title: Priporočilo Sveta z dne 11. julija 2017 v zvezi z nacionalnim programom reform Hrvaške za leto 2017 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Hrvaške za leto 2017

text:
               9.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/41

         PRIPOROČILO SVETA
   z dne 11. julija 2017
   v zvezi z nacionalnim programom reform Hrvaške za leto 2017 in mnenje Sveta o konvergenčnem programu Hrvaške za leto 2017
   (2017/C 261/10)
   SVET EVROPSKE UNIJE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (2) in zlasti člena 6(1) Uredbe,
   ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
   ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
   ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno zaščito,
   ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je 16. novembra 2016 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2017. Evropski svet je na zasedanju 9. in 10. marca 2017 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 16. novembra 2016 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem je Hrvaško opredelila kot eno od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled.

               (2)

               Poročilo o državi za Hrvaško za leto 2017 je bilo objavljeno 22. februarja 2017. V njem so bili ocenjeni napredek Hrvaške pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 12. julija 2016, nadaljnje ukrepanje po priporočilih za posamezne države, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020. Poročilo o državi vsebuje tudi poglobljen pregled v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011, katerega rezultati so bili prav tako objavljeni 22. februarja 2017. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da na Hrvaškem obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja. Natančneje je leta 2016 delež dolga sektorja država začel upadati, vendar je javni dolg izpostavljen valutnemu tveganju, tveganja za vzdržnost javnih financ v srednjeročnem obdobju pa ostajajo visoka. Zadolženost zasebnega sektorja se zmanjšuje, vendar je še vedno visoka, zlasti v podjetniškem sektorju, in je močno izpostavljena valutnemu tveganju. Finančni sektor naj bi podpiral okrevanje, vendar je še vedno izpostavljen valutno povzročenemu kreditnemu tveganju, delež slabih posojil pa je še vedno visok. Stopnja brezposelnosti se hitro zmanjšuje, kar je posledica zmernega ustvarjanja delovnih mest in krčenja delovne sile. Okorno poslovno okolje omejuje produktivne naložbe in rast produktivnosti.

               (3)

               Hrvaška je 27. aprila 2017 predložila nacionalni program reform za leto 2017 in konvergenčni program za leto 2017. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

               (4)

               Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) za obdobje 2014–2020. Člen 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (3) določa, da lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, zagotovila v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti skladov ESI z dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (5)

               Po zaključku postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem za Hrvaško trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga. Vlada v konvergenčnem programu za leto 2017 načrtuje postopno izboljšanje salda sektorja država z -0,8 % BDP v letu 2016 na 0,5 BDP v letu 2020. Srednjeročni proračunski cilj v višini -1,75 % BDP v strukturnem smislu je bil v letu 2016 dosežen s precejšnjo rezervo in (preračunani (4)) strukturni saldo naj bi bil v letih 2017 in 2018 na ravni srednjeročnega proračunskega cilja, vendar brez rezerve. Potem je spet napovedano rahlo izboljšanje. Konvergenčni program predvideva, da se bo dolg sektorja država kot odstotek BDP – potem ko je v letu 2015 dosegel vrhunec pri 86,7 % BDP – še naprej zmanjševal do višine 72,1 % v letu 2020. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je ugoden, zlasti glede na negativen učinek finančnih težav, s katerimi se sooča največje zasebno podjetje na Hrvaškem Agrokor, pri čemer pa ta učinek v projekcijah programa ni upoštevan. Kriza v Agrokorju pomeni tudi neposredna tveganja za proračunske projekcije. Poleg tega ukrepi, potrebni za podporo doseganja načrtovanih ciljnih primanjkljajev od leta 2017 dalje, še niso v celoti opredeljeni.

               (6)

               Svet je 12. julija 2016 Hrvaški priporočil, naj v letu 2017 doseže letno fiskalno prilagoditev v višini najmanj 0,6 % BDP, da bi se približala srednjeročnemu proračunskemu cilju. Podatki o realizaciji kažejo znatno izboljšanje nominalnega salda za leto 2016 in odražajo, da je Hrvaška v navedenem letu že dosegla svoj srednjeročni proračunski cilj. Pomladanska napoved Komisije iz leta 2017 predvideva, da bo strukturni saldo v letu 2017 – kljub zmanjšanju z -0,3 % BDP v letu 2016 na -1,7 % BDP v letu 2017 – ostal nad srednjeročnim proračunskim ciljem. Hrvaški se priporoča, da v letu 2018 ohrani izpolnjevanje srednjeročnega proračunskega cilja. Pomladanska napoved Komisije iz leta 2017 predvideva dodatno zmanjšanje strukturnega salda na -2,1 % BDP, kar kaže na tveganje določenega odklona od srednjeročnega proračunskega cilja. Po napovedi bo Hrvaška v letih 2017 in 2018 izpolnjevala pravilo glede dolga. Na splošno Svet meni, da mora biti Hrvaška v letu 2018 pripravljena na dodatne ukrepe za zagotovitev izpolnjevanja določb Pakta za stabilnost in rast.

               (7)

               Okvir fiskalnega upravljanja Hrvaške kaže pomanjkljivosti. Novi zakon o fiskalni odgovornosti, ki naj bi okrepil proračunski okvir ter neodvisnost in mandat komisije za fiskalno politiko, še ni bil sprejet. Sprememba zakona o proračunu, ki naj bi okrepila srednjeročni proračunski okvir in obravnavala spremembe proračunskih načrtov tako na centralni kot na lokalni ravni, je bila preložena. Zanesljivost napovedi, na katerih temeljijo proračunski načrti, ostaja šibka.

               (8)

               Hrvaška ima razmeroma nizke prihodke iz naslova periodične obdavčitve nepremičnin. Prihodke pobirajo enote lokalnih organov v obliki dajatev, povezanih z lastnino, vendar pri izračunu in pokritosti teh dajatev obstajajo precejšnje razlike. Prav tako se zanaša na manj učinkovito obdavčitev prenosa lastnine. V odziv na ponavljajoča se priporočila za posamezno državo bo v okviru davčne reforme, sprejete konec leta 2016, od leta 2018 dalje nekatere lokalne dajatve in davke nadomestil periodični davek na nepremičnine, izračunan na podlagi petih meril za oceno približne vrednosti nepremičnin. Ta davek velja za prvi korak k celoviti periodični obdavčitvi nepremičnin na podlagi vrednosti.

               (9)

               Potrebe Hrvaške po javnem financiranju in izpostavljenost državnega dolga valutnemu tveganju kažejo na pomembnost zanesljivih virov financiranja in preudarnega obvladovanja tveganja. Kot odziv na priporočilo za posamezno državo je bila v začetku leta 2017 sprejeta strategija upravljanja dolga centralne ravni države za obdobje 2017–2019. Sprejeta je bila tri leta po izteku prejšnje strategije. Institucionalni okvir za upravljanje javnega dolga, vključno s komunikacijo s trgi, obvladovanjem tveganj in rednim posodabljanjem strategije, je pomanjkljiv. Premalo so upoštevane tudi zunajproračunske transakcije s potencialnim učinkom na dolg.

               (10)

               Okrevanje trga dela se je v zadnjem času nadaljevalo, vendar je brezposelnost še vedno visoka, zanjo pa je značilen velik delež dolgotrajno brezposelnih. Skupaj z nizko in upadajočo dejavnostjo to kaže na velik neizkoriščen potencial delovne sile. Upad dejavnosti v letu 2016 je bil še posebej izrazit med nizko usposobljenimi delavci v najproduktivnejših letih in je bil posledica upada delovno sposobnega prebivalstva zaradi staranja in izseljevanja, ki naraščata.

               (11)

               Neaktivnost je razmeroma visoka pri osebah, ki izpolnjujejo pogoje za predčasno upokojitev. Kratka obdobja plačevanja prispevkov imajo za posledico nizko ustreznost sedanjih in prihodnjih pokojnin ter tveganje revščine starejših. Obstajajo številne možnosti za predčasno upokojitev, ki je mogoča kar pet let pred zakonsko določeno upokojitveno starostjo. Finančne spodbude za delo do te starosti so šibke. Napovedani ukrepi za spodbujanje daljše delovne dobe niso bili uvedeni. Družinske obveznosti prispevajo k nizki udeležbi na trgu dela, zlasti pri starejših ženskah v najproduktivnejših letih. Primanjkuje formalnega otroškega varstva in obstajajo velike regionalne razlike, pogodbe o zaposlitvi pa omogočajo le malo prožnosti za usklajevanje delovnih in družinskih obveznosti. Trenutno je zakonsko določena upokojitvena starost 61 let in 9 mesecev za ženske ter 65 let za moške. Zbliževanje in zviševanje zakonsko določene upokojitvene starosti obeh spolov je počasno, pri čemer naj bi oboji leta 2038 dosegli upokojitveno starost 67 let. Pospešitev tega procesa je v obravnavi, vendar odločitev še ni bila sprejeta. Pokojninski sistem daje pravico do ugodnejših pogojev posebnim kategorijam delavcev v težkih in nevarnih poklicih ter v posebnih sektorjih. Hrvaški organi so zaključili pregled težkih ali nevarnih poklicev, vendar pravila še niso bila racionalizirana.

               (12)

               Po zadnjih podatkih je v letu 2015 skoraj 30 % prebivalstva grozila revščina ali socialna izključenost. Sistem socialnega varstva ni dovolj učinkovit in pravičen, razlogi za to pa so neskladnost meril za upravičenost, razdrobljena geografska pokritost, pomanjkanje usklajevanja med pristojnimi organi in slaba preglednost. V letu 2016 je bilo samo 0,6 % BDP porabljenega za shemo minimalnega dohodka, ki je namenjena najrevnejšim gospodinjstvom. Načrti reform, vključno z institucionalno prerazporeditvijo odgovornosti in uskladitvijo meril za upravičenost, so zastali.

               (13)

               Pridobivanje znanj in spretnosti, potrebnih na trgu dela, je pomemben pogoj za zaposljivost. Udeležba v izobraževanju odraslih je zelo nizka, prav tako odhodki in obseg aktivnih politik zaposlovanja, ukrepov za preusposabljanje in vseživljenjskega učenja. Usposabljanje ni dovolj usmerjeno k starejšim in nizko usposobljenim delavcem ter dolgotrajno brezposelnim, ki so navadno posebej težko zaposljivi. Priprava zakonodaje za izboljšanje kakovosti ustanov, programov in poučevanja za izobraževanje odraslih je bila odložena.

               (14)

               Ljudje nujno potrebujejo zadostne osnovne spretnosti za pridobitev in ohranjanje dobrih in stabilnih služb ter uspešno udeležbo v gospodarskem in družbenem življenju. Mednarodna raziskava je pokazala, da pri 15-letnih hrvaških šolarjih obstajajo hude pomanjkljivosti na področju osnovnih znanj, uporabne znanosti in matematike. Od leta 2015 je bila kot del izvajanja strategije za izobraževanje, znanost in tehnologijo uvedena reforma šolskih učnih načrtov, ki naj bi izboljšala vsebine in poučevanje prečnih znanj in spretnosti. Po deljenih odzivih zainteresiranih strani je bila reforma učnih načrtov revidirana, njeno izvajanje pa znatno odloženo. Proces je zdaj treba nadaljevati v skladu s prvotnimi cilji. Hrvaška je nedavno sprejela strategijo poklicnega izobraževanja in usposabljanja. To naj bi privedlo do posodobljenih učnih načrtov za poklicno izobraževanje in usposabljanje, večje vloge učenja na delovnem mestu in boljše kakovosti poučevanja v poklicnem izobraževanju in usposabljanju. Uvedba sistema za priznavanje in vrednotenje neformalnega in priložnostnega učenja je v teku.

               (15)

               Ozemeljska in funkcionalna razdrobljenost javne uprave negativno vpliva na zagotavljanje storitev in učinkovitost javne porabe. Sedanje pristojnosti in fiskalni odnosi med različnimi ravnmi upravljanja ne omogočajo učinkovitega in pravičnega izvajanja javnih storitev, zlasti na področju zdravstva, izobraževanja in socialne pomoči. Celovita reforma javne uprave zamuja. Zakonodaja za prerazporeditev nalog med centralnimi in lokalnimi organi še ni sprejeta in tudi racionalizacija sistema državnih agencij je še v teku. V začetku leta 2017 so hrvaški organi napovedali ustanovitev projektne skupine za pripravo zakonodaje o financiranju podnacionalne uprave.

               (16)

               Razdrobljenost pri določanju plač v javni upravi še vedno ovira preglednost plač in enako obravnavo ter vladni nadzor nad plačno maso v javnem sektorju, kar lahko vpliva na širše gospodarstvo. Vlada je februarja 2017 sprejela skupne smernice za pogajanja in spremljanje kolektivnih pogodb v javnem sektorju, vendar je bila racionalizacija okvirov določanja plač preložena na leto 2018.

               (17)

               Podjetja v državni lasti so v povprečju manj produktivna od zasebnih podjetij, kar kaže na pomanjkljivosti pri njihovem upravljanju. Ta podjetja negativno vplivajo na alokacijsko učinkovitost in prispevajo k nizki rasti produktivnosti v gospodarstvu. V preteklem letu so ukrepi za prehod podjetij v državni lasti v zasebno lastništvo napredovali počasi. Boljše spremljanje njihove uspešnosti in odgovornosti upravnih odborov, vključno s podjetji v lasti enot lokalne uprave, bi pomagalo izboljšati njihovo upravljanje.

               (18)

               Hrvaška banka za obnovo in razvoj (HBOR) ima ključno vlogo pri izvajanju finančnih instrumentov Unije in zlasti naložbenega načrta za Evropo. Da bi svojo nalogo izvajala v celoti, mora izpolnjevati visoke standarde preglednosti in odgovornosti. Hrvaški organi načrtujejo neodvisen pregled kakovosti sredstev njenega kreditnega portfelja, ki ga bodo izvedli neodvisni revizorji in ki bo zaključen do konca leta 2017. Ugotovitve pregleda bodo podlaga za ponovno obravnavo njenega regulativnega okvira in struktur upravljanja.

               (19)

               Podjetja bremenijo visoki upravni stroški. Številne davkom podobne dajatve, ki so pogosto statistično obravnavane kot davki, otežujejo poslovno okolje. Kot odziv na priporočilo za posamezno državo je vlada poleti 2016 sklenila ukiniti 13 in zmanjšati nadaljnjih 11 davkom podobnih dajatev, vendar izvedba poteka počasi. Podjetja še naprej pesti veliko upravno breme. Sprejet je bil akcijski načrt za zmanjšanje upravnega bremena, ki zajema osem regulativnih področij, vendar se še ni začel izvajati.

               (20)

               Po strmem padcu v obdobju krize so naložbe v letu 2016 začele okrevati. Toda kljub ugodnim makroekonomskim pogojem in pogojem financiranja ključna ozka grla ovirajo trajnejše okrevanje naložb. Pomanjkljivosti javne uprave, okorno poslovno okolje, počasno izvajanje protikorupcijske strategije, omejevalni predpisi v ključnih infrastrukturnih sektorjih in močna prisotnost države v gospodarstvu negativno vplivajo na poslovno ozračje.

               (21)

               Modernizacija regulacije poklicev lahko spodbudi mobilnost delavcev in prispeva k nižjim cenam strokovnih storitev ter tako poveča potencial rasti. Regulacija ponudnikov storitev in reguliranih poklicev na Hrvaškem je bila omejevalna, zlasti za odvetnike. Poleti 2016 je vlada sprejela akcijski načrt za zamenjavo in modernizacijo neustreznih predpisov, ki pa je bil omejen z vidika obsega in podrobnosti.

               (22)

               Kakovost in učinkovitost pravosodnega sistema je ključni dejavnik poslovnega okolja. Kljub zmanjšanju zaostankov so sodni postopki na prvi stopnji v gospodarskih, civilnih in kazenskih zadevah dolgotrajni. Elektronsko vlaganje in vročanje sodnih dokumentov ima potencial za znatno izboljšanje sodnega sistema, vendar še ni bilo uvedeno. Sodniki gospodarskega sodišča ne morejo dostopati do registrov na spletu, kar negativno vpliva na učinkovitost insolvenčnih postopkov. Sodbe so le redko na voljo na spletu, delovni postopki na prvostopenjskih gospodarskih sodiščih pa bi se lahko izboljšali.

               (23)

               Bančni sektor je še naprej dobro kapitaliziran, njegova dobičkonosnost pa je v letu 2016 okrevala po preoblikovanju posojil v švicarskih frankih v evrska posojila v letu 2015. Delež slabih posojil v bruto posojilih se v zadnjem času zmanjšuje, vendar je še vedno visok, zlasti pri nefinančnih družbah. To zmanjšanje je, kot kaže, posledica prodaje ter zahtev glede postopnega in samodejnega oblikovanja rezervacij, ki je bilo uvedeno leta 2013. Vlada je kot odgovor na priporočilo za posamezno državo v okviru nedavne davčne reforme uvedla tudi novo davčno obravnavo odpisov slabih posojil. Njene učinke bo treba pozorno spremljati. Pozornost bi bilo treba nameniti tudi učinkovitosti nedavno prenovljenega insolvenčnega okvira za lažje reševanje slabih posojil.

               (24)

               V okviru evropskega semestra 2017 je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Hrvaške in jo objavila v poročilu o državi za leto 2017. Prav tako je ocenila konvergenčni program za leto 2017 in nacionalni program reform za leto 2017 ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Hrvaška prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Unije z vključitvijo prispevka Unije v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko na Hrvaškem, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami Unije.

               (25)

               Svet je ob upoštevanju te ocene preučil konvergenčni program za leto 2017, njegovo mnenje (5) pa je izraženo zlasti v priporočilu 1.

               (26)

               Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda Komisije in te ocene preučil nacionalni program reform za leto 2017 in konvergenčni program za leto 2017. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih 1 do 5 –

         PRIPOROČA, da Hrvaška v letih 2017 in 2018 ukrepa tako, da:

               1.

               Izvaja svojo fiskalno politiko v skladu z zahtevami preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast, kar pomeni, da bi morala v letu 2018 vztrajati pri svojem srednjeročnem proračunskem cilju. Do septembra 2017 okrepi proračunsko načrtovanje in večletni proračunski okvir, med drugim z okrepitvijo neodvisnosti in mandata komisije za fiskalno politiko. Sprejme potrebne ukrepe za uvedbo davka na vrednost nepremičnin. Okrepi okvir za upravljanje javnega dolga, med drugim z zagotavljanjem letnih posodobitev strategije upravljanja dolga.

               2.

               Odvrača od predčasnega upokojevanja, pospeši prehod na višjo zakonsko določeno upokojitveno starost, zakonske določbe o pokojninah, ki veljajo za določene kategorije oseb, pa uskladi s pravili splošnega sistema. Izboljša usklajevanje in preglednost socialnih prejemkov in nadomestil.

               3.

               Izboljša izobraževanje odraslih, zlasti za starejše delavce, nizko usposobljene in dolgotrajno brezposelne osebe. Pospeši reformo izobraževalnega sistema.

               4.

               Zmanjša razdrobljenost in izboljša funkcionalno porazdelitev pristojnosti v javni upravi ter izboljša učinkovitost in zmanjša teritorialne razlike pri zagotavljanju javnih storitev. Ob posvetovanju s socialnimi partnerji uskladi okvire za določanje plač v javni upravi in za javne storitve.

               5.

               Pospeši odprodajo podjetij v državni lasti in drugih državnih sredstev ter izboljša upravljanje podjetij v sektorju podjetij v državni lasti. Znatno zmanjša obremenitve za podjetja, ki izhajajo iz regulativnih stroškov in upravnih bremen. Odpravi regulativne omejitve, ki ovirajo dostop do reguliranih poklicev ter poklicnih in poslovnih storitev ter njihovo opravljanje. Izboljša kakovost in učinkovitost pravosodnega sistema, zlasti s skrajšanjem trajanja postopkov v civilnih in gospodarskih zadevah.

      V Bruslju, 11. julija 2017

            Za Svet

            Predsednik

         T. TÕNISTE

      (1)  UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

      (2)  UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

      (3)  Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347 20.12.2013, str. 320).

      (4)  Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, ki ga je Komisija preračunala z uporabo skupno dogovorjene metodologije.

      (5)  V skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1466/97.


				|

		52013PC0544

			Priporočilo SKLEP SVETA o odobritvi sklenitve Protokola, s strani Komisije v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo, k Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Črno goro na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji /* COM/2013/0544 final - 2013/ () */

			   	OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM
Svet
je 24. septembra 2012 pooblastil Komisijo, da v imenu Evropske unije in njenih
držav članic ter Republike Hrvaške začne pogajanja s Črno goro z
namenom sklenitve protokola k Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima
skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko
Črno goro na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k
Evropski uniji.
Ta
pogajanja so se začela 22. novembra 2012 po predhodnih strokovnih
posvetovanjih s Črno goro glede bistvenih vprašanj. Nadaljnja kroga
pogajanj sta potekala 25. januarja 2013 in 7. marca 2013.
Protokol sta 16. maja 2013 parafirali Komisija in Vlada Republike
Črna gora. Parafirano besedilo Protokola je priloženo.
Komisija
predlaga, da Svet v imenu Evropske unije sprejme sklep o podpisu in
začasni uporabi Protokola ter da v imenu Evropske unije in njenih držav
članic sklene Protokol. Evropska skupnost za atomsko energijo (ESAE) je
tudi pogodbenica Stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma. Komisija predlaga,
da Svet odobri sklenitev Protokola v imenu Evropske skupnosti za atomsko
energijo, v skladu z drugim odstavkom člena 101 Pogodbe o ustanovitvi
Evropske skupnosti za atomsko energijo.
V
skladu s členom 101 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko
energijo sprejme sklep o podpisu Sporazuma Komisija, sklep o sklenitvi
Sporazuma pa Komisija z odobritvijo Sveta. Zato je treba sprejeti ločena
sklepa o podpisu in sklenitvi Protokola s strani Evropske unije in s strani
Evropske skupnosti za atomsko energijo.
Komisija
predlaga, da Svet sklenitev Protokola v imenu Evropske skupnosti za atomsko
energijo:
–
odobri, v skladu z drugim odstavkom člena 101
Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo.
Priporočilo
SKLEP SVETA
o odobritvi sklenitve Protokola, s strani
Komisije v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo, k
Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi
državami članicami na eni strani ter Republiko Črno goro na drugi strani
zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji
SVET EVROPSKE UNIJE JE –
ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske
skupnosti za atomsko energijo in zlasti drugega odstavka člena 101
Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila Komisije,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Svet je 24. septembra 2012 pooblastil Komisijo, da
začne pogajanja s Črno goro z namenom sklenitve Protokola k
Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi
državami članicami na eni strani ter Republiko Črno goro na drugi
strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji.
(2)
Pogajanja so se uspešno zaključila.
(3)
Protokol bi bilo zato treba skleniti tudi v imenu
Evropske skupnosti za atomsko energijo glede zadev, ki sodijo v okvir Pogodbe o
ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo.
(4)
Podpis in sklenitev Protokola je predmet
ločenega postopka glede zadev, ki sodijo v okvir Pogodbe o Evropski uniji
in Pogodbe o delovanju Evropske unije.
(5)
Sklenitev Protokola s strani Komisije v imenu
Evropske skupnosti za atomsko energijo bi bilo treba odobriti –
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Edini člen
Sklenitev Protokola, s strani Komisije v imenu
Evropske skupnosti za atomsko energijo, k Stabilizacijsko-pridružitvenemu
sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni
strani ter Republiko Črno goro na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa
Republike Hrvaške k Evropski uniji (v nadaljnjem besedilu: Protokol), se
odobri.
Besedilo Protokola je priloženo k Sklepu Sveta
o podpisu in začasni uporabi Protokola k Stabilizacijsko-pridružitvenemu
sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni
strani ter Republiko Črno goro na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa
Republike Hrvaške k Evropski uniji.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik


title: Priporočilo Komisije z dne 18. oktobra 2011 o opredelitvi nanomateriala Besedilo velja za EGP

text:
               20.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 275/38

         PRIPOROČILO KOMISIJE
   z dne 18. oktobra 2011
   o opredelitvi nanomateriala
   (Besedilo velja za EGP)
   (2011/696/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Sporočilo Komisije z dne 7. junija 2005 z naslovom Nanoznanosti in nanotehnologije: Akcijski načrt za Evropo 2005–2009 (1) določa sklop jasnih in medsebojno povezanih ukrepov za takojšnjo uporabo varnega, celostnega in odgovornega pristopa k nanoznanostim in nanotehnologijam.

               (2)

               Komisija je v skladu z obveznostmi iz akcijskega načrta natančno pregledala ustrezno zakonodajo Unije, da bi odločila, ali je mogoče uporabiti obstoječe predpise ob upoštevanju morebitnih tveganj v zvezi z nanomateriali. Rezultati pregleda so vključeni v Sporočilo Komisije z dne 17. junija 2008„Regulativni vidiki nanomaterialov“ (2). V sporočilu je bilo ugotovljeno, da pojem „nanomateriali“ v zakonodaji Unije ni izrecno omenjen, vendar obstoječa zakonodaja načeloma zajema možna zdravstvena, varnostna in okoljska tveganja v zvezi z nanomateriali.

               (3)

               Evropski parlament je v svoji resoluciji z dne 24. aprila 2009 o regulativnih vidikih nanomaterialov (3) med drugim pozval k uvedbi obsežne znanstveno utemeljene opredelitve nanomaterialov v zakonodaji Unije.

               (4)

               Opredelitev v tem priporočilu je treba uporabiti kot referenco pri določanju, ali se neka snov za zakonodajne in politične namene Unije obravnava kot „nanomaterial“. Opredelitev pojma „nanomaterial“ v zakonodaji Unije mora temeljiti izključno na velikosti sestavnih delcev snovi, ne glede na tveganja ali nevarnosti. Ta opredelitev, ki temelji izključno na velikosti snovi, zajema naravne, mešane in umetne snovi.

               (5)

               Opredelitev pojma „nanomaterial“ mora temeljiti na razpoložljivih znanstvenih spoznanjih.

               (6)

               Merjenje velikosti in porazdelitve velikosti nanomaterialov je pogosto izziv, pri čemer rezultati različnih merilnih metod niso vedno primerljivi. Oblikovati je treba usklajene merilne metode da se zagotovi uporaba opredelitve, ki bo omogočila skladne rezultate, pridobljene v zvezi z različnimi snovmi in v različnih časovnih obdobjih. Dokler usklajene merilne metode ne bodo na voljo, je treba uporabljati najboljše razpoložljive nadomestne metode.

               (7)

               Referenčno poročilo Skupnega raziskovalnega središča Evropske komisije o ugotovitvah glede opredelitve nanomaterialov za zakonodajne namene (4) predlaga, da opredelitev nanomaterialov obravnava trdne nanomateriale, da se ta opredelitev široko uporablja v zakonodaji Unije in da naj bo v skladu z drugimi pristopi v svetu. Velikost mora biti edino merilo, zato je potrebna jasna opredelitev mej nanovelikosti.

               (8)

               Komisija je pooblastila Znanstveni odbor za nastajajoča in na novo ugotovljena zdravstvena tveganja (SCENIHR), da zagotovi znanstveno mnenje o elementih, ki jih je treba upoštevati pri oblikovanju opredelitve pojma „nanomaterial“ za zakonodajne namene. O mnenju o znanstveni podlagi za opredelitev pojma „nanomaterial“ je leta 2010 potekalo javno posvetovanje. SCENIHR je v svojem mnenju z dne 8. decembra 2010 (5) ugotovil, da je velikost pri nanomaterialih splošno veljavna in je najprimernejše merilo. Jasno določen razpon velikosti bi omogočil bolj enotno razlago. Za spodnjo mejo je bila predlagana vrednost 1 nm. Za zgornjo mejo se po splošnem dogovoru uporablja vrednost 100 nm, vendar ni nobenih znanstvenih dokazov, da je primerna. Uporaba enotne zgornje mejne vrednosti bi lahko bila pri klasifikaciji nanomaterialov preveč omejujoča, zato se zdi razlikovalen pristop bolj primeren. Za zakonodajne namene je treba upoštevati tudi razporeditev snovi po velikosti glede na število, tako da se za boljšo opredelitev uporabita povprečna velikost in standardni odklon velikosti. Razporeditev snovi po velikosti mora biti predstavljena kot razporeditev po velikosti na podlagi koncentracije števila (tj. število predmetov v določenem razponu velikosti deljeno s skupnim številom predmetov) in ne kot masni delež delcev z nanovelikostjo v nanomaterialu, ker lahko majhen masni delež vsebuje največje število delcev. SCENIHR je navedel nekatere posebne primere, v katerih se lahko za lažjo uporabo opredelitve kot približek uporabi specifična površina, da se določi, ali spada snov v določeni razpon nanovelikosti.

               (9)

               Mednarodna organizacija za standardizacijo opredeljuje pojem „nanomaterial“ kot „snov, ki ima vsaj eno zunanjo dimenzijo v razponu nanovelikosti ali ima v razponu nanovelikosti notranjo ali površinsko strukturo.“ Pojem „nanovelikost“ je opredeljen kot razpon velikosti od približno 1 nm do 100 nm. (6)

               (10)

               Razporeditev snovi po velikosti glede na število mora upoštevati dejstvo, da so nanomateriali v določeni razporeditvi najpogosteje sestavljeni iz številnih delcev z različno velikostjo. Če se razporeditev snovi po velikosti glede na število ne bi določila, bi se težko ugotovilo, ali je neka snov skladna z opredelitvijo, po kateri so nekateri delci manjši od 100 nm, drugi pa ne. Ta pristop je skladen z mnenjem SCENIHR, da je treba razporeditev delcev snovi predstaviti kot razporeditev na podlagi koncentracije števila (tj. števila delcev).

               (11)

               Trenutno še ni nedvoumne znanstvene podlage, ki bi določala točno vrednost za razporeditev snovi po velikosti z mejo, pod katero snovi, ki vsebujejo delce z velikostjo od 1 do 100 nm, ne bi imele lastnosti, značilnih za nanomateriale. Po mnenju znanstvenikov bi bilo najbolje uporabiti statistični pristop na podlagi standardnega odklona z mejno vrednostjo 0,15 %. Zaradi pogostega pojavljanja snovi, ki bi bile zajete v tej mejni vrednosti, in potrebe po prilagoditvi obsega opredelitve za uporabo v zakonodajnem okviru, je treba določiti večjo mejno vrednost. Nanomaterial, kot je opredeljen v tem priporočilu, mora biti sestavljen iz 50 % ali več delcev z velikostjo med 1 in 100 nm. V skladu z mnenjem odbora SCENIHR lahko v nekaterih primerih že majhno število delcev v razponu med 1 in 100 nm upraviči ciljno usmerjeno oceno. Vendar bi bilo zavajajoče, če bi se take snovi obravnavale kot nanomateriali. Kljub temu obstajajo posebni zakonodajni primeri, v katerih je treba zaradi pomislekov glede okolja, zdravja, varnosti ali konkurenčnosti uporabiti mejno vrednost pod 50 %.

               (12)

               Aglomerati ali agregati delcev imajo lahko enake lastnosti kot prosti delci. Poleg tega se lahko delci iz aglomeratov ali agregatov v nekaterih obdobjih življenjskega cikla nanomateriala sprostijo. Opredelitev iz tega priporočila mora zato vključevati tudi delce v aglomeratih ali agregatih, kadar so sestavni delci v razponu velikosti med 1 in 100 nm.

               (13)

               Zdaj je mogoče izmeriti specifično površino glede na prostornino pri suhih trdnih snoveh ali praških z metodo adsorpcije dušika (metoda BET). V teh primerih se lahko specifična površina uporabi kot približek, da se ugotovi, ali je snov nanomaterial. Nova znanstvena spoznanja v prihodnosti bodo morda razširila možnost uporabe te metode in drugih metod pri drugih vrstah snovi. Pri meritvah specifične površine in razporeditve snovi po velikosti glede na število se lahko pojavljajo neskladja med snovmi. Zato je treba navesti, da morajo biti rezultati razporeditve snovi po velikosti glede na število pomembnejši in da se specifična površina ne sme uporabiti kot dokaz, da snov ni nanomaterial.

               (14)

               Napredek na področju tehnološkega razvoja in znanstvenih spoznanj je zelo hiter. Opredelitev, vključno z deskriptorji, je treba zato pregledati do decembra 2014, s čimer bi se zagotovilo, da ustreza potrebam. V pregledu je treba oceniti zlasti, ali se mora mejna vrednost 50 % za razporeditev snovi po velikosti glede na število povečati ali zmanjšati ter ali je treba v nanovelikosti vključiti snovi z notranjo ali površinsko strukturo, kot so zapleteni nanomateriali iz elementov v nanovelikosti, vključno z nanoporoznimi in nanokompozitnimi snovmi, ki se uporabljajo v nekaterih sektorjih.

               (15)

               Za lažjo uporabo opredelitve v posebnem zakonodajnem okviru je treba, kadar je to mogoče in verodostojno, oblikovati smernice in standardizirane metode merjenja ter okrepiti znanje o tipičnih koncentracijah nanodelcev v reprezentativnem naboru snovi.

               (16)

               Opredelitev iz tega priporočila ne sme vnaprej določati ali izražati področja uporabe nobenega dela zakonodaje Unije ali nobenih določb, ki bi lahko določale dodatne zahteve za te snovi, vključno z določbami glede obvladovanja tveganja. V nekaterih primerih bo treba nekatere snovi morda izključiti iz področja uporabe posebne zakonodaje ali zakonodajnih določb, tudi če spadajo v okvir opredelitve. Podobno bo morda potrebna tudi vključitev dodatnih snovi, kot so nekatere snovi z velikostjo, manjšo od 1 nm ali večjo od 100 nm, v področje uporabe posebne zakonodaje ali zakonodajnih določb o nanomaterialu.

               (17)

               Zaradi posebnih razmer v farmacevtskem sektorju in specializiranih nanostrukturnih sistemov, ki se že uporabljajo, opredelitev iz tega priporočila ne sme vnaprej določati uporabe pojma „nano“, kadar opredeljuje nekatere farmacevtske izdelke in medicinske pripomočke –

         SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

               1.

               Države članice, agencije Unije in gospodarski subjekti so pozvani k uporabi naslednje opredelitve pojma „nanomaterial“ pri sprejemanju in izvajanju zakonodaje in politike ter pri izvajanju raziskovalnih programov v zvezi z izdelki na področju nanotehnologij.

               2.

               Nanomaterial pomeni naravno, mešano ali umetno snov, ki vsebuje delce v nevezanem stanju ali v obliki agregatov ali aglomeratov in pri kateri je ena ali več zunanjih dimenzij – za 50 % ali več delcev pri razporeditvi snovi po velikosti glede na število – v razponu velikosti od 1 do 100 nm.
               V posebnih primerih in kadar je to upravičeno zaradi pomislekov glede okolja, zdravja, varnosti ali konkurenčnosti, se lahko mejna vrednost za razporeditev snovi po velikosti glede na število, ki znaša 50 %, nadomesti z mejno vrednostjo med 1 in 50 %.

               3.

               Z odstopanjem od točke 2 je treba fulerene, plasti grafena in enoplastne ogljikove nanocevke z eno ali več zunanjimi merami pod 1 nm obravnavati kot nanomateriale.

               4.

               Za namene točke 2, so pojmi „delec“, „aglomerat“ in „agregat“ opredeljeni na naslednji način:

                           (a)

                           „delec“ pomeni zelo majhen del snovi, ki ima določene fizične meje;

                           (b)

                           „aglomerat“ pomeni skupek šibko povezanih delcev ali agregatov, katerih zunanja površina je podobna vsoti površin posameznih sestavnih delov;

                           (c)

                           „agregat“ pomeni delec, sestavljen iz močno povezanih ali zlitih delcev.

               5.

               Kadar je tehnično izvedljivo in zahtevano v posebni zakonodaji, se lahko skladnost z opredelitvijo iz točke 2 določi na podlagi specifične površine glede na prostornino. Snov spada v opredelitev iz točke 2, kadar je specifična površina glede na prostornino snovi večja od 60 m2/cm3. Vendar je treba za snov, ki je na podlagi razporeditve snovi po velikosti glede na število obravnavana kot nanomaterial, šteti, da je skladna z opredelitvijo iz točke 2, tudi če je njena specifična površina manjša od 60 m2/cm3.

               6.

               Do decembra 2014 bo opredelitev iz točk 1 do 5 pregledana ob upoštevanju izkušenj ter znanstvenega in tehnološkega razvoja. Pregled se mora osredotočiti zlasti na to, ali je treba mejno vrednost 50 % za razporeditev snovi po velikosti glede na število povečati ali zmanjšati.

               7.

               To priporočilo je naslovljeno na države članice, agencije Unije in gospodarske subjekte.

      V Bruslju, 18. oktobra 2011

            Za Komisijo

         Janez POTOČNIK

            Član Komisije

      (1)  COM(2005) 243 konč.

      (2)  COM(2008) 366 konč.

      (3)  P6_TA(2009)0328.

      (4)  EUR 24403 EN, junij 2010.

      (5)  http://ec.europa.eu/health/scientific_committees/emerging/docs/scenihr_o_032.pdf.

      (6)  http://cdb.iso.org.


               14.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/2

         Priporočilo za Uredbo Sveta o spremembah Uredbe (ES) št. 2532/98 o pooblastilih Evropske centralne banke za nalaganje sankcij
   (ECB/2014/19)

      (predlaga Evropska centralna banka)

   (2014/C 144/02)
   OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM
   I.   UVOD

   Svet Evropske unije je 23. novembra 1998 sprejel Uredbo Sveta (ES) št. 2532/98 (1). Ob upoštevanju izkušenj, pridobljenih skozi več let uporabe Uredbe (ES) št. 2532/98 na raznih področjih v pristojnosti Evropske centralne banke (ECB), in dejstva, da je bilo področje pooblastil ECB za nalaganje sankcij razširjeno z Uredbo Sveta (EU) št. 1024/2013 (2), je zdaj treba razmisliti o nekaterih spremembah Uredbe (ES) št. 2532/98. V ta namen je treba slediti postopku, določenemu v členu 129(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
   II.   SPLOŠNE PRIPOMBE

   ECB lahko za izvajanje nalog, ki so bile nanjo prenesene z Uredbo (EU) št. 1024/2013, v skladu s členom 18 navedene uredbe naloži upravne denarne kazni, če „kreditne institucije, finančni holdingi ali mešani finančni holdingi namerno ali iz malomarnosti kršijo zahtevo iz upoštevnih pravnih aktov Unije, ki se neposredno uporabljajo, in je v zvezi s tem pristojnim organom v skladu z upoštevnim pravom Unije dana možnost, da izrečejo upravne denarne kazni“ (3), in sankcije „v primeru kršitve njenih uredb ali sklepov“ (4) (v nadaljnjem besedilu skupaj poimenovane: upravne kazni). Kar zadeva kršitve nacionalnega prava v kontekstu enotnega mehanizma nadzora (EMN), so pristojni nacionalni organi še naprej pristojni za nalaganje upravnih kazni, vendar lahko takšne kazni naložijo kreditnim institucijam, ki so pod neposrednim nadzorom ECB, samo, če ECB od njih zahteva, da uvedejo postopek v ta namen.
   Načela in postopki, ki se uporabljajo za naložitev upravnih denarnih kazni za kršitve prava Unije, ki se neposredno uporablja, po členu 18(1) Uredbe (EU) št. 1024/2013, so določeni v Uredbi (EU) št. 1024/2013 in v Uredbi ECB (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke (ECB/2014/17) (5). Po členu 18(7) Uredbe (EU) št. 1024/2013 lahko ECB naloži sankcije za kršitve uredb in sklepov ECB v skladu z Uredbo (ES) št. 2532/98. Člen 18(4) Uredbe (EU) št. 1024/2013 določa, da ECB uporablja člen 18 v skladu z akti, navedenimi v prvem pododstavku člena 4(3) Uredbe (EU) št. 1024/2013, po potrebi vključno s postopki iz Uredbe (ES) št. 2532/98.
   Glede na navedeno je še posebej pomembno, da se vzpostavi koherentna ureditev, po kateri ECB nalaga vse upravne kazni v zvezi z opravljanjem svojih nadzorniških nalog po Uredbi (EU) št. 1024/2013.
   Poleg tega so nekatera pravila, ki jih vsebuje Uredba (ES) št. 2532/98, različna od tistih, ki jih določa Uredba (EU) št. 1024/2013. Ta pravila se nanašajo predvsem na zgornje meje glob in periodičnih denarnih kazni, postopkovna pravila in zastaralne roke, določene v Uredbi (ES) št. 2532/98.
   Zato se priporoča, da se Uredba (ES) št. 2532/98 spremeni:

               (a)

               Vstaviti je treba nov člen 1a, v katerem se opredeli nekatera splošna načela, ki veljajo za upravne kazni, ki jih naloži ECB v zvezi s svojimi nadzorniškimi nalogami, in sankcije, ki jih naloži v zvezi s svojimi nalogami, ki niso povezane z nadzorom, ter določi področje uporabe različnih določb, ki veljajo zanje.

               (b)

               Vstaviti je treba nove člene 4a do 4c, ki se nanašajo na ureditev upravnih kazni, ki jih ECB nalaga pri izvajanju svojih nadzorniških nalog. Namen teh novih členov je, da se razlikuje med ureditvijo za upravne kazni, ki jih ECB nalaga v zvezi s svojimi nadzorniškimi nalogami, in določbami za sankcije, ki jih ECB lahko naloži v zvezi s svojimi nalogami, ki niso povezane z nadzorom. S tem bi se zagotovilo, da za vse upravne kazni, ki jih ECB naloži na področju nadzora, velja enotna ureditev, pri čemer pa se upoštevajo tudi pravila, določena v Uredbi (EU) št. 1024/2013.

               (c)

               Potrebne so tudi dodatne spremembe, s katerimi bi se zagotovilo, da so načela in postopki, ki urejajo nalaganje sankcij, določeni v členih 2 do 4 Uredbe (ES) št. 2532/98, združljivi s tistimi, ki urejajo upravne kazni, ki jih ECB nalaga pri izvajanju svojih nadzorniških nalog po Uredbi (EU) št. 1024/2013.

         III.   PRIPOMBE K ČLENOM

   Člen 1 – Opredelitve pojmov
   Opredelitev periodičnih denarnih kazni
   Opredelitev periodičnih denarnih kazni je treba spremeniti iz dveh razlogov. Prvič, v skladu z drugimi določbami prava Unije o tem vprašanju (6) je treba jasno izraziti, da lahko ECB uporablja periodične denarne kazni ne le za kaznovanje trajajoče kršitve, ampak tudi, da prisili podjetja k upoštevanju uredbe ali sklepa ECB. Drugič, opredelitev se trenutno sklicuje na drugi pododstavek člena 3(1) Uredbe (ES) št. 2532/98 glede obvestitve o odločbi, s katero se zahteva prenehanje kršitve. Ker bi se moral za sankcije, ki se nalagajo v zvezi z nadzorniškimi nalogami ECB, uporabljati drugačen postopek odločanja, bi bilo treba v opredelitvi dodati tudi sklicevanje na tak postopek.
   Posledično bi bilo treba spremeniti tudi opredelitev „sankcije“, tako da se črta navedba, da se periodične denarne kazni naložijo „kot posledica kršitve“.
   Člen 1a – Splošna načela in področje uporabe
   Čeprav Uredba (ES) št. 2532/98 v skladu s členom 34.3 Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke določa pogoje, v skladu s katerimi ima ECB pravico nalagati sankcije podjetjem, ki ne izpolnjujejo svojih obveznosti iz uredb in sklepov ECB, je treba primerno upoštevati tudi Uredbo (EU) št. 1024/2013, ki vsebuje širok nabor določb, ki so neposrednega pomena za pooblastila ECB, da nalaga upravne kazni v zvezi izvajanjem svojih nadzorniških nalog. Čeprav veljajo določbe Uredbe (ES) št. 2532/98 načeloma za katero koli sankcijo, ki jo ima ECB pravico naložiti zaradi kršitev uredb ali sklepov ECB, je glede na navedeno potrebno, da nekatere določbe Uredbe (ES) št. 2532/98, ki so v nasprotju z Uredbo (EU) št. 1024/2013, kar zadeva nalaganje upravnih kazni v zvezi z nadzorniškimi nalogami ECB, bodisi prenehajo veljati bodisi se spremenijo.
   ECB ima pravico, da objavi vsako odločitev o naložitvi upravne kazni v zvezi s svojimi nadzorniškimi nalogami oziroma o naložitvi sankcije v zvezi s svojimi nalogami, ki niso povezane z nadzorom, ne glede na to, ali je zoper tako odločitev vložena pritožba ali ne, tako da za vse odločitve, ki jih sprejme ECB, velja ista ureditev objave. V zvezi s temi objavami ECB uporablja upoštevno pravo Unije, ne glede na nacionalne zakone ali druge predpise, in mora pri tem primerno upoštevati sorazmernost objave odločitve glede na stopnjo resnosti naložene sankcije oziroma upravne kazni in vpliv objave na stabilnost finančnega sistema.
   Člen 2 – Sankcije
   Člen 2(4) se sklicuje na postopek, določen v členu 3(4) Uredbe (ES) št. 2532/98, ki se ne bi smel uporabljati za nalaganje upravnih kaznih v zvezi z nadzorniškimi nalogami ECB. Zato je treba dodati sklicevanje na postopek odločanja, določen v členu 4b.
   Člen 3 – Postopkovna pravila
   Sklicevanje v prvem stavku člena 3(1) na to, da je Izvršilni odbor pristojni organ za uvedbo postopka za ugotavljanje kršitev, bi bilo treba črtati, s čimer bi se ECB omogočilo, da z uredbo, sprejeto na podlagi člena 6(2), določi, kateri interni organ bi moral opravljati preiskave domnevnih kršitev. Pristojnost za sprejemanje odločitev o nalaganju sankcij ostane pri Izvršilnem odboru, ob upoštevanju novega člena 4b.
   Člen 3(10) bi bilo treba spremeniti tako, da se ne bi nanašal samo na naloge, poverjene Evropskemu sistemu centralnih bank, ampak tudi na naloge, ki so ECB zaupane na podlagi člena 127(6) Pogodbe. Zadnji stavek člena 3(10) bi bilo treba spremeniti tudi, da bi se odrazila nova nadzorniška pristojnost ECB.
   Člen 4a – Posebna pravila o zgornjih mejah sankcij, ki jih ECB nalaga pri izvajanju svojih nadzorniških nalog
   Zgornja meja upravnih denarnih kazni, ki jih ECB lahko naloži po členu 18(1) Uredbe (EU) št. 1024/2013 za kršitve prava Unije, ki se neposredno uporablja, krepko presega tisto, ki je dopustna po Uredbi (ES) št. 2532/98. Ta razlika se ne zdi utemeljena, saj kršitev uredbe ali sklepa ECB ni nujno manj resna kot kršitev prava Unije, ki se neposredno uporablja. Zato bi morale za vse upravne kazni, ki jih ECB naloži kreditnim institucijam, ki jih nadzira v okviru EMN, veljati iste zgornje meje. Tudi zgornja meja za periodične denarne kazni, ki jih ECB naloži na področju nadzora, bi se morala spremeniti v skladu z zgoraj navedenim.
   Posledično člen 2(1) ne bi smel veljati za upravne kazni, ki jih ECB nalaga pri izvajanju svojih nadzorniških nalog.
   Člen 4b - Posebna postopkovna pravila za sankcije, ki jih ECB nalaga pri izvajanju svojih nadzorniških nalog
   Člen 25(2) Uredbe (EU) št. 1024/2013 določa načelo ločenosti, po katerem je treba naloge, prenesene na ECB z Uredbo (EU) št. 1024/2013, izvajati ločeno od nalog denarne politike in drugih nalog ECB. Na podlagi tega člena bi bilo treba Uredbo (ES) št. 2532/98 spremeniti tako, da bi se določil postopek odločanja, ki bi vključeval Nadzorni odbor in Svet ECB, v skladu s členom 26 Uredbe (EU) št. 1024/2013, kar zadeva nalaganje upravnih kazni na področju nadzora. To bi bilo tudi v skladu s Temeljnimi načeli za učinkovit bančni nadzor Baselskega odbora za bančni nadzor (7) in potrebo po zagotovitvi tega, da so organi, ki subjektom nalagajo sankcije, tudi tisti, ki te subjekte nadzorujejo.
   Odločitev o naložitvi upravne kazni, ki jo sprejme Svet ECB na področju nadzora, bo pregledal Upravni odbor za pregled, kot je določeno po členu 24 Uredbe (EU) št. 1024/2013, če bo fizična ali pravna oseba zahtevala pregled take odločitve, pod pogojem, da je odločitev naslovljena na to osebo ali da se nanjo neposredno in posamično nanaša. Posledično bi bilo treba Uredbo (ES) št. 2532/98 spremeniti tako, da bi se določil postopek pregleda, ki bi vključeval Upravni odbor za pregled v ECB, v skladu s členom 24 Uredbe (EU) št. 1024/2013, kar zadeva nalaganje upravnih kazni na področju nadzora.
   Glede na zgoraj navedeno člen 3(1) do (8) ne bi smel veljati za upravne kazni, povezane z izvajanjem nadzorniških nalog ECB.
   Člen 4c – Posebni roki za upravne kazni, naložene na področju nadzora
   Za roke, ki veljajo za naložitev in izvršitev sankcij v zvezi z nalogami ECB, ki niso povezane z nadzorom, se je izkazalo, da delujejo dobro, zlasti zaradi relativne enostavnosti preiskave, potrebne za ugotovitev, ali je bila storjena kršitev, npr. kršitev zahtev glede izpolnjevanja obveznih rezerv, pravil o primernosti zavarovanja, zahtev za statistično poročanje. Glede na dejstvo, da so preiskave domnevnih kršitev na področju nadzora bolj kompleksne, bi morali za pooblastila za naložitev in izvršitev upravnih kazni na tem področju veljati roki, ki bi bili daljši od tistih, ki so določeni za sankcije v zvezi z nalogami, ki niso povezane z nadzorom. To je tudi v skladu z roki, določenimi v Uredbi Sveta (ES) št. 1/2003 za kršitev pravil o konkurenci. Ker bi morali za vse upravne kazni, ki jih ECB lahko nalaga podjetje na področju nadzora, veljati isti roki, ne glede na to, ali se te upravne kazni nanašajo na kršitev sklepa ali uredbe ECB ali na kršitev prava Unije, ki se neposredno uporablja, bi morali roki, določeni v členu 4c, veljati za vse upravne kazni, ki jih ECB nalaga pri izvajanju svojih nadzorniških nalog.
   Zadržanje in prekinitev teh rokov bi bilo treba ustrezno urediti, tudi ob upoštevanju, da bi se lahko postopki za ugotavljanje kršitev na področju nadzora prekrivali s kazenskimi preiskavami in kazenskimi postopki, ki temeljijo na istih dejstvih.
   Glede na zgoraj navedeno člen 4 ne bi smel veljati za upravne kazni, povezane z izvajanjem nadzorniških nalog ECB.

      Priporočilo za:

         „UREDBO SVETA
         o spremembah Uredbe (ES) št. 2532/98 o pooblastilih Evropske centralne banke za nalaganje sankcij
         SVET EVROPSKE UNIJE JE –
         ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 132(3) Pogodbe,
         ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 34.3 Statuta,
         ob upoštevanju priporočila Evropske centralne banke,
         ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,
         ob upoštevanju mnenja Evropske komisije,
         v skladu s postopkom, določenim v členu 129(4) Pogodbe in členu 41 Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke,
         ob upoštevanju naslednjega:

                     (1)

                     Uredba (ES) št. 2532/98 (8) določa, v skladu s členom 34.3 Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke (v nadaljnjem besedilu: Statut ESCB), meje in pogoje, v skladu s katerimi ima Evropska centralna banka (ECB) pravico naložiti globe ali periodične denarne kazni podjetjem, ki ne izpolnjujejo obveznosti iz njenih uredb in sklepov.

                     (2)

                     ECB uporablja Uredbo (ES) št. 2532/98 pri nalaganju sankcij na raznih področjih v njeni pristojnosti, vključno zlasti z izvajanjem denarne politike Unije, upravljanjem plačilnih sistemov in zbiranjem statističnih informacij.

                     (3)

                     Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 (9) daje ECB pravico, da kreditnim institucijam pod njenim nadzorom nalaga: (a) upravne denarne kazni, kadar te institucije kršijo zahteve po pravu Unije, ki se neposredno uporablja; in (b) sankcije v primeru kršitve uredb ali sklepov ECB (v nadaljnjem besedilu skupaj poimenovane: upravne kazni).

                     (4)

                     Člen 18(7) Uredbe (EU) št. 1024/2013 določa, da lahko ECB za namene opravljanja nalog, prenesenih nanjo z navedeno uredbo, v primeru kršitev uredb in sklepov ECB nalaga sankcije v skladu z Uredbo (ES) št. 2532/98.

                     (5)

                     Uredba (EU) št. 1024/2013 vsebuje širok nabor določb, ki so neposrednega pomena za pooblastila ECB za nalaganje upravnih kazni v zvezi z njenimi nadzorniškimi nalogami. V tem smislu so nekatere določbe Uredbe (ES) št. 2532/98 v nasprotju z Uredbo (EU) št. 1024/2013. Zato je treba ugotoviti, katera pravila v Uredbi (ES) št. 2532/98 bi bilo treba spremeniti, da bi se vzpostavila koherentna ureditev, po kateri bo ECB nalagala sankcije pri izvajanju nadzorniških nalog, prenesenih nanjo z Uredbo (EU) št. 1024/2013.

                     (6)

                     ECB bi morala objavljati odločitve o naložitvi upravnih denarnih kazni za kršitve prava Unije, ki se neposredno uporablja, in sankcij za kršitve uredb ali sklepov ECB, tako na področju nadzora kot zunaj njega, razen če bi bila taka objava nesorazmerna, ob upoštevanju resnosti upravne denarne kazni ali sankcije, naložene podjetju, ali bi ogrozila stabilnost finančnih trgov.

                     (7)

                     Zgornja meja za globe, ki jih ECB lahko naloži podjetju zaradi neupoštevanja uredbe ali sklepa ECB na področju nadzora, se ne bi smela razlikovati od zgornje meje za globe, ki jih ECB lahko naloži podjetju za kršitev prava Unije, ki se neposredno uporablja, da bi se zagotovila usklajenost pri obravnavanju enako resnih kršitev. Za vse globe, ki jih ECB nalaga pri izvajanju svojih nadzorniških nalog, bi zato morale veljati iste zgornje meje.

                     (8)

                     ECB bi moralo biti omogočeno, da naloži podjetjem periodične denarne kazni, da jih prisili k upoštevanju uredb ali sklepov ECB na področju nadzora ali k prenehanju trajajoče kršitve le-teh. Zgornja meja periodičnih denarnih kazni bi morala biti sorazmerna z zgornjo mejo za globe na področju nadzora.

                     (9)

                     Člen 25 Uredbe (EU) št. 1024/2013 določa načelo ločenosti, po katerem ECB opravlja naloge, prenesene nanjo z Uredbo (EU) št. 1024/2013, brez poseganja v naloge, povezane z denarno politiko, in druge njene naloge ter ločeno od njih. Za okrepitev načela ločenosti je bil na podlagi člena 26 ustanovljen Nadzorni odbor, ki je med drugim odgovoren za pripravo osnutkov odločitev za Svet ECB na področju nadzora. Poleg tega so odločitve Sveta ECB pod pogoji, določenimi v členu 24 navedene uredbe, predmet pregleda Upravnega odbora za pregled. Ob upoštevanju načela ločenosti ter ustanovitve Nadzornega odbora in Upravnega odbora za pregled je treba uporabljati dva različna postopka: (a) kadar ECB preučuje možnost naložitve upravnih kazni pri izvajanju svojih nadzorniških nalog, sprejme ustrezne odločitve Svet ECB na podlagi dokončnega osnutka odločitve, ki ga predloži Nadzorni odbor, pregleda pa jih Upravni odbor za pregled; in (b) kadar ECB preučuje možnost naložitve sankcij pri izvajanju svojih nalog, ki niso povezane z nadzorom, sprejme ustrezne odločitve Izvršilni odbor ECB, pregleda pa jih Svet ECB.

                     (10)

                     Zaradi kompleksnosti preiskave kršitev na področju nadzora bi morali za pooblastila za nalaganje in izvrševanje upravnih kazni, povezanih z nadzorniškimi nalogami ECB, veljati roki, ki bi bili daljši od tistih, ki so določeni za sankcije v zvezi z nalogami ECB, ki niso povezane z nadzorom. Zadržanje in prekinitev teh rokov bi bilo treba ustrezno urediti, tudi ob upoštevanju, da se lahko postopki za ugotavljanje kršitev na področju nadzora prekrivajo s kazenskimi preiskavami in kazenskimi postopki, ki temeljijo na istih dejstvih.

                     (11)

                     Uredbo (ES) št. 2532/98 je zato treba ustrezno spremeniti –

               SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:
         Člen 1
         Spremembe
         Uredba (ES) št. 2532/98 se spremeni:

                     1.

                     Člen 1 se spremeni:

                                 (a)

                                 točka 6 se nadomesti z naslednjim:
                                 ‚„periodične denarne kazni“ pomenijo denarne zneske, ki jih mora podjetje v primeru trajajoče kršitve plačati kot kazen ali za to, da bi zadevne osebe prisilili k upoštevanju uredb in sklepov ECB na področju nadzora. Periodične denarne kazni se izračunajo za vsak dan trajajoče kršitve (a) po tem, ko je bilo podjetje uradno obveščeno o odločbi, s katero se zahteva prenehanje kršitve, v skladu s postopkom, določenim v drugem pododstavku člena 3(1); ali (b) kadar trajajoča kršitev spada v okvir člena 18(7) Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (10), v skladu s postopkom, določenem v členu 4b te uredbe;

                                    (10)  UL L 287, 29.10.2013, str. 63.‘;"

                                 (b)

                                 točka 7 se nadomesti z naslednjim:
                                 ‚„sankcije“ pomenijo globe in periodične denarne kazni.‘;

                     2.

                     vstavi se naslednji člen 1a:
                     ‚Člen 1a
                     Splošna načela in področje uporabe
                     1.   Ta uredba se uporablja, kadar ECB nalaga sankcije podjetjem zaradi neizpolnjevanja njihovih obveznosti, ki izhajajo iz sklepov ali uredb ECB, razen če je izrecno določeno drugače.
                     2.   Pravila, ki jih ECB uporablja, kadar pri izvajanju svojih nadzorniških nalog nalaga upravne denarne kazni za kršitve prava Unije, ki se neposredno uporablja, in sankcije za kršitve uredb in sklepov ECB (v nadaljnjem besedilu skupaj poimenovane: upravne kazni), odstopajo od pravil, določenih v členih 2 do 4, kolikor je določeno v členih 4a do 4c.
                     3.   ECB lahko objavi katero koli odločitev, s katero naloži podjetju upravno denarno kazen za kršitve prava Unije, ki se neposredno uporablja, in sankcije za kršitve uredb ali sklepov ECB, tako na področju nadzora kot zunaj njega, ne glede na to, ali je bila zoper tako odločitev vložena pritožba ali ne. ECB opravi tako objavo v skladu z upoštevnim pravom Unije, ne glede na nacionalne zakone ali druge predpise in, kadar upoštevno pravo Unije predstavljajo direktive, nacionalno zakonodajo, ki prenaša te direktive.‘;

                     3.

                     v členu 2 se odstavek 4 nadomesti z naslednjim:
                     ‚4.   Kadar kršitev pomeni neizpolnjevanje dolžnosti, uporaba sankcije podjetja ne osvobodi izpolnitve, razen če odločitev, sprejeta v skladu s členom 3(4) ali členom 4b, izrecno ne navaja nasprotno.‘;

                     4.

                     člen 3 se spremeni:

                                 (a)

                                 prvi stavek odstavka 1 se nadomesti z naslednjim:
                                 ‚Odločitev o tem, ali uvesti postopek za ugotavljanje kršitev ali ne, sprejme ECB bodisi na lastno pobudo bodisi na podlagi ustreznega predloga, ki ga nanj naslovi nacionalna centralna banka države članice, pod jurisdikcijo katere je prišlo do domnevne kršitve.‘;

                                 (b)

                                 odstavek 10 se nadomesti z naslednjim:
                                 ‚Če se kršitev nanaša izključno na nalogo, ki je ESCB ali ECB poverjena v skladu s Pogodbo in Statutom ESCB, je možno uvesti postopek za ugotavljanje kršitev le na podlagi te uredbe, ne glede na kakršen koli nacionalni zakon ali drug predpis, ki bi predvideval ločen postopek. Če se kršitev nanaša tudi na eno ali več področij zunaj pristojnosti ESCB ali ECB, je pravica do uvedbe postopka za ugotavljanje kršitev na podlagi te uredbe neodvisna od katere koli pravice pristojnega nacionalnega organa do uvedbe ločenih postopkov v zvezi s takimi področji zunaj pristojnosti ESCB ali ECB. Ta določba ne posega v uporabo kazenskega prava in nacionalnega prava v zvezi s pristojnostmi bonitetnega nadzora v sodelujoči državi članici v skladu z Uredbo Sveta (EU) št. 1024/2013.‘;

                     5.

                     vstavijo se naslednji členi 4a do 4c:
                     ‚Člen 4a
                     Posebna pravila o zgornjih mejah sankcij, ki jih ECB nalaga pri izvajanju svojih nadzorniških nalog
                     1.   Z odstopanjem od člena 2(1), v primeru kršitev, povezanih s sklepi in uredbami, ki jih sprejme ECB pri izvajanju svojih nadzorniških nalog, so meje, v katerih lahko ECB nalaga globe in periodične denarne kazni, naslednje.

                                 (a)

                                 Globe: zgornja meja je dvakratnik pridobljenega dobička ali nenastale izgube zaradi kršitve, kadar se ta dobiček oziroma izguba lahko določita, ali 10 % skupnega letnega prometa podjetja.

                                 (b)

                                 Periodične denarne kazni: zgornja meja je 5 % povprečnega dnevnega prometa na dan kršitve. Periodične denarni kazni se lahko naložijo največ za obdobje šestih mesecev od datuma, določenega v odločitvi o naložitvi periodične denarne kazni.

                           2.   Za namene odstavka 1: (a) „letni promet“ pomeni letni promet pravne osebe, kot je opredeljen v upoštevnem pravu Unije, v skladu z najnovejšimi razpoložljivimi letnimi finančnimi računi take osebe. Kadar je podjetje podrejena družba nadrejene osebe, se upošteva skupni letni promet, ki izhaja iz najnovejših razpoložljivih konsolidiranih letnih finančnih računov končne nadrejene osebe v skupini, ki jo nadzoruje ECB; (b) „povprečni dnevni promet“ pomeni letni promet, kot je opredeljen pod (a), deljeno s 365.
                     Člen 4b
                     Posebna postopkovna pravila za sankcije, ki jih ECB nalaga pri izvajanju svojih nadzorniških nalog
                     1.   Z odstopanjem od člena 3(1) do (8) veljajo pravila, določena v tem členu, za kršitve v zvezi s sklepi in uredbami, ki jih sprejme ECB pri izvajanju svojih nadzorniških nalog.
                     2.   Potem ko je bil opravljen postopek za ugotavljanje kršitev po pravilih, ki jih določi ECB v skladu s členom 6(2), Nadzorni odbor predlaga Svetu ECB dokončen osnutek odločitve o naložitvi sankcije zadevnemu podjetju v skladu s postopkom, določenim v členu 26(8) Uredbe (ES) št. 1024/2013. Preden Nadzorni odbor predloži Svetu ECB dokončen osnutek odločitve, se opravi obravnava glede domnevne kršitve zadevnega podjetja.
                     3.   Zadevno podjetje ima pravico zahtevati, da odločitev, ki jo sprejme Svet ECB po odstavku 2, pregleda Upravni odbor za pregled v skladu s postopkom, določenim v členu 24 Uredbe (EU) št. 1024/2013.
                     Člen 4c
                     Posebni roki za upravne kazni, ki jih ECB nalaga pri izvajanju svojih nadzorniških nalog
                     1.   Z odstopanjem od člena 4 pravica do sprejetja odločitve o naložitvi upravne kazni glede kršitev v zvezi z upoštevnimi akti prava Unije, ki se neposredno uporabljajo, ter s sklepi in uredbami, ki jih sprejme ECB pri izvajanju svojih nadzorniških nalog, preneha pet let po tem, ko je prišlo do kršitve, ali v primeru trajajoče kršitve pet let po prenehanju kršitve.
                     2.   Kakršno koli dejanje, ki ga opravi ECB zaradi preiskave ali postopkov glede kršitve, pretrga rok, določen v odstavku 1. Pretrganje zastaralnega roka učinkuje od datuma, na katerega se dejanje uradno sporoči zadevnemu nadzorovanemu subjektu. Po vsakem pretrganju začne rok teči znova. Vendar pa rok ne sme biti daljši kot deset let po tem, ko je prišlo do kršitve, ali v primeru trajajoče kršitve deset let po prenehanju kršitve.
                     3.   Roki, navedeni v predhodnih odstavkih, se lahko podaljšajo v naslednjih primerih: (a) odločitev Sveta ECB je predmet pregleda pred Upravnim odborom za pregled ali postopka pritožbe pred Sodiščem Evropske unije; ali (b) zoper zadevno podjetje tečejo kazenski postopki v zvezi z istimi dejstvi. V takem primeru se roki, navedeni v predhodnih odstavkih, podaljšajo za čas, ki ga Upravni odbor za pregled oziroma Sodišče potrebujeta za pregled odločitve, oziroma dokler se kazenski postopki zoper zadevno podjetje ne zaključijo.
                     4.   Kakršno koli dejanje ECB, namenjeno uveljavitvi plačila ali plačilnih pogojev na podlagi naložene upravne kazni, pretrga zastaralni rok za izvršitev kazni. Pravica ECB do izvršitve odločitve o naložitvi upravne kazni preneha pet let po sprejetju take odločitve. Zastaralni rok za izvršitev upravnih kazni se zadrži:

                                 (a)

                                 dokler ne poteče rok za plačilo naložene upravne kazni;

                                 (b)

                                 če se uveljavitev plačila naložene upravne kazni zadrži po odločitvi Sveta ECB ali Sodišča.‘

               Člen 2
         Ta uredba začne veljati [datum].

            Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v državah članicah v skladu s Pogodbo.“

      V Frankfurtu na Majni, 16. aprila 2014

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 2532/98 z dne 23. novembra 1998 o pooblastilih Evropske centralne banke za nalaganje sankcij (UL L 318, 27.11.1998, str. 4). Evropska centralna banka je pred tem že predložila Svetu svoje Priporočilo ECB/1998/9 za Uredbo Sveta (ES) o pooblastilih Evropske centralne banke za nalaganje sankcij (UL C 246, 6.8.1998, str. 9).

      (2)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL L 287, 29.10.2013, str. 63).

      (3)  Člen 18(1) Uredbe (EU) št. 1024/2013.

      (4)  Člen 18(7) Uredbe (EU) št. 1024/2013.

      (5)  Uredba (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (okvirna uredba o EMN) (ECB/2014/17) (UL L 141, 14.5.2014, str. 1).

      (6)  Glej npr. drugi pododstavek člena 4 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 946/2012 z dne 12. julija 2012 o dopolnitvi Uredbe (ES) št. 1060/2009 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s postopkovnimi pravili glede glob, ki jih bonitetnim agencijam naloži Evropski organ za vrednostne papirje in trge, vključno s pravili glede pravice do obrambe in začasnimi določbami (UL L 282, 16.10.2012, str. 23); člen 66(1) Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o izvedenih finančnih instrumentih OTC, centralnih nasprotnih strankah in repozitorijih sklenjenih poslov (UL L 201, 27.7.2012, str. 1); člen 16(1) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 646/2012 z dne 16. julija 2012 o določitvi podrobnejših pravil o globah in periodičnih denarnih kaznih na podlagi Uredbe (ES) št. 216/2008 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 187, 17.7.2012, str. 29); člen 36(b)(1) Uredbe (EU) št. 513/2011 z dne 11. maja 2011 Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 1060/2009 o bonitetnih agencijah (UL L 145, 31.5.2011, str. 30); člen 25(1)(b) Uredbe (ES) št. 216/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 o skupnih predpisih na področju civilnega letalstva in ustanovitvi Evropske agencije za varnost v letalstvu in razveljavitvi Direktive Sveta 91/670/EGS, Uredbe (ES) št. 1592/2002 in Direktive 2004/36/ES (UL L 79, 19.3.2008, str. 1); člen 15 Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah) (UL L 24, 29.1.2004, str. 1); člen 24 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, 4.1.2003, str. 1).

      (7)  Glej načelo 1, in zlasti osnovno merilo 6(b), ter načelo 11, in zlasti osnovno merilo 7, Temeljnih načel za učinkovit bančni nadzor (Core Principles for an Effective Banking Supervision) Baselskega odbora za bančni nadzor, september 2012, po katerih so za učinkovit sistem bančnega nadzora potrebni jasne odgovornosti in cilji za vsak organ, vključen v nadzor bank in bančnih skupin, vključno s pooblastili nadzornika, da naloži nabor sankcij, nadzornik pa mora tudi imeti na razpolago ustrezen nabor nadzorniških orodij, s katerimi lahko pravočasno uveljavi popravne ukrepe, vključno z naložitvijo sankcij bankam. Dostopno na spletni strani Banke za mednarodne poravnave na naslovu www.bis.org.

      (8)  Uredba Sveta (ES) št. 2532/98 z dne 23. novembra 1998 o pooblastilih Evropske centralne banke za nalaganje sankcij (UL L 318, 27.11.1998, str. 4).

      (9)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL L 287, 29.10.2013, str. 63).


				|

		52013DC0368

			Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Malte za leto 2013 in mnenje Sveta o malteškem programu stabilnosti za obdobje 2012–2016 /* COM/2013/0368 final - 2013/ () */

Priporočilo
PRIPOROČILO SVETA
v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Malte za leto 2013
in mnenje Sveta o malteškem programu stabilnosti za obdobje 2012–2016

SVET EVROPSKE UNIJE –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad
proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2)
Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2], zlasti člena 6(1)
Uredbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[3],
ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4],
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,
ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,
po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)       Evropski svet je
26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne
izvajati novo strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji
na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na
ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje
potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.
(2)       Svet je 13. julija 2010
sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav
članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o
smernicah za politike zaposlovanja držav članic[5], ki skupaj tvorita integrirane
smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice
upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.
(3)       Voditelji držav oziroma vlad
so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z
uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen
okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja.
Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic,
in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020
ter izvajanju priporočil za posamezne države.
(4)       Svet je
6. julija 2012 sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim
reformnim programom Malte za leto 2012 in dal mnenje o dopolnitvi
malteškega programa stabilnosti za obdobje 2011–2015.
(5)       Komisija je
28. novembra 2012 sprejela letni pregled rasti[6], ki zaznamuje začetek
evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2013. Poleg tega
je 28. novembra 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011
sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja[7],
v katerem je Malto opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba
opraviti poglobljen pregled.
(6)       Evropski svet je
14. marca 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje
finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje
rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne
konsolidacije, vrnitvi k normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu,
spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in
socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.
(7)       Komisija je v skladu s
členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011 10. aprila 2013 objavila
rezultate poglobljenega pregleda[8]
za Malto. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da na Malti
obstajajo makroekonomska neravnotežja, zaradi katerih so potrebni spremljanje
in strateški ukrepi. Zlasti je potrebno pozorno spremljanje bančnega
sektorja in nepremičninskega trga. Politike se morajo osredotočiti na
dolgoročno vzdržnost javnih financ.
(8)       Malta je
30. aprila 2013 predložila program stabilnosti za leto 2013, ki zajema
obdobje 2012–2016, in nacionalni reformni program za leto 2013. Programa sta
bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.
(9)       Na
podlagi ocene programa stabilnosti za leto 2012 v skladu z Uredbo
Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na
katerem temeljijo proračunske napovedi v programu, verjeten. Svet je 4.
decembra 2012 razveljavil sklep o obstoju čezmernega primanjkljaja na
Malti, saj je bil ta leta 2011 odpravljen, glede na napoved Komisije iz jeseni
2012 pa se je njegova odprava štela za trajno. Vendar je v letu 2012 Malta
zabeležila javnofinančni primanjkljaj v višini 3,3 % BDP, kar je bilo
znova nad referenčno vrednostjo 3 % BDP. Cilj proračunske
strategije, opisane v programu, je postopno zmanjšati primanjkljaj s 3,3 %
BDP leta 2012 na 0,8 % BDP leta 2016, kar pomeni postopno napredovanje k
srednjeročnemu cilju. Program potrjuje srednjeročni cilj, tj.
uravnoteženi proračun v strukturnem smislu, ki je ambicioznejši od cilja,
ki ga zahteva Pakt za stabilnost in rast, vendar njegova izpolnitev ni
načrtovana v programskem obdobju. Ciljni primanjkljaj za leto 2013 iz
programa naj bi se dosegel predvsem z razmeroma visoko rastjo davčnih
prihodkov, česar ni mogoče v celoti razložiti z makroekonomskim scenarijem,
na katerem temelji program. Poleg tega ni zadostno podprt s podrobnimi ukrepi,
enako pa velja tudi za naslednja leta. Zato je sprememba načrtovanega
(preračunanega) strukturnega salda znatno višja kot v napovedi Komisije. V
skladu s slednjo se bo ob nespremenjeni politiki strukturni saldo izboljšal za
samo 0,25 odstotne točke BDP v letu 2013 in zgolj minimalno v letu 2014.
Javni dolg naj bi po napovedih ostal nad pragom 60 % BDP v celotnem
programskem obdobju. Državni organi napovedujejo, da se bo dolg leta 2014
povečal na 74,2 % BDP, nato pa naj bi se do leta 2016 zmanjšal na
70 %. V skladu z napovedjo Komisije iz pomladi 2013 se bo delež javnega
dolga v razmerju do BDP po pričakovanjih povečeval nekoliko hitreje,
in sicer na 74,9 % v letu 2014, saj naj bi se primarni primanjkljaj še
naprej povečeval. Ker je leta 2011 odpravila čezmerni primanjkljaj,
je Malta v triletnem prehodnem obdobju, kar zadeva cilj glede zmanjšanja dolga,
ki se je začelo leta 2012. Malta v letu 2012 ni dosegla zadostnega napredka
pri izpolnjevanju cilja glede zmanjšanja dolga, po napovedih pa ga ni
mogoče pričakovati niti v letih 2013 in 2014. Čeprav je fiskalni
okvir Malte precej prožen, njegov nezavezujoč značaj in kratek
časovni okvir fiskalnega načrtovanja ne zagotavljata stabilnega
fiskalnega položaja. Direktiva 2011/85/EU o proračunskih okvirih še ni
bila prenesena v nacionalno zakonodajo, vanjo pa tudi še ni bilo vneseno
pravilo o strukturnem saldu sektorja države iz pogodbe o stabilnosti,
usklajevanju in upravljanju. Program stabilnosti navaja namen vlade, da
ustanovi fiskalni svet, ne navaja pa konkretnih načrtov.
(10)     Izpolnjevanje davčnih
obveznosti in izogibanje davkom še naprej ostajata izziv za kakovost javnih
financ. Državni organi so uvedli številne ustrezne ukrepe, v pripravi so še
dodatni, vendar je treba izvajanje pozorno spremljati, saj konkretni rezultati
še niso vidni. Davčne spodbude za zadolževanje podjetij so še vedno zelo
visoke. Leta 2012 je Malta izstopala kot država z drugo največjo razliko
med davčno obravnavo dolga in lastniškega financiranja novih naložb.
Zaradi teh davčnih ugodnosti lahko pride do visoke zadolženosti podjetij
in neučinkovite porazdelitve kapitala. Malta je ena od redkih držav
članic brez določb za zmanjšanje davčnih spodbud za zadolževanje.

(11)     Malta se še vedno sooča z
izzivi glede vzdržnosti javnih financ zaradi proračunskega vpliva staranja
prebivalstva, ki naj bi po napovedih močno presegel povprečje EU.
Povečanje izdatkov za pokojnine znaša več kot polovico skupnega
predvidenega povečanja odhodkov zaradi staranja prebivalstva, ob tem pa (v
primerjavi z drugimi državami članicami) zakonsko določena
upokojitvena starost ostaja nizka, njeno zvišanje v skladu z reformo iz leta
2006 pa se uvaja le počasi. Za zagotovitev vzdržnosti javnih financ je
potrebna dodatna reforma, pri čemer je treba zagotoviti ustreznost in
obravnavati vprašanja v zvezi z medgeneracijsko pravičnostjo. Razprava s
socialnimi partnerji je bila opravljena, vendar konkretni predlogi za dodatno
pokojninsko reformo niso bili predstavljeni. Stopnja zaposlenosti starejših
delavcev je nizka, celovito strategijo aktivnega staranja pa je treba še
razviti. Omejeno osnovno zdravstveno varstvo v kombinaciji s predvidenim
staranjem prebivalstva lahko dolgoročno vodi do visokih stroškov v
zdravstvu. Zaradi šibke upravne zmogljivosti na področju javnih
naročil prihaja do zapletenih in dolgotrajnih postopkov.
(12)     Ukrepi za zmanjšanje zgodnjega
opuščanja šolanja, vključno z nedavno uvedenim postopkom za pripravo
strategije za preprečevanje zgodnjega opuščanja šolanja, so
dobrodošli, tudi glede na neskladje med povpraševanjem in ponudbo spretnosti.
Uspešnost strateških prizadevanj bo odvisna od pravilnega in pravočasnega
izvajanja, ki ga bo treba pozorno spremljati. Ena od velikih težav je
nezadostna povezava med izobraževanjem in usposabljanjem ter potrebami trga
dela. Načrtovana enotna shema pripravništva, ki bo zajemala več
stopenj kvalifikacij, bo po pričakovanjih prispevala k zagotavljanju
delovne sile, ki ustreza potrebam trga dela.
(13)     Malta je sprejela tudi
pomembne ukrepe za večjo udeležbo žensk na trgu dela, zlasti s ciljem
izboljšanega usklajevanja poklicnega in družinskega življenja. Zaradi ugodnega
generacijskega učinka stopnja zaposlenosti žensk še naprej raste. Vendar
so še mogoče izboljšave: stopnja zaposlenosti žensk ostaja nizka,
starševstvo še vedno pomembno vpliva na udeležbo žensk na trgu dela, razlika v
stopnji zaposlenosti med spoloma pa je najvišja v EU. S spodbujanjem prožnih
pogojev dela ter zagotavljanjem cenovno dostopnega otroškega varstva in
podaljšanega bivanja po pouku širšemu segmentu prebivalstva se lahko dodatno
zviša stopnja zaposlenosti žensk.
(14)     Malteški mehanizem
prilagajanja plač življenjskim stroškom ima posebne značilnosti, ki
blažijo njegov negativen učinek na skupno uspešnost trga dela in na
prilagajanje plač: mehanizem omogoča pavšalno povišanje, kar pri
plačah, ki presegajo „referenčno“ osnovno plačo, pomeni le delno
nadomestilo za inflacijo, na voljo so klavzule o odstopanju na mikro in makro
ravni, pogajanja o plačah pa so povsem decentralizirana. Vendar ta sistem
v zelo neugodnih fazah ekonomskega cikla še vedno predstavlja potencialen izziv
za prožnost realnih plač in tako ovira prilagajanje trga dela in zavira
konkurenčnost. Nestanovitnost cen nekaterih sestavin indeksa gibanja cen,
ki se uporablja v tem mehanizmu, zlasti cen energije, bi lahko pomenila pritisk
na inflacijo z inflacijsko-plačno spiralo. Zato bosta za zmanjšanje
potencialnih tveganj bistvenega pomena zbiranje podatkov o plačah in
produktivnosti na sektorski ravni ter pozorno spremljanje učinkov sistema
indeksacije plač. Malteški organi bi morali pozorno spremljati vpliv
mehanizma na gospodarstvo in biti pripravljeni, da ga po potrebi ustrezno izboljšajo.

(15)     Konkurenčnost Malte
ostaja ogrožena zaradi zelo omejene diverzifikacije in slabe okoljske
učinkovitosti pri oskrbi z energijo, kar povzroča visoke cene
električne energije. Težak finančni položaj glavnega dobavitelja
energije (družbe Enemalta) to negotovost še stopnjuje, vendar naj bi se
z električno povezavo s Sicilijo po letu 2014 stanje izboljšalo.
Prizadevanja na področju številnih pobud, kot je uvajanje
fotovoltaične energije, so se nadaljevala, vendar delež obnovljivih virov
energije ostaja zelo nizek, izvedljivost nekaterih velikih projektov, kot je
razvoj polj vetrnih elektrarn, pa se zdi ogrožena. Na področju energetske
učinkovitosti, zlasti pri javnih stavbah, je bil dosežen napredek, podprt
s financiranjem Unije. Okoljska učinkovitost malteškega prometnega sistema
je prav tako neustrezna. Malta bi potrebovala celovito prometno strategijo za
izboljšanje javnega prevoza, cestnega omrežja in uspešnosti pri omejevanju
emisij ogljika ter za dodatno spodbujanje uporabe vrst prevoza, ki niso osebni
avtomobili.
(16)     Bančni sektor na Malti je
v primerjavi z domačim gospodarstvom zelo velik. Čeprav gre pri tem
zlasti za neključne domače in mednarodne banke, ki so le v manjši
meri izpostavljene domačemu gospodarstvu, jih je treba še naprej strogo
nadzorovati, da se prepreči negativen vpliv na finančno stabilnost,
ki bi lahko izhajal iz njihove dejavnosti. Domače banke ostajajo zelo
izpostavljene trgu nepremičnin, rezervacije za izgube iz naslova posojil
pa so razmeroma nizke. Strateške razprave so bile opravljene, vendar je treba
na njihovi podlagi še oblikovati ustrezne regulativne ukrepe.
Neučinkovitost pravosodnega sistema pomeni dodatno tveganje za
finančno stabilnost. Dolgotrajni postopki zaradi insolventnosti ovirajo
učinkovito uveljavljanje pravic iz zavarovanja s premoženjem. V času
gospodarskih težav lahko to dodatno obremeni bilance stanja bank, poveča
izgube in privede do potreb po dokapitalizaciji.
(17)     V okviru evropskega semestra
je Komisija izvedla obsežno analizo malteške ekonomske politike. Ocenila je
program stabilnosti in nacionalni reformni program ter predstavila poglobljeni
pregled. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje
Evropske unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne
odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za
vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko na Malti, ampak tudi
spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila, pripravljena v okviru
evropskega semestra, so izražena v priporočilih v točkah od 1 do 5 v
nadaljevanju.
(18)     Svet je ob upoštevanju te
ocene preučil malteški program stabilnosti, njegovo mnenje[9] pa je izraženo zlasti v
priporočilu v točki 1 spodaj.
(19)     Svet je ob upoštevanju
poglobljenega pregleda, ki ga je opravila Komisija, in te ocene preučil
nacionalni reformni program in program stabilnosti. Njegova priporočila v
skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v
priporočilih v točkah 2 in 5 spodaj.
(20)     V okviru evropskega semestra
je Komisija opravila tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot
celote. Na tej podlagi je Svet izdal posebna priporočila za države
članice, katerih valuta je euro. Tudi Malta bi morala zagotoviti popolno
in pravočasno izvajanje teh priporočil –
PRIPOROČA, naj Malta v obdobju
2013–2014 izvede naslednje ukrepe:
1.           Opredeli in izvaja naj
ukrepe, potrebne za doseganje letne strukturne konsolidacije iz priporočil
Sveta v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem, da se do leta
2014 na vzdržen in rasti prijazen način odpravi čezmerni primanjkljaj
ter omeji uporaba enkratnih in začasnih ukrepov. Po odpravi
čezmernega primanjkljaja naj si z ustrezno hitrostjo prizadeva za
strukturno konsolidacijo, da bo dosegla srednjeročni cilj do leta 2017. V
letu 2013 naj vzpostavi zavezujoč večletni fiskalni okvir, ki temelji
na pravilih. Zagotovi naj konkretno izvajanje ukrepov, sprejetih za izboljšanje
izpolnjevanja davčnih obveznosti in boj proti izogibanju davkom, ter
sprejme ukrepe za zmanjšanje davčnih spodbud za zadolževanje pravnih oseb.

2.           Za zagotovitev
dolgoročne vzdržnosti javnih financ naj izvede reformo pokojninskega
sistema, da se omeji napovedano povečanje odhodkov, med drugim s
pospešenim zvišanjem zakonsko določene upokojitvene starosti, z uvedbo
navezave zakonsko določene upokojitvene starosti na pričakovano
življenjsko dobo ter s spodbujanjem zasebnih pokojninskih varčevanj.
Sprejme naj ukrepe za povečanje stopnje zaposlenosti starejših delavcev z
razvijanjem in izvajanjem celovite strategije aktivnega staranja. Izvede naj zdravstvene
reforme za povečanje stroškovne učinkovitosti sektorja, zlasti s
krepitvijo javnega osnovnega zdravstvenega varstva. Izboljša naj
učinkovitost in skrajša postopke javnih naročil.
3.           Nadaljuje naj s strateškimi
prizadevanji za zmanjšanje deleža mladih, ki zgodaj opustijo šolanje, zlasti z
vzpostavitvijo celovitega sistema za spremljanje tega pojava, ter za
povečanje relevantnosti izobraževanja in usposabljanja za trg dela, da se
bo tako obravnavalo pomanjkanje nekaterih spretnosti, med drugim z napovedano
reformo sistema pripravništva. Še naprej naj se zavzema za večjo udeležbo
žensk na trgu dela s spodbujanjem prožnih pogojev dela, zlasti z izboljšanjem
ponudbe in cenovne dostopnosti otroškega varstva in izvenšolskih dejavnosti.
4.           Še naprej naj si prizadeva za
diverzifikacijo mešanice in nabora energetskih virov, zlasti z večjo
uporabo obnovljivih virov energije in pravočasno vzpostavitvijo
električne povezave s Sicilijo. Prizadeva naj si tudi za spodbujanje
energetske učinkovitosti in zmanjšanje emisij v prometnem sektorju.
5.           Sprejme naj ukrepe za
nadaljnje povečanje rezervacij za izgube zaradi oslabitev posojil v
bančnem sektorju, da se zmanjšajo morebitna tveganja, ki izhajajo iz
izpostavljenosti nepremičninskemu trgu. Ohrani naj strateška prizadevanja
za strog nadzor nad bančnim sektorjem, tudi nad neključnimi
domačimi in mednarodno usmerjenimi bankami. Izboljša naj splošno
učinkovitost pravosodnega sistema, na primer s skrajšanjem postopkov
zaradi insolventnosti.
V Bruslju,
                                                                       Za
Svet
                                                                       Predsednik
[1]           UL L 209, 2.8.1997, str. 1.
[2]           UL L 306, 23.11.2011, str. 25.
[3]           COM(2013) 368 final.
[4]           P7_TA(2013)0052 in P7_TA(2013)0053.
[5]           Sklep Sveta 2013/208/EU z dne 22. aprila 2013.
[6]           COM(2012) 750 final.
[7]           COM(2012) 751 final.
[8]           SWD(2013) 120 final.
[9]           V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES)
št. 1466/97.