Pomembno pravno obvestilo

|

52005SC0144

Priporočilo mnenje Sveta v skladu s tretjim odstavkom člena 5 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o posodobljenem programu stabilnosti Francije, 2004–2008  /* SEK/2005/0144 končno */

	Bruselj, 2.2.2005SEK(2005) 144 končnoPriporočiloMNENJE SVETAv skladu s tretjim odstavkom člena 5 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o posodobljenem programu stabilnosti Francije, 2004–2008(predložena s strani Komisije)  OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUMUredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1] določa, da so morale sodelujoče države članice, torej tiste, ki so sprejele enotno valuto, Svetu in Komisiji do 1. marca 1999 predložiti programe stabilnosti. V skladu s členom 5 te uredbe je moral Svet proučiti vse programe stabilnosti na podlagi ocen, ki sta jih pripravila Komisija in Odbor, ustanovljen na podlagi člena 114 Pogodbe (Ekonomsko-finančni odbor). Potem ko je Svet proučil program, je na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom dal mnenje. V skladu z Uredbo morajo države članice predložiti letne dopolnitve svojih programov stabilnosti, ki jih lahko Svet tudi prouči skladno z istimi postopki.Zaradi javnofinančnega primanjkljaja, ki je v letu 2002 presegel 3 % BDP, je Svet 3. junija 2003 sklenil, da ima Francija čezmerni primanjkljaj, in priporočil, da naj ga odpravi najkasneje do leta 2004. V sporočilu Svetu o „položaju Nemčije in Francije glede njunih obveznosti v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem po sodbi Sodišča“, sprejetem 14. decembra 2004[2], je Komisija sklenila, da naj za ustrezen rok za odpravo čezmernega primanjkljaja velja leto 2005. Komisija je na podlagi ukrepov, opredeljenih v proračunu 2005, in napovedi, ki so jih jeseni 2004 pripravile službe Komisije, v sporočilu navedla, da se zdi ukrepanje francoskih organov oblasti na splošno skladno z zniževanjem čezmernega primanjkljaja do leta 2005 in da trenutno v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem niso potrebni nadaljnji ukrepi. Vendar pa je ugotovila, da bi morala, če bi kasneje prišlo do neučinkovitega izvajanja predvidenih ukrepov za odpravljanje primanjkljaja, Svetu priporočiti, da naj okrepi proračunski nadzor in ustrezno ukrepa v skladu z določbami Pogodbe in Pakta stabilnosti in rasti.Prvi program stabilnosti Francije, ki je zajemal obdobje 1999–2002, je bil predložen 18. januarja 1999, Svet pa ga je ocenil 15. marca 1999. Vsako naslednje leto so bile predložene dopolnitve, nazadnje 7. decembra 2004. Službe Komisije so opravile tehnično oceno te dopolnitve ob upoštevanju rezultatov svojih gospodarskih napovedi, ki so jih pripravile jeseni 2004, in kodeksa ravnanja[3], skupno dogovorjenih metodologij za ocenjevanje potencialnih rezultatov in ciklično prilagojenih saldov, priporočil v širših smernicah ekonomskih politik za obdobje 2003–2005 ter načel, določenih v sporočilu Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu z dne 27. novembra 2002 o okrepitvi usklajevanja proračunskih politik, ki ga je odobril Svet[4]. Ocena je naslednja:-  Dopolnitev programa stabilnosti Francije iz leta 2004 je bila Komisiji predložena 7. decembra 2004. Zajema obdobje 2004–2008 in v glavnem izpolnjuje zahteve po podatkih iz „kodeksa ravnanja v zvezi z vsebino in obliko programov stabilnosti in konvergenčnih programov“. Vendar pa ne vsebuje projekcij za rast celotne zaposlenosti v skladu z opredelitvijo narodnogospodarske bilance, ki so obvezne, in prikazuje samo projekcije za rast zaposlenosti v zasebnem sektorju. Prav tako ne vsebuje nekaterih neobveznih podatkov, ki bi bili koristni pri ocenjevanju programa.-  Za obdobje 2004–2008 program predvideva realno rast BDP v višini 2,5 % na leto. V skladu z izračuni Komisije, pridobljenimi z uporabo skupno dogovorjene metodologije in podatkov iz programa, bi bila realna rast BDP nekoliko višja od potencialne. Proizvodna vrzel pa bi ostala negativna do leta 2008. Projekcije služb Komisije za leta 2004–2006 so malo manj ugodne kot tiste iz programa, in sicer predvidevajo, da bo v letu 2004 realna rast BDP 2,4 %, v letih 2005 in 2006 pa 2,2 %. Na splošno se zdijo makroekonomske projekcije v programu verjetne, čeprav so nekoliko visoke.-  Cilj programa je znižati javnofinančni primanjkljaj pod 3 % BDP v letu 2005 in zagotoviti, da se stalno zmanjšuje v naslednjih letih. Znižanje primanjkljaja s 3,6 % BDP v letu 2004 na 2,9 % v letu 2005 bi bilo doseženo predvsem z enkratno prihodkovno postavko v višini 0,4 % BDP[5]. V naslednjih letih naj bi se primanjkljaj predvidoma zmanjšal za 0,6 do 0,7 odstotne točke BDP na leto na 0,9 % BDP v letu 2008. V primerjavi s prejšnjo dopolnitvijo trenutna dopolnitev v glavnem potrjuje načrtovano prilagoditev glede na malenkost ugodnejši makroekonomski scenarij. Primarni saldo naj bi se izboljšal s primanjkljaja v višini 0,7 % BDP v letu 2004 na presežek v višini 2,2 % BDP v letu 2008. V skladu z izračuni Komisije na podlagi projekcij iz dopolnitve in skupno dogovorjene metodologije naj bi se ciklično prilagojeni saldo od leta 2005 naprej tudi izboljšal za 0,6 do 0,7 odstotne točke na leto in dosegel -0,7 % BDP v letu 2008. Srednjeročna proračunska strategija temelji, tako kot v prejšnjih dopolnitvah, na zastavljanju večletnih ciljev glede povečevanja realnih javnih izdatkov, ki vključujejo znižanje razmerja med izdatki in BDP. Razmerje med prihodki in BDP naj bi predvidoma ostalo približno nespremenjeno.-  Kakor je mogoče presoditi na podlagi trenutnih podatkov, bi morali ukrepi, ki so jih sprejeli francoski organi oblasti, zadoščati za znižanje primanjkljaja na 3 % BDP v letu 2005. Vendar pa je proračunski položaj še vedno občutljivo in bi lahko kakršen koli neugoden razvoj makroekonomskih ali proračunskih okoliščin ogrozil cilj odpravljanja čezmernega primanjkljaja v letu 2005. Prilagoditev proračuna, predvidena za leta po 2005, je precejšnja, kar je upravičeno glede na resnost proračunskega položaja. Vendar pa pri projekcijah obstaja tveganje, na nekaterih mestih pa so nezadostno dokumentirane. Predvsem se v skladu s trenutnimi politikami zdi nedosegljivo znižanje primanjkljaja, predvideno za leto 2006. V programu je predvideno zmanjšanje primanjkljaja z 2,9 % BDP v letu 2005 na 2,2 % BDP v letu 2006, čeprav je že bilo napovedano znižanje davkov v višini 0,2 % BDP in bodo izginili enkratni prihodki. V programu ni dovolj podatkov o ukrepih za kompenzacijo takšnega razvoja dogodkov. Na podlagi predpostavke, da se ekonomske politike ne bodo spremenile, napovedi služb Komisije, narejene jeseni 2004, predvidevajo povečanje javnofinančnega primanjkljaja s 3,0 % na 3,3 % BDP v letu 2006. To pomeni, da bi bilo treba glede na trenutne predpostavke o rasti sprejeti ukrepe, ki bi pripeljali do zmanjšanja primanjkljaja za približno eno odstotno točko BDP v letu 2006, da bi dosegli v programu zastavljeni cilj. Poleg tega cilj glede javnih odhodkov, ki je zastavljen za obdobje 2006–2008, in sicer realen dvig za 1,2 % na leto, pomeni precejšnje umirjanje v primerjavi s trendi v zadnjem času in ga bo verjetno težko doseči v okviru sedanjih politik. Strukturni reformi, izvedeni v letih 2003 in 2004, in sicer pokojninska in zdravstvena reforma, sta jasna koraka v pravo smer, vendar se zdi, da ne zadoščata za zagotovitev predvidenega umirjanja odhodkov. Skrb vzbujajoča je tudi verodostojnost ciljev v zvezi z odhodki, saj cilji, zastavljeni v prejšnjih dopolnitvah, še zdaleč niso bili doseženi. Glede na to oceno tveganja predvidena prilagoditev, čeprav je precejšnja, ne zagotavlja dovolj visoke varnostne rezerve, da ne bi bil presežen prag 3 % BDP ob običajnih makroekonomskih nihanjih do leta 2007. Prav tako ne zadošča za zagotovitev, da bi bil v programskem obdobju dosežen srednjeročni cilj iz Pakta stabilnosti in rasti, in sicer proračunski položaj blizu ravnovesja.-  Potem ko je razmerje med dolgom in BDP med letoma 2001 in 2004 zraslo za 8 odstotnih točk na 64,8 % BDP, naj bi predvidoma ostalo nad 60 % BDP v celem obdobju, ki ga zajema program (62 % v letu 2008). Šele leta 2006 naj bi se začelo postopno zniževanje, ki bi ga sprožila nominalna rast BDP in pomik k primarnemu presežku. Projekcije glede dolga so prav tako negotove kot delež primanjkljaja.-  V dopolnitvi so proučene strukturne reforme, ki so jih pred kratkim uvedli francoski organi oblasti. V programu je podrobno predstavljena zlasti reforma sistema zdravstvenega zavarovanja, izvedena poleti 2004, katere cilj je pripeljati sistem zdravstvenega zavarovanja do proračunskega ravnovesja v letu 2007 (s primanjkljaja v višini 0,8 % BDP v letu 2004) in pri tem ohraniti kakovost zdravstva. Reforma, katere namen je tudi izboljšati celotno upravljanje sistema, je uvedla neodvisni odbor za opozarjanje, katerega naloga je pripraviti priporočila, če ugotovi, da obstaja nevarnost oddaljevanja od uradnega cilja. Zdravstvena reforma je sledila večji reformi pokojninskega sistema, sprejeti v letu 2003, s katero so se bistveno povečale finančne spodbude, da bi ljudje ostali dejavni do zakonsko določene upokojitvene starosti in tudi kasneje. Nazadnje program poudarja, da bi moral novi proračunski okvir za državni sektor (Loi Organique relative aux Lois de Finances) omogočiti nadaljnji napredek v zvezi z izboljševanjem kakovosti in učinkovitosti programov javne porabe ter olajšati doseganje proračunskih ciljev. Čeprav te reforme verjetno niso zadostne, da bi bili izpolnjeni cilji glede izdatkov, zastavljeni v dopolnitvi, in zagotovljena dolgoročna vzdržnost javnih financ, se nagibajo v pravo smer.-  V zvezi z dolgoročno vzdržnostjo javnih financ obstajajo določena tveganja zaradi predvidenih visokih proračunskih stroškov starajočega se prebivalstva. Tako je, kljub temu da sta bili izvedeni večji strukturni reformi pokojninskega in zdravstvenega sistema v letih 2003 oziroma 2004. Brez nadaljnjih reform bo tako v naslednjih letih potrebna tudi dodatna konsolidacija.-  Na splošno so ekonomske politike iz dopolnitve delno skladne s širšimi smernicami ekonomskih politik na področju javnih financ za posamezne države. Francija je izvedla večje strukturne reforme, predvsem v zvezi s pokojninskim in zdravstvenim sistemom, s čimer je dosegla boljši položaj za spopadanje s posledicami starajočega se prebivalstva. Vendar pa bo zmanjšanje ciklično prilagojenega primanjkljaja v letu 2004 precej nižje od priporočenega, Francija pa ni sprejela ukrepov, da bi pospešila zmanjšanje ciklično prilagojenega primanjkljaja, ko so se pogoji za rast izboljšali. Poleg tega srednjeročna prilagoditev, predvidena v dopolnitvi iz leta 2004, čeprav je precejšnja, ne bo zadostna, da bi bil dosežen proračunski položaj blizu ravnovesja v časovnem obdobju, zajetem v dopolnitvi, in je nezanesljiva.-  Glede na zgornjo oceno bi bilo ustrezno, da Francija (i) naredi vse potrebno za odpravo čezmernega primanjkljaja v letu 2005; (ii) zagotovi, da se konsolidacija proračuna v letih po 2005 nadaljuje, da se doseže proračunski položaj blizu ravnovesja v letu 2008; in (iii) nadaljuje s strukturnimi reformami in nadzorom izdatkov, da bi zagotovila upoštevanje večletnih ciljev glede izdatkov, določenih v programu.* * *Na podlagi te ocene je Komisija sprejela priloženo priporočilo za mnenje sveta o dopolnjenem programu stabilnosti Francije in ga pošilja Svetu.PriporočiloMNENJE SVETAv skladu s tretjim odstavkom člena 5 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o posodobljenem programu stabilnosti Francije, 2004–2008SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[6] in zlasti člena 5(3) Uredbe,ob upoštevanju priporočila Komisije,po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –DAL NASLEDNJE MNENJE:1.  Dne [17. februarja 2005] je Svet proučil dopolnjeni program stabilnosti Francije, ki zajema obdobje med letoma 2004 in 2008. Program v glavnem izpolnjuje zahteve po podatkih iz revidiranega „kodeksa ravnanja v zvezi z vsebino in obliko programov stabilnosti in konvergenčnih programov“. Vendar pa ne vsebuje projekcij za rast celotne zaposlenosti v skladu z opredelitvijo narodnogospodarske bilance, ki so obvezne, in nekaterih neobveznih spremenljivk. Zato je Svet pozval Francijo, da naj v celoti izpolni zahteve po podatkih.2.  Makroekonomski scenarij, ki je podlaga programa, predvideva realno rast BDP v višini 2,5 % od leta 2004 do 2008 s stopnjo nekoliko nad potencialno. Na podlagi trenutno razpoložljivih informacij se zdi, da je ta scenarij v zvezi s predpostavkami o rasti verjeten, čeprav so napovedi nekoliko visoke. Tudi projekcije programa glede inflacije se zdijo realistične.3.  3. junija 2003 je Svet sklenil, da ima Francija čezmerni primanjkljaj, in priporočil, da naj ga odpravi najkasneje do leta 2004. V sporočilu Svetu o „položaju Nemčije in Francije glede njunih obveznosti v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem po sodbi Sodišča“, sprejetem 14. decembra 2004[7], je Komisija sklenila, da naj za ustrezen rok za odpravo čezmernega primanjkljaja velja leto 2005, ker so imeli sklepi, ki jih je Svet sprejel novembra 2003, pravni učinek, dokler jih ni razveljavilo Sodišče. Glavni cilj proračunske strategije iz programa je znižati primanjkljaj pod 3 % BDP do leta 2005. Program je namenjen tudi zagotavljanju nepretrganega zmanjševanja javnofinančnega primanjkljaja v naslednjih letih. Primanjkljaj naj bi se predvidoma enakomerno zmanjševal za 0,6 do 0,7 odstotne točke BDP na leto od leta 2005 in dosegel raven 0,9 % BDP v letu 2008. V primerjavi s prejšnjim programom trenutna dopolnitev v glavnem potrjuje načrtovano prilagoditev glede na malenkost ugodnejši makroekonomski scenarij. V skladu z izračuni Komisije, narejenimi na podlagi projekcij iz programa in skupno dogovorjene metodologije, naj bi se ciklično prilagojeni saldo od leta 2005 naprej tudi izboljšal za približno 0,6 do 0,7 odstotne točke na leto in dosegel -0,7 % BDP v letu 2008. Tako kot v prejšnjih dopolnitvah srednjeročna proračunska strategija temelji na zastavljanju večletnih ciljev glede povečevanja realnih javnih izdatkov, ki vključujejo znižanje razmerja med izdatki in BDP. Razmerje prihodkov in BDP naj bi predvidoma ostalo približno nespremenjeno, kar sproža vzporedno zmanjšanje primanjkljaja.4.  Na podlagi trenutno razpoložljivih informacij bi morali ukrepi, ki so jih sprejeli francoski organi oblasti, zadoščati, da bi primanjkljaj v letu 2005 znašal 3 % BDP. Vendar pa je proračunski položaj v Franciji še vedno občutljiv. Za odpravljanje čezmernega primanjkljaja je potrebno učinkovito izvajanje vseh predvidenih ukrepov in dodatnih ukrepov v primeru nezaželenega razvoja dogodkov. Poleg tega je, ker predvideno zmanjšanje primanjkljaja v letu 2005 izvira predvsem iz enkratnega plačila v višini 0,5 % BDP, temeljna proračunska prilagoditev, predvidena za leto 2005, precej skromna. V letih po 2005 bi bil lahko proračunski izid slabši od predvidenega v programu. Predvsem se zdi v skladu s trenutnimi politikami ogrožen cilj v zvezi s primanjkljajem za leto 2006, saj je za to leto napovedano znižanje davkov in bodo izginili precejšnji enkratni prihodki. Poleg tega se zdi, da bo v skladu s trenutnimi politikami težko doseči zastavljeni cilj glede izdatkov za obdobje 2006–2008, čeprav strukturne reforme, izvedene v zadnjih letih, pomenijo jasna koraka v pravi smeri. Skrb vzbujajoča je tudi verodostojnost ciljev v zvezi z odhodki, saj cilji, zastavljeni v prejšnjih dopolnitvah, še zdaleč niso bili doseženi.5.  Glede na to oceno tveganja je videti, da proračunska naravnanost programa ne zagotavlja dovolj visoke varnostne rezerve, da ne bi bil presežen prag primanjkljaja v višini 3 % ob običajnih makroekonomskih nihanjih pred letom 2007; prav tako ne zadošča za zagotovitev, da bi bil v programskem obdobju dosežen srednjeročni cilj iz Pakta stabilnosti in rasti, in sicer proračunski položaj blizu ravnovesja.6.  Delež dolga naj bi po ocenah dosegel 64,8 % BDP v letu 2004, kar je nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. Program predvideva, da se bo delež dolga od leta 2006 naprej zmanjševal in v letu 2008 dosegel 62 % BDP. Pri razvoju deleža dolga obstajajo enaka tveganja kot pri ciljih v zvezi s primanjkljajem.7.  Zdi se, da obstaja pri Franciji v zvezi z dolgoročno vzdržnostjo javnih financ določeno tveganje zaradi predvidenih visokih proračunskih stroškov starajočega se prebivalstva. Tako je, čeprav sta bili v letu 2003 oziroma 2004 izvedeni večji strukturni reformi pokojninskega in zdravstvenega sistema. Brez nadaljnjih reform bi bila v naslednjih letih potrebna dodatna konsolidacija proračuna, da bi se zagotovila vzdržnost javnih financ.8.  Ekonomske politike, kot so prikazane v dopolnitvi iz leta 2004, so delno skladne s priporočili v širših smernicah ekonomskih politik, zlasti tiste z vplivom na proračun. Francija je izvedla pomembne strukturne reforme, predvsem v zvezi s pokojninskim in zdravstvenim sistemom, s čimer je dosegla boljši položaj za spopadanje s posledicami starajočega se prebivalstva. Vendar pa bo zmanjšanje ciklično prilagojenega primanjkljaja v letu 2004 precej nižje od priporočenega, Francija pa tudi ni sprejela ukrepov, da bi pospešila zmanjšanje ciklično prilagojenega primanjkljaja, ko so se razmere za rast izboljšale. Poleg tega je srednjeročna prilagoditev, načrtovana v dopolnitvi iz leta 2004, nezanesljiva in ne bo pripeljala do proračunskega položaja blizu ravnovesja v obdobju, zajetem v programu.* * *Glede na zgornjo oceno Svet meni, da bi Francija morala:(i) narediti vse potrebno za odpravo čezmernega primanjkljaja v letu 2005;(ii) zagotoviti, da se konsolidacija proračuna v letih po 2005 nadaljuje, da se doseže proračunski položaj blizu ravnovesja v letu 2008; in(iii) nadaljevati s strukturnimi reformami in nadzorom izdatkov, da bi zagotovila upoštevanje večletnih ciljev glede izdatkov, določenih v programu.Preglednica: Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih projekcij2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Realni BDP (spremembe v %) | SP dec. 2004 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | 2,5 |COM okt. 2004 | 2,4 | 2,2 | 2,2 | ni podatkov | ni podatkov |SP dec. 2003 | 1,7 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | n.a. |Inflacija po HICP (%) | SP dec. 2004 | 2,2 | 1,8 | 1,5 | 1,5 | 1,5 |COM okt. 2004 | 2,3 | 2,0 | 1,8 | ni podatkov | ni podatkov |SP dec. 2003 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | ni podatkov |Javnofinančni saldo (v % BDP) | SP dec. 2004 | -3,6 | -2,9 | -2,2 | -1,6 | -0,9 |COM okt. 2004 | -3,7 | -3,0 | -3,3 | ni podatkov | ni podatkov |SP dec. 2003 | -3,55 | -2,9 | -2,2 | -1,5 | n.a. |Primarni saldo (v % BDP) | SP dec. 2004 | -0,7 | 0,1 | 0,8 | 1,5 | 2,2 |COM okt. 2004 | -0,7 | -0,1 | -0,4 | ni podatkov | ni podatkov |SP dec. 2003 | -0,6 | 0,1 | 0,9 | 1,6 | ni podatkov |Ciklično prilagojeni saldo (v % BDP) | SP dec. 20041 COM okt. 2004 SP dec. 20031 | -3,4 -3,5 -3,2 | -2,7 -2,8 -2,6 | -2,0 -3,1 -1,9 | -1,4 ni podatkov -1,3 | -0,7 ni podatkovni podatkov |Bruto javni dolg (v % BDP) | SP dec. 2004 | 64,8 | 65,0 | 64,6 | 63,6 | 62,0 |COM okt. 2004 | 64,9 | 65,5 | 66,3 | ni podatkov | ni podatkov |SP dec. 2003 | 62,8 | 63,2 | 62,8 | 61,8 | ni podatkov |Opomba: 1 Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov v programu. Viri: Program stabilnosti; gospodarske napovedi služb Komisije jeseni 2004; izračuni Komisije. |[1] UL L 209, 2.8.1997. Vse dokumente, navedene v tem besedilu, lahko najdete na naslednji spletni strani: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Dokument COM(2004) 813 z dne 14.12.2004.[3] Spremenjeno mnenje Ekonomsko-finančnega odbora o vsebini in obliki programov stabilnosti in konvergenčnih programov, ki ga je podprl Ekonomsko-finančni Svet dne 10.7.2001.[4] COM(2002) 668, 27.11.2002.[5] Od predstavitve predloga proračuna za leto 2005 septembra 2004 je bilo to enkratno plačilo spremenjeno na 0,5 % BDP. Medtem ko je bila sprememba vključena v napoved, ki so jo službe Komisije pripravile jeseni, pa projekcije v programu še vedno temeljijo na začetni oceni 0,4 % BDP.[6] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Dokumente, navedene v tem besedilu, lahko najdete na naslednji spletni strani: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[7] Dokument COM(2004) 813 z dne 14.12.2004.


title: Priporočilo Sveta z dne 12. julija 2011 v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2011 ter mnenje Sveta o posodobljenem programu za stabilnost Italije za obdobje 2011–2014

text:
               21.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 215/4

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 12. julija 2011
   v zvezi z nacionalnim programom reform Italije za leto 2011 ter mnenje Sveta o posodobljenem programu za stabilnost Italije za obdobje 2011–2014
   2011/C 215/02
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 5(3) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Komisije za začetek nove strategije za delovna mesta in rast, imenovane Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za spodbuditev potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

               (2)

               Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014), 21. oktobra 2010 pa sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (2), ki skupaj tvorita „integrirane smernice“. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v svojih nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

               (3)

               Komisija je 12. januarja 2011 sprejela prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek novega cikla gospodarskega upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.

               (4)

               Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil prednostne naloge za fiskalno konsolidacijo in strukturno reformo (v skladu s sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na podlagi letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je potrebo po prednostni obravnavi ponovne vzpostavitve trdnega proračunskega stanja in fiskalne vzdržnosti, zmanjšanju brezposelnosti z reformami na trgu dela ter po novih prizadevanjih za povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da te prednostne naloge preoblikujejo v konkretne ukrepe ter jih vključijo v svoje programe za stabilnost ali konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (5)

               Poleg tega je Evropski svet 25. marca 2011 pozval države članice, ki sodelujejo v paktu „euro plus“, naj pravočasno predložijo svoje zaveze, da bodo vključene v njihove programe za stabilnost ali konvergenčne programe in nacionalne programe reform.

               (6)

               Italija je 6. maja 2011 predložila leta 2011 posodobljeno različico programa za stabilnost za obdobje 2011–2014 in nacionalni program reform za leto 2011. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevale medsebojne povezave.

               (7)

               Strukturne pomanjkljivosti so prizadele italijansko gospodarstvo veliko pred sedanjo svetovno gospodarsko in finančno krizo. Med letoma 2001 in 2007 je povprečna rast realnega BDP znašala približno 1 %, kar je le polovica povprečja euroobmočja, predvsem zaradi počasne proizvodne rasti. Ker je to prizadelo vso državo, se velike regionalne gospodarske razlike niso zmanjšale. Čeprav velika notranja neravnovesja zasebnega sektorja niso zaznamovala gospodarstva, pa je svetovna kriza nanj močno vplivala. Zmanjšanje izvoza in posledično naložb je povzročilo precejšnje skrčenje realnega BDP v višini približno 7 % v obdobju med drugim četrtletjem leta 2008 in drugim četrtletjem leta 2009. Bruto javni dolg, ki se je v prejšnjem desetletju stalno zmanjševal, se je do konca leta 2010 povečal na 119 %, kar prav tako odraža strm padec BDP. Zaposlenost se je zmanjšala precej manj, k čemur je pripomogla vladna shema za skrajšanje delovnika, zaradi česar je v obdobju 2008–2009 brezposelnost le zmerno narasla. Gospodarstvo je v drugi polovici leta 2009 začelo počasi okrevati, k čemur je najbolj prispeval izvoz. Stanje na trgu dela je v letu 2010 ostalo negotovo, stopnja brezposelnosti pa se je do konca leta umirila pri 8,5 %. Glede na zelo visok delež javnega dolga je Italija med krizo ohranila razumno fiskalno naravnanost ter se vzdržala sprejetja velikih fiskalnih spodbud in tako v obdobju 2009–2010 ohranila javni primanjkljaj pod povprečjem za euroobmočje.

               (8)

               Na podlagi ocene posodobljenega programa za stabilnost v skladu z Uredbo (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temelji konvergenčni program, verjeten. Po programu naj bi se javnofinančni primanjkljaj do leta 2012 zmanjšal pod referenčno vrednost 3 % BDP zaradi nadaljnjega omejevanja odhodkov in dodatnih prihodkov, ki izhajajo iz boljšega spoštovanja davčnih predpisov. Po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja je po programu na vrsti uresničitev srednjeročnega cilja uravnoteženega proračunskega položaja v strukturnem smislu, in sicer do konca programskega obdobja (2014), kar podpira zaveza za nadaljnje omejevanje primarnih odhodkov. Po programu naj bi bil delež javnega dolga najvišji leta 2011, nato pa naj bi se s povečevanjem primarnega presežka vse hitreje zmanjševal. Načrtovani povprečni letni fiskalni napor v obdobju 2010–2012 presega 0,5 % BDP, ki ga priporoča Svet v skladu s postopkom v zvezi z čezmernim primanjkljajem, predviden potek prilagajanja po letu 2010 pa znatno presega določbe iz Pakta stabilnosti in rasti. Za dosego navedene stopnje javnofinančnega primanjkljaja in javnega dolga bo potrebno strogo izvrševanje proračuna, dodatne informacije o načrtovanih konsolidacijskih ukrepih za leti 2013 in 2014 pa bi izboljšale verodostojnost programa.

               (9)

               Zaradi zelo visokega javnega dolga, ki v letu 2011 znaša približno 120 % BDP, sta ključni prednostni nalogi Italije izvajanje trajnostne in verodostojne konsolidacije ter sprejetje strukturnih ukrepov za okrepitev rasti. Glede na zadnje ocene Komisije je tveganje glede dolgotrajne vzdržnosti javnih financ srednje veliko. Za obdobje do leta 2012 sta doseganje ciljnega javnofinančnega primanjkljaja, določenega v programu za stabilnost, ter s tem zmanjšanje čezmernega primanjkljaja do leta 2012 odvisna od celovitega izvajanja že sprejetih ukrepov. Dodatni ukrepi bi bili potrebni, če so na primer prihodki zaradi boljšega spoštovanja davčnih predpisov nižji od predvidenih v proračunu ali če se pojavijo težave pri doseganju načrtovanih omejitev kapitalskih odhodkov. V novem triletnem proračunskem okviru je za obdobje 2013–2014 določeno, da se do oktobra 2011 sprejmejo dejanski ukrepi, ki podpirajo prizadevanja za konsolidacijo. Čeprav se je ta proračunski okvir v zadnjih letih precej okrepil, naj bi uvedba zavezujoče zgornje meje za odhodke ter nadaljnje izboljšave proračunskega nadzora v vseh vladnih podsektorjih spodbudile fiskalno disciplino in izboljšale verodostojnost srednjeročne proračunske strategije.

               (10)

               Kljub razmeroma močnemu ustvarjanju delovnih mest v letih pred krizo, italijanski trg dela kaže nekatere strukturne slabosti. Delavci s pogodbami za nedoločen čas imajo več zaščite kot delavci z drugačnimi pogodbami. Za prve delovna zakonodaja predvideva stroga pravila odpuščanja in predvideva zapleten postopke. Pri drugih vrstah pogodb, bi bilo treba pozornost nameniti dinamiki samozaposlenih, ki bi lahko skrivala podrejena delovna razmerja. Kljub novim ad hoc ukrepom, ki so bila sprejeta med krizo z namenom povečati obseg dohodkovne podpore in varstva za primer brezposelnosti, je obstoječi sistem nadomestil za brezposlenost še vedno razdrobljene. Stopnja brezposelnosti med delavci, mlajšimi od 25 let, je leta 2010 znašala 27,8 %, pri čemer je bila neenakomerno razporejena po državi, brezposelnost med mladimi pa je bila na jugu dvakrat višja kot na severu. Vlogi pripravništva in poklicnega usposabljanja bi morali biti okrepljeni. Italija trenutno nima enotnega sistema za certifikacijo spretnosti ter priznavanje poklicnih standardov in standardov usposabljanja, ki bi bil priznan po vsej državi, temveč obstaja več regionalnih sistemov, s čimer se ne prispeva k večji mobilnost delovne sile in priložnosti za zaposlitev po vsej državi. Učinkovitosti služb za zaposlovanje, zlasti v regijah z visoko stopnjo brezposelnosti, bi se lahko še izboljšala. Delo na črno je v Italiji še vedno pomemben dejavnik.

               (11)

               Uskladitev gibanja plač z rastjo produktivnosti je pomembna z vidika nenehnega zmanjševanja konkurenčnosti Italije od konca 90-ih let prejšnjega stoletja; v zvezi s tem imajo lahko pomembno vlogo pogajanja na ravni podjetij, ki lahko prav tako prispevajo k odpravljanju neskladij na regionalnem trgu dela. Reforma okvira za pogajanja iz leta 2009 je med drugim uvedla možnost klavzul o odprtosti (tj. odstopanj od plač v sektorju, dogovorjenih na nacionalni ravni), ki pa se do danes še ne uporabljajo pogosto.

               (12)

               Stopnja zaposlenosti žensk zaostaja za stopnjo zaposlenosti moških za povprečno več kot 20 odstotnih točk, vendar so opazne močne razlike med regijami. Na jugu je bila leta 2009 zaposlenih komaj ena tretjina žensk v starosti od 20 do 64 let, deloma zaradi nižje stopnje dejavnosti, deloma zaradi višje brezposelnosti. Razmeroma visoka obdavčitev dela v Italiji zmanjšuje spodbude za priliv delovne sile, kar zlasti velja za tiste družinkse člane, ki prinašajo v gospodinjstvo drugi dohodek, ter negativno vpliva na povpraševanje podjetij po delovni sili. Da bi povečali zaposlovanje žensk, nacionalni program reform opozarja na načrt, sprejet leta 2010, za usklajevanje prizadevanj na različnih ravneh oblasti za spodbujanje usklajevanja poklicnega in družinskega življenja. Vlada je nedavno uvedla davčno spodbudo za podjetja, ki zaposlujejo prikrajšane delavce, vključno s tistimi, ki delajo v sektorju ali poklicu, v katerem je neravnovesje med spoloma še posebej poudarjeno, ter v regijah z visoko stopnjo brezposelnosti. Program prav tako najavlja reformo davčnega sistema za postopen prenos davčne obremenitve z dela na potrošnjo, kar bi lahko prispevalo k povečanju zaposlovanja.

               (13)

               Stroški poslovanja v Italiji, zlasti na jugu, ostajajo visoki v primerjavi s standardi EU kljub nedavnim ukrepom za izboljšanje poslovnega okolja in spodbujanje k uspešnosti usmerjene in odgovorne javne uprave. Regulativne in upravne ovire na trgih proizvodov in storitev, zlasti strokovnih storitev, še zdaleč niso v celoti odpravljene. Letni zakon o konkurenci je bil uveden leta 2009 kot zakonodajno orodje za izboljšanje konkurenčnega okolja in varstva potrošnikov, vendar še ni bil sprejet. Dolgotrajni postopki za izvrševanje pogodb so še ena slabost italijanskega poslovnega okolja. Financiranje rasti podjetij iz nebančnih virov je v Italiji še vedno razmeroma redko, zlasti za mala in srednja podjetja. Zlasti naložbe v lastniške instrumente in tvegani kapital imajo še naprej zgolj omejeno vlogo kljub njihovemu potencialu za spodbujanje rasti velikosti podjetij, prodiranje na nove svetovne trge in boljše upravljaje podjetij.

               (14)

               Odhodki za raziskave in razvoj so v zadnjih desetih letih le skromno naraščali. Posledično ostaja intenzivnost raziskav in razvoja nizka in znaša okrog 1,27 % BDP, kar je precej pod povprečjem EU (1,90 %). Ta razkorak je zlasti posledica nizke stopnje industrijskih raziskav, saj intenzivnost raziskav in razvoja v podjetjih znaša 0,64 % BDP, medtem ko je v državah EU-27 povprečno 1,23 % BDP. Tudi intenzivnost tveganega kapitala je še vedno zelo nizka. Številni ukrepi, vključno s časovno omejenimi davčnimi olajšavami za podjetja, ki vlagajo v raziskovalne projekte, ki jih izvajajo univerze ali subjekti iz javnega sektorja, so prisotni v nacionalnih programih reform. Cilj 1,53 % BDP za intenzivnost raziskav in razvoja temelji na predvideni povprečni letni rasti v obdobju 2006–2008 in upošteva omejitve za fiskalno stabilnost države Pregledan bo leta 2014.

               (15)

               Italija je tretja največja prejemnica sredstev iz skladov kohezijske politike EU ter bo v obdobju 2007–2013 prejela približno 8 % vseh sredstev iz proračuna kohezijske politike EU. Na sredini tega programskega obdobja je učinkovito porabila le 16,8 % sredstev EU, v južnih konvergenčnih regijah pa je ta delež še veliko nižji.

               (16)

               Italija je v okviru pakta „euro plus“ sprejela številne zaveze. V nacionalnem programu reform so navedeni nekateri nedavno sprejeti ukrepi ter okvirno opisani nekateri načrti prihodnjih reform, ki obravnavajo vzdržnost javnih financ in finančno stabilnost, spodbujajo konkurenčnost in povečujejo zaposlovanje skladno z načeli pakta „euro plus“. Nova pomembna zaveza, sprejeta posebej kot odgovor na pakt, je vladna namera spremeniti ustavo, da bi se izboljšala proračunska disciplina. Ti elementi so bili ocenjeni in upoštevani v priporočilih.

               (17)

               Komisija je ocenila program za stabilnost in nacionalni program reform ter zaveze pakta „evro plus“, ki jih je predložila Italija. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje EU in v prihodnje nacionalne odločitve vključiti EU, Komisija v oceni ni upoštevala le njihovega pomena za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Italiji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Komisija zato meni, da je načrt Italije za konsolidacijo za obdobje 2011–2014 verjeten do leta 2012, medtem ko bi ga bilo treba za obdobje 2013–2014 podpreti z dejanskimi ukrepi, da se zelo visok javni dolg začne postopno zmanjševati. Nacionalni program reform določa celovit sklop pobud v vseh razsežnostih strategije Evropa 2020, vendar se zdi, da so potrebni nadaljnji ukrepi za odpravo dolgoročnih strukturnih pomanjkljivosti, ki jih je ta kriza še poslabšala. Za izboljšanje potenciala za rast in ustvarjanje delovnih mest ter spodbujanje razvoja južnih regij, ki zaostajajo za severom, bi morala Italija v obdobju 2011–2012 sprejeti nadaljnje ukrepe za izboljšanje delovanja trga dela, odpiranje trgov storitev in proizvodov za večjo konkurenčnost, izboljšanje poslovnega okolja, okrepitev politike raziskav in inovacij ter spodbujanje hitrejše in boljše uporabe sredstev iz kohezijskih skladov EU.

               (18)

               Svet je glede na to oceno in ob upoštevanju Priporočila Sveta na podlagi člena 126(7) Pogodbe o delovanju Evropske unije z dne 2. decembra 2009 proučil posodobljen program za stabilnost Italije za leto 2011, njegovo mnenje (3) pa je zlasti odraženo v njegovem priporočilu v točki (1) v nadaljevanju. Svet je ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta z dne 25. marca 2011 proučil nacionalni program reform Italije –

         PRIPOROČA, da Italija v obdobju 2011–2012:

               1.

               v letih 2011 in 2012 izvede načrtovano fiskalno konsolidacijo za zagotovitev popravka čezmernega primanjkljaja v skladu s priporočili Sveta v skladu s postopkom v zvezi s čezmernim primanjkljajem, kar bo pripeljalo do znižanja javnega dolga. Na podlagi nedavno izboljšane zakonodaje v celoti izkoristi gospodarski razvoj ali razvoj proračuna, če je ta boljši od pričakovanega, za hitrejše zmanjševanje primanjkljaja in dolga ter naj bo pripravljena, da prepreči odstopanja pri izvajanju proračuna. Do oktobra 2011 s konkretnimi ukrepi podpre cilje za obdobje 2013–2014 ter doseže načrtovan srednjeročni cilj do leta 2014, kot je določeno v novem večletnem proračunskem okviru. Nadalje okrepi okvir z uvedbo zavezujočih zgornjih meja za odhodke in izboljšanjem nadzora za vse vladne podsektorje;

               2.

               okrepi ukrepe za preprečevanje segmentacije trga dela, med drugim s proučitvijo izbranih vidikov zakonodaje o varnosti zaposlitve, vključno s pravili in postopki glede odpuščanja, ter ob upoštevanju proračunskih omejitev preuči trenutno razdrobljeni sistem nadomestil za brezposelnost. Okrepi prizadevanja za boj proti delu na črno. Sprejme tudi ukrepe za spodbujanje večje udeležbe žensk na trgu dela z izboljšanjem razpoložljivosti ustanov za varstvo in oskrbo po vsej državi ter z zagotavljanjem proračunsko nevtralnih finančnih spodbud za zaposlitev prejemnikov drugega dohodka v družini;

               3.

               na podlagi sporazuma o reformi okvira za kolektivna pogajanja iz leta 2009 in po posvetovanju s socialnimi partnerji v skladu z nacionalnimi praksami sprejme nadaljnje ukrepe za zagotovitev boljše usklajenosti plač z razvojem produktivnosti ter lokalnimi razmerami in razmerami v podjetju, vključno s klavzulami, ki bi lahko podjetjem omogočila pogajanja v zvezi s tem;

               4.

               podaljša postopek odpiranja storitvenega sektorja dodatni konkurenci, tudi na področju strokovnih storitev. Leta 2011 sprejme letni zakon o konkurenci, pri čemer upošteva priporočila, ki jih predloži organ za preprečevanje omejevanja konkurence. Skrajša postopke za izvrševanje pogodbenega prava. Sprejme nadaljnje ukrepe za izboljšanje dostopa malih in srednjih podjetij do kapitalskih trgov z odpravo regulativnih ovir in zmanjšanjem stroškov;

               5.

               izboljša okvir za naložbe zasebnega sektorja v raziskave in inovacije z razširitvijo sedanjih fiskalnih spodbud, izboljšanjem pogojev za tvegani kapital in podporo inovativnim shemam javnega naročanja;

               6.

               sprejme ukrepe, da se na stroškovno učinkovit način pospeši odhodke za pospeševanje rasti, ki se sofinancirajo iz skladov kohezijske politike, za zmanjšanje nenehnih razlik med regijami z izboljšanjem upravne zmogljivosti in političnega upravljanja. Spoštuje zaveze, sprejete v nacionalnem strateškem referenčnem okviru v smislu zneska sredstev in kakovosti odhodkov.

      V Bruslju, 12. julija 2011

            Za Svet

            Predsednik

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  Veljajo tudi za leto 2011 v skladu s Sklepom Sveta 2011/308/EU z dne 19. maja 2011 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (UL L 138, 26.5.2011, str. 56).

      (3)  Predvideno v členu 5(3) Uredbe (ES) št. 1466/97.


title: Priporočilo Sveta z dne 16. februarja 2010 o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (sedmi ERS) za proračunsko leto 2008

text:
               20.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 45/14

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 16. februarja 2010
   o podelitvi razrešnice Komisiji za izvajanje dejavnosti Evropskega razvojnega sklada (sedmi ERS) za proračunsko leto 2008
   (2010/101/EU)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Četrte konvencije AKP-EGS, podpisane 15. decembra 1989 v Loméju (1), kakor je bila spremenjena s Sporazumom, podpisanim 4. novembra 1995 na Mauriciusu (2),
   ob upoštevanju Notranjega sporazuma o financiranju in upravljanju pomoči Skupnosti v okviru Četrte konvencije AKP-EGS (3) (v nadaljnjem besedilu: Notranji sporazum), s katerim je bil med drugim ustanovljen sedmi Evropski razvojni sklad (sedmi ERS), in zlasti člena 32(3) Notranjega sporazuma,
   ob upoštevanju Finančne uredbe z dne 29. julija 1991 o sodelovanju pri razvojnem financiranju v okviru Četrte konvencije AKP-EGS (4) in zlasti členov 69 do 77 Finančne uredbe,
   po preučitvi izkaza prihodkov in odhodkov in bilance stanja v zvezi z dejavnostmi sedmega ERS na dan 31. decembra 2008 ter poročila Računskega sodišča za proračunsko leto 2008, skupaj z odgovori Komisije (5),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski parlament na priporočilo Sveta podeli Komisiji razrešnico za finančno upravljanje sedmega ERS v skladu s členom 32(3) Notranjega sporazuma,

               (2)

               Komisija je dejavnosti sedmega ERS v proračunskem letu 2008 na splošno zadovoljivo izvajala –

         PRIPOROČA, da Evropski parlament podeli Komisiji razrešnico za izvajanje dejavnosti sedmega ERS za proračunsko leto 2008.

      V Bruslju, 16. februarja 2010

            Za Svet

            Predsednica

         E. SALGADO

      (1)  UL L 229, 17.8.1991, str. 3.

      (2)  UL L 156, 29.5.1998, str. 3.

      (3)  UL L 229, 17.8.1991, str. 288.

      (4)  UL L 266, 21.9.1991, str. 1.

      (5)  UL C 269, 10.11.2009, str. 257.


title: Priporočilo Komisije (EU) 2017/1140 z dne 23. junija 2017 o osebnih podatkih, ki se lahko izmenjujejo prek sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja (sistem EWRS), vzpostavljenega v skladu s Sklepom št. 1082/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta, za namene usklajevanja ukrepov za sledenje stikov v zvezi z resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje (notificirano pod dokumentarno številko C(2017) 4197) (Besedilo velja za EGP. )

text:
               27.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 164/65

         PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2017/1140
   z dne 23. junija 2017
   o osebnih podatkih, ki se lahko izmenjujejo prek sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja (sistem EWRS), vzpostavljenega v skladu s Sklepom št. 1082/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta, za namene usklajevanja ukrepov za sledenje stikov v zvezi z resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje

         (notificirano pod dokumentarno številko C(2017) 4197)

   (Besedilo velja za EGP)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Z Odločbo št. 2119/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) je bil vzpostavljen sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja kot mreža za stalno komunikacijo med Komisijo in pristojnimi organi držav članic na področju javnega zdravja za preprečevanje in obvladovanje nekaterih vrst nalezljivih bolezni. Postopki o delovanju sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja so bili določeni v Odločbi Komisije 2000/57/ES (2).

               (2)

               Odločba št. 2119/98/ES je bila razveljavljena in nadomeščena s Sklepom št. 1082/2013/ES Evropskega parlamenta in Sveta (3). Novi sklep je ponovno uveljavil sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja. Razširil je tudi področje mreže za stalno komunikacijo, ki tako pokriva druge vrste bioloških nevarnosti in druge vrste resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje, vključno z nevarnostmi kemičnega, okoljskega ali neznanega izvora. Poleg tega je določil pravila epidemiološkega spremljanja, zgodnjega obveščanja o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje in boja proti njim.

               (3)

               Odločba 2000/57/ES je bila razveljavljena in nadomeščena z Izvedbenim sklepom Komisije (EU) 2017/253 (4).

               (4)

               V skladu s členom 9(3)(i) Sklepa št. 1082/2013/EU bi moralo obveščanje o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje prek sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja vključevati podatke, potrebne za opredelitev okuženih oseb in posameznikov, za katere obstaja nevarnost okužbe (v nadaljnjem besedilu: podatki za sledenje stikov). V skladu s členom 16(9)(b) navedenega sklepa in ciljem, da se zagotovi učinkovitost in enotna uporaba takih uradnih obvestil, je primerno priporočiti okvirni seznam osebnih podatkov, ki jih lahko sporočajo organi, pristojni za sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja.

               (5)

               Izmenjava osebnih podatkov prek sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja bi morala potekati v skladu z zahtevami Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES (5) in Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (6). Čeprav Direktiva 95/46/ES in Uredba (ES) št. 45/2001 praviloma izključujeta obdelavo posebnih vrst osebnih podatkov, vključno s podatki, ki se nanašajo na posameznikovo zdravje, je taka obdelava kljub vsemu dovoljena, če je to potrebno za varstvo življenjskih interesov posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, v skladu s členom 8(2)(c) Direktive 95/46/ES in členom 10(2)(c) Uredbe (ES) št. 45/2001, kot tudi zaradi bistvenega javnega interesa ob upoštevanju ustreznih zaščitnih ukrepov, kot je določeno v zakonodaji Unije ali zakonodaji držav članic, v skladu s členom 8(4) oziroma členom 10(4) navedenih aktov.

               (6)

               Prek sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja bi bilo treba izmenjati le tiste osebne podatke, ki so potrebni za zgoraj navedene namene, kot je določeno v posameznih primerih, in to priporočilo ne bi smelo predstavljati dovoljenja za izmenjavo vseh vrst osebnih podatkov, ki jih zadeva.

               (7)

               Opravljeno je bilo posvetovanje z evropskim nadzornikom za varstvo podatkov v skladu s členom 28(2) Uredbe (ES) št. 45/2001, ki je podal svoje mnenje dne 24. avgusta 2015 (C 2015-0629) –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Okvirni seznam osebnih podatkov, ki se lahko izmenjujejo za namene usklajevanja ukrepov za sledenje stikov, je določen v Prilogi k temu priporočilu.

               2.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice.

      V Bruslju, 23. junija 2017

            Za Komisijo

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Član Komisije

      (1)  Odločba št. 2119/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 1998 o vzpostavitvi mreže epidemiološkega spremljanja in obvladovanja nalezljivih bolezni v Skupnosti (UL L 268, 3.10.1998, str. 1).

      (2)  Odločba Komisije 2000/57/ES z dne 22. decembra 1999 o zgodnjem obveščanju in odzivanju za preprečevanje in obvladovanje nalezljivih bolezni po Odločbi št. 2119/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 21, 26.1.2000, str. 32).

      (3)  Sklep št. 1082/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje in o razveljavitvi Odločbe št. 2119/98/ES (UL L 293, 5.11.2013, str. 1).

      (4)  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2017/253 z dne 13. februarja 2017 o določitvi postopkov za objavo opozorila kot dela sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja, vzpostavljenega v povezavi z resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje, in za izmenjavo informacij, posvetovanje in usklajevanje odzivanj na take nevarnosti v skladu s Sklepom št. 1082/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 37, 14.2.2017, str. 23).

      (5)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL L 281, 23.11.1995, str. 31).

      (6)  Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL L 8, 12.1.2001, str. 1).

      PRILOGA

         Okvirni seznam osebnih podatkov, ki se lahko izmenjujejo za namene usklajevanja ukrepov za sledenje stikov

      1.   OSEBNI PODATKI

                  —

                  Ime in priimek,

                  —

                  državljanstvo, datum rojstva, spol,

                  —

                  država prebivališča,

                  —

                  vrsta identifikacijskega dokumenta, številka in organ izdajatelj,

                  —

                  naslov trenutnega prebivališča (ime ulice in hišna številka, mesto, država, poštna številka),

                  —

                  telefonske številke (mobilni telefon, domači telefon, službeni telefon),

                  —

                  e-naslov (zasebni, službeni).

            2.   PODATKI O POTOVANJU

                  —

                  Podatki o prevoznem sredstvu (npr. številka leta, datum in dolžina leta, ime ladje, registrska številka),

                  —

                  številka sedeža,

                  —

                  številka kabine.

            3.   KONTAKTNI PODATKI

                  —

                  Imena obiskanih oseb/krajev,

                  —

                  datumi obiskov in naslovi obiskanih krajev (ime ulice in hišna številka, mesto, država, poštna številka),

                  —

                  telefonske številke (mobilni telefon, domači telefon, službeni telefon),

                  —

                  e-naslov (zasebni, službeni).

            4.   PODATKI O SPREMLJAJOČIH OSEBAH

                  —

                  Ime in priimek,

                  —

                  državljanstvo,

                  —

                  država prebivališča,

                  —

                  vrsta identifikacijskega dokumenta, številka in organ izdajatelj,

                  —

                  naslov trenutnega prebivališča (ime ulice in hišna številka, mesto, država, poštna številka),

                  —

                  telefonske številke (mobilni telefon, domači telefon, službeni telefon),

                  —

                  e-naslov (zasebni, službeni).

            5.   KONTAKTNI PODATKI ZA NUJNE PRIMERE

                  —

                  Ime kontaktne osebe,

                  —

                  naslov (ime ulice in hišna številka, mesto, država, poštna številka),

                  —

                  telefonske številke (mobilni telefon, domači telefon, službeni telefon),

                  —

                  e-naslov (zasebni, službeni).