title: Odporúčanie Rady zo 14. júla 2015, ktoré sa týka národného programu reforiem Holandska na rok 2015 a ktorým sa predkladá stanovisko Rady k programu stability Holandska na rok 2015

text:
               18.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 272/83

         ODPORÚČANIE RADY
   zo 14. júla 2015,
   ktoré sa týka národného programu reforiem Holandska na rok 2015 a ktorým sa predkladá stanovisko Rady k programu stability Holandska na rok 2015
   (2015/C 272/22)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 121 ods. 2 a článok 148 ods. 4,
   so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1466/97 zo 7. júla 1997 o posilnení dohľadu nad stavmi rozpočtov a o dohľade nad hospodárskymi politikami a ich koordinácii (1), a najmä na jeho článok 5 ods. 2,
   so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1176/2011 zo 16. novembra 2011 o prevencii a náprave makroekonomických nerovnováh (2), a najmä na jeho článok 6 ods. 1,
   so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie,
   so zreteľom na uznesenia Európskeho parlamentu,
   so zreteľom na závery Európskej rady,
   so zreteľom na stanovisko Výboru pre zamestnanosť,
   so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a finančného výboru,
   so zreteľom na stanovisko Výboru pre sociálnu ochranu,
   so zreteľom na stanovisko Výboru pre hospodársku politiku,
   keďže:

               (1)

               Európska rada 26. marca 2010 schválila návrh Komisie o iniciovaní novej stratégie pre rast a zamestnanosť nazvanej Európa 2020, založenej na posilnenej koordinácii hospodárskych politík. Táto stratégia sa zameriava na kľúčové oblasti, v ktorých sú potrebné opatrenia na oživenie potenciálu Európy v oblasti udržateľného rastu a konkurencieschopnosti.

               (2)

               Na základe návrhov Komisie prijala Rada 14. júla 2015 odporúčanie o hlavných smeroch hospodárskych politík členských štátov a Únie a 21. októbra 2010 prijala rozhodnutie o usmerneniach pre politiky zamestnanosti členských štátov (3). Tieto akty spoločne tvoria tzv. integrované usmernenia, pričom členské štáty boli vyzvané, aby ich zohľadnili vo svojej vnútroštátnej hospodárskej politike a politike zamestnanosti.

               (3)

               Rada 8. júla 2014 prijala odporúčanie (4), ktoré sa týkalo národného programu reforiem Holandska na rok 2014, a predložila svoje stanovisko k aktualizovanému programu stability Holandska na rok 2014. Komisia 28. novembra 2014 v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 473/2013 (5) predložila svoje stanovisko k návrhu rozpočtového plánu Holandska na rok 2015.

               (4)

               Komisia 28. novembra 2014 prijala ročný prieskum rastu, čo znamenalo začiatok európskeho semestra pre koordináciu hospodárskych politík na rok 2015. Komisia v ten istý deň prijala na základe nariadenia (EÚ) č. 1176/2011 správu o mechanizme varovania, v ktorej určila Holandsko za jeden z členských štátov, vo vzťahu ku ktorým sa vykoná hĺbkové preskúmanie.

               (5)

               Európska rada 18. decembra 2014 schválila priority pre posilnenie investícií, zintenzívnenie štrukturálnych reforiem a vykonávanie zodpovednej fiškálnej konsolidácie podporujúcej rast.

               (6)

               Komisia 26. februára 2015 uverejnila svoju správu o Holandsku na rok 2015. Táto správa obsahovala posúdenie pokroku, ktorý Holandsko dosiahlo pri plnení odporúčaní pre jednotlivé krajiny prijatých 8. júla 2014. Správa o krajine obsahuje takisto výsledky hĺbkového preskúmania podľa článku 5 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011. Z analýzy Komisie vyplýva záver, že v Holandsku existujú makroekonomické nerovnováhy, ktoré si vyžadujú politické opatrenia a monitorovanie. Pozornosť si zasluhujú pretrvávajúce riziká, ktoré vyplývajú z vysokej úrovne súkromného dlhu aj napriek tomu, že nedávne opatrenia podporujú obnovu na trhu s bývaním a pomôžu obmedziť rast hypoték. Hoci vysoký prebytok bežného účtu sčasti odzrkadľuje štrukturálne charakteristiky hospodárstva, štruktúra dôchodkového a daňového systému môže byť potenciálne zdrojom neefektívneho prideľovania kapitálu.

               (7)

               Holandsko 30. apríla 2015 predložilo svoj národný program reforiem na rok 2015 a svoj program stability na rok 2015. S cieľom zohľadniť prepojenia medzi nimi sa obidva tieto programy posudzovali súčasne.

               (8)

               Holandsko v súčasnosti podlieha preventívnej časti Paktu stability a rastu a vzťahuje sa naň prechodné dlhové pravidlo. Podľa programu stability na rok 2015 vláda plánuje postupne zlepšiť celkový deficit na 1,8 % HDP v roku 2015 a ďalej na 0,7 % HDP v roku 2018. Vláda plánuje dosiahnuť strednodobý cieľ – štrukturálny deficit na úrovni 0,5 % HDP – počas programového obdobia. Podľa programu stability sa očakáva, že pomer verejného dlhu k HDP dosiahne vrchol v roku 2015 na úrovni 68,8 % a postupne klesne na 66,1 % v roku 2018. Makroekonomický scenár, na ktorom sa zakladajú tieto rozpočtové prognózy, je vierohodný. Podľa prognózy Komisie z jari 2015 sa očakáva, že štrukturálne saldo dosiahne strednodobý cieľ a bude na úrovni – 0,3 % HDP v roku 2015 a – 0,4 % HDP v roku 2016. Rada na základe svojho posúdenia programu stability a po zohľadnení prognózy Komisie z jari 2015 zastáva názor, že v prípade Holandska sa očakáva dodržanie ustanovení Paktu stability a rastu. Verejné výdavky na výskum a vývoj, ktoré boli v roku 2013 na úrovni 0,84 % HDP, sú vzhľadom na dosiahnutú úroveň vzdelania, študijné výsledky a úroveň hospodárskeho rozvoja nízke. Výdavky verejnej správy v tejto oblasti vykazujú od roku 2014 klesajúci trend, zatiaľ čo súkromné výdavky na výskum a vývoj sú aj naďalej nízke. Verejné výdavky na inovácie a výskum, najmä základný výskum, a vykonanie rámcových politík v záujme mobilizácie súkromných investícií v oblasti výskumu a vývoja by pomohli zvýšiť dlhodobý potenciál rastu holandského hospodárstva.

               (9)

               Kľúčovú výzvu predstavuje trh s bývaním, na ktorom sa počas uplynulých desaťročí nahromadili nepružnosti a rušivé stimuly, ktoré sa premietli do spôsobov financovania bývania a odvetvových úspor. Tendencia domácností ručiť za hrubý hypotekárny dlh svojim nehnuteľným majetkom vo veľkej miere odráža dlhotrvajúce fiškálne stimuly, najmä úplnú daňovú odpočítateľnosť hypotekárnych úrokov. Od roku 2012 sa realizuje rad opatrení v snahe o čiastkové riešenie týchto stimulov. Niektoré z týchto opatrení sa týkajú úprav fiškálneho režimu financovania bývania. Postupný prechod k obmedzeniu daňovej odpočítateľnosti hypotekárnych úrokov a zvýšeniu stimulov na umorenie je oprávnený. Toto opatrenie by sa však mohlo zavádzať rýchlejšie, aby malo väčší vplyv na umorovanie. Pretrváva značný daňový stimul na investovanie do neproduktívnych aktív. Pomer úveru k hodnote na úrovni 100 %, ktorý sa má dosiahnuť v roku 2018, je stále vysoký. Trh s nájomným bývaním je obmedzený reguláciou a existenciou veľmi veľkého sektora sociálneho bývania, ktorý sa okrem iného musí vysporiadať s dlhými poradovníkmi. Zavedenie väčšej diferenciácie nájomného na základe príjmu v sektore sociálneho bývania predstavuje krok správnym smerom, jeho dosah je však obmedzený. Podľa nového zákona budú musieť bytové podniky oddeliť činnosti všeobecného hospodárskeho záujmu (t. j. sociálne bývanie) od iných činností. Neskôr sa uvidí, či toto povedie k zamýšľanému presmerovaniu sociálneho bývania na ľudí v núdzi a či sa zabezpečí, aby bolo sociálne bývanie k dispozícii znevýhodneným osobám, ktoré nemajú možnosť získať bývanie za trhových podmienok.

               (10)

               Dlhodobá udržateľnosť dôchodkového systému sa zlepšila. Popri postupnom zvyšovaní zákonného veku odchodu do dôchodku v prvom pilieri zo 65 rokov v roku 2012 na 67 rokov v roku 2021 a jeho previazaniu na strednú dĺžku života v následnom období, Holandsko prijalo komplexné reformy súkromného kapitalizačného piliera dôchodkového systému a systému dlhodobej starostlivosti. Finančný dohľad nad dôchodkovými fondmi sa zlepšil a systém je odolnejší voči finančným otrasom. Tento vývoj bol doplnený úspešnými reformami, ktoré podporujú starších pracovníkov v tom, aby pracovali dlhšie. Reformami v oblasti dlhodobej starostlivosti sa zodpovednosti presunuli na obce, čo malo za následok zníženie celkových výdavkov a zameranie pozornosti na zvýšenie efektívnosti. Je potrebné monitorovať kvalitu a dostupnosť dlhodobej starostlivosti.

               (11)

               K zostávajúcim výzvam patrí vhodné rozdelenie nákladov a rizík v rámci generácií a medzi generáciami nad rámec prijatých pravidiel o indexácii a finančných rezervách (rámec finančného hodnotenia), a to najmä znížením príspevkov zo strany tých, ktorí sú v počiatočnom štádiu pracovného života. Zlepšenie spravodlivosti príspevkov do druhého dôchodkového piliera na základe poistnej matematiky by pomohlo domácnostiam vyčleňovať ich finančné prostriedky spôsobmi, ktoré viac podporujú rast.

               (12)

               Komplexná reforma právnych predpisov na ochranu zamestnanosti prijatá v roku 2014 má za cieľ zvýšiť účasť na trhu práce a mobilitu. Fiškálne faktory, ktoré odrádzajú od práce, sa znížili. Na základe právnych predpisov, ktoré prijal parlament, sa zaviedla možnosť aktivovať kvótu v prípade, že zamestnávatelia nezabezpečili osobitné pracovné miesta na prijímanie ľudí so zdravotným postihnutím, k zabezpečeniu ktorých sa zaviazali. Vplyv týchto opatrení možno v plnej miere posúdiť až po ich vykonaní. Sú potrebné ďalšie opatrenia na zlepšenie začlenenia ľudí na okraji trhu práce vrátane osôb z prostredia migrantov.

               (13)

               S prihliadnutím na povinné nedaňové platby je daňovo-odvodové zaťaženie v Holandsku výrazne vyššie než priemer EÚ a existuje tu priestor na to, aby sa zdaňovanie presunulo na faktory, ktoré sú menej škodlivé pre rast. Plánovaná daňová reforma by prispela k zvýšeniu účasti na trhu práce. Po jej prijatí bude potrebné dôsledne monitorovať jej dosah.

               (14)

               V rámci európskeho semestra Komisia vykonala komplexnú analýzu hospodárskej politiky Holandska a uverejnila ju v správe o krajine na rok 2015. Zároveň posúdila program stability, národný program reforiem a následné opatrenia v nadväznosti na odporúčania adresované Holandsku v predchádzajúcich rokoch. Zohľadnila nielen ich význam pre udržateľnú fiškálnu a sociálno-ekonomickú politiku v Holandsku, ale aj ich súlad s pravidlami a usmerneniami EÚ vzhľadom na potrebu posilniť celkovú správu hospodárskych záležitostí Únie zabezpečením vstupov na úrovni EÚ do budúceho vnútroštátneho rozhodovania. Odporúčania v rámci európskeho semestra sú premietnuté do nižšie uvedených odporúčaní 1 až 3.

               (15)

               Rada na základe tohto posúdenia preskúmala program stability a dospela k názoru (6), že Holandsko dodržiava Pakt stability a rastu.

               (16)

               Rada na základe hĺbkového preskúmania vykonaného Komisiou a na základe tohto posúdenia preskúmala národný program reforiem a program stability. Jej odporúčania podľa článku 6 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011 sú premietnuté do nižšie uvedených odporúčaní 1 až 3.

               (17)

               V rámci európskeho semestra Komisia vykonala aj analýzu hospodárskej politiky eurozóny ako celku. Na základe tejto analýzy Rada vydala jednotlivé odporúčania adresované členským štátom, ktorých menou je euro (7). Holandsko ako krajina, ktorej menou je euro, by malo takisto zabezpečiť úplné a včasné vykonanie týchto odporúčaní,

         TÝMTO ODPORÚČA, aby Holandsko v rokoch 2015 a 2016 prijalo opatrenia s cieľom:

               1.

               Presmerovať verejné výdavky na podporu investícií do výskumu a vývoja a pracovať na rámcových podmienkach zameraných na zlepšenie súkromných výdavkov na výskum a vývoj s cieľom zvrátiť klesajúci trend verejných výdavkov na výskum a vývoj a zlepšiť možnosti hospodárskeho rastu.

               2.

               Súbežne s posilňovaním oživenia urýchliť proces znižovania daňovej odpočítateľnosti hypotekárnych úrokov tak, aby sa znížili daňové stimuly na investovanie do neproduktívnych aktív. Zabezpečiť na trhu s nájomným bývaním mechanizmus tvorby cien viac orientovaný na trh a viac prispôsobiť výšku nájomného v sektore sociálneho bývania príjmom domácností.

               3.

               Znížiť úroveň príspevkov do druhého piliera dôchodkového systému pre tých, ktorí sú v počiatočnom štádiu pracovného života.

      V Bruseli 14. júla 2015

            Za Radu

            predseda

         P. GRAMEGNA

      (1)  Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Dodržiavané rozhodnutím Rady 2014/322/EÚ zo 6. mája 2014 o usmerneniach pre politiky zamestnanosti členských štátov na rok 2014 (Ú. v. EÚ L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Odporúčanie Rady z 8. júla 2014, ktoré sa týka národného programu reforiem Holandska na rok 2014 a ktorým sa predkladá stanovisko Rady k programu stability Holandska na rok 2014 (Ú. v. EÚ C 247, 29.7.2014, s. 88).

      (5)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 473/2013 z 21. mája 2013 o spoločných ustanoveniach o monitorovaní a posudzovaní návrhov rozpočtových plánov a zabezpečení nápravy nadmerného deficitu členských štátov v eurozóne (Ú. v. EÚ L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Podľa článku 5 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1466/97.

      (7)  Ú. v. EÚ C 272, 18.8.2015, s. 98.


title: Odporúčanie Európskeho výboru pre systémové riziká z  22. decembra 2011 o makroprudenciálnom mandáte vnútroštátnych orgánov (ESRB/2011/3)

text:
               14.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 41/1

         ODPORÚČANIE EURÓPSKEHO VÝBORU PRE SYSTÉMOVÉ RIZIKÁ
   z 22. decembra 2011
   o makroprudenciálnom mandáte vnútroštátnych orgánov
   (ESRB/2011/3)
   2012/C 41/01
   GENERÁLNA RADA EURÓPSKEHO VÝBORU PRE SYSTÉMOVÉ RIZIKÁ,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 2 ods. 2, článok 4 ods. 2 písm. a) a Protokol (č. 25) o vykonávaní spoločných právomocí,
   so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 z 24. novembra 2010 o makroprudenciálnom dohľade Európskej únie nad finančným systémom a o zriadení Európskeho výboru pre systémové riziká (1), a najmä na jeho článok 3 ods. 2 písm. b), d) a f) a články 16 až 18,
   so zreteľom na rozhodnutie Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2011/1 z 20. januára 2011, ktorým sa prijíma rokovací poriadok Európskeho výboru pre systémové riziká (2), a najmä na jeho článok 15 ods. 3 písm. e) a články 18 až 20,
   keďže:

               (1)

               Správne vymedzený rámec politiky je nevyhnutnou podmienkou na účinný výkon makroprudenciálnej politiky. Zriadením Európskeho výboru pre systémové riziká (ESRB) ako súčasti Európskeho systému finančného dohľadu sa ustanovil rámec makroprudenciálnej politiky na úrovni Európskej únie. Táto politika sa má vykonávať prostredníctvom varovaní a odporúčaní, ktoré je potrebné implementovať.

               (2)

               Keďže zodpovednosť za prijatie opatrení potrebných na udržanie finančnej stability prináleží v prvom rade vnútroštátnym orgánom, účinnosť makroprudenciálnej politiky v Únii závisí aj od vnútroštátnych rámcov makroprudenciálnej politiky v členských štátoch.

               (3)

               V súčasnosti prebiehajú v niektorých členských štátoch diskusie o legislatívnych návrhoch týkajúcich sa rámcov makroprudenciálneho dohľadu.

               (4)

               Je potrebné poskytnúť usmerňujúce zásady o hlavných prvkoch vnútroštátnych makroprudenciálnych mandátov, usilujúc sa pritom o rovnováhu medzi potrebou zosúladiť vnútroštátne prístupy a pružnosťou pri zohľadňovaní vnútroštátnych zvláštností.

               (5)

               Výslovné stanovenie jasného cieľa by vnútroštátnym makroprudenciálnym orgánom pomohlo prekonať tendenciu k nečinnosti. Makroprudenciálne politiky sa na vnútroštátnej úrovni môžu uplatňovať buď z iniciatívy vnútroštátnych makroprudenciálnych orgánov alebo v nadväznosti na odporúčania alebo varovania ESRB.

               (6)

               V závislosti od vnútroštátnych inštitucionálnych rámcov môže vo všeobecnosti makroprudenciálnu politiku uskutočňovať buď jedna inštitúcia alebo rada zložená z viacerých inštitúcií. Poverená inštitúcia by mala byť v každom prípade vymedzená jednoznačným a transparentným spôsobom.

               (7)

               V bode odôvodnenia 24 nariadenia (EÚ) č. 1092/2010 sa uvádza, že „národné centrálne banky by mali mať v makroprudenciálnom dohľade vedúcu úlohu z dôvodu svojich odborných znalostí a existujúcich zodpovedností v oblasti finančnej stability.“ Tento záver má ešte silnejšiu podporu, ak sú centrálne banky poverené aj mikroprudenciálnym dohľadom.

               (8)

               V závislosti od vnútroštátneho inštitucionálneho rámca môže mať spolupráca medzi orgánmi majúcimi vplyv na finančnú stabilitu rôznu podobu, od koordinácie až po výmenu údajov a informácií.

               (9)

               ESRB sa bude zaoberať potenciálnym cezhraničným účinkom makroprudenciálnych opatrení, ktoré zamýšľajú prijať vnútroštátne orgány, aby zabezpečil minimálnu mieru koordinácie a aby obmedzil možné negatívne účinky kontaminácie. Na tento účel by mal byť sekretariát ESRB vopred informovaný o významných makroprudenciálnych opatreniach, ktoré navrhujú vnútroštátne orgány, aby o nich mohol rokovať riadiaci výbor ESRB. Ak to riadiaci výbor považuje za vhodné, na navrhované makroprudenciálne opatrenia možno upriamiť pozornosť generálnej rady.

               (10)

               Úlohy a právomoci makroprudenciálneho orgánu by mali byť jednoznačne vymedzené. Vzhľadom na možný vplyv prebiehajúcej reformy EÚ týkajúcej sa rámca požiadaviek na kapitálovú primeranosť úverových inštitúcií (3), postupy na prideľovanie nástrojov makroprudenciálnemu orgánu by mali v rámci zásad príslušného legislatívneho rámca umožniť včasné prispôsobenie nástrojov politiky v nadväznosti na inovácie a zmeny vo finančnom systéme a na meniacu sa povahu rizík pre finančnú stabilitu. Makroprudenciálny orgán by mal vopred odôvodniť, prečo potrebuje určité nástroje a mal byť mať právo požiadať o pridelenie týchto nástrojov z vlastnej iniciatívy. Nástrojmi by malo byť možné vplývať jednak na cyklické riziká, akými sú neudržateľné úrovne pákového efektu, nesúladu splatnosti a rastu úverov a jednak na štruktúry trhu. Záväzné a nezáväzné nástroje by sa mohli inštitucionálne oddeliť.

               (11)

               Transparentnosť prispieva k lepšiemu pochopeniu makroprudenciálnych politík zo strany finančného sektora a širokej verejnosti a je nevyhnutným predpokladom zodpovednosti vo vzťahu k zákonodarcovi, ktorý zastupuje širšie obyvateľstvo. Vzhľadom na to, že je ťažké kvantifikovať konečný cieľ makroprudenciálnej politiky, zodpovednosť možno vyjadriť v zmysle dosahovania bezprostredných cieľov alebo verejného vysvetľovania dôvodov, ktoré viedli k použitiu makroprudenciálnych nástrojov.

               (12)

               Na tvorcov makroprudenciálnej politiky môže byť vyvíjaný tlak, aby neprijímali prísnejšie opatrenia v čase expanzie, alebo aby ich neuvoľňovali v čase následného poklesu. Makroprudenciálne orgány by sa mali voči vonkajším tlakom obrniť nezávislosťou, aby ochránili dôveryhodnosť svojej politiky. Centrálne banky, ktorým bol zverený makroprudenciálny mandát, by mali byť nezávislé v zmysle článku 130 zmluvy.

               (13)

               Toto odporúčanie sa nedotýka mandátov centrálnych bánk v Únii týkajúcich sa menovej politiky a úloh zverených ESRB.

               (14)

               Odporúčania ESRB sa uverejňujú po tom, čo bola Rada Európskej únie oboznámená so zámerom generálnej rady uverejniť ich a umožnilo sa jej reagovať,

         PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
   ODDIEL 1

      ODPORÚČANIA

      Odporúčanie A –   cieľ

   Členským štátom sa odporúča, aby:

               1.

               konkrétne stanovili, že konečným cieľom makroprudenciálnej politiky je prispieť k ochrane stability finančného systému ako celku okrem iného posilňovaním odolnosti finančného systému a obmedzovaním nárastu systémových rizík, a tým zabezpečiť, že finančný sektor bude v udržateľnej miere prispievať k hospodárskemu rastu;

               2.

               zabezpečili možnosť uskutočňovať makroprudenciálnu politiku na vnútroštátnej úrovni z iniciatívy vnútroštátnych makroprudenciálnych orgánov alebo v nadväznosti na odporúčania alebo varovania ESRB.

      Odporúčanie B –   inštitucionálne opatrenia

   Členským štátom sa odporúča, aby:

               1.

               vnútroštátnym právnym predpisom ustanovili orgán poverený výkonom makroprudenciálnej politiky, ktorým vo všeobecnosti môže byť jedna inštitúcia alebo rada zložená z orgánov, ktorých činnosti majú zásadný vplyv na finančnú stabilitu. Vo vnútroštátnom právnom predpise by sa mal bližšie upraviť proces rozhodovania riadiacej zložky makroprudenciálneho orgánu;

               2.

               v prípade, že je makroprudenciálnym orgánom len jediná inštitúcia, zaviedli mechanizmus spolupráce medzi všetkými orgánmi, ktorých činnosť má zásadný vplyv na finančnú stabilitu, bez toho, aby boli dotknuté ich príslušné mandáty;

               3.

               zabezpečili vedúcu úlohu centrálnej banky pri uskutočňovaní makroprudenciálnej politiky, a že makroprudenciálna politika nebude narúšať jej nezávislosť v súlade s článkom 130 zmluvy;

               4.

               udelili makroprudenciálnym orgánom mandát aj na cezhraničnú spoluprácu a výmenu informácií, najmä informovaním ESRB o krokoch podniknutých na vnútroštátnej úrovni s cieľom reagovať na systémové riziká.

      Odporúčanie C –   úlohy, právomoci, nástroje

   Členským štátom sa odporúča, aby:

               1.

               prinajmenšom zverili makroprudenciálnemu orgánu úlohu identifikovať, sledovať a posudzovať riziká, ktoré hrozia finančnej stabilite a úlohu implementovať politiky na dosiahnutie svojho cieľa prostredníctvom prechádzania týmto rizikám a ich zmierňovania;

               2.

               zabezpečili, že makroprudenciálny orgán bude mať právomoc včas vyžadovať a získavať vnútroštátne údaje a informácie, ktoré sú relevantné pre výkon jeho úloh, vrátane informácií od orgánov poverených mikroprudenciálnym dohľadom, orgánov dohľadu nad trhom cenných papierov a informácií zo zdrojov mimo regulačnej sféry, ako aj informácií, ktoré sa týkajú konkrétnych inštitúcií, a to na základe odôvodnenej žiadosti a za podmienky, že boli prijaté primerané opatrenia na zabezpečenie ich dôvernosti. Na základe rovnakých zásad by mal makroprudenciálny orgán zdieľať s mikroprudenciálnymi orgánmi údaje a informácie, ktoré sú relevantné pre výkon ich úloh;

               3.

               makroprudenciálnemu orgánu zverili právomoc určiť a/alebo vyvinúť formy dohľadu na účely identifikácie finančných inštitúcií a štruktúr, ktoré majú systémový význam pre príslušný členský štát, a to v spolupráci alebo spoločne s orgánmi poverenými mikroprudenciálnym dohľadom a orgánmi dohľadu nad trhom cenných papierov, a právomoc určiť alebo odporučiť rozsah vnútroštátnej regulácie;

               4.

               zabezpečili, aby makroprudenciálny orgán disponoval vhodnými nástrojmi na dosiahnutie svojich cieľov. Ak je to potrebné, na pridelenie nástrojov makroprudenciálnym orgánom by sa mali stanoviť jednoznačné a rýchle postupy.

      Odporúčanie D –   transparentnosť a zodpovednosť

   Členským štátom sa odporúča:

               1.

               zabezpečiť, aby boli rozhodnutia v oblasti makroprudenciálnej politiky a ich odôvodnenia uverejňované včas, pokiaľ to nepredstavuje riziko pre finančnú stabilitu, a aby makroprudenciálne orgány stanovovali a uverejňovali stratégie makroprudenciálnej politiky;

               2.

               zveriť makroprudenciálnemu orgánu právomoc uskutočňovať verejné a súkromné vyhlásenia o systémovom riziku;

               3.

               zabezpečiť, aby mal makroprudenciálny orgán konečnú zodpovednosť voči vnútroštátnemu parlamentu;

               4.

               zabezpečiť makroprudenciálnemu orgánu a jeho zamestnancom právnu ochranu v situáciách, keď konajú dobromyseľne.

      Odporúčanie E –   nezávislosť

   Členským štátom sa odporúča zabezpečiť, aby:

               1.

               bol makroprudenciálny orgán pri sledovaní svojho cieľa prinajmenšom prevádzkovo nezávislý, najmä od politických subjektov a od finančného sektora;

               2.

               organizačné a finančné opatrenia neohrozovali výkon makroprudenciálnej politiky.

         ODDIEL 2

      IMPLEMENTÁCIA

   1.   Výklad pojmov

   Pojmy použité v tomto odporúčaní majú nasledujúci význam:

               „finančnými inštitúciami“ sa rozumejú finančné inštitúcie ako sú vymedzené v nariadení (EÚ) č. 1092/2010,

               „finančným systémom“ sa rozumie finančný systém ako je vymedzený v nariadení (EÚ) č. 1092/2010.

         2.   Kritériá implementácie

               1.

               Na implementáciu tohto odporúčania sa uplatňujú nasledujúce kritériá:

                           a)

                           Odporúčané opatrenia by mali byť prijaté vo forme vnútroštátnych právnych predpisov;

                           b)

                           Treba sa vyhnúť regulačnej arbitráži;

                           c)

                           Pri implementácii treba brať náležitý ohľad na zásadu proporcionality v súvislosti s rôznym systémovým významom finančných inštitúcií a rôznymi inštitucionálnymi systémami a brať do úvahy cieľ a obsah každého odporúčania;

                           d)

                           Na účely odporúčania A:

                                       i)

                                       môžu byť bezprostredné ciele politiky určené ako prevádzkové špecifikácie konečného cieľa;

                                       ii)

                                       by mala makroprudenciálna politika umožniť konať aj v prípade opatrení, ktoré majú makroprudenciálny význam.

               2.

               Od adresátov tohto odporúčania sa vyžaduje, aby ESRB a Rade oznámili kroky prijaté v nadväznosti na toto odporúčanie, alebo aby primerane odôvodnili svoju nečinnosť. Správy by mali prinajmenšom obsahovať:

                           a)

                           informácie o podstate podniknutých krokov a ich časovom rozvrhu;

                           b)

                           hodnotenie účinnosti podniknutých krokov z pohľadu cieľov tohto odporúčania;

                           c)

                           podrobné odôvodnenie každej nečinnosti ale odklonu od tohto odporúčania, vrátane každého omeškania.

         3.   Lehoty na uskutočnenie nadväzujúcich krokov

               1.

               Od adresátov tohto odporúčania sa vyžaduje, aby v súlade s nasledujúcimi odsekmi oznámili ESRB a Rade kroky prijaté v nadväznosti na toto odporúčanie, alebo aby primerane odôvodnili svoju nečinnosť.

               2.

               Do 30. júna 2012 adresáti tohto odporúčania predložia ESRB priebežnú správu, ktorá bude obsahovať prinajmenšom tieto aspekty: a) záver o tom, či bol makroprudenciálny mandát implementovaný alebo či sa jeho implementácia plánuje; b) skúmanie právneho základu na implementáciu tohto odporúčania; c) predvídané inštitucionálne formovanie makroprudenciálneho orgánu a plánované inštitucionálne zmeny; d) hodnotenie, či sú alebo budú jednotlivé uvedené odporúčania obsiahnuté vo vnútroštátnych opatreniach o makroprudenciálnom mandáte a primerané vysvetlenia v prípade, že tomu tak nie je. ESRB môže adresátov tohto odporúčania oboznámiť so svojimi názormi na priebežnú správu.

               3.

               Do 30. júna 2013 adresáti tohto odporúčania predložia ESRB a Rade záverečnú správu. Odporúčané opatrenia by mali nadobudnúť účinnosť najneskôr 1. júla 2013.

               4.

               Generálna rada môže predĺžiť lehotu podľa odsekov 2 a 3, ak je na splnenie jedného alebo viacerých odporúčaní potrebné iniciovať prijatie právnych predpisov.

         4.   Monitorovanie a hodnotenie

               1.

               Sekretariát ESRB:

                           a)

                           pomáha adresátom tohto odporúčania vrátane podpory koordinovaného predkladania správ, poskytovania príslušných formulárov a v prípade potreby uvádzania podrobností o spôsoboch a časovom rozvrhu krokov, ktoré treba uskutočniť v nadväznosti na odporúčania;

                           b)

                           overuje, či adresáti podnikli kroky v nadväznosti na odporúčania, vrátane poskytovania pomoci na ich žiadosť, a prostredníctvom riadiaceho výboru podáva generálnej rade správy o podniknutých krokoch do dvoch mesiacov od uplynutia lehoty na ich uskutočnenie.

               2.

               Generálna rada hodnotí podniknuté kroky a odôvodnenia oznámené adresátmi tohto odporúčania a v relevantných prípadoch rozhoduje o tom, že toho odporúčanie nebolo zohľadnené a jeho adresáti neodôvodnili dostatočne svoju nečinnosť.

      Vo Frankfurte nad Mohanom 22. decembra 2011

            Predseda ESRB

         Mario DRAGHI

      (1)  Ú. v. EÚ L 331, 15.12.2010, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ C 58, 24.2.2011, s. 4.

      (3)  Návrh Komisie na vydanie smernice Európskeho parlamentu a Rady o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a o prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/87/ES zo 16. decembra 2002 o doplnkovom dohľade nad úverovými inštitúciami, poisťovňami a investičnými spoločnosťami vo finančnom konglomeráte [KOM(2011) 453 v konečnom znení] a návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti [KOM(2011) 452 v konečnom znení].


title: Odporúčanie Rady z  8. júna 2009 o činnosti v oblasti zriedkavých chorôb

text:
               3.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/7

      ODPORÚČANIE RADY

   z 8. júna 2009
   o činnosti v oblasti zriedkavých chorôb
   2009/C 151/02
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 152 ods. 4 druhý pododsek,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
   keďže:

               (1)

               Zriedkavé choroby sú hrozbou pre zdravie občanov EÚ, keďže ide o životohrozujúce a chronicky invalidizujúce choroby s nízkou prevalenciou a vysokou mierou komplexnosti. Napriek tomu, že ide o zriedkavé choroby, vyskytujú sa v takom veľkom množstve rôznych druhov, že nimi trpia milióny ľudí.

               (2)

               Mimoriadny význam pre pacientov so zriedkavými chorobami majú zásady a všeobecné hodnoty univerzálnosti, prístupu ku kvalitnej starostlivosti, rovnosti a solidarity, ako sa schválilo v záveroch Rady o spoločných hodnotách a zásadách v zdravotníckych systémoch EÚ z 2. júna 2006.

               (3)

               Akčný program Spoločenstva v oblasti zriedkavých chorôb vrátane genetických chorôb sa prijal na obdobie od 1. januára 1999 do 31. decembra 2003 (3). Pokiaľ ide o prevalenciu, v tomto programe sa vymedzilo, že za zriedkavú sa považuje choroba, ktorá v EÚ nepostihuje viac ako 5 z 10 000 osôb. Presnejšie vymedzenie založené na aktualizovanom vedeckom skúmaní, v ktorom sa zohľadňuje aj prevalencia aj incidencia, sa vypracuje s použitím zdrojov druhého programu Spoločenstva v oblasti zdravia (4).

               (4)

               V nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 zo 16. decembra 1999 o liekoch na ojedinelé ochorenia (5) sa ustanovuje, že liek sa označuje ako „liek na ojedinelé ochorenia“, keď je určený na diagnostiku, prevenciu alebo liečbu životohrozujúceho alebo chronicky invalidizujúceho ochorenia postihujúceho v čase podania žiadosti nie viac ako päť osôb na 10 tisíc osôb v Spoločenstve.

               (5)

               Odhaduje sa, že v súčasnosti existuje približne 5 000 až 8 000 rôznych zriedkavých chorôb, ktoré počas života postihujú 6 % až 8 % obyvateľstva. Inými slovami, napriek tomu, že v prípade každej zriedkavej choroby je charakteristická nízka prevalencia, celkový počet osôb v EÚ, ktoré trpia zriedkavými chorobami, predstavuje približne 27 až 36 miliónov. Väčšina z nich trpí menej často sa vyskytujúcimi chorobami, ktoré postihujú jednu alebo menej ako jednu osobu na 100 000 ľudí. Títo pacienti sú izolovaní a ohrození.

               (6)

               Zriedkavé choroby si z dôvodu nízkej prevalencie, osobitosti a vysokého celkového počtu osôb, ktoré sú nimi postihnuté, vyžadujú jednotný prístup založený na osobitnom a spoločnom úsilí o predchádzanie značnej morbidite alebo odvrátiteľnej predčasnej úmrtnosti a na úsilí zlepšiť kvalitu života a sociálno-ekonomický potenciál postihnutých osôb.

               (7)

               Zriedkavé choroby predstavovali jednu z priorít šiesteho rámcového programu Spoločenstva pre výskum a vývoj (6) a sú jednou z priorít aj v siedmom rámcovom programe pre výskum a vývoj (7), keďže v prípade týchto chorôb si vývoj nových diagnostických metód a liečebných postupov, ako aj uskutočňovanie ich epidemiologického výskumu vzhľadom na potrebu zvýšiť počet pacientov pre každú štúdiu vyžaduje prístupy založené na účasti viacerých krajín.

               (8)

               Komisia v bielej knihe „Spoločne za zdravie: strategický prístup EÚ na obdobie 2008–2013“ z 23. októbra 2007, ktorou sa rozvíja stratégia EÚ v oblasti zdravia, zaradila zriedkavé choroby k prioritným oblastiam činnosti.

               (9)

               S cieľom zlepšiť koordináciu a súlad národných, regionálnych a miestnych iniciatív zameraných na zriedkavé choroby, ako aj zlepšiť spoluprácu medzi výskumnými ústavmi by sa relevantné vnútroštátne činnosti v oblasti zriedkavých chorôb mohli včleniť do plánov alebo stratégií v oblasti zriedkavých chorôb.

               (10)

               Podľa databázy Orphanet má v súčasnej medzinárodnej klasifikácii chorôb (10. vydanie) z tisícok známych a klinicky rozpoznateľných zriedkavých chorôb kód len 250 z nich. Na to, aby boli vo vnútroštátnych zdravotných systémoch náležite viditeľné a rozpoznateľné, je potrebná vhodná klasifikácia a kódovanie všetkých zriedkavých chorôb.

               (11)

               Svetová zdravotnícka organizácia (WHO) začala v roku 2007 proces revízie 10. vydania medzinárodnej klasifikácie chorôb s cieľom prijať na svetovom zdravotníckom zhromaždení v roku 2014 jej nové 11. vydanie. WHO vymenovala predsedu osobitnej pracovnej skupiny EÚ pre zriedkavé choroby za predsedu tematickej poradnej skupiny pre zriedkavé choroby s cieľom prispieť k procesu revízie predkladaním návrhov na kódovanie a klasifikáciu zriedkavých chorôb.

               (12)

               Zavedenie spoločnej identifikácie zriedkavých chorôb vo všetkých členských štátoch by vo veľkej miere posilnilo príspevok EÚ k činnosti tejto tematickej poradnej skupiny a uľahčilo by spoluprácu na úrovni Spoločenstva v oblasti zriedkavých chorôb.

               (13)

               V júli 2004 sa v rámci Komisie zriadila skupina na vysokej úrovni pre zdravotnícke služby a lekársku starostlivosť s cieľom združiť odborníkov zo všetkých členských štátov, aby sa zaoberali praktickými aspektmi spolupráce vnútroštátnych zdravotných systémov v EÚ. Jedna z pracovných skupín tejto skupiny na vysokej úrovni sa zameriava na európske referenčné siete pre zriedkavé choroby. Pre tieto siete sa vypracovali určité kritériá a zásady vrátane ich úlohy v boji proti zriedkavým chorobám. Mohli by tiež plniť úlohu centier pre výskum a vedomosti so zameraním na liečbu pacientov z iných členských štátov a v prípade potreby zabezpečujúcich dostupnosť následnej liečby.

               (14)

               Pridaná hodnota, ktorú siete prinášajú Spoločenstvu, je pri zriedkavých chorobách z dôvodu ich ojedinelého výskytu a vzhľadom na obmedzený počet pacientov a nedostatok odborných znalostí v jednotlivých krajinách mimoriadne vysoká. Sústreďovanie odborných znalostí na európskej úrovni je preto kľúčovým predpokladom pre zabezpečenie rovnakého prístupu pacientov trpiacich zriedkavými chorobami k presným informáciám, riadnej a včasnej diagnóze a vysokokvalitnej starostlivosti.

               (15)

               V decembri 2006 vydala jedna zo skupín expertov osobitnej skupiny Európskej únie pre zriedkavé choroby správu „Prínos k formovaniu politiky: za európsku spoluprácu týkajúcu sa zdravotníckych služieb a lekárskej starostlivosti v oblasti zriedkavých chorôb“, ktorú predložila skupine na vysokej úrovni pre zdravotnícke služby a lekársku starostlivosť. V tejto správe sa okrem iného zdôrazňuje dôležitosť určenia centier odborných znalostí a úloh, ktoré majú plniť. Dosiahla sa tiež dohoda o tom, že v zásade a ak je to možné, by mali dochádzať skôr odborné znalosti, ako samotní pacienti. Niektoré opatrenia požadované v uvedenej správe sa zapracovali do tohto odporúčania.

               (16)

               Spolupráca a výmena poznatkov medzi centrami odborných znalostí sa ukázali ako veľmi účinný prístup k boju proti zriedkavým chorobám v Európe.

               (17)

               Centrá odborných znalostí by mali uplatňovať multidisciplinárny prístup k starostlivosti, aby tak mohli riešiť komplexné a rôznorodé poruchy, ktoré zriedkavé choroby vyvolávajú.

               (18)

               Osobitosti zriedkavých chorôb – obmedzený počet pacientov a nedostatok príslušných vedomostí a odborných znalostí – ich vyčleňujú ako špecifickú oblasť, v ktorej má činnosť na úrovni Spoločenstva veľmi vysokú pridanú hodnotu. Túto pridanú hodnotu možno dosiahnuť najmä sústreďovaním príslušných odborných znalostí existujúcich na vnútroštátnej úrovni, ktoré sú rozptýlené v jednotlivých členských štátoch.

               (19)

               Mimoriadne dôležité je, aby sa zabezpečila aktívna účasť členských štátov na vypracúvaní niektorých spoločných nástrojov, ktoré sa uvádzajú v oznámení Komisie o zriedkavých chorobách: európske výzvy z 11. novembra 2008, najmä na diagnostike a lekárskej starostlivosti a európskych usmerneniach v oblasti populačného skríningu. Rovnako by to mohlo byť aj v prípade hodnotiacich správ o terapeutickej pridanej hodnote liekov na zriedkavé choroby, čo by mohlo prispieť k urýchleniu stanovovania cien na vnútroštátnej úrovni, a tým viesť k minimalizovaniu prieťahov, pokiaľ ide o prístup pacientov trpiacich zriedkavými chorobami k liekom na zriedkavé choroby.

               (20)

               WHO vymedzila posilnenie postavenia pacientov ako „podmienku pre zdravie“ a podporila „stratégiu aktívneho partnerstva a starostlivosti pacienta o seba na zlepšenie výsledkov v oblasti zdravia a kvality života chronicky chorých“ (8). V tomto zmysle je úloha nezávislých skupín pacientov kľúčovou aj z hľadiska priamej podpory osôb postihnutých chorobou, aj z hľadiska kolektívneho úsilia, ktoré vynakladajú na zlepšenie podmienok pre komunitu pacientov so zriedkavými chorobami ako celku a pre budúce generácie.

               (21)

               Členské štáty by sa mali usilovať o začlenenie pacientov a ich zástupcov do procesu tvorby politík a o podporu činností skupín pacientov.

               (22)

               Rozvoj výskumu a infraštruktúry zdravotnej starostlivosti v oblasti zriedkavých chorôb si vyžaduje dlhodobé projekty, a teda primerané financovanie na zabezpečenie ich udržateľnosti z dlhodobého hľadiska. Toto úsilie by najmä v maximálnej miere posilnilo súčinnosť s projektmi vypracovanými v rámci druhého akčného programu Spoločenstva v oblasti zdravia, siedmeho rámcového programu pre výskum a vývoj a ich nástupníckych programov,

         TÝMTO ODPORÚČA, ABY ČLENSKÉ ŠTÁTY:
   I.   PLÁNY A STRATÉGIE V OBLASTI ZRIEDKAVÝCH CHORÔB

               1.

               zaviedli a vykonávali na vhodnej úrovni plány alebo stratégie zamerané na zriedkavé choroby, alebo preskúmali vhodné opatrenia pre tieto choroby v iných stratégiách verejného zdravia s cieľom zabezpečiť, aby pacienti so zriedkavými chorobami mali prístup k vysokokvalitnej starostlivosti vrátane diagnostiky, liečby, rehabilitácie pre osoby, ktoré s takouto chorobou žijú, a ak je to možné k účinným liekom na tieto choroby, a predovšetkým:

                           a)

                           čo najskôr a podľa možnosti najneskôr do konca roku 2013 vypracovali a prijali plány alebo stratégie zamerané na usmerňovanie a štruktúrovanie súvisiacich činností v oblasti zriedkavých chorôb v rámci svojich sociálnych systémov a systémov zdravotnej starostlivosti;

                           b)

                           podnikli kroky na začlenenie súčasných a budúcich iniciatív na miestnej, regionálnej a celoštátnej úrovni do svojich plánov alebo stratégií s cieľom dosiahnuť komplexný prístup;

                           c)

                           v rámci svojich plánov alebo stratégií vymedzili obmedzený počet prioritných činností vrátane cieľov a nadväzujúcich mechanizmov;

                           d)

                           vzali na vedomie rozvíjanie usmernení a odporúčaní pre vypracúvanie vnútroštátnych činností v oblasti zriedkavých chorôb príslušnými orgánmi na vnútroštátnej úrovni v rámci uskutočňovaného európskeho projektu rozvíjania vnútroštátnych plánov v oblasti zriedkavých chorôb (EUROPLAN), ktorý sa určil za projekt, ktorý sa financuje v rámci prvého programu činnosti Spoločenstva v oblasti verejného zdravia (9) počas obdobia rokov 2008–2010.

         II.   VHODNÉ VYMEDZENIE, KÓDOVANIE A SÚPIS ZRIEDKAVÝCH CHORÔB

               2.

               na účely tvorby politík na úrovni Spoločenstva využívali spoločné vymedzenie pojmu zriedkavá choroba – teda choroba, ktorá nepostihuje viac ako 5 z 10 000 osôb;

               3.

               snažili sa zabezpečiť vhodné kódovanie a spätnú sledovateľnosť zriedkavých chorôb vo všetkých zdravotných informačných systémoch, a tak podporili náležité rozpoznanie choroby vo vnútroštátnych systémoch zdravotnej starostlivosti a uhrádzania nákladov, a to na základe medzinárodnej klasifikácie chorôb a zároveň rešpektujúc vnútroštátne postupy;

               4.

               aktívne prispievali k vytvoreniu dynamického súpisu zriedkavých chorôb EÚ, ktorý by bol ľahko dostupný a vychádzal by zo siete Orphanet a iných existujúcich sietí, ako sa uvádza v oznámení Komisie o zriedkavých chorobách;

               5.

               zvážili poskytovanie podpory na všetkých príslušných úrovniach vrátane úrovne Spoločenstva na jednej strane sieťam zaoberajúcim sa informovaním o osobitných chorobách a na strane druhej na epidemiologické účely, registrom a databázam a zároveň pri tom zohľadňovali nezávislé riadenie.

         III.   VÝSKUM ZRIEDKAVÝCH CHORÔB

               6.

               vo vnútroštátnych rámcoch a v rámcoch Spoločenstva identifikovali prebiehajúci výskum a výskumné zdroje, a zistili tak stav súčasných znalostí a výskumného prostredia v oblasti zriedkavých chorôb a zlepšili koordináciu medzi vnútroštátnymi a regionálnymi programami výskumu zriedkavých chorôb a programami výskumu zriedkavých chorôb na úrovni Spoločenstva;

               7.

               určili potreby a priority základného, klinického, translačného a sociálneho výskumu v oblasti zriedkavých chorôb a spôsoby ich podpory a podporovali prístupy spolupráce rôznych disciplín, ktoré sa majú doplnkovo riešiť v rámci vnútroštátnych programov a programov Spoločenstva;

               8.

               podporovali účasť svojich výskumných pracovníkov na výskumných projektoch v oblasti zriedkavých chorôb financovaných na všetkých príslušných úrovniach vrátane úrovne Spoločenstva;

               9.

               zapracovali do svojich plánov alebo stratégií ustanovenia zamerané na podporu výskumu v oblasti zriedkavých chorôb;

               10.

               spoločne s Komisiou zjednodušili rozvoj spolupráce vo výskume s tretími krajinami, ktoré sa zaoberajú výskumom zriedkavých chorôb, a zo všeobecnejšieho hľadiska zjednodušili výmenu informácií a odborných znalostí.

         IV.   CENTRÁ ODBORNÝCH ZNALOSTÍ A EURÓPSKE REFERENČNÉ SIETE PRE ZRIEDKAVÉ CHOROBY

               11.

               do roku 2013 určili na svojom území vhodné centrá odborných znalostí a zvážili poskytnutie podpory na ich vytvorenie;

               12.

               podporovali účasť centier odborných znalostí na európskych referenčných sieťach rešpektujúc vnútroštátne právomoci a pravidlá, pokiaľ ide o ich autorizáciu a uznanie;

               13.

               zaviedli pre pacientov so zriedkavými chorobami vhodné postupy prostredníctvom nadviazania spolupráce s relevantnými odborníkmi a výmeny odborníkov a odborných znalostí doma alebo v prípade potreby v zahraničí;

               14.

               tam, kde je nutné zabezpečiť prístup k potrebnej osobitnej zdravotnej starostlivosti na diaľku, podporovali využívanie informačných a komunikačných technológií, ako napríklad telemedicínu;

               15.

               zapracovali do svojich plánov a stratégií potrebné podmienky na šírenie a mobilitu odborných znalostí a vedomostí, a zjednodušili tak liečbu pacientov v ich blízkom okolí;

               16.

               nabádali centrá odborných znalostí, aby pri zaoberaní sa zriedkavými chorobami vychádzali z multidisciplinárneho prístupu k starostlivosti.

         V.   ZHROMAŽĎOVANIE ODBORNÝCH ZNALOSTÍ V OBLASTI ZRIEDKAVÝCH CHORÔB NA EURÓPSKEJ ÚROVNI

               17.

               zbierali na vnútroštátnej úrovni odborné znalosti o zriedkavých chorobách a podporovali spoločné využívanie týchto znalostí s európskymi partnermi s cieľom podporovať:

                           a)

                           výmenu najlepších postupov v súvislosti s diagnostickými nástrojmi a zdravotnou starostlivosťou, ako aj vzdelávaním a sociálnou starostlivosťou v oblasti zriedkavých chorôb;

                           b)

                           zodpovedajúce vzdelávanie a odbornú prípravu pre všetkých zdravotníckych pracovníkov s cieľom upovedomiť ich o existencii týchto chorôb a o zdrojoch na ich liečbu;

                           c)

                           rozvoj lekárskej odbornej prípravy v oblastiach súvisiacich s diagnózou a riadením zriedkavých chorôb (napr. v oblasti genetiky, imunológie, neurológie, onkológie a pediatrie);

                           d)

                           vypracovanie európskych usmernení v oblasti diagnostických testov a populačného skríningu a rešpektovali pri tom vnútroštátne právomoci a rozhodnutia;

                           e)

                           výmenu správ členských štátov o terapeutickej alebo klinickej pridanej hodnote liekov na zriedkavé choroby na úrovni Spoločenstva, a to tam, kde sa súvisiace vedomosti a odborné znalosti zbierajú, aby sa tak minimalizovali prieťahy, pokiaľ ide o prístup pacientov so zriedkavými chorobami k liekom na takéto choroby.

         VI.   POSILNENIE POSTAVENIA ORGANIZÁCIÍ PACIENTOV

               18.

               konzultovali s pacientmi a ich zástupcami o politikách v oblasti zriedkavých chorôb a zjednodušili prístup pacientov k aktualizovaným informáciám o týchto chorobách;

               19.

               podporovali činnosti organizácií pacientov, ako sú napríklad zvyšovanie informovanosti, budovanie kapacít a odborná príprava, výmena informácií a najlepších postupov, nadväzovanie a udržiavanie kontaktov a zahrnutie veľmi izolovaných pacientov.

         VII.   UDRŽATEĽNOSŤ

               20.

               spoločne s Komisiou sa zamerali na to, aby prostredníctvom vhodných mechanizmov financovania a spolupráce zabezpečovali dlhodobú udržateľnosť infraštruktúr vytvorených v oblasti zriedkavých chorôb na podporu informovanosti, výskumu a zdravotnej starostlivosti,

         TÝMTO VYZÝVA KOMISIU, ABY:

               1.

               do konca roku 2013 s cieľom umožniť predkladanie návrhov v rámci ktoréhokoľvek budúceho programu činnosti Spoločenstva v oblasti zdravia vypracovala k tomuto odporúčaniu na základe informácií poskytnutých členskými štátmi správu o vykonávaní určenú Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov, v ktorej by posúdila mieru, do akej navrhované opatrenia účinne fungujú, a potrebu ďalších krokov na zlepšenie života pacientov so zriedkavými chorobami a ich rodín;

               2.

               pravidelne informovala Radu o činnostiach nadväzujúcich na oznámenie Komisie o zriedkavých chorobách.

      V Luxemburgu 8. júna 2009

            Za Radu

            predseda

         Petr ŠIMERKA

      (1)  Legislatívne uznesenie z 23. apríla 2009 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (2)  Stanovisko z 25. februára 2009 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (3)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady z 29. apríla 1999 č. 1295/1999/ES, ktorým sa prijíma akčný program Spoločenstva v oblasti zriedkavých chorôb v rámci činnosti v oblasti verejného zdravia (1999 až 2003) (Ú. v. ES L 155, 22.6.1999, s. 1). Rozhodnutie zrušené rozhodnutím č. 1786/2002/ES (Ú. v. ES L 271, 9.10.2002, s. 1).

      (4)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1350/2007/ES z 23. októbra 2007, ktorým sa ustanovuje druhý akčný program Spoločenstva v oblasti zdravia (2008–2013) (Ú. v. EÚ L 301, 20.11.2007, s. 3).

      (5)  Ú. v. ES L 18, 22.1.2000, s. 1.

      (6)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1513/2002/ES z 27. júna 2002, ktoré sa týka šiesteho rámcového programu Európskeho spoločenstva v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností prispievajúcich k vytvoreniu Európskeho výskumného priestoru a k inovácii (2002 až 2006) (Ú. v. ES L 232, 29.8.2002, s. 1).

      (7)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1982/2006/ES z 18. decembra 2006 o siedmom rámcovom programe Európskeho spoločenstva v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2007–2013) (Ú. v. EÚ L 412, 30.12.2006, s. 1).

      (8)  http://www.euro.who.int/Document/E88086.pdf

      (9)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1786/2002/ES z 23. septembra 2002 o akčnom programe spoločenstva v oblasti verejného zdravia (2003–2008) (Ú. v. ES L 271, 9.10.2002, s. 1).


Dôležité právne oznámenie

|

52006SC0110

Odporúčanie pre stanovisko Rady v súlade s tretím odsekom článku 9nariadenia Rady (ES) č. 1466/97 zo 7. júla 1997 ku konvergenčnému programu Lotyšska na obdobie rokov 2005-2008  /* SEK/2006/0110 v konečnom znení */

	Brusel, 1.2.2006SEK(2006) 110 v konečnom zneníOdporúčanie preSTANOVISKO RADYv súlade s tretím odsekom článku 9nariadenia Rady (ES) č. 1466/97 zo 7. júla 1997 ku konvergenčnému programu Lotyšska na obdobie rokov 2005 -2008(predložená Komisiou)DÔVODOVÁ SPRÁVASúvislostiPakt stability a rastu, ktorý nadobudol platnosť 1. júla 1998, je založený na dosiahnutí cieľa zdravých verejných financií ako prostriedku posilnenia podmienok cenovej stability a silného udržateľného rastu smerujúceho k vytváraniu pracovných miest. V roku 2005 bol pakt zmenený a doplnený prvýkrát. Reforma uznala užitočnosť paktu pri upevňovaní fiškálnej disciplíny, ale usilovala sa o posilnenie jeho efektívnosti a hospodárskych základov, ako aj o zabezpečenie dlhodobej udržateľnosti verejných financií.Nariadenie Rady (ES) č. 1466/97 zo 7. júla 1997 o posilnení dohľadu nad stavmi rozpočtov a o dohľade nad hospodárskymi politikami a ich koordinácii[1], ktoré je súčasťou paktu, ustanovuje, že členské štáty musia Rade a Komisii predložiť programy stability alebo konvergenčné programy a ich ročné aktualizované verzie (členské štáty, ktoré už prijali jednotnú menu, predkladajú (aktualizované) programy stability a členské štáty, ktoré zatiaľ jednotnú menu neprijali, predkladajú (aktualizované) konvergenčné programy). Prvý konvergenčný program Lotyšska bol predložený v máji 2004. Rada na základe odporúčania Komisie a po konzultácii s Hospodárskym a finančným výborom predložila v súlade s nariadením stanovisko k tomuto programu 5. júla 2004. Aktualizované programy stability a konvergenčné programy sú v súlade s tým istým postupom posúdené Komisiou a preskúmané uvedeným výborom, pričom ich môže prípadne preskúmať aj Rada.Členské štáty musia v týchto programoch definovať svoje strednodobé ciele týkajúce sa rozpočtovej pozície, stanoviť opatrenia politiky zamerané na ich dosiahnutie a udržanie a uviesť hospodárske predpoklady, ktoré pri tom boli použité. V nadväznosti na reformu paktu je potrebné rozlišovať strednodobý cieľ jednotlivých členských štátov vzhľadom na hospodársku a rozpočtovú rôznorodosť Únie, a to aj pokiaľ ide o fiškálne riziká udržateľnosti verejných financií. Reforma ďalej predpokladá, že prostredníctvom prísnejšej rozpočtovej disciplíny v hospodársky priaznivých obdobiach by mal byť dosiahnutý symetrickejší prístup k fiškálnej politike počas hospodárskeho cyklu, pričom pri dočasnom odchýlení od strednodobého cieľa, či pri postupe úprav na dosiahnutie tohto cieľa, by sa mali zohľadniť „významné štrukturálne reformy“ s overiteľným vplyvom na dlhodobú stabilitu.So zreteľom na prognózu útvarov Komisie z jesene 2005, kódex pravidiel[2], spoločne odsúhlasenú metodiku na odhad potenciálnej produkcie a cyklicky upravených sáld, ako aj na všeobecné zásady hospodárskej politiky zahrnuté v integrovaných zásadách na obdobie rokov 2005-2008, Komisia preskúmala nedávno predložený aktualizovaný konvergenčný program Lotyšska a na základe nasledujúceho hodnotenia prijala odporúčanie pre stanovisko Rady k programu.Hodnotenie1.  Tretí aktualizovaný konvergenčný program Lotyšska bol Komisii zaslaný 30. novembra a týka sa obdobia rokov 2005 až 2008. Program v značnej miere zodpovedá modelovej štruktúre programov stability a konvergenčných programov, ktorá je uvedená v novom kódexe pravidiel. Program má nedostatky pri nepovinných údajoch, ktoré sú predpísané v novom kódexe pravidiel (chýbajú najmä údaje o produktivite práce a odpracovaných hodinách).2.  Počas posledných desiatich rokov dosiahol priemerný ročný rast reálneho HDP v Lotyšsku viac než 6 %, čo predstavuje pozoruhodné oživenie po narušení hospodárskej činnosti súvisiacej s hospodárskou transformáciou. Reálny HDP by mal podľa očakávaní v roku 2005 konečne presiahnuť hodnotu spred roka 1991. Tento hospodársky rast sa vyznačoval silným rastom produktivity a v poslednom období aj rastom zamestnanosti. Vývoj v oblasti vonkajšej nerovnováhy, inflácie a úverovej expanzie však čoraz viac poukazuje na prehriatie ekonomiky. V dôsledku vysokej vonkajšej nerovnováhy sa Lotyšsko stalo závislé od prílivu kapitálu a pomer zahraničného dlhu k HDP sa zvýšil. V aktualizovanom programe sa v roku 2006 predpokladá zníženie rastu reálneho HDP na 7,5 % z 8,4 % v roku 2005, po ktorom by v rokoch 2007 a 2008 malo dôjsť k ďalšiemu miernemu spomaleniu rastu na 7 %. Spotreba domácností a investície by mali zostať hlavným faktorom rastu, pričom sa očakáva, že príspevok čistého vývozu bude mierne kladný. Celkove je odhadovaný rast HDP pri porovnaní s jesennou prognózou útvarov Komisie (do roku 2007) a s výpočtami potenciálneho rastu realistický. Použitie spoločne schválenej metódy na základe údajov z aktualizovaného programu naznačuje, že rast potenciálneho HDP by mal zostať vysoký, ale v strednodobom horizonte by mal mať mierne klesajúcu tendenciu; záporná produkčná medzera by mala existovať od roku 2007. V prípade krajín, ktoré prechádzajú rýchlym procesom „dobiehania“ je však potrebné výsledok výpočtu potenciálneho rastu (a tak aj produkčnej medzery) posudzovať s veľkou opatrnosťou. Naopak, v programe odhadovaná miera inflácie HICP (prudko klesajúca zo 6,9 % v roku 2005, čo bola najvyššia hodnota zo všetkých členských štátov, na 3,5 % v roku 2008) a schodok bežného účtu (zníženie z 13,0 % HDP v roku 2004 na 8,0 % HDP v roku 2008) sa javia ako optimistické, a to najmä pri porovnaní s jesennou prognózou útvarov Komisie. Celkove makroekonomický scenár obsahuje nezanedbateľné riziká, ktorým je potrebné v kontexte konvergenčného procesu venovať pozornosť.3.  Lotyšský lats od svojho vstupu do ERM II 2. mája 2005 zostáva vo fluktuačnom pásme plus-mínus jedno percento od centrálnej parity stanovenom lotyšskými orgánmi. Rozpätie medzi trojmesačnými úrokovými sadzbami latsu a eura sa počas roka výrazne znížilo zo 100 bázických bodov na začiatku januára na približne 40 bázických bodov na konci novembra. Rozpätie úrokových sadzieb sa prudko zvýšilo koncom decembra, ale zdá sa, že tento nárast bol spôsobený dočasnými zmenami likvidity, ktoré súviseli zo zvýšením povinných minimálnych rezerv zo 6 na 8 % s účinnosťou od 24. decembra 2005. Počas väčšiny roka 2005 sa rozpätie medzi sadzbami štátnych dlhopisov a referenčnými hodnotami v eurozóne držal na nízkych úrovniach okolo 50 bázických bodov.4.  Rada vo svojom stanovisku z 8. marca 2005 súhlasila s rozpočtovou stratégiou predloženou v predchádzajúcej aktualizácii konvergenčného programu na obdobie rokov 2004-2007. Hoci Rada neadresovala Lotyšsku žiadne odporúčania týkajúce sa hospodárskej politiky, považovala hodnotenie fiškálnej pozície ako primeranej za závislé od jej príspevku k vytvoreniu takého dopytového tlaku v hospodárstve, ktorý by bol vhodný z hľadiska konsolidácie znižovania inflácie z vtedajších najvyšších úrovní. Pokiaľ ide o plnenie rozpočtu v roku 2005, v prognóze útvarov Komisie z jesene 2005 sa odhadoval celkový schodok verejných financií vo výške 1,2 % HDP (odhad založený na 9,1 % raste HDP) v porovnaní s cieľom 1,6 % HDP (pri 6,7 % raste HDP) stanoveným v predchádzajúcej aktualizácii konvergenčného programu. Najnovšie údaje týkajúce sa plnenia štátneho rozpočtu na hotovostnom základe však naznačujú, že výsledok bude ešte lepší. Výsledný schodok v roku 2005 tak bude s veľkou pravdepodobnosťou nižší než v tejto aktualizácii odhadovaný celkový schodok verejných financií na rok 2005 vo výške 1,5 % (odhad založený na 8,4 % raste HDP).5.  Na základe veľmi opatrného odhadu výsledného schodku verejných financií v roku 2005 je aktualizácia zameraná na mierne zníženie schodku v neskoršom období programu. Aktualizácia predpokladá rovnaký schodok na úrovni 1,5 % v roku 2006, zníženie schodku na 1,4 % v roku 2007 a na 1,3 % v záverečnom roku 2008. Počas obdobia programu sa počíta so zvýšením pomeru výdavkov i príjmov k HDP (o 2 percentuálne body). Najviac by mali vzrásť verejné investície a nie zvlášť vyčlenené „iné výdavky“ a k najväčšiemu poklesu by malo dôjsť v sociálnych transferoch realizovaných v inej než naturálnej podobe. Primárne saldo by malo počas rovnakého obdobia poklesnúť o 0,1 percentuálneho bodu. Aktualizácia z novembra 2005 do značnej miery potvrdila úpravu plánovanú v predchádzajúcej aktualizácii, a to pokiaľ ide o jej menší rozsah aj o jej načasovanie, a to aj napriek výrazne silnejšiemu makroekonomickému scenáru v poslednej aktualizácii.6.  Na základe výpočtov útvarov Komisie vychádzajúcich z informácií v programe a podľa spoločne odsúhlasenej metodiky by sa štrukturálne saldo, t. j. cyklicky upravené saldo bez jednorázových alebo iných dočasných opatrení, malo počas obdobia programu zlepšiť len mierne (o 0,75 percentuálneho bodu HDP). Plánované fiškálne úsilie je posunuté na neskoršie obdobie a koncentruje sa na roky, v ktorých by mala byť produkčná medzera záporná. Aktualizácia určuje strednodobý cieľ týkajúci sa rozpočtovej pozície, ktorý je uvedený v Pakte stability a rastu, v podobe štrukturálneho schodku na úrovni „približne 1 % HDP“, a jej zámerom je dosiahnuť túto pozíciu v záverečnom roku obdobia programu. Keďže strednodobý cieľ programu je náročnejší než minimálna referenčná hodnota (odhadovaná pri schodku približne 2 % HDP), jeho dosiahnutie by malo naplniť cieľ zabezpečenia bezpečnostného rozpätia proti nadmernému schodku. Strednodobý cieľ programu je možné považovať za primeraný, pretože adekvátne odráža dlhový pomer a dlhodobý priemerný rast potenciálnej produkcie. Vzhľadom na riziká ohrozujúce udržateľnú hospodársku konvergenciu, ktoré sú uvedené vyššie, by však bolo vhodné stanoviť náročnejší strednodobý cieľ.7.  Rozpočtový výsledok by mohol byť horší než sa v programe predpokladá. Pozitívom je, že doteraz obozretné rozpočtové plánovanie naznačuje, že výsledky by mohli byť lepšie než sú plánované (ako to bolo v roku 2004 a ako by to podľa očakávaní útvarov Komisie malo byť aj v roku 2005). Doteraz sa väčšinou ako podhodnotené ukázali byť prognózy rastu, ako aj predpoklady týkajúce sa daňovej elasticity, na ktorých je založený rozpočet. Okrem toho rozpočtované výdavky neboli vždy v plnej miere vyčerpané, a to najmä kvôli oneskoreniam pri realizácii projektov čiastočne financovaných zo zdrojov EÚ. Na druhej strane sa však zdá, že daňová elasticita v tejto aktualizácii je nadhodnotená; okrem toho v programe sa uvádzajú viaceré (navrhované) opatrenia v oblasti sociálnej politiky, v dôsledku ktorých by mohlo dôjsť k zvýšeniu výdavkov, zatiaľ čo podľa programu by pomer týchto výdavkov mal poklesnúť.8.  Vzhľadom na posúdenia rizík nemusí byť rozpočtová stratégia uvedená v programe dostatočná na dosiahnutie štrukturálnej rozpočtovej pozície, ktorú by bolo možné považovať za primeranú podľa paktu na konci obdobia programu. V súvislosti s predpokladom, že výsledok za rok 2005 bude pravdepodobne výrazne lepší než sa predpokladá v programe a eventuálne blízky strednodobému cieľu, rozpočtový cieľ na rok 2006 by tiež mohol zahŕňať zvýšenie strednodobého cieľa približne o 0,5 % HDP v roku 2006 aj v roku 2007. Navyše, ak sa potvrdí lepší výsledok za rok 2005 a cieľ na rok 2006 zostane nezmenený, existuje obava, že by fiškálna politika v roku 2006 bola expanzívna a neprimeraná vzhľadom na to, že obdobie rokov 2005-2006 je možné označiť za „hospodársky priaznivé obdobie“. Pokiaľ ide o členské štáty eurozóny a ERM II, Pakt stability a rastu obsahuje požiadavku na zlepšenie štrukturálneho salda aspoň o 0,5 % HDP ročne (referenčná hodnota), s vyššou úpravou v hospodársky priaznivých obdobiach. Výraznejšie štrukturálne úpravy než sú plánované by tiež boli primerané na zabezpečenie stabilného makroekonomického konvergenčného procesu.9.  Podľa Paktu stability a rastu by sa pri stanovovaní postupu úprav na dosiahnutie strednodobého cieľa programu alebo pri povoľovaní dočasného odchýlenia od strednodobého cieľa programu mali brať do úvahy „významné štrukturálne reformy“ s overiteľným vplyvom na dlhodobú udržateľnosť verejných financií. V programe sa uvádza, že prebiehajúca dôchodková reforma a najmä zavedenie druhého piliera budú postupne znižovať váhu príspevkov na sociálne zabezpečenie v celkovom salde verejných financií v porovnaní s rokom 2004. Čisté náklady na dôchodkovú reformu sa v programe odhadujú na 0,25 % HDP v roku 2005 a postupne by mali vzrásť na 1,25 % HDP v roku 2008. To by mohlo byť dôvodom na povolenie dočasného odchýlenia od každoročne požadovanej úpravy o 0,5 % HDP smerom k strednodobému cieľu programu, pretože štrukturálne reformy, na ktorých je toto opatrenie založené, sú v programe dostatočne podrobne opísané a majú významný pozitívny vplyv na dlhodobú udržateľnosť verejných financií. Okrem toho sa zdá, že pokiaľ ide o ustanovenie týkajúce sa bezpečnostného rozpätia proti prekročeniu referenčnej hodnoty schodku 3 % HDP, je súlad s rozpočtovými požiadavkami zmluvy a Paktu stability a rastu zabezpečený počas všetkých rokov, ktorých sa program týka. Napriek tomu sa však vyššie uvedený návrh na zrýchlené tempo úprav smerom k strednodobému cieľu programu, než je tempo naznačené v programe, zdá byť uskutočniteľný, vzhľadom na to, že v prvých rokoch programu sú odhadované čisté výdavky na dôchodkovú reformu nízke.10.  Odhaduje sa, že dlhový pomer v roku 2005 dosiahne 14,9 % HDP, bude teda dostatočne nízko pod referenčnou hodnotou 60% HDP stanovenou v zmluve. Dlhový pomer by sa mal počas obdobia programu veľmi pomaly znižovať na 14,7 % HDP v roku 2008, pričom vplyv schodkov by mal byť tlmený vysokým rastom nominálneho HDP.11.  Pokiaľ ide o udržateľnosť verejných financií, zdá sa, že Lotyšsku hrozí v súvislosti s plánovanými rozpočtovými nákladmi súvisiacimi so starnutím obyvateľstva len malé riziko. Súčasná veľmi nízka úroveň hrubého dlhu by mala počas obdobia rokov 2005-2008, ktorých sa odhad týka, zostať pod referenčnou hodnotou 60 %. Dôchodková reforma v Lotyšsku, ktorá začala v roku 1996, významne prispieva k potlačeniu vplyvov starnutia obyvateľstva na rozpočet.12.  Plánované opatrenia v oblasti verejných financií sú vo všeobecnosti v súlade so všeobecnými zásadami hospodárskej politiky zahrnutými v integrovaných zásadách na obdobie rokov 2005 – 2008. Konvergenčný program predovšetkým v hlavných bodoch opisuje opatrenia na podporu pracovných miest a rastu prostredníctvom zmien v štruktúre príjmov a výdavkov (najmä posun v oblasti daní od priameho k nepriamemu zdaňovaniu a znižovanie transferov) a kladením dôrazu na verejné investície ako na výdavkovú prioritu. Potenciálne možnosti fiškálnej politiky pri dosahovaní kľúčových cieľov, a to najmä pri regulovaní inflácie a riešení vonkajšej nerovnováhy, však neboli dostatočne využité.13.  Národný program reforiem Lotyšska predložený 21. októbra 2005 v súvislosti s obnovenou Lisabonskou stratégiou pre rast a zamestnanosť označuje za najväčšiu výzvu s dosahom na verejné financie zabezpečenie makroekonomickej stability. Hlavnú úlohu pri tom prisudzuje posilneniu fiškálnej disciplíny a postupov plánovania rozpočtu. Rozpočtové vplyvy obmedzeného množstva konkrétnych reformných opatrení uvedených v národnom programe reforiem sa odrážajú v rozpočtových prognózach konvergenčného programu. Opatrenia v oblasti verejných financií plánované v konvergenčnom programe sú v súlade s opatreniami, s ktorými sa počíta v národnom programe reforiem. Ako bolo uvedené, konvergenčný program predovšetkým v hlavných bodoch opisuje opatrenia na podporu rastu a zamestnanosti prostredníctvom zmien v štruktúre príjmov a výdavkov (najmä posun v oblasti daní od priameho zdaňovania k nepriamemu zdaňovaniu a znižovanie transferov) a kladením dôrazu na verejné investície ako na výdavkovú prioritu.Vzhľadom na uvedené hodnotenie a s ohľadom na potrebu zabezpečiť udržateľnú konvergenciu, okrem iného aj prostredníctvom zníženia vonkajšej nerovnováhy a regulovaním inflácie, by bolo vhodné, aby Lotyšsko zvážilo dosiahnutie rozpočtových pozícií, ktoré by boli ambicióznejšie než v súčasnosti plánované, a to najmä prostredníctvom urýchleného dosiahnutia strednodobého cieľa stanoveného v programe, jeho udržania počas obdobia programu a vyhnutia sa procyklickej fiškálnej politike v „hospodársky priaznivom období“.  Odporúčanie preSTANOVISKO RADYv súlade s tretím odsekom článku 9nariadenia Rady (ES) č. 1466/97 zo 7. júla 1997 ku konvergenčnému programu Lotyšska na obdobie rokov 2005 -2008KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1466/97 zo 7. júla 1997 o posilnení dohľadu nad stavmi rozpočtov a o dohľade nad hospodárskymi politikami a ich koordinácii[3], a najmä na jeho článok 9 ods. 3,so zreteľom na odporúčanie Komisie,Po porade s Hospodárskym a finančným výborom,PREDKLADÁ TOTO STANOVISKO:14.  Rada [14. februára 2006] preskúmala aktualizovaný konvergenčný program Lotyšska na obdobie rokov 2005 až 2008.15.  Počas posledného desaťročia dosahoval priemerný ročný rast reálneho HDP 6 %. Tento hospodársky rast sa vyznačoval silným rastom produktivity a v poslednom období aj rastom zamestnanosti. V dôsledku vysokej vonkajšej nerovnováhy sa však Lotyšsko stalo závislé od prílivu kapitálu a pomer zahraničného dlhu k HDP sa zvýšil. Inflácia sa od polovice roku 2003 zvýšila a naďalej presahuje 6 %, čo narúša vonkajšiu konkurencieschopnosť hospodárstva a predstavuje hrozbu pre hospodársky rast. Makroekonomický scenár, z ktorého program vychádza, predpokladá spomalenie rastu reálneho HDP z 8,4% v roku 2005 na priemernú úroveň 7,2 % počas zostávajúceho obdobia programu. Na základe v súčasnosti dostupných informácií sa zdá, že tento scenár je založený na realistických predpokladoch rastu. Odhady inflácie a schodku bežného účtu, ktoré program obsahuje, sa zdajú byť podhodnotené.16.  Program v značnej miere zodpovedá modelovej štruktúre programov stability a konvergenčných programov, ktorá je uvedená v novom kódexe pravidiel[4].17.  Celkový schodok verejných financií v roku 2005 sa v tejto aktualizácii odhaduje na 1,5 % HDP pri 8,4 % raste HDP. Tento výsledok znamená mierne nižší schodok a výrazne vyšší hospodársky rast než sa predpokladalo v predchádzajúcom programe (schodok vo výške 1,6 % HDP, hospodársky rast na úrovni 6,7 %). V jesennej prognóze útvarov Komisie bol schodok odhadovaný na 1,2 % HDP pri 9,1 % hospodárskom raste. Najnovšie údaje týkajúce sa plnenie rozpočtu na hotovostnom základe však naznačujú, že výsledok bude ešte lepší, než sa predpokladalo v aktualizácii a v jesennej prognóze útvarov Komisie.18.  Stanovisko Rady k predchádzajúcej aktualizácii prijaté 8. marca 2005 neobsahovalo žiadne odporúčania týkajúce sa hospodárskej politiky. Uvádzalo sa v ňom však, že posúdenie postupu konsolidácie a primeranosti fiškálnej pozície je podmienené priaznivým vývojom vonkajšej nerovnováhy, dopytovým tlakom a znížením inflácie z vtedajších najvyšších úrovní.19.  Aktualizovaný program je zameraný na mierne zníženie celkového schodku verejných financií. V aktualizácii sa predpokladá celkový schodok verejných financií vo výške 1,5 % v roku 2005, 1,5 % v roku 2006, 1,4 % v roku 2007 a 1,3 % v záverečnom roku 2008. Primárne saldo by malo počas rovnakého obdobia poklesnúť o 0,1 percentuálneho bodu. Počas obdobia programu sa počíta so zvýšením pomeru výdavkov i príjmov k HDP (o 2,1 percentuálneho bodu a 1,9 percentuálneho bodu v uvedenom poradí). Najviac sa zvyšujú verejné investície (z 2,3 % HDP v roku 2005 na 3,3 % HDP v roku 2008) a nie zvlášť vyčlenené „iné výdavky“ (z 12,3 % HDP na 13,8 % HDP v roku 2008) a k najväčšiemu poklesu dochádza v sociálnych transferoch v inej než naturálnej podobe (z 9,3 % HDP v roku 2005 na 8,9 % HDP v roku 2008). V porovnaní s predchádzajúcou aktualizáciou aktualizácia z novembra 2005 vo všeobecnosti potvrdzuje plánované úpravy, hoci výhľad rastu je výrazne priaznivejší.20.  Na základe výpočtov útvarov Komisie vychádzajúcich z informácií v programe a podľa spoločne odsúhlasenej metodiky by sa štrukturálne saldo, t. j. cyklicky upravené saldo bez jednorázových alebo iných dočasných opatrení, malo počas obdobia programu zlepšiť len mierne (o 0,75 percentuálneho bodu HDP). Plánované fiškálne úsilie je posunuté na neskoršie obdobie a koncentruje sa na roky, v ktorých by mala byť produkčná medzera záporná. Aktualizácia určuje strednodobý cieľ týkajúci sa rozpočtovej pozície, ktorý je uvedený v Pakte stability a rastu, v podobe štrukturálneho schodku na úrovni „približne 1 % HDP“, a jej zámerom je dosiahnuť túto pozíciu v záverečnom roku obdobia programu. Keďže strednodobý cieľ programu je náročnejší než minimálna štandardná hodnota (odhadovaná pri schodku približne 2 % HDP), jeho dosiahnutie by malo naplniť cieľ zabezpečenia bezpečnostného rozpätia proti nadmernému schodku. Strednodobý cieľ programu je možné považovať za primeraný, pretože adekvátne odráža dlhový pomer a dlhodobý priemerný rast potenciálnej produkcie. Vzhľadom na riziká ohrozujúce udržateľnú hospodársku konvergenciu, ktoré sú uvedené vyššie, by však bolo vhodné stanoviť náročnejší strednodobý cieľ.21.  Rozpočtový výsledok by mohol byť horší než sa v programe predpokladá. Hoci sa prognózy rastu a predpoklady týkajúce sa daňovej elasticity, na ktorých je založený rozpočet, zvyčajne ukázali byť opatrné, v prípade daňovej elasticity to už v súčasnom programe nemusí platiť, keďže predpoklady v ňom uvedené sú skôr priaznivé. V programe sa okrem toho uvádzajú viaceré (navrhované) opatrenia v oblasti sociálnej politiky, v dôsledku ktorých by mohlo dôjsť skôr k zvýšeniu výdavkov než k ich zníženiu, ktoré sa v programe predpokladá.22.  Vzhľadom na posúdenia rizík nemusí byť rozpočtová politika uvedená v programe dostatočná na dosiahnutie štrukturálnej rozpočtovej pozície, ktorú by bolo možné považovať za primeranú podľa paktu na konci obdobia programu. Ako už bolo uvedené, bolo by tiež žiadúce, aby bola stratégia ambicióznejšia. Tempo úprav smerom k strednodobému cieľu programu naznačené v programe nie je v súlade s Paktom stability a rastu, v ktorom sa uvádza, že v prípade členských štátov eurozóny a ERM II by ročné zlepšenie štrukturálneho salda malo dosahovať referenčnú hodnotu 0,5 % HDP a že v hospodársky priaznivých obdobiach by mala byť táto úprava vyššia. Najmä možné zhoršenie štrukturálneho salda v roku 2006, na ktoré poukazuje zachovanie cieľa z roku 2006, za predpokladu, že je výsledok za rok 2005 výrazne lepší než sa očakávalo, by zodpovedalo významnému uvoľneniu fiškálnej politiky v kontexte pokračujúceho vysokého tlaku dopytu a významných rizík ohrozujúcich stabilitu.23.  Podľa Paktu stability a rastu by sa pri stanovovaní postupu úprav na dosiahnutie strednodobého cieľa programu alebo pri povoľovaní dočasnej odchýlky od strednodobého cieľa programu mali brať do úvahy „významné štrukturálne reformy“ s overiteľným vplyvom na dlhodobú udržateľnosť verejných financií. V programe sa uvádza, že prebiehajúca dôchodková reforma a najmä zavedenie druhého piliera budú postupne znižovať váha príspevkov na sociálne zabezpečenie v celkovom salde verejných financií v porovnaní s rokom 2004. Čisté náklady na dôchodkovú reformu sa v programe odhadujú na 0,25 % HDP v roku 2005 a postupne by mali vzrásť na 1,25 % HDP v roku 2008. To by mohlo byť dôvodom na povolenie dočasného odchýlenia od každoročne požadovanej úpravy o 0,5 % HDP smerom k strednodobému cieľu programu, pretože štrukturálne reformy, na ktorých je toto opatrenie založené, sú v programe dostatočne podrobne opísané a majú významný pozitívny vplyv na dlhodobú udržateľnosť verejných financií. Okrem toho sa zdá, že pokiaľ ide o ustanovenie týkajúce sa bezpečnostného rozpätia proti prekročeniu referenčnej hodnoty schodku 3 % HDP, je súlad s rozpočtovými požiadavkami zmluvy a Paktu stability a rastu zabezpečený počas všetkých rokov, ktorých sa program týka. Napriek tomu sa však vyššie uvedený návrh na zrýchlené tempo úprav smerom k strednodobému cieľu programu zdá byť uskutočniteľný, vzhľadom k tomu, že v prvých rokoch programu sú odhadované čisté výdavky na dôchodkovú reformu nízke.24.  Odhaduje sa, že dlhový pomer v roku 2005 dosiahne 14,9 % HDP, bude teda dostatočne nízko pod referenčnou hodnotou 60% HDP stanovenou v zmluve. Dlhový pomer by sa mal počas obdobia programu veľmi pomaly znižovať na 14,7 % HDP v roku 2008, pričom vplyv pretrvávajúcich schodkov by mal byť tlmený vysokým rastom nominálneho HDP.25.  Pokiaľ ide o udržateľnosť verejných financií, zdá sa, že Lotyšsku hrozí v súvislosti s plánovanými rozpočtovými nákladmi súvisiacimi so starnutím obyvateľstva len malé riziko[5]. Súčasná veľmi nízka úroveň hrubého dlhu by mala počas obdobia rokov 2005-2008, ktorých sa odhad týka, zostať pod referenčnou hodnotou 60 %. V Lotyšsku od roku 1996 prebieha dôchodková reforma, ktorá významne prispieva k potlačeniu vplyvov starnutia obyvateľstva na rozpočet.26.  Plánované opatrenia v oblasti verejných financií sú vo všeobecnosti v súlade so všeobecnými zásadami hospodárskej politiky zahrnutými v integrovaných zásadách na obdobie rokov 2005 – 2008. Konvergenčný program predovšetkým v hlavných bodoch opisuje opatrenia na podporu pracovných miest a rastu prostredníctvom zmien v štruktúre príjmov a výdavkov (najmä posun v oblasti daní od priameho zdaňovania k nepriamemu zdaňovaniu a znižovanie transferov) a kladením dôrazu na verejné investície ako na výdavkovú prioritu. Je však potrebné zamerať sa viac na dosahovanie kľúčových cieľov, akými sú regulovanie inflácie, riešenie vonkajšej nerovnováhy a zvyšovanie miery ekonomickej aktivity prostredníctvom podpory inkluzívneho trhu práce.27.  Národný program reforiem Lotyšska predložený 21. októbra 2005 v súvislosti s obnovenou Lisabonskou stratégiou pre rast a zamestnanosť označuje za najväčšiu výzvu s dosahom na verejné financie zabezpečenie makroekonomickej stability. Hlavnú úlohu pri tom prisudzuje posilneniu fiškálnej disciplíny a postupov plánovania rozpočtu. Rozpočtové vplyvy obmedzeného množstva konkrétnych reformných opatrení uvedených v národnom programe reforiem sa odrážajú v rozpočtových prognózach konvergenčného programu. Opatrenia v oblasti verejných financií plánované v konvergenčnom programe sú v súlade s opatreniami, s ktorými sa počíta v národnom programe reforiem. Ako už bolo uvedené, v konvergenčnom progarme sú opísané opatrenia na podporu rastu a zamestnanosti prostredníctvom zmien v štruktúre príjmov a výdavkov (najmä posunom v oblasti daní od priameho k nepriamemu zdaňovaniu a znižovaním transferov) a kladením dôrazu na verejné investície ako na výdavkovú prioritu.Vzhľadom na uvedené hodnotenie a s ohľadom na potrebu zabezpečiť udržateľnú konvergenciu, okrem iného aj prostredníctvom zníženia vonkajšej nerovnováhy a regulovaním inflácie, sa Rada domnieva, že Lotyšsko by malo zvážiť dosiahnutie ambicióznejších rozpočtových pozícií než sú v súčasnosti plánované, a to najmä prostredníctvom urýchleného dosiahnutia strednodobého cieľa stanoveného v programe, jeho udržania počas obdobia programu a vyhnutia sa procyklickej fiškálnej politike v „hospodársky priaznivých obdobiach.“Porovnanie kľúčových makroekonomických a rozpočtových prognóz2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reálny HDP (zmena v %) | KP nov. 2005 | 8.5 | 8.4 | 7.5 | 7.0 | 7.0 |KOM nov. 2005 | 8.3 | 9.1 | 7.7 | 7.1 | neuv. |KP dec. 2004 | 8.1 | 6.7 | 6.5 | 6.5 | neuv. |Inflácia HICP (%) | KP nov. 2005 | 6.2 | 6.9 | 5.6 | 4.3 | 3.5 |KOM nov. 2005 | 6.2 | 6.8 | 6.0 | 4.8 | neuv. |KP dec. 2004 | 6.2 | 4.3 | 3.0 | 3.0 | neuv. |Produkčná medzera ( % potenciálneho HDP) | KP nov. 20053 | 0.5 | 0.8 | 0.4 | -0.5 | -1.1 |KOM nov. 20055 | 0.1 | 0.8 | 0.3 | -0.7 | neuv. |KP dec. 20043 | 1.6 | 0.9 | 0.0 | -0.5 | neuv. |Saldo verejných financií1 (% HDP) | KP nov. 2005 | -1.0 | -1.5 | -1.5 | -1.4 | -1.3 |KOM nov. 2005 | -1.0 | -1.2 | -1.5 | -1.5 | neuv. |KP dec.2004 | -1.7 | -1.6 | -1.5 | -1.4 | neuv. |Primárne saldo (% HDP) | KP nov. 2005 | -0.2 | -0.7 | -0.8 | -0.6 | -0.6 |KOM nov. 2005 | -0.2 | -0.5 | -0.8 | -0.8 | neuv. |KP dec. 2004 | -0.9 | -0.8 | -0.8 | -0.7 | neuv. |Cyklicky upravené saldo = štrukturálne saldo2 (% HDP) | KP nov. 20053 | -1.1 | -1.7 | -1.6 | -1.3 | -1.0 |KOM nov. 20054 | -1.0 | -1.5 | -1.6 | -1.3 | neuv. |KP dec. 2004 | neuv. | neuv. | neuv. | neuv. | neuv. |Hrubý verejný dlh (% HDP) | KP nov. 2005 | 13.1 | 14.9 | 13.6 | 13.7 | 14.7 |KOM nov. 2005 | 14.7 | 12.8 | 13.0 | 13.2 | neuv. |KP dec. 2004 | 14.2 | 14.5 | 15.8 | 15.0 | neuv. |Poznámky: 1 Čisté náklady na prebiehajúcu dôchodkovú reformu (zavedenie druhého piliera) sú v schodku zahrnuté. Náklady sa odhadujú na 0,27 % HDP v roku 2005, 0,37 % HDP v roku 2006, 0,62 % HDP v roku 2007 a 1,32 % HDP v roku 2008. 2 Cyklicky upravené saldo (ako v predchádzajúcich riadkoch) bez jednorazových opatrení a iných dočasných opatrení. Medziročné zlepšenie cyklicky upraveného salda predpokladané v programe upravené tak, aby zohľadňovalo vplyv postupnej realizácie dôchodkovej reformy, by malo dosiahnuť 0,2 % HDP v roku 2006, 0,6 % HDP v roku 2007 a 1,0 % HDP v roku 2008, t. j. priemerne 0,6 % HDP v období rokov 2006-2008. Keďže v programe sa neuvádzajú žiadne ďalšie jednorázové alebo dočasné opatrenia, cyklicky upravené saldo a štrukturálne saldo sú rovnaké. 3 Výpočty útvarov Komisie na základe informácií v programe. 4 Prognóza útvarov Komisie neobsahuje žiadne jednorázové alebo iné dočasné opatrenia. 5 Založené na odhadovanom potenciálnom raste na úrovni 7,9 %, 8,3 %, 8,3 % a 8,2 % v rokoch 2004-2007. Zdroj: Konvergenčný program (KP); Ekonomické prognózy útvarov Komisie z jesene roku 2005 (KOM); Výpočty útvarov Komisie. |[1] Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s.1. Nariadenie zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 1055/2005 (Ú. v. EÚ, č. L 174, 7.7.2005, s. 1). Všetky dokumenty uvedené v tomto texte je možné nájsť na tejto internetovej stránke: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] „Špecifikácie implementácie Paktu stability a rastu a usmernenia k forme a obsahu programov stability a konvergenčných programov“, schválené Radou ECOFIN z 11. októbra 2005.[3] Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s.1. Nariadenie zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 1055/2005 (Ú. v. EÚ, č. L 174, 7.7.2005, s. 1). Všetky dokumenty uvedené v tomto texte je možné nájsť na tejto internetovej stránke: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[4] Program má nedostatky pri nepovinných údajoch, ktoré sú predpísané v novom kódexu pravidiel (chýbajú najmä údaje o produktivite práce a odpracovaných hodinách).[5] Podrobné údaje o dlhodobej udržateľnosti sú uvedené v technickom posúdení programu vykonanom útvarmi Komisie (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).