposlovalne
politike držav članic[3], ki
skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, naj
integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih in zaposlovalnih
politikah.
(3)
Komisija je 12. januarja 2011 sprejela
prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek novega cikla gospodarskega
upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra predhodnega in integriranega
usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.
(4)
Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil
prednostne naloge fiskalne konsolidacije in strukturne reforme (v skladu s
sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na podlagi
letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je, da je
najpomembneje ponovno vzpostaviti trdne javne finance in fiskalno vzdržnost,
zmanjšati brezposelnost z reformami na trgu dela ter si poglobljeno prizadevati
za povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da te prednostne
naloge pretvorijo v konkretne ukrepe ter jih vključijo v programe
stabilnosti oziroma konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.
(5)
Madžarska je 15. aprila 2011 predložila dopolnitev
konvergenčnega programa za obdobje 2011–2015 in nacionalni reformni
program za leto 2011. Da bi se upoštevala medsebojna povezanost, sta bila
programa ocenjena istočasno.
(6)
Madžarsko je jeseni 2008 močno prizadela
kriza, v kateri je država je izgubila dostop do tržnega financiranja. Da bi
premagala te težave, je začela izvajati prilagoditveni program, ki je bil
osredotočen na fiskalno konsolidacijo in nadzor nad finančnim
sektorjem ter podprt s finančno pomočjo EU in MDS. Na podlagi tega je
država spomladi 2009 ponovno pridobila dostop do trga in gospodarstvo se je
izkopalo iz recesije, saj se je BDP po zmanjšanju za 6,7 % leta 2009
predvsem zaradi naraščajočega izvoza leta 2010 povečal za
1,2 %. Hkrati se je brezposelnost, ki je bila pred krizo pod 8 %,
nadalje povečala na več kot 11 %. V drugi polovici leta 2010 je
vlada napovedala, da bo v obdobju 2010–2013 znatno znižala davke. Da bi omejila
fiskalno poslabšanje, je vzporedno uvedla izredne dajatve in sklenila, da bo
odstranila obvezni steber zasebnih pokojnin. Čeprav je lahko zaradi tega
leta 2010 odstopanje omejila na 0,4 % BDP nad ciljnim primanjkljajem, ki
je znašal 3,8 % BDP, in bo leta 2011 dosegla presežek, se je splošno
stanje znatno poslabšalo. Glede na te okoliščine in za okrepitev
potenciala gospodarske rasti je vlada marca 2011 napovedala program strukturnih
reform in sprejela nadaljnje ukrepe za konsolidacijo.
(7)
Na podlagi ocene dopolnitve konvergenčnega
programa v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je
makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi, glede
na napovedi Komisije iz pomladi 2011 nekoliko preveč optimističen,
zlasti pri razvoju domačega povpraševanja. Cilj dopolnitve je do leta
2011, tj. do roka, ki ga je določil Svet, odpraviti čezmerni
primanjkljaj, kar bo doseženo s presežkom v višini 2 % BDP, ustvarjenim z
znatnimi enkratnimi prihodki iz pokojninskih sredstev. Leta 2012 naj bi v
proračunu beležili primanjkljaj v višini 2,5 % BDP, ki naj bi se leta
2015 postopoma zmanjšal na 1,5 % BDP, in sicer predvsem zaradi omejitve
odhodkov. V dopolnitvi je kot srednjeročni cilj države za proračunsko
stanje v strukturnem smislu potrjen primanjkljaj v višini 1,5 % BDP.
Pričakuje se, da bo konsolidacijska strategija ta primanjkljaj zmanjšala
ter pripomogla k zmanjševanju dolga na 64 % BDP leta 2015. Vendar je
videti, da se bo izvajala predvsem na koncu programskega obdobja, saj se bo
strukturno izboljšanje začelo šele leta 2012. Hkrati pa skupno strukturno
poslabšanje, ki v letih 2010 in 2011 presega 3 % BDP, ni v skladu s
priporočilom Sveta iz julija 2009, v katerem poziva Madžarsko, naj doseže
strukturno prilagoditev vsaj 0,5 % BDP. V skladu s spomladansko napovedjo
bo primanjkljaj leta 2012 znašal 3,3 % BDP, kar predpostavlja nekatera
tveganja glede izvedbe. Na podlagi tega ni mogoče izključiti, da bo
prag tega leta spet presežen, razen če ne bodo sprejeti nadaljnji ukrepi.
Poleg tega napovedane spremembe primanjkljaja ne zagotavljajo potrebne
strukturne prilagoditve, ki bi omogočila, da bi bil do konca programskega
obdobja dosežen srednjeročni cilj; še zlasti po letu 2013 ni predvidena
nobena nadaljnja strukturna prilagoditev. Odprava obveznega stebra zasebnih
pokojnin in močne spodbude za prehod na steber javnih pokojnin pomenijo dodatne
kratkoročne in srednjeročne prihodke, vendar povečujejo tudi
dolgoročne obveznosti in bi lahko poslabšale dolgoročno fiskalno
vzdržnost.
(8)
Velik izziv je še vedno fiskalna konsolidacija.
Brez doslednega izvajanja napovedanih ukrepov in dodatnih strukturnih ukrepov
ni mogoče zagotoviti, da bo čezmerni primanjkljaj trajnostno
odpravljen in da bo pri doseganju srednjeročnega cilja dosežen primeren
napredek. Fiskalna konsolidacija bo prispevala tudi k primernemu zmanjševanju
dolga in izboljšanju dolgoročne vzdržnosti, ki je podvržena srednjemu
tveganju. Popolna izraba izrednih prihodkov bi lahko pomagala pospešiti
fiskalno konsolidacijo. Ob upoštevanju navedenega bodo polletna poročila
organov o napredku pri postopku o čezmernem primanjkljaju predstavljala koristno
orodje za natančno spremljanje napredka pri fiskalni konsolidaciji.
(9)
Nedavno sprejeta ustava določa ustavno zavoro
za dolg v višini 50 % BDP in daje fiskalnemu svetu pravico veta nad letnim
proračunom, kar bi bil lahko prvi korak k izboljšanju proračunskega
okvira. Vendar pa bodo pomembne podrobnosti določene šele v poznejših
temeljnih zakonih (npr. začasni številčni predpisi, dokler se delež
dolga ne zmanjša na 50 %, natančna razlaga odstopne klavzule itd.).
Uvedba zgornje meje za nominalni dolg bi lahko, če se uporabi kot sredstvo
za vse namene, ob nespremenjenih ostalih pogojih privedla do prociklične
fiskalne naravnanosti. Poleg tega so pristojnosti prenovljenega fiskalnega
organa precej omejene (priprava mnenja o predlogu proračuna s pravico veta)
in ne zajemajo celotnega proračunskega cikla (npr. z ocenami novih politik
z velikim vplivom na proračun v realnem času). Tudi drugi vidiki
fiskalnega upravljanja, kot sta srednjeročna usmeritev fiskalne politike
in vprašanje preglednosti, še niso razjasnjeni.
(10)
Zaposlenost je med najnižjimi v EU (60,4 %).
Nizka je tudi zaposlenost žensk (55,0 %), medtem ko je razlika med
zaposlenostjo žensk z otroki, starimi do šest let, in tistimi brez njih druga
največja v EU (33,6 odstotne točke v primerjavi s povprečjem v
EU, ki znaša 12,1 odstotne točke). Pomanjkljivi sta predvsem
zmogljivost in kakovost dnevnega varstva otrok na Madžarskem, skromna je zlasti
oskrba zunaj večjih mest in v regijah z zelo visoko brezposelnostjo.
Boljše zagotavljanje dnevnega varstva bi bil pomemben ukrep, ki bi olajšal
udeležbo obeh staršev na trgu dela.
(11)
Madžarska je imela relativno visoke davke na delo.
Nov sistem za dohodnino delno odpravlja negativne učinke na zaposlovanje,
vendar se je davčna obremenitev ljudi z nizkimi dohodki in brez otrok
dejansko povečala, zlasti če upoštevamo postopno opuščanje
olajšav pri obdavčitvi plač.
(12)
Javne službe za zaposlovanje nimajo dovolj upravnih
zmogljivosti in prejšnje injekcije sredstev niso izboljšale učinkovitosti
storitev za vključevanje brezposelnih na trg dela. Financiranje programov
za zaposlovanje ni vezano dovolj na rezultate. Trajanje nadomestil za
brezposelnost je bilo nedavno zmanjšano na najnižje ravni v EU. Treba je
oceniti učinek tega ukrepa na potrebe trga dela, zlasti da se določi
njegova učinkovitost pri povečevanju zaposlovanja.
(13)
Revščina in s tem povezani dejavniki, kot so
brezposelnost in nizke stopnje izobrazbe, še vedno nesorazmerno vplivajo na
nekatere zapostavljene skupine, zlasti na Rome. Zaposlenost je še zlasti nizka
pri manj kvalificiranih (36,8 % v primerjavi z evropskim povprečjem,
ki znaša 53,4 %), zlasti pri moški populaciji. Po ocenah 70 % Romov
živi pod pragom revščine. Velika večina jih živi v revnih regijah,
kjer imajo slab dostop do trga dela in javnih storitev.
(14)
MSP ovirajo zapletenost regulativnega okvira,
veliko upravno breme ter omejena odgovornost in preglednost javne uprave.
Dostop MSP do začetnega financiranja je manjši od povprečja v EU.
Nacionalni reformni program vsebuje številne ukrepe za zmanjšanje upravnih
bremen. Vloga nebančnih mehanizmov za financiranje je šibkejša kot v
drugih evropskih državah. Učinkovitost predhodnih programov za podporo
sektorju ni bila sistematično ocenjena.
(15)
Komisija je ocenila konvergenčni program in
nacionalni reformni program Madžarske, pri čemer je upoštevala tudi namen
vlade, da sodeluje v paktu „euro plus“[4].
Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske
unije z vključitvijo EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija
pri tem ni upoštevala le pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko
politiko na Madžarskem, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Meni, da
se bo strategija fiskalne prilagoditve, ki večinoma temelji na strani
odhodkov, izvajala na koncu programskega obdobja. Zato je leto 2011, ki ga je
Svet določil za rok za zmanjšanje primanjkljaja pod 3 % BDP,
mogoče doseči samo z znatnimi enkratnimi prihodki iz pokojninskih
sredstev. Strukturno izboljšanje se ne bo začelo pred letom 2012 in ob
upoštevanju tveganj glede izvedbe ni mogoče izključiti, da bo prag v
tem letu brez nadaljnjih ukrepov morda ponovno presežen. Konvergenčni
program poleg tega dolgoročno ne zagotavlja nadaljnjega napredka pri
doseganju srednjeročnega cilja. Nadaljnji ukrepi za povečanje
udeležbe na trgu dela in posodobitev služb za zaposlovanje bi pomagali
povečati zaposlitvene možnosti. Nadaljnja zmanjšanja upravnih bremen bi
pomagala izboljšati poslovno okolje in bi pripomogla k rasti MSP.
(16)
Svet je glede na to oceno, pri čemer je
upošteval tudi Priporočilo Sveta na podlagi člena 126(7) Pogodbe
o delovanju Evropske unije z dne 7. julija 2009, proučil dopolnitev
konvergenčnega programa Madžarske za leto 2011, njegovo mnenje[5] pa je zajeto zlasti v priporočilu v
točkah (1) in (2) v nadaljevanju. Ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta
z dne 25. marca 2011 je Svet proučil nacionalni reformni program
Madžarske –
PRIPOROČA, naj Madžarska v obdobju
2011–2012 sprejme naslednje ukrepe:
(1)
okrepi fiskalni napor, vključen v
načrtovanem proračunskem presežku v višini 2 %, da bi zmanjšala
strukturno poslabšanje v letu 2011 in preprečila ponovno prekoračitev
praga za proračunski saldo v letu 2012, ki znaša 3 % BDP; najpozneje
v proračunu za leto 2012 sprejme dodatne trajne fiskalne ukrepe, da bi
dosegla proračunske cilje iz konvergenčnega programa za leti 2012 in
2013; do konca programskega obdobja doseže napredek pri srednjeročnem
cilju, ki znaša letno vsaj 0,5 % BDP, in morebitne izredne prihodke
uporabi za pospešitev fiskalne konsolidacije.
(2)
sprejme in izvaja predpise, ki določajo
operativne vidike novega ustavnega okvira za fiskalno upravljanje, med drugim
številčne predpise, ki se bodo izvajali na centralni in lokalni ravni,
dokler se delež dolga ne bo zmanjšal pod 50 % BDP; razširi pristojnosti
fiskalnega sveta, da bodo te zajemale celotni proračunski cikel, zlasti z
ocenami novih politik z velikim vplivom na proračun v realnem času,
ter okrepi fiskalni okvir, da bi zajemal večletno fiskalno
načrtovanje in da bi se izboljšala preglednost javnih financ.
(3)
okrepi udeležbo na trgu dela tako, da zmanjša
učinek davčne reforme na osebe z nizkimi dohodki, in sicer na
način, ki ne vpliva na proračun. Okrepi ukrepe, ki spodbujajo
udeležbo žensk na trgu dela, tako da razširi ponudbo za varstvo otrok in
predšolsko vzgojo.
(4)
sprejme ukrepe za okrepitev zmogljivosti javne
službe za zaposlovanje in drugih ponudnikov, da bi povečala kakovost in
učinkovitost usposabljanja, pomoči pri iskanju zaposlitve in
posameznikom prilagojenih storitev; financiranje programov veže na rezultate; v
posvetovanju z zainteresiranimi stranmi uvede prilagojen program za slabo
usposobljene delavce in druge zapostavljene skupine.
(5)
izboljša poslovno okolje, tako da izvaja vse
ukrepe, ki jih predvideva regulativna reforma, ter zmanjša upravna bremena v
nacionalnem reformnem programu; oceni učinkovitost sedanjih politik za
podporo MSP in prilagodi javne programe, da bi izboljšala dostop do
nebančnega financiranja.
V Bruslju,
                                                                       Za Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL L 209, 2.8.1997,
str. 1.
[2]               UL C …, str. …
[3]               Ohranjene za leto 2011 s Sklepom Sveta 2011/308/EU
z dne 19. maja 2011.
[4]               SEC(2011) 725.
[5]               Predvideno v členu 9(3) Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97.


title: Priporočilo Komisije z dne 7. aprila 2008 o odobritvi mobilnih komunikacijskih storitev na letalu (storitev MCA) v Evropski skupnosti (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 1257) (Besedilo velja za EGP)

text:
               10.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 98/24

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 7. aprila 2008
   o odobritvi mobilnih komunikacijskih storitev na letalu (storitev MCA) v Evropski skupnosti
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 1257)
   (Besedilo velja za EGP)
   (2008/295/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,
   ob upoštevanju Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (1) in zlasti člena 19(1) Direktive,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Politika EU na področju informacijske družbe in pobuda i2010 poudarjata korist hitrega dostopa do informacijskih in komunikacijskih virov na vseh področjih vsakdanjega življenja. Usklajen pristop pri regulaciji mobilnih komunikacijskih storitev na letalu (storitev MCA) bi prispeval k ohranjanju tovrstnih koristi in omogočil lažje čezmejne elektronske komunikacijske storitve po vsej Skupnosti.

               (2)

               Pri odobritvi storitev MCA morajo države članice izpolnjevati zahteve iz okvirne direktive in Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (2).

               (3)

               V skladu z okvirno direktivo morajo nacionalni regulativni organi v državah članicah prispevati k razvoju notranjega trga med drugim tako, da odpravijo preostale ovire pri zagotavljanju elektronskih komunikacijskih omrežij, pripadajočih naprav in storitev ter elektronskih komunikacijskih storitev na evropski ravni in da spodbujajo graditev in razvoj vseevropskih omrežij, medobratovalnost vseevropskih storitev ter povezljivost med koncema.

               (4)

               V skladu z Direktivo o odobritvi je treba za odobritev zagotavljanja elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev uporabljati najmanj zahteven sistem izdajanja odobritev, da bi se pospešil razvoj novih elektronskih komunikacijskih storitev ter vseevropskih komunikacijskih omrežij in storitev, ter da se ponudnikom storitev in potrošnikom omogoči, da izkoristijo ekonomijo obsega na enotnem trgu. Te cilje se lahko najbolje doseže s splošno odobritvijo vseh elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev.

               (5)

               Tehnični pogoji, ki so potrebni za zmanjšanje tveganja škodljivih motenj z zemeljskimi mobilnimi omrežji med delovanjem MCA, so obravnavani posebej v Odločbi Komisije 2008/294/ES (3).

               (6)

               Tehnična osnova za Odločbo 2008/294/ES je poročilo 016 Evropske konference poštnih in telekomunikacijskih uprav (CEPT), ki je bilo sestavljeno 12. oktobra 2006 kot odgovor na pooblastilo ES za CEPT o MCA.

               (7)

               Usklajeni standard ETSI EN 302 480 določa domnevo o skladnosti z bistvenimi zahtevami Direktive 1999/5/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 1999 o radijski opremi in telekomunikacijski terminalski opremi ter medsebojnem priznavanju skladnosti te opreme (4), ki se v Evropski uniji uporablja pri storitvah MCA.

               (8)

               Vprašanja v zvezi z zračno varnostjo so zelo pomembna, storitve MCA pa se lahko izvajajo samo pod pogojem, da izpolnjujejo vse zahteve o zračni varnosti z ustreznim spričevalom o plovnosti in ostalimi ustreznimi določbami o zračnem prometu ter zahteve glede elektronske komunikacije. Spričevala o plovnosti izdaja za celotno Evropsko unijo Evropska agencija za varnost v letalstvu (EASA).

               (9)

               Če so izpolnjeni tehnični pogoji, določeni v Odločbi 2008/294/ES in usklajenem standardu EN 302 480 ali enakovrednih standardih ter če ustrezna spričevala o plovnosti izpolnjujejo ustrezne pogoje, je tveganje škodljivih motenj zanemarljivo in je zato treba pretehtati možnost splošnih odobritev za storitve MCA.

               (10)

               Odgovornost za odobritev storitev MCA ima država, v kateri je bilo letalo registrirano na podlagi sistema odobritve navedene države.

               (11)

               Dostopnost in izmenjava zadostnih informacij lahko pomagajo pri reševanju morebitnih zapletov pri čezmejnih motnjah, do katerih bi lahko prišlo pri storitvah MCA.

               (12)

               Države članice morajo zagotoviti zahtevane informacije Frekvenčnemu informacijskemu sistemu ERO (EFIS – ERO Frequency Information System) v skladu z Odločbo Komisije 2007/344/ES z dne 16. maja 2007 o usklajeni dostopnosti informacij glede uporabe spektra v Skupnosti (5). Druge pomembne informacije so na voljo pri operaterjih storitev MCA ali na upravah za civilno letalstvo.

               (13)

               Namenski register pomembnih podatkov za vsa letala z MCA, ki letijo v Evropski uniji oz. letijo v Evropsko unijo in iz nje, bi lahko pripomogel k odpravi motenj, saj bi bili v njem pravočasno zbrane vse informacij v skupnem formatu. Tovrstni skupni register, ki bi se ga redno pregledovalo, bi najprej vzdrževali ustrezni operaterji MCA, na voljo pa bi bil tudi Komisiji in državam članicam.

               (14)

               K odpravljanju težav zaradi motenj med državami članicami bi lahko pripomogle tudi določbe mednarodnega pravilnika o radiokomunikacijah Mednarodne telekomunikacijske zveze glede notifikacije in beleženja dodeljenih frekvenc ter poročanja o škodljivih motnjah.

               (15)

               Odobritev letala z MCA, ki leti v zračnem prostoru držav članic, vendar je bilo registrirano izven Evropske unije, bi se izvedla na podlagi ustreznih podatkov, ki jih je namenskem registru MCA posredovala industrija, in ob upoštevanju ustreznih določb Pravilnika o radiokomunikacijah Mednarodne telekomunikacijske zveze. To bi podprl tudi skupni pristop pri medsebojnem priznavanju odobritev MCA pri državah, kjer je registrirano letalo, ki ni iz Evropske unije.

               (16)

               Države članice so zemeljskim mobilnim operaterjem že dodelile pravice za uporabo frekvenc. Take odobritve ne vključujejo storitev MCA in so običajno omejene na zemeljske mobilne storitve.

               (17)

               Za namene tega priporočila je kabina letala v pristojnosti in pod nadzorom države, v kateri je bilo letalo registrirano.

               (18)

               Uporaba storitev MCA ima lahko posledice tudi na področju javne varnosti. Zato se lahko sprejme ustrezne ukrepe na nacionalni ravni ali pa v skladu z Uredbo (ES) št. 2320/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o določitvi skupnih pravilih na področju varnosti civilnega letalstva (6), s čimer se zagotovi, da se mobilni telefoni na letalu ne uporabljajo nezakonito.

               (19)

               Regulativne in tehnične elemente skupnega pristopa pri odobritvi storitev MCA v Evropski uniji je treba pregledovati, da se zagotovi, da ostanejo primerni za doseganje splošnega cilja izogibanja škodljivim motnjam, v nasprotnih primerih pa je potrebno pretehtati ustrezne sanacijske ukrepe.

               (20)

               Ukrepi, predvideni v tem priporočilu, so v skladu z mnenjem Odbora za komunikacije –

         PRIPOROČA:

               1.

               Cilj tega priporočila je usklajevanje nacionalnih pogojev in postopkov odobritve uporabe radijskih spektrov za mobilne komunikacijske storitve na letalu (storitve MCA), da se poenostavi njihovo uvajanje v Skupnosti in izogne škodljivim motnjam, ki ji povzročajo storitve MCA pri čezmejnih letih.
               Težave, ki nastanejo pri uporabi storitev MCA in satelitske komunikacije med letalskimi in vesoljskimi postajami zaradi človeškega faktorja, so izven področja uporabe tega priporočila.
               Pogoji in pravila za nacionalno odobritev iz tega priporočila se uporabljajo brez poseganja v pravne obveznosti v zvezi z zračno in javno varnostjo.

               2.

               „Mobilne komunikacijske storitve na letalu (storitve MCA)“ so elektronske komunikacijske storitve, kot to določa člen 2(c) okvirne direktive, ki jih zagotavlja podjetje, ki letalskim potnikom zagotavlja uporabo javnega komunikacijskega omrežja med letom brez vzpostavitve neposredne zveze z zemeljskim mobilnim omrežjem.

               3.

               Najpozneje šest mesecev po sprejetju tega priporočila morajo države članice izvesti vse ukrepe, ki so potrebni za odobritev storitev MCA na letalu, ki je registrirano v njihovi pristojnosti.
               Države članice morajo odobriti storitve MCA v skladu z načeli iz tega priporočila. Nobena določba v tem priporočilu ne sme nasprotovati vzdrževanju najboljših varnostnih pogojev v zračnem prometu.
               Države članice ne smejo zahtevati dodatne odobritve za izvajanje storitev MCA nad njihovim ozemljem v letalu, ki je registrirano v drugi državi članici v skladu s pogoji iz točke 4.
               Storitve MCA v letalu, ki je registrirano izven Skupnosti, je izvzeto iz odobritve v Skupnosti v primeru, da te storitve izpolnjujejo pogoje iz točke 4 in so registrirane v skladu z ustreznimi pravili Mednarodne telekomunikacijske zveze.

               4.

               Države članice ne smejo odobriti storitev MCA, razen če te izpolnjujejo tehnične pogoje iz Odločbe 2008/294/ES.

               5.

               Države članice morajo zagotoviti, da za opravljanje storitev MCA na letalu, ki je registrirano v njihovi pristojnosti, veljajo splošne odobritve.
               Če pri uporabi spektra za opravljanje storitev MCA veljajo individualne pravice, morajo države članice redno ocenjevati potrebo po tovrstnih individualnih pravicah glede na pridobljene izkušnje z namenom, da se pogoji, ki so povezani s tovrstnimi pravicami, vključijo v splošno odobritev.
               V takih primerih morajo države članice zagotoviti, da so storitve MCA in zemeljske mobilne komunikacijske storitve v enakih frekvenčnih pasovih odobrene na različnih osnovah.

               6.

               Države članice morajo pravočasno obvestiti Komisijo in druge države članice o storitvah MCA, ki so jih odobrile za izvajanje na letalu, ki je registrirano v njihovi pristojnosti, in o zahtevkih za izvajanje storitev MCA v njihovem nacionalnem zračnem prostoru na letalu, ki je registrirano izven Evropske unije.
               Po potrebi morajo države članice od operaterjev storitev MCA zahtevati, da jim posredujejo ustrezne podatke za namen, naveden v prejšnjem odstavku.

               7.

               Države članice morajo sodelovati aktivno, konstruktivno in solidarno ter uporabljati obstoječe postopke Mednarodne telekomunikacijske zveze, kjer je to primerno, da lahko razrešijo morebitne težave, nastale zaradi škodljivih motenj, ki so jih domnevno povzročile storitve MCA.
               Države članice morajo o škodljivih motnjah, ki jih domnevno povzročajo storitve MCA, ki so bile odobrene v drugi državi članici, nemudoma obvestiti državo članico, ki je odgovorna za zadevno odobritev storitev MCA, in Komisijo. Komisija o zgoraj omenjenih težavah z namenom njihove razrešitve po potrebi obvesti Komunikacijski odbor in Odbor za radijski spekter.
               Države članice, ki so odobrile storitve MCA, za katere obstaja sum, da povzročajo škodljive motnje pri storitvah na območju druge države članice, se morajo na to odzvati in motnje čim prej odpraviti.

               8.

               Države članice morajo nadzorovati uporabo spektra ponudnikov storitev MCA, zlasti dejanske ali morebitno škodljive motnje, in svoje ugotovitve sporočiti Komisiji ter tako po potrebi omogočiti pravočasen pregled tega priporočila.

               9.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 7. aprila 2008

            Za Komisijo

         Viviane REDING

            Članica Komisije

      (1)  UL L 108, 24.4.2002, str. 33. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 717/2007 (UL L 171, 29.6.2007, str. 32).

      (2)  UL L 108, 24.4.2002, str. 21.

      (3)  Glej stran 19 tega Uradnega lista.

      (4)  UL L 91, 7.4.1999, str. 10. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 (UL L 284, 31.10.2003, str. 1).

      (5)  UL L 129, 17.5.2007, str. 67.

      (6)  UL L 355, 30.12.2002, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 849/2004 (UL L 158, 30.4.2004, str. 1).


title: Priporočilo Evropske centralne banke z dne 25. junija 2009 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Národná banka Slovenska (ECB/2009/14)

text:
               1.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 149/1

      PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE

   z dne 25. junija 2009
   Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Národná banka Slovenska
   (ECB/2009/14)
   2009/C 149/01
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke (v nadaljevanju: Statut ESCB) ter zlasti njegovega člena 27.1,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               Na podlagi člena 1 Odločbe Sveta 2008/608/ES z dne 8. julija 2008 v skladu s členom 122(2) Pogodbe o uvedbi enotne valute na Slovaškem 1. januarja 2009 (1) je Slovaška uvedla enotno valuto 1. januarja 2009.

               (3)

               Na podlagi člena 38 Zakona o centralni banki Národná banka Slovenska se računovodski izkazi centralne banke Národná banka Slovenska od 1. januarja 2009 naprej revidirajo v skladu s členom 27.1 Statuta ESCB.

               (4)

               Národná banka Slovenska je izbrala družbo Deloitte Audit s.r.o. za svojega zunanjega revizorja za poslovno leto 2009 –

         SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
   Priporoči se, da se družba Deloitte Audit s.r.o. imenuje za zunanjega revizorja centralne banke Národná banka Slovenska za poslovno leto 2009.

      V Frankfurtu na Majni, 25. junija 2009

            Predsednik ECB

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  UL L 195, 24.7.2008, str. 24.


				|

		52011SC0828

			Priporočilo za PRIPOROČILO SVETA v zvezi z izvajanjem širših smernic ekonomskih politik držav članic, katerih valuta je euro /* SEC/2011/0828 končno */

			   	Priporočilo za
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z izvajanjem širših smernic
ekonomskih politik držav članic, katerih valuta je euro
SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije in zlasti člena 136 v povezavi s členom 121(2)
Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[1],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Euroskupina je […] razpravljala o izvajanju širših
smernic ekonomskih politik držav članic, katerih valuta je euro, ob
priznavanju potrebe po nadaljnji krepitvi usklajevanja politik v Euroskupini in
spremljanja izvajanja priporočil, naslovljenih na države članice,
katerih valuta je euro.
(2)
Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil
predlog Evropske komisije za sprožitev nove strategije za delovna mesta in
rast, imenovane Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju
ekonomskih politik ter se bo osredotočala na ključna področja,
na katerih je potrebno ukrepanje za spodbuditev potenciala Evrope za trajnostno
rast in konkurenčnost.
(3)
Svet je 13. julija 2010 sprejel
priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in
Unije (2010–2014). Države članice in po potrebi Evropska unija so bile
pozvane, da smernice upoštevajo v svojih ekonomskih politikah.
(4)
Komisija je 12. januarja 2011 sprejela
prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek novega cikla ekonomskega
upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra predhodnega in integriranega
usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.
(5)
Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil
prednostne naloge za fiskalno konsolidacijo in strukturno reformo (v skladu s
sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na podlagi
letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je potrebo po
prednostnem obravnavanju ponovne vzpostavitve zdravih proračunov in
fiskalne vzdržnosti, zmanjšanja brezposelnosti z reformami na trgu dela ter
novih prizadevanj za povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da
te prednostne naloge pretvorijo v konkretne ukrepe ter jih vključijo v
svoje programe stabilnosti ali konvergenčne programe in nacionalne reformne
programe.
(6)
Evropski svet je 25. marca 2011 države
članice, ki sodelujejo v paktu „euro plus“, tudi pozval, naj
pravočasno predložijo svoje zaveze, da jih bo mogoče vključiti v
njihove programe stabilnosti ali konvergenčne programe in nacionalne reformne
programe.
(7)
Države članice euroobmočja so aprila in
maja 2011 predložile svoje programe stabilnosti iz leta 2011 za
obdobje 2011–2014 in svoje nacionalne reformne programe za leto 2011.
Navedeni programi so bili ocenjeni istočasno.
(8)
Izkušnje v prvem desetletju eura so na splošno
izpostavile številne prednosti enotne valute. Vendar je zaradi svetovne krize v
letu 2009 prišlo do obsežnega krčenja, katerega posledica je bila, da
je BDP euroobmočja padel pod raven iz leta 2006. Čeprav je
v letu 2010 BDP spet zrasel, proizvodnja še vedno ostaja pod tisto iz
leta 2007. Posledično se je brezposelnost v euroobmočju
povečala s 7,6 % v letu 2007 na 10,1 % v letu 2010.
Stanje javnih financ v euroobmočju se je poslabšalo, kar je sprožilo
pomembno ponovno oceno tveganj glede državnih dolgov v nekaterih državah
članicah in privedlo do tveganj za makrofinančno stabilnost. Rast zdaj
okreva z neskladji med državami članicami, kar odraža strukturne in
ciklične razlike. Kriza je sprožila zmanjšanje makroekonomskih
neravnovesij, ki so se razvila pred njo. Vendar še ni jasno, če bo to
zadostno in trajno.
(9)
Javnofinančni saldi v euroobmočju so se v
povprečju pričeli izboljševati v letu 2010. Glede na
spomladansko napoved Komisije ter ob predpostavki, da politike ostanejo
nespremenjene, se bodo po pričakovanjih še naprej izboljševali v
letu 2011. Vendar se bo naraščanje javnega dolga nadaljevalo do
leta 2012. Če v prihodnjih letih to ne bo popravljeno, lahko zaradi
kombinacije nizke potencialne rasti in neugodnega demografskega razvoja ogrozi
dolgoročno fiskalno stabilnost. Primanjkljaj v euroobmočju se je
leta 2010 zmanjšal na 6,0 % BDP, medtem ko se je delež dolga
povečal na 85,1 % BDP. V skladu s cilji programa stabilnosti iz
leta 2011 bi se primanjkljaj v euroobmočju leta 2014 znižal na
1,3 % BDP, delež dolga pa bi ponovno pričel upadati in bi bil
leta 2014, potem ko bo leta 2012 dosegel najvišjo vrednost, znova
nižji od 85 % BDP. Tak načrt fiskalne konsolidacije za
euroobmočje kot celoto bi bil v veliki meri združljiv s krepitvijo
okrevanja. Načrtovani poudarek na konsolidaciji glede zmanjšanja odhodkov
v povezavi z dvigi davkov povečuje možnost njenega uspeha. Kljub temu v
številnih državah še vedno obstajajo pomisleki, vezani na učinkovito
izvajanje načrtov. Poleg tega so številne države članice
euroobmočja nedavno uvedle nova fiskalna pravila ali oznanile krepitev
obstoječih, vendar bodo ta v nekaterih državah članicah zahtevala
dodatne ukrepe, da bi bila v celoti učinkovita. Ob upoštevanju staranja
prebivalstva reforme pokojninskih sistemov in sistemov socialnega varstva še
niso zadostne, da bi zagotovile fiskalno vzdržnost.
(10)
Odziv EU v obliki politik je prinesel
izboljšave v delovanju in stabilnosti finančnega sistema. Izzivi v
finančnem sektorju v številnih državah članicah euroobmočja
vključujejo izpostavljenost bank nadaljnjim izgubam njihovih lastnih
sredstev ali zaostrovanje pogojev na trgih za refinanciranje, nadaljevanje
prestrukturiranja bančnega sektorja in dokapitalizacijo, medtem ko je
podporo javnega sektorja bančnemu še treba postopoma odpraviti.
(11)
Izboljšave na področju produktivnosti in
konkurenčnosti so potrebne, da bi povečali potencial za rast
euroobmočja in odpravili makroekonomska neravnovesja v njem. V zvezi s tem
so države članice euroobmočja napovedale številne strukturne reforme
v svojih nacionalnih reformnih programih. Vendar še vedno obstajajo
pomanjkljivosti glede ukrepov, potrebnih za izboljšanje delovanja njihovih
trgov proizvodov in dela, zlasti v povezavi s sektorjem storitev, rasti
prijazno fiskalno konsolidacijo in sistemi določanja plač.
(12)
Da bi zagotovili ustrezno delovanje EMU, imajo
države članice euroobmočja posebno obveznost, da zaradi možnih
učinkov prelivanja med državami članicami s skupno valuto svoje
ekonomske politike obravnavajo kot zadevo skupnega pomena. Torej se je
izkazalo, da je glede na krizo in trenutne izzive nujen obsežnejši in trajnejši
pregled usklajevanja ekonomske politike na ravni EU in euroobmočja.
Integrirani letni nadzorni cikel v obliki evropskega semestra, okrepljen okvir
ekonomskega upravljanja, kot ga je predlagala Komisija, oblikovanje Evropskega
odbora za sistemska tveganja in evropskih nadzornih agencij ter evropski
mehanizem za stabilnost so bistveni elementi, od katerih je nekatere še
potrebno v celoti sprejeti in/ali izvajati. Pakt „euro plus“ navedni okvir še
dodatno krepi.
(13)
Komisija je ocenila programe stabilnosti in
nacionalne reformne programe držav članic euroobmočja[2],
pri čemer je upoštevala potrebo po okrepitvi splošnega ekonomskega upravljanja
euroobmočja. Meni, da so potrebni dosledno spoštovanje proračunskih
ciljev in v nekaterih državah članicah okrepitev ter nadaljnji ukrepi za
utrditev fiskalnih pravil in vzdržnosti. Morali bi biti storjeni tudi dodatni
koraki za izboljšanje finančne stabilnosti, spodbud za delo, mehanizmov
določanja plač, učinkovitosti sektorjev storitev in upravljanja
euroobmočja –
PRIPOROČA, naj države
članice, katerih valuta je euro, v obdobju 2011–2012 sprejmejo ukrepe
za:
(1)
dosledno spoštovanje proračunskih ciljev, določenih
v njihovih programih stabilnosti iz leta 2011, in memoranduma o soglasju v
državah članicah, ki prejemajo finančno pomoč EU/MDS, ter
po potrebi okrepijo napore za konsolidacijo v skladu z mnenjem, ki ga je podal
Svet;
(2)
zagotovitev fiskalne discipline na nacionalni in
podnacionalnih ravneh z uvedbo fiskalnih pravil, ki so podprta z dovolj dobrim
in zavezujočim pravnim okvirom;
(3)
izvedbo reforme sistemov socialne varnosti, ki
zagotavljajo fiskalno vzdržnost ob ustreznem upoštevanju primernosti pokojnin
in socialnih prejemkov, zlasti z uskladitvijo pokojninskega sistema z
nacionalnim demografskim položajem;
(4)
izboljšanje delovanja in stabilnosti
finančnega sistema s takojšnjim ukrepanjem na podlagi bližajočih se
stresnih testov v celotni EU z namenom zagotoviti, da postane bančni
sektor prilagodljiv na morebitne nadaljnje izgube ali omejeno financiranje in
da se lahko nezdrave finančne ustanove prestrukturirajo ali zapustijo trg
brez ustvarjanja nepotrebnih napetosti na finančnih trgih;
(5)
pripravo nadaljnjih davčnih reform, ki dajejo
prednost rasti prijaznim davčnim virom in hkrati ohranjajo skupne
davčne prihodke, zlasti z nižanjem davkov na delo, da to postane donosno;
zavarovanje postavk, ki spodbujajo rast, na primer izdatkov za raziskave in
razvoj, izobraževanje ter energetsko učinkovitost, kadar zmanjšujejo javne
izdatke; prilagoditev, če je to potrebno, ureditve določanja
plač in mehanizmov indeksacije v posvetovanju s socialnimi partnerji z
namenom zagotoviti, da se plače razvijajo v skladu s produktivnostjo in
konkurenčnostjo;
(6)
uvedbo nadaljnjih reform v sektorjih storitev,
zlasti z odpravljanjem neupravičenih omejitev na področju strokovnih
storitev, prodaje na drobno in omrežnih dejavnosti;
(7)
popolno izvajanje zavez, sprejetih v okviru pakta
„euro plus“, da bi v območju okrepili rast, konkurenčnost in
zaposlovanje.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]               UL C , , str. .
[2]               SEC(2011) 737.


Priporočilo mnenje Sveta v skladu s tretjim odstavkom člena 5 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Španije, 2005-2008


title: Priporočilo Komisije z dne 30. maja 2008 o ukrepih za zmanjšanje tveganja za snovi: cinkov oksid, cinkov sulfat in tricinkov bis(ortofosfat) (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 2322) (Besedilo velja za EGP)

text:
               20.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 161/47

      PRIPOROČILO KOMISIJE

   z dne 30. maja 2008
   o ukrepih za zmanjšanje tveganja za snovi: cinkov oksid, cinkov sulfat in tricinkov bis(ortofosfat)
   (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 2322)
   (Besedilo velja za EGP)
   (2008/468/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 z dne 23. marca 1993 o oceni in nadzoru tveganja, ki ga predstavljajo obstoječe snovi (1), in zlasti člena 11(2) Uredbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V Uredbi (EGS) št. 793/93 so bile naslednje snovi opredeljene kot prednostne snovi za oceno v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 2268/95 z dne 27. septembra 1995 o drugem seznamu prednostnih snovi v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 793/93 (2):

                           —

                           cinkov oksid,

                           —

                           cinkov sulfat,

                           —

                           tricinkov bis(ortofosfat).

               (2)

               Država članica, ki je bila v skladu z navedeno uredbo Komisije imenovana za poročevalko, je v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 1488/94 z dne 28. junija 1994 o določitvi načel za ocenjevanje tveganja, ki ga obstoječe snovi predstavljajo za ljudi in okolje v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 793/93 (3), za navedene snovi dokončala ocenjevanje tveganja za ljudi in okolje ter predlagala strategijo za omejitev tveganja.

               (3)

               Opravljena so bila posvetovanja z Znanstvenim odborom za strupenost, strupenost za ekosisteme in okolje (SCTEE) ter Znanstvenim odborom za zdravstvena in okoljska tveganja (SCHER), ki sta o ocenah tveganja, ki jih je pripravila poročevalka, izdala svoja mnenja. Mnenja so objavljena na spletni strani znanstvenih odborov.

               (4)

               Rezultati ocene tveganja in nadaljnji rezultati strategij za omejitev tveganja so navedeni v ustreznem sporočilu Komisije (4).

               (5)

               Na podlagi navedene ocene je primerno priporočiti ukrepe za zmanjšanje tveganja za snovi, ki so zajete v tem priporočilu in ustreznem sporočilu.

               (6)

               Ukrepi za zmanjšanje tveganja, predvideni s tem priporočilom, so v skladu z mnenjem odbora, ustanovljenega na podlagi člena 15(1) Uredbe (EGS) št. 793/93 –

         PRIPOROČA:
   ODDELEK 1
   CINKOV OKSID

         (št. CAS 1314-13-2; št. Einecs 215-222-5)

   CINKOV SULFAT

         (št. CAS 7733-02-0; št. Einecs 231-793-3)

   TRICINKOV BIS(ORTOFOSFAT)

         (št. CAS 7779-90-0; št. Einecs 231-944-3)

   Ukrepi za zmanjšanje tveganja za okolje (1, 2, 3, 4, 5)

               1.

               Zadevne države članice morajo za povodja, ki bi jih emisije cinka lahko ogrožale, določiti okoljske standarde kakovosti (v nadaljnjem besedilu „EQS“). Nacionalne ukrepe za zmanjšanje onesnaženja, katerih namen je doseči te EQS do leta 2015, je treba vključiti v načrte upravljanja povodja v skladu z določbami Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (5).

               2.

               Države članice morajo Komisiji predložiti informacije o virih in porazdelitvi emisij cinka v vodno okolje, možnem nadzoru ter ravneh cinka v vodnem okolju, da bi na njihovi podlagi Komisija lahko preučila možnost vključitve cinka v Prilogo X k Direktivi 2000/60/ES med njenim naslednjim pregledom.

               3.

               Pristojni organi zadevnih držav članic morajo v dovoljenjih, izdanih na podlagi Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta (6), določiti pogoje, mejne vrednosti emisij ali enakovredne parametre ali tehnične ukrepe za cink in cinkove spojine, da bi zadevni obrati delovali v skladu z najboljšimi razpoložljivimi tehnologijami (v nadaljnjem besedilu „BAT“), pri čemer se upoštevajo tehnične lastnosti posameznega obrata, njegova umestitev v prostoru in krajevne razmere v okolju.

               4.

               Države članice morajo skrbno nadzorovati uporabo BAT za cink in cinkove spojine ter v okviru izmenjave informacij o BAT Komisiji sporočiti vsako pomembno novost.

               5.

               Po potrebi morajo nadzorovanje krajevnih emisij v okolje urejati nacionalni predpisi, da se onemogoči nastanek tveganja za okolje.

         ODDELEK 2
   Naslovniki

               6.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 30. maja 2008

            Za Komisijo

         Stavros DIMAS

            Član Komisije

      (1)  UL L 84, 5.4.1993, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 284, 31.10.2003, str. 1).

      (2)  UL L 231, 28.9.1995, str. 18.

      (3)  UL L 161, 29.6.1994, str. 3.

      (4)  UL C 155, 20.6.2008, str. 1.

      (5)  UL L 327, 22.12.2000, str. 1. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2008/32/ES (UL L 81, 20.3.2008, str. 60).

      (6)  UL L 24, 29.1.2008, str. 8.