title: Odporúčanie Komisie (EÚ) 2017/432 zo 7. marca 2017 týkajúce sa zaistenia účinnejších návratov pri vykonávaní smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES

text:
               11.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 66/15

         ODPORÚČANIE KOMISIE (EÚ) 2017/432
   zo 7. marca 2017
   týkajúce sa zaistenia účinnejších návratov pri vykonávaní smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 292,
   keďže:

               (1)

               V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES (1) sa stanovujú spoločné normy a postupy, ktoré sa majú uplatňovať v členských štátoch na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území.

               (2)

               Schengenský hodnotiaci mechanizmus (2) a informácie zhromaždené prostredníctvom Európskej migračnej siete (3) umožnili komplexné posúdenie toho, ako členské štáty vykonávajú politiku Únie v oblasti návratu.

               (3)

               Z hodnotení vyplýva, že priestor na voľné konanie ponechaný členským štátom na základe smernice 2008/115/ES viedol k nekonzistentnej transpozícii do vnútroštátnych právnych predpisov, čo má negatívny vplyv na účinnosť politiky Únie v oblasti návratu.

               (4)

               Od nadobudnutia účinnosti smernice 2008/115/ES a vzhľadom na zvyšujúci sa migračný tlak na členské štáty vzrástli výzvy, na ktoré musí politika Únie v oblasti návratu reagovať, ktoré priniesli tento aspekt európskej komplexnej migračnej politiky do popredia. Európska rada vo svojich záveroch z 20. a 21. októbra 2016 (4) vyzvala na posilnenie vnútroštátnych administratívnych postupov v oblasti návratu.

               (5)

               V maltskom vyhlásení hláv štátov alebo predsedov vlád (5) z 3. februára 2017 sa zdôraznila potreba preskúmania politiky EÚ v oblasti návratu na základe objektívnej analýzy spôsobu, akým sa uplatňujú právne, operačné, finančné a praktické nástroje dostupné na úrovni Únie a na vnútroštátnej úrovni. Uvítal sa v ňom zámer Komisie urýchlene predložiť aktualizovaný akčný plán EÚ týkajúci sa otázky návratov a poskytnúť usmernenia na to, aby členské štáty efektívnejšie vykonávali návraty, ako aj na účinnú readmisiu, a to na základe platného acquis.

               (6)

               Vzhľadom na súčasné zvýšenie počtu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí neoprávnene vstupujú na územie členských štátov a neoprávnene sa na ňom zdržiavajú, a na účely zabezpečenia primeranej kapacity na ochranu ľudí v núdzi je potrebné v plnom rozsahu využiť flexibilitu stanovenú v smernici 2008/115/ES. Účinnejším vykonávaním uvedenej smernice by sa znížili možnosti zneužitia konaní a odstránila by sa neefektívnosť, pričom by sa súčasne zabezpečila ochrana základných práv zakotvených v Charte základných práv Európskej únie.

               (7)

               V tomto odporúčaní sa poskytuje usmernenie k tomu, ako by sa mali používať ustanovenia smernice 2008/115/ES na zvýšenie účinnosti konaní o návrate, a členské štáty sa vyzývajú, aby prijali potrebné opatrenia na odstránenie právnych a praktických prekážok v oblasti návratu.

               (8)

               Účinná politika Únie v oblasti návratu si vyžaduje efektívne a primerané opatrenia na zadržanie a zistenie totožnosti neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín, rýchle spracovanie takýchto prípadov, a primeranú kapacitu na to, aby sa zabezpečila ich prítomnosť na účely návratu.

               (9)

               Organizovanie návratu si vyžaduje zefektívnenú a náležite integrovanú organizáciu multidisciplinárnych kompetencií na vnútroštátnej úrovni. Vyžaduje si aj postupy a nástroje, ktoré umožnia okamžité sprístupnenie informácií príslušným orgánom, ako aj spoluprácu medzi všetkými subjektmi zapojenými do jednotlivých postupov.

               (10)

               Potrební sú multidisciplinárne vyškolení a kompetentní pracovníci so všetkými príslušnými spôsobilosťami, aby sa zabezpečilo, že vnútroštátne orgány budú schopné reagovať na potreby, najmä v situáciách, keď členské štáty čelia výraznej záťaži pri plnení povinnosti navrátenia neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín. Pri organizovaní tohto integrovaného a koordinovaného prístupu by členské štáty mali v plnej miere využívať dostupné finančné nástroje, programy a projekty Únie v oblasti návratu, a to najmä Fond pre azyl, migráciu a integráciu. V tejto súvislosti by členské štáty mali zohľadniť aj migračný tlak, ktorému príslušné orgány čelia.

               (11)

               V súlade s článkom 6 ods. 1 smernice 2008/115/ES by členské štáty mali štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, systematicky vydávať rozhodnutia o návrate. Právne predpisy a prax v členských štátoch nezabezpečujú plný účinok tejto povinnosti za každých okolností, čím sa oslabuje účinnosť systému Únie v oblasti návratu. Niektoré členské štáty napríklad nevydávajú rozhodnutia o návrate v nadväznosti na zamietavé rozhodnutie o žiadosti o azyl alebo o povolenie na pobyt, ani nevydávajú takéto rozhodnutia neoprávnene sa zdržiavajúcim štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí nie sú držiteľmi platného dokladu totožnosti alebo cestovného dokladu.

               (12)

               V závislosti od inštitucionálneho usporiadania členských štátov, najmä ak sa procesom zaoberajú rôzne orgány, po rozhodnutí o návrate nenasleduje nevyhnutne alebo okamžite žiadosť o overenie totožnosti neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny a o poskytnutie platného cestovného dokladu, ktorá je určená orgánom tretích krajín.

               (13)

               V súlade s článkom 13 Kódexu schengenských hraníc (6) osoba, ktorá neoprávnene prekročila hranicu a ktorá nie je oprávnená zdržiavať sa na území dotknutého členského štátu, sa zadrží a postupuje sa voči nej podľa smernice 2008/115/ES.

               (14)

               V smernici 2008/115/ES sa stanovuje, že sa pri jej vykonávaní sa zohľadňuje zdravotný stav dotknutých štátnych príslušníkov tretej krajiny a že v období pred návratom musí byť poskytnutá urgentná zdravotná starostlivosť a základná liečba. Je však nevyhnutné zabezpečiť, aby boli odsuny neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín vykonané a aby boli prijaté opatrenia na účely predchádzania správaniu, ktoré brzdí návrat alebo mu bráni, ako je uvádzanie nových nepravdivých tvrdení o zdravotnom stave. Okrem toho je tiež potrebné zaviesť opatrenia, ktorými sa účinne vyriešia žiadosti o azyl podávané výlučne s cieľom oddialiť alebo zmariť výkon rozhodnutí o návrate.

               (15)

               V smernici 2008/115/ES sa ukladá štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorý sa neoprávnene zdržiava na území Únie, povinnosť opustiť Úniu a zároveň sa v nej vyžaduje, aby rozhodnutia o návrate vykonávali iba členské štáty, ktoré ich vydali. Proces návratu možno začať v každom členskom štáte, ktorý zadrží toho istého neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny. Vzájomné uznávanie rozhodnutí o návrate, ako je stanovené v smernici Rady 2001/40/ES (7) a rozhodnutí Rady 2004/191/ES (8), by urýchlilo proces návratu a odrádzalo by od nepovolených sekundárnych pohybov v rámci Únie.

               (16)

               Kľúčovým prvkom na zvýšenie účinnosti systému Únie v oblasti návratu môže byť zaistenie, ktoré by sa však malo využívať iba vtedy, keď sa v súlade s článkom 15 ods. 1 smernice 2008/115/ES nedajú účinne uplatniť iné dostatočné, ale menej prísne donucovacie opatrenia. Najmä ak je to nevyhnutné na zabezpečenie toho, aby neoprávnene sa zdržiavajúci štátni príslušníci tretích krajín neutekali, môže zaistenie umožniť úspešnú prípravu a organizáciu návratových operácií.

               (17)

               Maximálna lehota zaistenia, ktorú v súčasnosti využívajú viaceré členské štáty, je podstatne kratšia, než je lehota povolená v smernici 2008/115/ES, ktorá je potrebná na úspešné dokončenie konania o návrate. Tieto krátke lehoty zaistenia zabraňujú účinným odsunom.

               (18)

               Lehoty na podanie odvolaní proti rozhodnutiam týkajúcim sa návratu sa v jednotlivých členských štátoch značne líšia, pričom sa pohybujú v rozpätí od niekoľkých dní až po jeden mesiac alebo dlhšie. V súlade so základnými právami by daná lehota mala poskytnúť dostatočný čas na zabezpečenie prístupu k účinnému opravnému prostriedku, treba však zohľadniť skutočnosť, že dlhé lehoty môžu mať nepriaznivý vplyv na konania o návrate.

               (19)

               Neoprávnene sa zdržiavajúci štátni príslušníci tretích krajín by mali mať pred prijatím akéhokoľvek individuálneho opatrenia, ktoré by sa ich mohlo dotýkať, právo na vypočutie príslušnými orgánmi.

               (20)

               Podľa smernice 2008/115/ES by sa mal automatický odkladný účinok odvolaní proti rozhodnutiam o návrate priznať, ak existuje riziko, že dotknutý štátny príslušník tretej krajiny bude v prípade návratu vystavený reálnemu riziku zlého zaobchádzania, ktoré je v rozpore s článkom 19 ods. 2 a článkom 47 Charty základných práv Európskej únie, ako ju vykladá Súdny dvor Európskej únie (9).

               (21)

               Mnohé členské štáty počas jednotlivých fáz konaní o azyle a konaní o návrate opakovane vykonávajú posúdenia rizika vyhostenia alebo vrátenia, čo môže spôsobovať zbytočné oneskorenia pri návrate neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín.

               (22)

               Návrat maloletej osoby bez sprievodu do tretej krajiny pôvodu a opätovné zlúčenie s jej rodinou môže byť v najlepšom záujme dieťaťa. Zákazom vydávania rozhodnutí o návrate maloletým osobám bez sprievodu, ktorý existuje vo vnútroštátnych právnych predpisoch viacerých členských štátov, sa v plnej miere nezabezpečí splnenie povinnosti členských štátov náležite zohľadniť najlepšie záujmy dieťaťa ani povinnosť venovať pozornosť okolnostiam každého jednotlivého prípadu. Tieto zákazy môžu viesť k nepredvídaným dôsledkom z hľadiska nelegálnej imigrácie tým, že podnecujú maloleté osoby bez sprievodu podnikať nebezpečné cesty, aby sa dostali do Únie.

               (23)

               Rozhodnutia o právnom postavení a o návrate maloletých osôb bez sprievodu by mali byť vždy založené na individuálnych, multidisciplinárnych a spoľahlivých posúdeniach ich najlepších záujmov, a to vrátane pátrania po rodinných príslušníkoch a posúdenia situácie v domovskej krajine. Takéto posúdenie by sa malo primerane zdokumentovať.

               (24)

               V súlade s článkom 17 smernice 2008/115/ES, v ktorom sa definujú podmienky, za ktorých môžu členské štáty použiť zaistenie v súvislosti s maloletými osobami bez sprievodu a rodinami s maloletými osobami ako poslednú možnosť a na čo najkratšie obdobie, by členské štáty mali zabezpečiť dostupnosť alternatív k zaisteniu v prípade detí. Ak však takéto alternatívy neexistujú, absolútny zákaz zaistenia v takýchto prípadoch nemusí v plnej miere zabezpečiť splnenie povinnosť prijať všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie návratu, a môže viesť k zrušeniu návratových operácií z dôvodu úteku.

               (25)

               Až do prijatia návrhu nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o používaní Schengenského informačného systému na účely návratu neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín (10) by členské štáty mali v plnom rozsahu využívať možnosť vložiť zápis o zákaze vstupu v súlade s článkom 24 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1987/2006 (11).

               (26)

               Toto odporúčanie by malo byť určené všetkým členským štátom, ktoré sú viazané smernicou 2008/115/ES.

               (27)

               Členské štáty by mali dať svojim vnútroštátnym orgánom oprávneným vykonávať úlohy súvisiace s návratom pokyn, aby pri plnení svojich úloh uplatňovali toto odporúčanie.

               (28)

               Toto odporúčanie je v súlade so základnými právami a zásadami uznanými Chartou základných práv Európskej únie. Toto odporúčanie predovšetkým zabezpečuje úplné rešpektovanie ľudskej dôstojnosti a uplatňovanie článkov 1, 4, 14, 18, 19, 24 a 47 charty a musí sa zodpovedajúcim spôsobom vykonávať,

         PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:

      POSILNENÉ A VÄČŠIE KAPACITY V OBLASTI NÁVRATU

               1.

               Na účely odstránenia procesných, technických a operačných prekážok brániacich účinnejším návratom by členské štáty mali do 1. júna 2017 posilniť svoje kapacity na uskutočňovanie návratu neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín tým, že zabezpečia integrovaný a koordinovaný prístup.

               2.

               Cieľom takéhoto integrovaného a koordinovaného prístupu v oblasti návratu by malo byť:

                           a)

                           zabezpečiť rýchle konania o návrate a podstatne zvýšiť mieru návratu;

                           b)

                           podľa potreby mobilizovať orgány presadzovania práva a imigračné úrady a koordinovať opatrenia s justičnými orgánmi, orgánmi zodpovednými za zaistenie, opatrovníckymi systémami, zdravotníckymi a sociálnymi službami s cieľom zabezpečiť rýchlu a primeranú multidisciplinárnu odozvu zo strany všetkých orgánov zapojených do konaní o návrate;

                           c)

                           zabezpečiť, aby bol k dispozícii dostatočný počet vyškolených a kompetentných pracovníkov zo všetkých orgánov s právomocami v konaniach o návrate, ktorí budú schopní reagovať rýchlo a v prípade potreby nepretržite, najmä v situáciách, keď sa treba vyrovnať s rastúcou záťažou spojenou s plnením povinnosti vrátiť neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín;

                           d)

                           v závislosti od konkrétnej situácie členského štátu vyslať na vonkajšie hranice Únie ďalších pracovníkov s mandátom aj schopnosťou prijať okamžité opatrenia na zistenie a overenie totožnosti štátnych príslušníkov tretích krajín a ich právneho postavenia a okamžite odoprieť vstup alebo vydať rozhodnutia o návrate tým štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí nemajú právo vstúpiť do Únie alebo sa v nej zdržiavať.

               3.

               Integrovaný a koordinovaný prístup v oblasti návratu by mal predovšetkým napomôcť pri plnení týchto úloh:

                           a)

                           urýchlene vykonať lekárske vyšetrenia s cieľom zabrániť prípadnému zneužitiu v situáciách uvedených v bode 9 písm. b);

                           b)

                           spolupracovať s ostatnými členskými štátmi a Európskou agentúrou pre pohraničnú a pobrežnú stráž a vymieňať si s nimi operačné informácie relevantné pre plnenie ich cieľov a úloh;

                           c)

                           plne využívať príslušné informačné systémy, ako je Eurodac, Schengenský informačný systém (SIS) a vízový informačný systém (VIS), na získanie včasných informácií o totožnosti a právnej situácii dotknutých štátnych príslušníkov tretích krajín.

               4.

               Členské štáty by mali zabezpečiť, aby útvarom alebo orgánom povereným úlohou zabezpečiť integrovaný a koordinovaný prístup boli pridelené všetky potrebné ľudské, finančné a materiálne zdroje.

      SYSTEMATICKÉ VYDÁVANIE ROZHODNUTÍ O NÁVRATE

               5.

               S cieľom zabezpečiť, aby boli štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí buď nemajú, alebo už nemajú právo zdržiavať sa v Európskej únii, systematicky vydávané rozhodnutia o návrate, by členské štáty mali:

                           a)

                           zaviesť opatrenia na účely účinného lokalizovania a zadržania neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín;

                           b)

                           vydávať rozhodnutia o návrate bez ohľadu na to, či neoprávnene sa zdržiavajúci štátny príslušník tretej krajiny má doklad totožnosti alebo cestovný doklad;

                           c)

                           čo najlepšie využiť možnosť prijať v jednom právnom akte alebo súčasne rozhodnutie o ukončení legálneho pobytu a rozhodnutie o návrate stanovenú v článku 6 ods. 6 smernice 2008/115/ES za predpokladu, že sú v prípade každého jednotlivého rozhodnutia dodržané príslušné záruky a ustanovenia.

               6.

               Členské štáty by mali zabezpečiť, aby mali rozhodnutia o návrate neobmedzenú platnosť a bolo ich tak možné kedykoľvek vymáhať bez toho, aby bolo po určitom čase potrebné opätovne začať konanie o návrate. Tým by nemala byť dotknutá povinnosť zohľadniť akékoľvek zmeny v individuálnej situácii dotknutých štátnych príslušníkov tretích krajín vrátane rizika vyhostenia alebo vrátenia.

               7.

               Na účely odradenia od nepovolených sekundárnych pohybov a predchádzania takýmto pohybom by členské štáty mali v rozhodnutiach o návrate systematicky uvádzať informácie o tom, že štátni príslušníci tretích krajín musia opustiť územie daného členského štátu a vrátiť sa do tretej krajiny.

               8.

               Členské štáty by mali využívať výnimku stanovenú v článku 2 ods. 2 písm. a) smernice 2008/115/ES, ak sa tým môžu zabezpečiť účinnejšie konania, najmä keď čelia značnému migračnému tlaku.

      ÚČINNÉ VYMÁHANIE ROZHODNUTÍ O NÁVRATE

               9.

               Na účely zabezpečenia rýchleho návratu neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín by členské štáty mali:

                           a)

                           v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ (12) pripraviť podmienky na urýchlené preskúmavanie žiadostí o medzinárodnú ochranu v rámci skráteného konania alebo, vo vhodných prípadoch, v rámci konania na hraniciach, vrátane prípadov, keď je žiadosť o azyl podaná výlučne s cieľom oddialiť alebo zmariť výkon rozhodnutia o návrate;

                           b)

                           podniknúť kroky na zabránenie prípadnému zneužitiu spojenému s uvádzaním nových nepravdivých tvrdení o zdravotnom stave, ktorých zámerom je zabrániť odsunu, napríklad tým, že sa zabezpečí, aby boli k dispozícii zdravotnícki pracovníci určení príslušným vnútroštátnym orgánom, ktorí poskytnú objektívne a nezávislé stanovisko;

                           c)

                           zabezpečiť, aby po rozhodnutiach o návrate bezodkladne nasledovala žiadosť o poskytnutie platného cestovného dokladu alebo o akceptovanie použitia európskeho cestovného dokladu pre návrat vydaného v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1953 (13) určená tretej krajine readmisie;

                           d)

                           využívať nástroj na vzájomné uznávanie rozhodnutí o návrate stanovený v smernici 2001/40/ES a rozhodnutí 2004/191/ES.

               10.

               S cieľom skutočne zabezpečiť odsun neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín by členské štáty mali:

                           a)

                           využívať zaistenie, ak je to potrebné a vhodné v prípadoch stanovených v článku 15 ods. 1 smernice 2008/115/ES, a najmä ak existuje riziko úteku, ako je stanovené v bodoch 15 a 16 tohto odporúčania;

                           b)

                           stanoviť vo vnútroštátnych právnych predpisoch maximálne počiatočné obdobie zaistenia v dĺžke najviac šesť mesiacov, ktoré môžu súdne orgány upraviť podľa okolností prípadu, ako aj možnosť ďalej predĺžiť obdobie zaistenia v prípadoch stanovených v článku 15 ods. 6 smernice 2008/115/ES až na 18 mesiacov;

                           c)

                           zosúladiť kapacitu na zaistenie so skutočnými potrebami, pri čom sa v prípade potreby môže okrem iného využiť výnimka pre mimoriadne situácie stanovená v článku 18 smernice 2008/115/ES.

               11.

               Vo vzťahu k neoprávnene sa zdržiavajúcim štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí zámerne bránia procesu návratu, by členské štáty by mali zvážiť použitie sankcií v súlade s vnútroštátnym právom. Tieto sankcie by mali byť účinné, primerané a odradzujúce a nemali by sťažiť dosiahnutie cieľa smernice 2008/115/ES.

      PROCESNÉ ZÁRUKY A OPRAVNÉ PROSTRIEDKY

               12.

               Členské štáty by mali:

                           a)

                           v maximálnej možnej miere zlúčiť do jedného procesného úkonu administratívne vypočutia, ktoré príslušné orgány uskutočňujú na rôzne účely, ako napríklad na účely udelenia povolenia na pobyt, návratu alebo zaistenia. Mali by sa takisto vyvinúť nové spôsoby uskutočňovania takýchto vypočutí štátnych príslušníkov tretích krajín, ako napríklad využívanie videokonferencií;

                           b)

                           stanoviť na podávanie odvolaní proti rozhodnutiam o návrate najkratšiu možnú lehotu, aká je v porovnateľných situáciách stanovená vo vnútroštátnom práve, aby sa zabránilo zneužívaniu práv a konaní, najmä pokiaľ ide o odvolania podané krátko pred plánovaným termínom odsunu;

                           c)

                           zabezpečiť, aby bol automatický odkladný účinok odvolaní proti rozhodnutiam o návrate priznaný len vtedy, ak je to nevyhnutné na dosiahnutie súladu s článkom 19 ods. 2 a článkom 47 charty;

                           d)

                           zabrániť opakovanému posudzovaniu rizika porušovania zásady zákazu vyhostenia alebo vrátenia, ak už bolo dodržiavanie tejto zásady posúdené v rámci iných postupov, posúdenie je konečné a nedošlo k žiadnej zmene individuálnej situácie dotknutých štátnych príslušníkov tretích krajín.

      RODINA A DETI

               13.

               Na účely zabezpečenia dodržiavania práv dieťaťa a úplného zohľadnenia najlepších záujmov dieťaťa a rodinného života podľa článku 5 smernice 2008/115/ES by členské štáty mali:

                           a)

                           stanoviť jasné pravidlá, pokiaľ ide o právne postavenie maloletých osôb bez sprievodu, ktoré umožnia buď vydať týmto osobám rozhodnutie o návrate a uskutočniť návrat, alebo im udeliť právo na pobyt;

                           b)

                           zabezpečiť, aby boli rozhodnutia o právnom postavení maloletých osôb bez sprievodu vždy založené na individuálnom posúdení ich najlepších záujmov. Pri uvedenom posúdení by sa malo systematicky zohľadňovať, či je návrat maloletej osoby bez sprievodu do krajiny pôvodu a zlúčenie s rodinou v jej najlepšom záujme;

                           c)

                           zaviesť cielené politiky reintegrácie pre maloleté osoby bez sprievodu;

                           d)

                           zabezpečiť, aby príslušné orgány systematicky vykonávali posúdenie najlepších záujmov dieťaťa na základe multidisciplinárneho prístupu, aby maloletá osoba bez sprievodu bola vypočutá a aby bol náležite zapojený poručník.

               14.

               Vzhľadom na základné práva a podmienky stanovené v smernici 2008/115/ES by členské štáty nemali vo svojich vnútroštátnych právnych predpisoch vylúčiť možnosť zaistenia maloletých osôb, ak je to bezpodmienečne potrebné na zabezpečenie výkonu konečného rozhodnutia o návrate, pokiaľ členské štáty nie sú schopné zabezpečiť menej prísne donucovacie opatrenia ako zaistenie, ktoré možno účinne uplatňovať s cieľom zabezpečiť účinný návrat.

      RIZIKO ÚTEKU

               15.

               Každá z týchto objektívnych okolností by mala predstavovať vyvrátiteľnú domnienku, že existuje riziko úteku:

                           a)

                           odmietnutie spolupráce v procese zisťovania totožnosti, používanie falošných alebo sfalšovaných dokladov totožnosti, zničenie alebo iné zlikvidovanie existujúcich dokladov, odmietnutie poskytnutia odtlačkov prstov;

                           b)

                           vzpieranie sa návratovej operácii násilným či podvodným spôsobom;

                           c)

                           nesplnenie opatrenia zameraného na zabránenie úteku uloženého podľa článku 7 ods. 3 smernice 2008/115/ES, ako je neprihlásenie sa príslušným orgánom alebo nezdržiavanie sa na určitom mieste;

                           d)

                           nedodržanie platného zákazu vstupu;

                           e)

                           neoprávnené sekundárne pohyby do iného členského štátu.

               16.

               Členské štáty by mali stanoviť, že pri posudzovaní toho, či v prípade neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny existuje riziko úteku sa budú náležite zohľadňovať tieto kritériá:

                           a)

                           výslovné vyjadrenie zámeru nepodriadiť sa rozhodnutiu o návrate;

                           b)

                           nedodržanie lehoty na dobrovoľný odchod;

                           c)

                           existujúce odsúdenie za závažný trestný čin v členských štátoch.

      DOBROVOĽNÝ ODCHOD

               17.

               Členské štáty by mali povoliť dobrovoľný odchod len na základe žiadosti dotknutého štátneho príslušníka tretej krajiny, pričom by mali zabezpečiť, aby bol štátny príslušník tretej krajiny o možnosti predložiť takúto žiadosť náležite informovaný.

               18.

               Členské štáty by mali v rozhodnutí o návrate stanoviť najkratšiu možnú lehotu na dobrovoľný odchod, ktorá je potrebná zorganizovanie návratu a jeho uskutočnenie, pričom by mali zohľadniť individuálne okolnosti prípadu.

               19.

               Pri stanovení dĺžky lehoty na dobrovoľný odchod by členské štáty mali posúdiť individuálne okolnosti prípadu, predovšetkým vyhliadky na návrat a ochotu neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny spolupracovať s príslušnými orgánmi vo veci návratu.

               20.

               Lehota dlhšia ako sedem dní by sa mala udeliť len vtedy, keď neoprávnene sa zdržiavajúci štátny príslušník tretej krajiny aktívne spolupracuje vo veci návratu.

               21.

               V prípadoch stanovených v článku 7 ods. 4 smernice 2008/115/ES by sa nemala poskytnúť žiadna lehota na dobrovoľný odchod, najmä ak v prípade neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny existuje riziko úteku, ako je stanovené v bodoch 15 a 16 tohto odporúčania, a v prípadoch predchádzajúcich odsúdení za závažné trestné činy v iných členských štátoch.

      PROGRAMY ASISTOVANÉHO DOBROVOĽNÉHO NÁVRATU

               22.

               Členské štáty by mali mať do 1. júna 2017 operačné programy asistovaného dobrovoľného návratu, ktoré by mali byť v súlade so spoločnými normami týkajúcimi sa programov asistovaného dobrovoľného návratu a reintegrácie, ktoré vypracovala Komisia v spolupráci s členskými štátmi a schválila Rada (14).

               23.

               Členské štáty by mali prijať opatrenia na zlepšenie poskytovania informácií o programoch dobrovoľného návratu a asistovaného dobrovoľného návratu neoprávnene sa zdržiavajúcim štátnym príslušníkom tretích krajín, a to v spolupráci s vnútroštátnymi vzdelávacími, sociálnymi a zdravotníckymi službami.

      ZÁKAZY VSTUPU

               24.

               V záujme plného využitia zákazov vstupu by členské štáty mali:

                           a)

                           zabezpečiť, aby zákazy vstupu začali platiť v deň, keď štátni príslušníci tretích krajín opustia EÚ, aby ich skutočná dĺžka trvania nebola neprimerane skrátená; to by sa malo zabezpečiť v prípadoch, keď je vnútroštátnym orgánom známy dátum odchodu, najmä v prípadoch odsunu a odchodu v spojení s programom asistovaného dobrovoľného návratu;

                           b)

                           zaviesť prostriedky na overenie toho, či štátny príslušník tretej krajiny neoprávnene sa zdržiavajúci v Európskej únii opustil jej územie v lehote na dobrovoľný odchod a zabezpečiť účinné následné opatrenia, ak daná osoba územie neopustila, vrátane vydania zákazu vstupu;

                           c)

                           systematicky vkladať zápis o zákaze vstupu do Schengenského informačného systému druhej generácie v zmysle článku 24 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1987/2006 a

                           d)

                           zaviesť systém na vydávanie rozhodnutí o návrate v prípadoch, keď bol neoprávnený pobyt zistený počas výstupnej kontroly. V odôvodnených prípadoch by sa na základe individuálneho posúdenia a pri uplatňovaní zásady proporcionality mal vydať zákaz vstupu, aby sa predišlo budúcim rizikám neoprávneného pobytu.

      V Bruseli 7. marca 2017

            Za Komisiu

         Dimitrios AVRAMOPOULOS

            člen Komisie

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (Ú. v. EÚ L 348, 24.12.2008, s. 98).

      (2)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 1053/2013 zo 7. októbra 2013, ktorým sa vytvára hodnotiaci a monitorovací mechanizmus na overenie uplatňovania schengenského acquis a ktorým sa zrušuje rozhodnutie výkonného výboru zo 16. septembra 1998, ktorým bol zriadený Stály výbor pre hodnotenie a vykonávanie Schengenu (Ú. v. EÚ L 295, 6.11.2013, s. 27).

      (3)  Rozhodnutie Rady 2008/381/ES zo 14. mája 2008 ktorým sa zriaďuje Európska migračná sieť (Ú. v. EÚ L 131, 21.5.2008, s. 7).

      (4)  Závery Európskej rady z 20. a 21. októbra 2016, EUCO 31/16.

      (5)  Tlačová správa Európskej rady 43/17 z 3. februára 2017.

      (6)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/399 z 9. marca 2016, ktorým sa ustanovuje kódex Únie o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc) (Ú. v. EÚ L 77, 23.3.2016, s. 1).

      (7)  Smernica Rady 2001/40/ES z 28. mája 2001 o vzájomnom uznávaní rozhodnutí o vyhostení štátnych príslušníkov tretích krajín (Ú. v. ES L 149, 2.6.2001, s. 34).

      (8)  Rozhodnutie Rady 2004/191/ES z 23. februára 2004, ktorým sa ustanovujú kritériá a praktické opatrenia na náhradu finančného rozdielu vyplývajúceho z uplatňovania smernice 2001/40/ES o vzájomnom uznávaní rozhodnutí o vyhostení štátnych občanov tretích krajín (Ú. v. EÚ L 60, 27.2.2004, s. 55).

      (9)  Rozsudok Súdneho dvora Európskej únie z 18. decembra 2014 vo veci Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-la-Neuve/Abdida, C-562/13, ECLI:EU:C:2014:2453.

      (10)  COM(2016) 881 final.

      (11)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1987/2006 z 20. decembra 2006 o zriadení, prevádzke a využívaní Schengenského informačného systému druhej generácie (SIS II) (Ú. v. EÚ L 381, 28.12.2006, s. 4).

      (12)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany (Ú. v. EÚ L 180, 29.6.2013, s. 60).

      (13)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1953 z 26. októbra 2016 o zavedení európskeho cestovného dokladu pre návrat neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín a zrušení odporúčania Rady z 30. novembra 1994 (Ú. v. EÚ L 311, 17.11.2016, s. 13).

      (14)  Závery Rady z 9. – 10. júna 2016.


				|

		52011SC0819

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the Czech Republicand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of the Czech Republic, 2011-2014

			   	Odporúčanie pre
ODPORÚČANIA RADY
týkajúce sa národného programu reforiem
Českej republiky na rok 2011,
ktorým sa predkladá stanovisko Rady
k aktualizovanému konvergenčnému programu Českej republiky na
roky 2011 – 2014
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 121 ods. 2 a článok 148 ods. 4,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES)
č. 1466/97 zo 7. júla 1997 o posilnení dohľadu nad stavmi
rozpočtov a o dohľade nad hospodárskymi politikami
a ich koordinácii[1], a najmä na jeho
článok 9 ods. 3,
so zreteľom na odporúčanie Európskej
komisie[2],
so zreteľom na závery Európskej rady,
so zreteľom na stanovisko Výboru pre
zamestnanosť,
po konzultácii s Hospodárskym
a finančným výborom,
keďže:
(1)
Európska rada 26. marca 2010 schválila návrh
Európskej komisie o iniciovaní novej stratégie pre zamestnanosť a rast
nazvanej Európa 2020, založenej na posilnenej koordinácii hospodárskych
politík, ktorá sa zameria na kľúčové oblasti, v ktorých sú potrebné
opatrenia na oživenie potenciálu Európy v oblasti udržateľného rastu a
konkurencieschopnosti.
(2)
Rada 13. júla 2010 prijala odporúčanie
týkajúce sa všeobecných usmernení k hospodárskym politikám členských
štátov a Únie (2010 až 2014) a 21. októbra 2010 prijala rozhodnutie týkajúce sa
usmernení politík zamestnanosti členských štátov[3],
ktoré spolu tvoria „integrované usmernenia“. Členské štáty boli vyzvané,
aby integrované usmernenia zohľadnili vo svojich vnútroštátnych
hospodárskych politikách a politikách zamestnanosti.
(3)
Komisia 12. januára 2011 prijala prvý ročný
prieskum rastu, čo znamená začiatok nového cyklu hospodárskeho
riadenia v EÚ a prvý európsky semester ex-ante a integrovanej koordinácie
politiky, ktorá je zakotvená v stratégii Európa 2020.
(4)
Európska rada 25. marca 2011 schválila priority
fiškálnej konsolidácie a štrukturálnej reformy (v súlade so závermi Rady z 15.
februára a 7. marca 2011 a v nadväznosti na ročný prieskum Komisie v
oblasti rastu). Zdôraznila potrebu dať prioritu obnoveniu stabilných
rozpočtov a fiškálnej udržateľnosti, zníženiu nezamestnanosti
prostredníctvom reforiem pracovného trhu a vynaloženiu nového úsilia na
posilnenie rastu. Európska rada požiadala členské štáty, aby tieto
priority premietli do konkrétnych opatrení, ktoré zahrnú do svojich programov
stability alebo konvergenčných programov a do svojich národných programov
reforiem.
(5)
Česká republika 29. apríla 2011 predložila
svoj národný program reforiem na rok 2011 a 5. mája 2011 aktualizáciu svojho
konvergenčného programu, ktorá sa vzťahuje na obdobie rokov 2011
− 2014. S cieľom zohľadniť vzájomné prepojenia boli tieto
dva programy posúdené súčasne.
(6)
Globálna finančná kríza mala v dôsledku
veľkej obchodnej otvorenosti českého hospodárstva veľmi
negatívny vplyv na rast HDP a nezamestnanosť v Českej republike.
Reálny HDP klesol v roku 2009 v dôsledku poklesu vývozu a domácich investícií o
4,1 %. Miera nezamestnanosti sa výrazne zvýšila zo 4,4 % v roku 2008
na 7,3 % v roku 2010 a miera zamestnanosti poklesla v rokoch 2008 až 2010
o 2 percentuálne body. Vysoká miera angažovanosti v medzinárodnom obchode
a rýchle oživenie hospodárstva hlavných obchodných partnerov Českej
republiky však takisto uľahčili rýchlu obnovu rastu reálneho HDP na
2,3 % v roku 2010 a budú aj naďalej pomáhať pri miernom
oživovaní.
(7)
Vychádzajúc z posúdenia aktualizovaného
konvergenčného programu podľa nariadenia Rady (ES) č. 1466/97 sa
Rada domnieva, že makroekonomický scenár, ktorý tvorí základ programu, je
realistický na prvé dva roky, no ku koncu programového obdobia je príliš
optimistický. Program vychádza v porovnaní s prognózou útvarov Komisie z jari
2011 z predpokladu nižšieho rastu na rok 2012, najmä v dôsledku ďalšieho
udržateľného znižovania reálnych verejných výdavkov na spotrebu, ktoré sa
v prognóze útvarov Komisie na rok 2012 nepredpokladajúcej žiadnu zmenu politiky
nezohľadňuje. V programe sa predpokladá zníženie deficitu verejných
financií pod 3 % HDP v roku 2013 a ďalšie zníženie na 1,9 % v
roku 2014. Plánovaná konsolidácia je založená najmä na obmedzení výdavkov.
Navrhované opatrenia vo všeobecnosti postačujú na dosiahnutie cieľa
do roku 2013 v súlade s odporúčaním Rady, ale v súvislosti so
skutočnými rozpočtovými výsledkami opatrení predložených v programe
existujú určité riziká. Navyše sa zdá, že splnenie cieľov na
ďalšie roky po skončení programu závisí do značnej miery od
priaznivých cyklických podmienok a ďalšieho zvyšovania efektívnosti vo
verejnej správe, pričom ich dosahovanie môže byť čoraz
ťažšie. Predpokladá sa, že strednodobý rozpočtový cieľ sa podarí
dosiahnuť až po skončení programu. Priemerné ročné fiškálne
úsilie v období rokov 2011 – 2013, ktoré odporučila Rada v rámci postupu
pri nadmernom deficite 2. decembra 2009, dosahuje menej ako 1 % HDP.
(8)
V programe sa stanovuje jasný cieľ znížiť
do roku 2013 deficit verejných financií na menej ako 3 % HDP. Výzvou bude
zabezpečiť, aby opatrenia, na ktorých sa zakladá vývoj smerom k
znižovaniu deficitu v rokoch 2011 – 2013, ako aj v nasledujúcich rokoch,
neohrozovali dlhodobý rast, najmä zabezpečením výdavkov na vzdelávanie a verejný
výskum a vývoj, a aby zaistili primeranú rezervu v prípade zvýšenia výdavkov v
dôsledku demografického vývoja.
(9)
Stratégia konsolidácie rozpočtu
zahŕňa opatrenia, ktoré sa týkajú príjmov DPH: v rokoch 2012 a 2013
sa plánuje zvýšenie nižšej sadzby DPH, zatiaľ čo vyššia sadzba sa má
v roku 2013 znížiť. Vláda má takisto v úmysle zvýšiť od roku 2013
počet podnikov podliehajúcich platbe DPH. Podľa programu by tieto
zmeny mali viesť k zvýšeniu daňových príjmov o 0,7 % HDP v roku
2012 a o ďalšie 0,1 % HDP v roku 2013. Okrem toho sa zdá, že existuje
ďalší priestor na zvyšovanie príjmov z nepriamych daní, ktoré v roku 2010
dosiahli 11,8 % HDP (v porovnaní s priemerom EÚ vo výške 13,4 %),
čím by sa daňové zaťaženie mohlo prípadne odkloniť od
zdaňovania práce. Podľa odhadov je navyše rozdiel medzi
skutočnými príjmami z DPH a teoretickou povinnosťou platiť DPH
výrazne nad priemerom EÚ, čím sa opodstatňuje potreba prijať
opatrenia na zlepšenie daňovej disciplíny.
(10)
Vzhľadom na to, že vplyv starnutia
obyvateľstva na rozpočet má byť výrazne nad priemerom EÚ,
predstavuje reforma dôchodkového systému kľúčovú otázku. Vláda
predložila dva súbory návrhov. Prvý balík by sa mal podľa očakávaní
schváliť v parlamente do septembra 2011. Zameriava sa na pilier
priebežného financovania, ktorý bol od roku 2009 v deficite. Okrem iného
zahŕňa aj opatrenia na zvýšenie zákonom stanoveného veku odchodu do
dôchodku, ktorý bude od roku 2041 zjednotený pre mužov aj ženy na 67 rokov.
Tento súbor parametrických reforiem čiastočne prispieva k vyriešeniu
problému fiškálnej udržateľnosti, je však možné, že nebude
postačovať na riešenie výziev spôsobených starnutím
obyvateľstva. Druhý balík opatrení, ktoré ešte nemajú formálny súhlas
vlády, by zahŕňal zavedenie dobrovoľného druhého súkromného
piliera v roku 2013 s cieľom zvýšiť diverzifikáciu dôchodkových
príjmov a podporou rozvoja súkromných úspor posilniť ich primeranosť
v budúcnosti. Navrhovaná forma tohto piliera však ponúka len málo stimulov na
zapojenie sa do schémy a v skutočnosti môže ešte viac prehĺbiť
uvedené dlhodobé tlaky. Starostlivo treba analyzovať aj prevádzkové
náklady týchto dôchodkových fondov a v záujme zaistenia účinnosti tohto
systému ich treba udržiavať na čo najnižšej možnej úrovni.
(11)
Trh práce sa považuje za mierne flexibilný a do
vypuknutia globálnej finančnej krízy nevykázal závažné nedostatky
fungovania. Napriek tomu však možno pozorovať určité štrukturálne
nedostatky. Hlavný problém predstavujú veľké ťažkosti, ktorým
čelia ženy s deťmi pri opätovnej integrácii do trhu práce po
skončení materskej dovolenky. Na závažnosť tohto problém poukazujú aj
jeho širšie hospodárske dôsledky: dlhšie obdobia bez práce, veľký rozdiel
v zamestnanosti žien a mužov a najvyšší rozdiel v odmeňovaní žien a mužov
spomedzi všetkých členských štátov. Napriek vládnemu úsiliu poskytnúť
rodičom viac možností pri určovaní dĺžky rodičovskej
dovolenky ostáva predčasný návrat do práce naďalej zložitý. Tento
problém možno čiastočne vysvetliť malou ochotou podnikov
poskytovať zamestnanie na čiastočný pracovný úväzok –
možnosť, ktorú často využívajú zamestnanci s malými deťmi v
iných členských štátoch – a čiastočne obmedzeným množstvom cenovo
dostupných zariadení starostlivosti o deti, najmä pre deti vo veku do troch
rokov.
(12)
Zatiaľ čo celková miera nezamestnanosti
ostáva stabilne pod priemerom EÚ, miera dlhodobej nezamestnanosti stúpa, a to
najmä u ľudí vo veku 20 až 29 rokov. Značným ťažkostiam pri
hľadaní zamestnania čelia ľudia s nižším vzdelaním, ako aj
ďalší pracovníci s nízkymi mzdami. Vysoká dlhodobá nezamestnanosť
zodpovedá nedostatku finančných prostriedkov, pomerne málo ambicióznym
aktívnym politikám trhu práce a nízkemu podielu účastníkov na pravidelných
opatreniach na motivovanie k práci.
(13)
Nedostatky verejnej správy, ktoré zaťažujú
podnikateľské prostredie, by sa mohli odstrániť komplexnou
implementáciou existujúcich stratégií. Vláda v roku 2007 rozbehla program v
oblasti „lepšej právnej regulácie“ a stratégiu na boj proti korupcii na roky
2011 – 2012. Oznámila opatrenia, ktoré sú dôležité na zlepšenie kvality
českého právneho a regulačného rámca, ktorý podľa medzinárodných
prieskumov nedosahuje priemer EÚ, a na posilnenie dôvery podnikov. Hlavnou
výzvou je stabilizovať verejnú správu, keďže jej časté a
rozsiahle reorganizácie oslabujú jej efektívnosť. Na tento účel by
bolo potrebné prijať zákon o štátnych zamestnancoch, ktorého prijatie sa
už niekoľkokrát odložilo. Vláda nedávno prijala opatrenia na zvýšenie
transparentnosti verejného obstarávania. Jeden z prvkov regulačného rámca
– osobitný typ akcií spoločnosti umožňujúci úplne anonymný prevod
majetku – je však obzvlášť rizikový, a preto si zasluhuje pozornosť.
(14)
Očakáva sa, že kríza bude mať negatívny
vplyv na potenciálny rast. Napriek vysokému podielu mladých ľudí
zapísaných na vysokých školách je nevyhnutné zlepšiť ľudský kapitál,
ktorý obmedzuje nedostatočná kvalita odbornej prípravy, ako naznačuje
slabé hodnotenie českých inštitútov terciárneho vzdelávania v
medzinárodných prieskumoch. Výdavky na študenta v
porovnateľných cenách sú navyše v spodnej štvrtine krajín EÚ a ich výška
je obzvlášť obmedzená v prípade primárneho vzdelávania. V národnom
programe reforiem sa opisujú opatrenia pre všetky stupne vzdelávania. Komplexná
reforma terciárneho vzdelávania sa pripravuje už niekoľko rokov.
Zabezpečenie kvalitného a efektívneho terciárneho vzdelávania zohráva
dôležitú úlohu z hľadiska konkurencieschopnosti a inovačnej kapacity.
(15)
Komisia posúdila konvergenčný program a
národný program reforiem Českej republiky[4]. Zohľadnila
nielen ich význam pre udržateľnú fiškálnu a sociálno-ekonomickú politiku v
Českej republike, ale aj ich súlad s pravidlami a usmerneniami EÚ
vzhľadom na potrebu posilniť celkovú správu ekonomických záležitostí
Európskej únie tým, že sa v rámci prijímania budúcich vnútroštátnych rozhodnutí
poskytnú vstupy na úrovni EÚ. Vzhľadom na tieto skutočnosti sa
Komisia domnieva, že pozornosť by sa mala aj naďalej zameriavať
na fiškálnu konsolidáciu a zároveň by sa mali chrániť výdavky
podporujúce rast. Dlhodobá udržateľnosť verejných financií teraz
závisí vo veľkej miere od schopnosti realizovať potrebnú dôchodkovú
reformu. Kľúčovú úlohu zohráva posilňovanie účasti na trhu
práce, najmä v prípade žien, a zvyšovanie pracovných príležitostí pre dlhodobo
nezamestnaných. Z hľadiska konkurencieschopnosti sú rozhodujúcimi
ďalšie kroky na zlepšenie kvality verejných služieb a regulačného
rámca, ako aj kvality terciárneho vzdelávania.
(16)
Vzhľadom na toto posúdenie a takisto pri
zohľadnení odporúčania Rady podľa článku 126 ods. 7 Zmluvy
o fungovaní Európskej únie z 2. decembra 2009 Rada preskúmala aktualizáciu
konvergenčného programu Českej republiky na rok 2011 a jej stanovisko[5]
sa odzrkadľuje najmä v odporúčaniach v bodoch 1) a 2) ďalej. Pri
zohľadnení záverov Európskej rady z 25. marca 2011 Rada preskúmala národný
program reforiem Českej republiky,
TÝMTO ODPORÚČA, aby Česká
republika prijala v období rokov 2011 – 2012 opatrenia s cieľom:
(1)
V roku 2011 vykonať plánovanú konsolidáciu a
prijať protiopatrenia trvalého charakteru v prípade poklesu príjmov alebo
nadmerných výdavkov. Prijať fiškálne opatrenia podľa plánu v programe
na rok 2012 a posilniť cieľ na rok 2013 konkrétnejšími opatreniami.
Zabrániť znižovaniu výdavkov na položky podporujúce rast, využiť
existujúci priestor na zvyšovanie príjmov z nepriamych daní, zlepšovať
daňovú disciplínu a znižovať daňové úniky.
(2)
Zaviesť komplexnú dôchodkovú reformu s
cieľom zlepšiť dlhodobú udržateľnosť verejných financií a
zabezpečiť primeranosť dôchodkov v budúcnosti. Úsilie by sa malo zamerať v prvom rade na
budúce zmeny verejného piliera vrátane rýchlejšieho zvýšenia zákonom
stanoveného veku odchodu do dôchodku, ako bolo naplánované, pričom by ho
posilňovali opatrenia na podporu zamestnanosti starších pracovníkov, a v
druhom rade na rozvíjanie súkromných úspor. V
tejto súvislosti zabezpečiť, aby plánovaný kapitálovo krytý systém
vzbudil veľký záujem o účasť a aby bol navrhnutý tak, že sa
administratívne náklady udržia na nízkej úrovni a budú transparentné.
(3)
Zvýšiť účasť na trhu práce
obmedzením prekážok, ktorým pri opätovnom zaradení sa na trh práce čelia
rodičia s malými deťmi, a to prostredníctvom zvýšeného množstva
cenovo dostupných zariadení starostlivosti o deti a uľahčenia
prístupu k nim. Zvyšovať príťažlivosť a dostupnosť
flexibilnejších foriem pracovných podmienok, akou je napríklad práca na
čiastočný pracovný úväzok.
(4)
Posilniť kapacitu verejnej služby
zamestnanosti s cieľom zvýšiť kvalitu a účinnosť odbornej
prípravy, pomoc pri hľadaní zamestnania a individualizované služby,
pričom sa programy financovania prepoja s dosiahnutými výsledkami. V
konzultácii so zainteresovanými stranami zaviesť programy prispôsobené
konkrétnym potrebám starších pracovníkov, mladých ľudí, nízkokvalifikovaných
ľudí a ďalších zraniteľných skupín.
(5)
Prijať potrebné opatrenia na zlepšenie kvality
verejných služieb v kľúčových oblastiach z hľadiska
podnikateľského prostredia. V tejto súvislosti urýchliť implementáciu
stratégie na boj proti korupcii v súlade so stanovenými cieľmi, prijať
zákon o štátnych zamestnancoch na podporu stability a účinnosti verejnej
správy a zrevidovať obchodný zákonník s cieľom zrušiť anonymnú
držbu akcií.
(6)
Zaviesť transparentný systém hodnotenia
kvality akademických inštitúcií a prepojiť ho s jeho financovaním v záujme
zlepšenia výsledkov v oblasti terciárneho vzdelávania.
V Bruseli
                                                                       Za
Radu
                                                                       predseda
[1]               Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               Ú. v. EÚ C , , s. .
[3]               Rozhodnutím Rady 2011/308/EÚ z 19. mája 2011 sa
stanovuje, že sú naďalej platné aj v roku 2011.
[4]               SEK(2011) 712.
[5]               Podľa článku 9 ods. 3 nariadenia Rady (ES)
č. 1466/97.


title: Odporúčanie Rady z 12. júla 2016, ktoré sa týka národného programu reforiem Holandska na rok 2016 a ktorým sa predkladá stanovisko Rady k programu stability Holandska na rok 2016

text:
               18.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 299/41

         ODPORÚČANIE RADY
   z 12. júla 2016,
   ktoré sa týka národného programu reforiem Holandska na rok 2016 a ktorým sa predkladá stanovisko Rady k programu stability Holandska na rok 2016
   (2016/C 299/10)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 121 ods. 2 a článok 148 ods. 4,
   so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1466/97 zo 7. júla 1997 o posilnení dohľadu nad stavmi rozpočtov a o dohľade nad hospodárskymi politikami a ich koordinácii (1), a najmä na jeho článok 5 ods. 2,
   so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1176/2011 zo 16. novembra 2011 o prevencii a náprave makroekonomických nerovnováh (2), a najmä na jeho článok 6 ods. 1,
   so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie,
   so zreteľom na uznesenia Európskeho parlamentu,
   so zreteľom na závery Európskej rady,
   so zreteľom na stanovisko Výboru pre zamestnanosť,
   so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a finančného výboru,
   so zreteľom na stanovisko Výboru pre sociálnu ochranu,
   so zreteľom na stanovisko Výboru pre hospodársku politiku,
   keďže:

               (1)

               Komisia prijala 26. novembra 2015 ročný prieskum rastu, čo znamenalo začiatok európskeho semestra pre koordináciu hospodárskych politík na rok 2016. Priority obsiahnuté v ročnom prieskume rastu schválila Európska rada 17. a 18. marca 2016. Komisia prijala 26. novembra 2015 na základe nariadenia (EÚ) č. 1176/2011 správu o mechanizme varovania, v ktorej Holandsko určila za jeden z členských štátov, vo vzťahu ku ktorým sa vykoná hĺbkové preskúmanie. V ten istý deň Komisia prijala aj odporúčanie na odporúčanie Rady týkajúce sa hospodárskej politiky v eurozóne. Toto odporúčanie schválila Európska rada na zasadnutí v dňoch 18. a 19. februára 2016 a Rada ho prijala 8. marca 2016 (3). Holandsko ako krajina, ktorej menou je euro, by malo aj vzhľadom na úzke prepojenia medzi ekonomikami v hospodárskej a menovej únii zabezpečiť úplné a včasné vykonanie uvedeného odporúčania.

               (2)

               Správa o krajine na rok 2016 bola pre Holandsko uverejnená 26. februára 2016. Posudzoval sa v nej pokrok, ktorý Holandsko uskutočnilo pri riešení odporúčaní pre jednotlivé krajiny prijatých Radou 14. júla 2015 a pokrok Holandska smerom k dosiahnutiu vnútroštátnych cieľov stratégie Európa 2020. Obsahovala aj hĺbkové preskúmanie podľa článku 5 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011. Komisia predstavila 8. marca 2016 výsledky hĺbkového preskúmania. Z analýzy Komisie vyplýva záver, že v Holandsku existujú makroekonomické nerovnováhy. Je dôležité riešiť veľmi veľký objem dlhu domácností. Veľký a pretrvávajúci prebytok bežného účtu, ktorý je odzrkadlením štrukturálnych prvkov hospodárstva a politického prostredia, pokiaľ ide o nefinančné korporácie, je naďalej výzvou, a to aj s ohľadom na presahujúci vplyv na iné členské štáty eurozóny.

               (3)

               Holandsko predložilo 28. apríla 2016 svoj národný program reforiem na rok 2016 a svoj program stability na rok 2016. S cieľom zohľadniť prepojenia medzi nimi sa obidva tieto programy posudzovali súčasne.

               (4)

               Príslušné odporúčania pre jednotlivé krajiny boli zohľadnené v programovaní európskych štrukturálnych a investičných fondov na obdobie rokov 2014 – 2020. Podľa článku 23 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 (4) platí, že ak je to nevyhnutné na podporu vykonávania príslušných odporúčaní Rady, Komisia môže požiadať členský štát, aby preskúmal svoju partnerskú dohodu a príslušné programy a navrhol ich zmeny. Komisia poskytla ďalšie informácie o tom, ako bude využívať toto ustanovenie, v usmerneniach k uplatňovaniu opatrení spájajúcich účinnosť európskych štrukturálnych a investičných fondov s riadnou správou hospodárskych záležitostí.

               (5)

               Holandsko v súčasnosti podlieha preventívnej časti Paktu stability a rastu a vzťahuje sa naň prechodné dlhové pravidlo. Podľa programu stability na rok 2016 vláda plánuje postupne zlepšiť celkové saldo na 0,1 % HDP v roku 2019. Vláda zároveň plánuje zhoršenie prepočítaného štrukturálneho salda (5) v roku 2016 na – 1,4 % HDP a následne jeho zlepšenie. Plánuje sa, že strednodobý rozpočtový cieľ, ktorým je štrukturálny deficit na úrovni 0,5 % HDP, sa dosiahne v roku 2019. Podľa prepočítaného štrukturálneho salda by sa však strednodobý rozpočtový cieľ dosiahol už od roku 2018. Podľa programu stability sa očakáva, že pomer verejného dlhu k HDP dosiahne v roku 2016 úroveň 65,4 % a následne postupne klesne na 58,9 % v roku 2019. Makroekonomický scenár, na ktorom sa zakladajú tieto rozpočtové prognózy, je vierohodný. Na základe prognózy Komisie z jari 2016 existuje určité riziko, že sa Holandsko v roku 2016, ako aj za celé obdobie rokov 2016 a 2017 pri nezmenenej politike mierne odchýli od požiadaviek preventívnej časti paktu. Holandsko podľa predpokladov dodrží v roku 2016 prechodné dlhové pravidlo a po skončení prechodného obdobia aj referenčnú hodnotu znižovania dlhu v roku 2017. Rada na základe svojho posúdenia programu stability a po zohľadnení prognózy Komisie z jari 2016 zastáva názor, že v prípade Holandska sa vo všeobecnosti očakáva dodržanie ustanovení Paktu stability a rastu. V snahe zabezpečiť súlad však budú v rokoch 2016 a 2017 potrebné ďalšie opatrenia.

               (6)

               Nedávny nárast zamestnanosti možno v plnej miere pripísať zvýšenému počtu osôb zamestnaných na dobu určitú a počtu samostatne zárobkovo činných osôb. Aj keď Holandsko prijalo opatrenia na riešenie tejto problematiky, potrebný je komplexnejší prístup. Nízka miera prechodu pracovníkov z pracovného pomeru na dobu určitú na pracovný pomer na dobu neurčitú stále predstavuje riziko segmentácie trhu práce. Vysoký a narastajúci percentuálny podiel zmlúv na dobu určitú bol zaznamenaný v kontexte veľkých rozdielov medzi ustanoveniami na ochranu zamestnanosti týkajúcimi sa zmlúv na dobu určitú na jednej strane a zmluvami na dobu neurčitú na strane druhej. Samostatne zárobkovo činné osoby, ktoré nezamestnávajú ďalších zamestnancov, sú častejšie nedostatočne poistené proti invalidite, nezamestnanosti a starobe, čo by v dlhodobom horizonte mohlo ovplyvniť udržateľnosť systému sociálneho zabezpečenia. Zavedených bolo niekoľko opatrení, ktorými sa znížili rozdiely medzi zmluvami na dobu určitú a zmluvami na dobu neurčitú. Vďaka priaznivým daňovým režimom a neexistencii povinnosti uhrádzať určité sociálne odvody stále existuje finančná motivácia pre samostatne zárobkovo činné osoby.

               (7)

               Kľúčovú výzvu pri riešení vysokej zadlženosti domácností predstavuje trh s bývaním, na ktorom sa počas uplynulých desaťročí nahromadili nepružnosti a rušivé stimuly, ktoré sa premietli do spôsobov financovania bývania a modelov odvetvových úspor. Tendencia domácností ručiť za hrubý hypotekárny dlh svojím nehnuteľným majetkom vo veľkej miere odzrkadľuje dlhotrvajúce fiškálne stimuly, najmä daňovú odpočítateľnosť hypotekárnych úrokov. Od roku 2012 sa realizoval rad opatrení, ktorých cieľom bolo čiastočne riešiť túto problematiku, nedošlo však k zintenzívneniu ich vykonávania v súlade s odporúčaním Rady z roku 2015. Vývoj dobre fungujúceho trhu so súkromným nájomným bývaním obmedzujú dotácie v ostatných subsektoroch trhu s nehnuteľnosťami. Sektor sociálneho bývania patrí k najväčším v Únii, no prideľovanie bývania neprebieha vždy efektívne v prospech tých, ktorí ho skutočne potrebujú. V sektore sociálneho bývania bola zavedená väčšia miera diferenciácie nájomného na základe príjmov. Bytové podniky budú musieť oddeliť činnosti všeobecného hospodárskeho záujmu (t. j. sociálne bývanie) od iných činností. Keďže na trhu sociálneho bývania došlo k odstráneniu určitých rušivých stimulov, na základe ktorých bolo nájomné prepojené s príjmami, je teraz vhodné presunúť túto časť odporúčania Rady z roku 2015 na monitorovanie situácie. Súčasne je však trh s bývaním naďalej výrazne narušený a naďalej podnecuje domácnosti k zadlžovaniu. V tejto otázke je nutné dosiahnuť ďalší pokrok.

               (8)

               Popri narušeniach trhu s bývaním majú na disponibilný príjem domácností vplyv aj povinné nedaňové príspevky do druhého dôchodkového piliera. Druhý dôchodkový pilier dosahuje dobré výsledky, pokiaľ ide o kvalitu a primeranosť, no figurujú v ňom nedostatky, pokiaľ ide o medzigeneračnú spravodlivosť, transparentnosť a odolnosť proti hospodárskym otrasom. V ostatných rokoch došlo k zlepšeniu udržateľnosti dôchodkového systému, keďže vek odchodu do dôchodku sa do roku 2021 zvýši na 67 rokov a následne sa prepojí so strednou dĺžkou života. Dôchodkové príspevky sa v priemere znížili, keďže došlo k zníženiu maximálnej akruálnej sadzby oslobodenej od dane. Ak by došlo k vhodnej vnútrogeneračnej a medzigeneračnej distribúcii nákladov a rizík nad rámec pravidiel, ktoré boli prijaté v oblasti indexácie a finančných vankúšov (rámec finančného posudzovania), pomohlo by to rodinám alokovať ich finančné prostriedky spôsobom, ktorý je priaznivejšie naklonený rastu. Vláda oznámila svoj zámer uskutočniť významnú reformu druhého dôchodkového piliera s účasťou sociálnych partnerov, aby sa vytvoril systém, ktorý by bol transparentnejší a aktuársky spravodlivejší.

               (9)

               Investície sa počas hospodárskej krízy značne prepadli a zatiaľ došlo iba k ich čiastočnej obnove. Zdá sa, že nedostatky v oblasti investícii majú v celom hospodárstve silne cyklický charakter. Ich príčinou bol pokles na trhu s bývaním a zvolené spôsoby fiškálnej konsolidácie. Zatiaľ čo prekážky brániace investíciám sú zdanlivo nevýrazné, zdá sa, že nízka miera investícií v sektoroch stavebníctva a energie z obnoviteľných zdrojov súvisí s neistotou na trhu a regulačnými faktormi. Napriek zlepšeniu v oblasti úverových podmienok dochádza v súčasnom finančnom prostredí k zintenzívneniu rizík týkajúcich sa poskytovania nových úverov. Výdavky verejnej správy na výskum a vývoj od roku 2014 klesajú, pričom výdavky súkromného sektora na výskum a vývoj sú stále nízke. Rada preto v roku 2015 odporučila Holandsku, aby presunulo výdavky verejnej správy na podporu investícií na výskum a vývoj a aby zapracovalo na zvýšení výdavkov súkromného sektora do tejto oblasti. Verejné a súkromné výdavky na výskum a vývoj sú nízke vo vzťahu k úrovni dosahovaného vzdelania, akademickým výsledkom i hospodárskemu vývoju.

               (10)

               V rámci európskeho semestra Komisia vykonala komplexnú analýzu hospodárskej politiky Holandska a uverejnila ju v správe o krajine za rok 2016. Zároveň posúdila program stability, národný program reforiem a následné opatrenia v nadväznosti na odporúčania adresované Holandsku v predchádzajúcich rokoch. Zohľadnila nielen ich význam pre udržateľnú fiškálnu a sociálno-ekonomickú politiku v Holandsku, ale aj ich súlad s pravidlami a usmerneniami EÚ vzhľadom na potrebu posilniť celkovú správu hospodárskych záležitostí EÚ zabezpečením vstupov na úrovni EÚ do budúceho vnútroštátneho rozhodovania. Odporúčania v rámci európskeho semestra sú premietnuté do ďalej uvedených odporúčaní 1 až 3.

               (11)

               Rada na základe tohto posúdenia preskúmala program stability a jej stanovisko (6) je premietnuté najmä do ďalej uvedeného odporúčania 1.

               (12)

               V súvislosti s hĺbkovým preskúmaním Komisie a týmto posúdením Rada preskúmala národný program reforiem a program stability. Jej odporúčania podľa článku 6 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011 sú premietnuté do ďalej uvedeného odporúčania 3,

         TÝMTO ODPORÚČA, aby Holandsko v rokoch 2016 a 2017 prijalo opatrenia s týmto cieľom:

               1.

               Obmedziť odchýlku od strednodobého rozpočtového cieľa v roku 2016 a dosiahnuť ročnú fiškálnu úpravu na úrovni 0,6 % HDP v roku 2017. Prioritizovať verejné výdavky tak, aby bola uprednostnená podpora väčších investícií do výskumu a vývoja.

               2.

               Odstrániť zostávajúce prekážky brániace zamestnávaniu pracovníkov na dobu neurčitú a uľahčiť prechod z pracovných zmlúv na dobu určitú na zmluvy na dobu neurčitú. Riešiť vysoký nárast počtu samostatne zárobkovo činných osôb, ktoré nezamestnávajú ďalších zamestnancov, a to aj znížením daňových nezrovnalostí, na základe ktorých je uprednostňovaná samostatná zárobková činnosť, bez toho, aby došlo k ohrozeniu podnikania, a ďalej podporou prístupu samostatne zárobkovo činných osôb k cenovo dostupnej sociálnej ochrane.

               3.

               Prijať opatrenia s cieľom dosiahnuť vyššiu transparentnosť druhého dôchodkového piliera a dosiahnuť v ňom vyššiu medzigeneračnú spravodlivosť a odolnosť proti otrasom. Prijať opatrenia na zníženie zvyšných narušení na trhu s bývaním a zníženie motivácie domácností zadlžovať sa, a to najmä znižovaním daňovej odpočítateľnosti hypotekárnych úrokov.

      V Bruseli 12. júla 2016

            Za Radu

            predseda

         P. KAŽIMÍR

      (1)  Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Ú. v. EÚ C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 (Ú. v. EÚ L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Štrukturálne saldo prepočítané Komisiou podľa spoločne dohodnutej metodiky na základe informácií obsiahnutých v programe stability.

      (6)  Podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1466/97.


title: Odporúčanie Dozorného úradu EZVO z  13. apríla 2011 o regulačnom zaobchádzaní s prepojovacími poplatkami v pevných a mobilných telefónnych sieťach v štátoch EZVO

text:
               8.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 340/5

         ODPORÚČANIE DOZORNÉHO ÚRADU EZVO
   z 13. apríla 2011
   o regulačnom zaobchádzaní s prepojovacími poplatkami v pevných a mobilných telefónnych sieťach v štátoch EZVO (1)

   2012/C 340/04
   DOZORNÝ ÚRAD EZVO (2),
   so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore (3),
   so zreteľom na Dohodu medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu, a najmä na jej článok 5 ods. 2 písm. b),
   so zreteľom na akt uvedený v bode 5cl prílohy XI k Dohode o EHP, smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) (4), upravená na účely Dohody o EHP protokolom 1 k dohode, a najmä na jej článok 19 ods. 1,
   po konzultácii s Komunikačným výborom EZVO,
   keďže:

               (1)

               Podľa článku 8 ods. 3 rámcovej smernice národné regulačné orgány (ďalej len „NRO“) prispievajú k rozvoju vnútorného trhu okrem iného tým, že vzájomnou spoluprácou a spoluprácou s Komisiou a/alebo dozorným úradom, ak je to potrebné, transparentným spôsobom zabezpečujú rozvoj jednotných regulačných postupov. Počas hodnotenia viac ako 850 návrhov opatrení oznámených podľa článku 7 rámcovej smernice sa však ukázalo, že ešte existujú nejednotnosti pri regulácii prepojovacích poplatkov hlasových volaní.

               (2)

               Hoci sa vo väčšine štátov EHP spravidla zabezpečuje určitá forma nákladovej orientácie, v štátoch EHP prevažujú rozdiely medzi opatreniami cenovej kontroly. Okrem značnej odlišnosti zvolených nástrojov oceňovania existujú aj rôzne postupy pri používaní týchto nástrojov. Týmto sa prehlbuje rozptyl medzi veľkoobchodnými prepojovacími poplatkami uplatňovanými v EHP, ktorý sa dá len čiastočne vysvetliť národnými osobitosťami. Európska skupina regulátorov (ďalej len „ERG“) zriadená aktom uvedeným v bode 5ci prílohy XI k Dohode o EHP (rozhodnutie Komisie 2002/627/ES) (5), upraveným na účely Dohody o EHP protokolom 1 k dohode (6), to uznáva vo svojej spoločnej pozícii k symetrii prepojovacích poplatkov za volania v pevných telefónnych sieťach a k symetrii prepojovacích poplatkov za volania v mobilných telefónnych sieťach. NRO taktiež v mnohých prípadoch povolili vyššie prepojovacie poplatky pre menších prevádzkovateľov mobilných sietí na základe toho, že títo prevádzkovatelia sú na trhu noví a nemajú možnosť uplatňovať výhody z rozsahu a/alebo že sa na nich vzťahujú odlišné podmienky v oblasti nákladov. Napriek tomu, že sa táto asymetria pomaly znižuje, existuje v rámci vnútroštátnych hraníc aj v cezhraničnom meradle. ERG vo svojej spoločnej pozícii uznali, že prepojovacie poplatky by zvyčajne mali byť symetrické a asymetria musí byť primerane zdôvodnená.

               (3)

               Významné odlišnosti v regulačnom zaobchádzaní s prepojovacími poplatkami v pevných a mobilných telefónnych sieťach vytvárajú základné narušenia hospodárskej súťaže. Trhy s prepojovaním predstavujú situáciu obojsmerného prístupu, keď sa predpokladá, že obom prepojeným prevádzkovateľom prinesie toto usporiadanie výhody, ale keďže títo prevádzkovatelia sú zároveň voči sebe v konkurenčnom postavení, pokiaľ ide o účastníkov, prepojovacie poplatky môžu mať významné strategické a konkurenčné dôsledky. Ak sa prepojovacie poplatky stanovia nad úrovňou efektívne vynaložených nákladov, vytvára to výrazné presuny medzi pevnými a mobilnými trhmi a zákazníkmi. Navyše na trhoch, kde majú prevádzkovatelia asymetrické trhové podiely, to môže vyústiť do výrazných platieb väčším konkurentom menšími. Absolútna úroveň prepojovacích poplatkov v mobilných sieťach je okrem toho v mnohých štátoch EHP vysoká v porovnaní s poplatkami, ktoré sa uplatňujú v mnohých krajinách mimo EHP, a zvyčajne aj v porovnaní s prepojovacími poplatkami v pevných telefónnych sieťach, a preto sa naďalej premieta do vysokých, aj keď pomaly klesajúcich cien pre koncových užívateľov. Vysoké prepojovacie poplatky zvyčajne vedú k vysokým maloobchodným cenám za zostavenie volania a zodpovedajúcim nižším poplatkom za používanie, čím sa zníži spokojnosť užívateľov.

               (4)

               Nedostatočné zosúladenie pri uplatňovaní zásad nákladového účtovania na trhoch s telefónnym prenosom v súčasnosti poukazuje na potrebu spoločného prístupu, ktorým sa zabezpečí väčšia právna istota a správna motivácia pre potenciálnych investorov a zníži sa regulačné zaťaženie existujúcich prevádzkovateľov, ktorí v súčasnosti pôsobia v niekoľkých štátoch EHP. Cieľ jednotnej regulácie na trhoch s telefónnym prenosom je jasný, uznávajú ho NRO a Komisia ho niekoľkokrát vyjadrila v kontexte hodnotenia návrhov opatrení podľa článku 7 rámcovej smernice.

               (5)

               Niektoré ustanovenia regulačného rámca pre elektronické komunikačné siete a služby si vyžadujú uplatňovanie nevyhnutných a primeraných mechanizmov účtovania nákladov a záväzkov cenovej kontroly, najmä články 9, 11 a 13 v spojení s odôvodnením 20 aktu uvedeného v bode 5cj v prílohe XI Dohody o EHP (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/19/ES zo 7. marca 2002 o prístupe a prepojení elektronických komunikačných sietí a príslušných zariadení) (7) (prístupová smernica), upraveného na účely Dohody o EHP protokolom 1 k dohode (8).

               (6)

               Akt uvedený v bode 26j prílohy XI k Dohode o EHP (odporúčanie Komisie 2005/698/ES z 19. septembra 2005 o oddelenom účtovníctve a systémoch nákladového účtovníctva podľa regulačného rámca pre elektronické komunikácie) (9), upraveného na účely Dohody o EHP protokolom 1 k dohode (10), vytvorilo rámec na jednotné uplatňovanie osobitných ustanovení o nákladovom účtovníctve a oddelenom účtovníctve s cieľom zlepšiť transparentnosť regulačných systémov účtovníctva, metodiku, audit a postupy výkazníctva v prospech všetkých zainteresovaných strán.

               (7)

               Veľkoobchodné prepojovanie hlasových volaní je služba potrebná na prepojenie volaní na volané stanice (pri pevných telefónnych sieťach) alebo užívateľov (pri mobilných telefónnych sieťach). Systém spoplatňovania v EHP vychádza zo zásady „platí sieť volajúcej strany“, čo znamená, že prepojovací poplatok stanovuje volaná sieť a platí ho volajúca sieť. Volanej strane sa táto služba neúčtuje a celkove nemá motiváciu reagovať na cenu za prepojenie, ktorú stanovuje prevádzkovateľ jeho telefónnej siete. V týchto súvislostiach hlavnú obavu regulačných orgánov predstavujú príliš vysoké ceny. Vysoké ceny za prepojovanie sa nakoniec vynahradia prostredníctvom vyšších poplatkov za volania pre koncových užívateľov. So zreteľom na obojsmerne prístupovú povahu trhov s prepojovaním volania medzi ďalšie potenciálne problémy hospodárskej súťaže patrí krížové subvencovanie medzi prevádzkovateľmi. Tieto možné problémy v oblasti hospodárskej súťaže sú bežné na trhoch s telefónnym prenosom v pevných aj mobilných telefónnych sieťach. Vzhľadom na schopnosť a motiváciu prevádzkovateľov prepojovania zvyšovať ceny výrazne nad náklady sa za najvhodnejší zásah zameraný na riešenie tejto obavy zo strednodobého hľadiska považuje nákladová orientácia. V odôvodnení 20 prístupovej smernice sa poznamenáva, že metóda návratnosti nákladov by mala zodpovedať konkrétnym okolnostiam. Vzhľadom na špecifickú charakteristiku trhov s prepojovaním volaní a s tým súvisiace obavy týkajúce sa hospodárskej súťaže a distribúcie Komisia a dozorný úrad už dlho uznávajú, že stanovenie spoločného prístupu založeného na norme efektívnej úrovne nákladov a uplatňovaní symetrických prepojovacích poplatkov by podporilo efektívnosť a udržateľnú konkurenciu a maximalizovalo prínosy pre spotrebiteľa z hľadiska cien a ponuky služieb.

               (8)

               Podľa článku 8 ods. 1 rámcovej smernice štáty EHP zabezpečia, aby NRO pri uskutočňovaní regulačných úloh uvedených v tejto smernici a v osobitných smerniciach, najmä tých, ktoré sú určené na zabezpečenie účinnej hospodárskej súťaže, čo najviac zohľadnili potrebu, aby boli regulácie z technologického hľadiska neutrálne. V článku 8 ods. 2 rámcovej smernice sa ďalej vyžaduje, aby NRO podporovali hospodársku súťaž okrem iného tým, že zabezpečia, aby mohli všetci užívatelia maximálne využívať možnosť výberu, ceny a kvality služby a aby nedochádzalo k narúšaniu ani obmedzovaniu hospodárskej súťaže. V snahe dosiahnuť tieto ciele a konzistentné uplatňovanie v štátoch EHP regulované prepojovacie poplatky by sa mali čo najskôr znížiť na náklady efektívneho prevádzkovateľa.

               (9)

               V konkurenčnom prostredí by prevádzkovatelia súťažili na základe súčasných nákladov a neboli by odškodnení za náklady spôsobené nedostatočnou výkonnosťou. Údaje o historických nákladoch sa preto musia upraviť na údaje o súčasných nákladoch, aby vyjadrovali náklady efektívneho prevádzkovateľa, ktorý využíva modernú technológiu.

               (10)

               Prevádzkovatelia, ktorí sú odškodňovaní za skutočné náklady na prepojovanie, sú málo motivovaní, aby zvyšovali efektívnosť. Uplatňovanie vzostupného modelu je v súlade s koncepciou rozvoja siete pre efektívneho prevádzkovateľa, kým hospodársko-technický model efektívnej siete je zostavený na základe súčasných nákladov. Vyjadruje skôr potrebné množstvo zariadení ako množstvo zariadení, ktoré sú v skutočnosti k dispozícii, a vôbec nezohľadňuje náklady spojené so sociálnymi programami v oblasti zdravotnej starostlivosti a dôchodkov.

               (11)

               Vzhľadom na fakt, že vzostupný model sa zakladá z väčšej časti na odvodených údajoch, napríklad náklady na sieť sa vypočítavajú s využitím informácií predajcov zariadení, regulačné orgány by mohli chcieť zosúladiť výsledky vzostupného modelu s výsledkami zostupného modelu, aby dosiahli čo najrobustnejšie výsledky a vyhli sa rozdielom v prevádzkových nákladoch, kapitálových nákladoch a rozdeľovaní nákladov medzi hypotetickým a skutočným prevádzkovateľom. S cieľom zistiť a zlepšiť možné nedostatky vzostupného modelu, ako je informačná asymetria, NRO môžu porovnať výsledky z modelového prístupu zdola nahor s výsledkami zodpovedajúceho zostupného modelu, pri ktorom sa použijú skontrolované údaje.

               (12)

               Nákladový model by mal byť založený na efektívnych technologických voľbách dostupných v časovom rámci, o ktorom sa pri modeli uvažuje, do takej miery, aby sa dali určiť. Vzostupný model, ktorý sa dnes tvorí, by teda v zásade mohol predpokladať, že ústrednou sieťou pre pevné telefónne siete bude sieť novej generácie (Next-Generation-Network, ďalej len „NGN“). Vzostupný model pre mobilné telefónne siete by bol založený na kombinácii 2G a 3G, ktorá by sa používala v prístupovej časti siete a vyjadrovala by očakávanú situáciu, pričom by sa dalo predpokladať, že základná časť bude založená na NGN.

               (13)

               S prihliadnutím na osobitnú charakteristiku trhov s prepojovaním volaní by sa náklady na služby telefónneho prenosu mali vypočítať na základe prezieravých dlhodobých prírastkových nákladov (ďalej len „LRIC“). Pri modeli LRIC sa všetky náklady stávajú variabilnými, a keďže sa predpokladá, že všetky aktíva sa z dlhodobého hľadiska nahradia, stanovovanie poplatkov na základe LRIC umožňuje efektívne nahrádzať náklady. Modely LRIC zahŕňajú len tie náklady, ktoré vznikli zabezpečením vymedzeného prírastku. Prístup prírastkových nákladov, pri ktorom sa priradia iba efektívne vynaložené náklady, ktoré by nevznikli, keby sa služba zahrnutá v prírastku viac neposkytovala (t. j. náklady, ktorým možno predísť), podporuje efektívnu výrobu i spotrebu a obmedzuje možné narušenie hospodárskej súťaže na minimum. Čím väčšmi sa prepojovacie poplatky vzďaľujú od prírastkových nákladov, tým k väčšiemu narušeniu hospodárskej súťaže dochádza medzi pevnými a mobilnými trhmi a/alebo medzi prevádzkovateľmi s asymetrickými trhovými podielmi a prevádzkovými tokmi. Je teda odôvodnené uplatňovať čistý prístup LRIC, pri ktorom je významným prírastkom veľkoobchodná služba prepojovania volaní a ktorý zahŕňa len náklady, ktorým možno predísť. Prístup LRIC by tiež umožnil náhradu všetkých fixných a variabilných nákladov (keďže sa predpokladá, že fixné náklady sa v dlhodobom horizonte zmenia na variabilné), ktoré sú pri poskytovaní veľkoobchodnej služby prepájania volaní prírastkové, a uľahčila by sa ním efektívna návratnosť nákladov.

               (14)

               Náklady, ktorým možno predísť, predstavujú rozdiel medzi zistenými celkovými dlhodobými nákladmi prevádzkovateľa, ktorý poskytuje kompletné služby, a zistenými celkovými dlhodobými nákladmi prevádzkovateľa, ktorý poskytuje kompletné služby okrem veľkoobchodnej služby prepojovania volaní poskytovanej tretím stranám (t. j. samostatné náklady prevádzkovateľa, ktorý neposkytuje služby prepojovania volaní tretím stranám). Aby sa zabezpečilo primerané priradenie nákladov, musia sa odlíšiť náklady, ktoré súvisia s prevádzkou, t. j. všetky fixné i variabilné náklady, ktoré rastú so zvyšujúcou sa úrovňou prevádzky, a tie náklady, ktoré nesúvisia s prevádzkou, t. j. všetky náklady, ktoré so zvyšujúcou sa úrovňou prevádzky nerastú. Pri zisťovaní nákladov, ktorým možno predísť a ktoré sú relevantné pre veľkoobchodné prepojovanie volaní, by sa nemali brať do úvahy náklady, ktoré nesúvisia s prevádzkou. Potom môže byť vhodné najprv priradiť náklady, ktoré súvisia s prevádzkou, k iným službám (napr. zostavenie volania, SMS, MMS, širokopásmová sieť, prenajaté okruhy atď.), pričom konečnou službou, ktorá sa berie do úvahy, bude veľkoobchodné prepojovanie volaní. Náklady priradené k službe veľkoobchodného prepojovania volaní by sa teda rovnali iba dodatočným nákladom na poskytnutie tejto služby. V dôsledku toho by nákladové účtovníctvo veľkoobchodných služieb prepojovania volaní na trhoch pevných a mobilných telefónnych sietí na základe prístupu LRIC umožňovalo nahrádzať iba náklady, ktoré by nevznikli, keby sa tretím stranám prestala poskytovať služba veľkoobchodného prepojovania volaní.

               (15)

               Je očividné, že prepojovanie volaní je služba, ktorá je prospešná pre volajúcu aj volanú stranu (keby to pre príjemcu nebolo prospešné, neprijal by volanie), čo na druhej strane naznačuje, že na tvorbe nákladov sa podieľajú obidve strany. Používanie zásad pôvodu nákladov na stanovenie cien na základe nákladov by naznačovalo, že náklady by mal znášať ten, kto ich vytvorí. Ak sa uznáva dvojstranná povaha trhov s prepojovaním volaní, kde náklady vytvárajú dve strany, prostredníctvom regulovaných veľkoobchodných prepojovacích poplatkov sa nemusia nahrádzať všetky súvisiace náklady. Na účely tohto odporúčania sa všetky náklady na veľkoobchodné služby prepojovania volaní, ktorým možno predísť, dajú nahrádzať prostredníctvom veľkoobchodných poplatkov, čiže všetky náklady, ktoré sa zvyšujú v závislosti od nárastu veľkoobchodnej prevádzky prepojovania volaní.

               (16)

               Pri stanovovaní prepojovacích poplatkov by každá odchýlka od jedinej efektívnej úrovne nákladov mala vychádzať z objektívnych rozdielov vo výške nákladov, ktoré prevádzkovatelia nemôžu ovplyvniť. Pri pevných telefónnych sieťach sa nezistili žiadne takéto objektívne rozdiely vo výške nákladov, ktoré prevádzkovateľ nemôže ovplyvniť. Pri mobilných sieťach sa za vonkajší faktor môže považovať nerovnomerné pridelenie spektra, ktoré má za následok rozdielne jednotkové náklady medzi prevádzkovateľmi mobilných sietí. Rozdielne náklady na základe vonkajšieho vplyvu môžu vzniknúť, aj keď sa spektrum neprideľovalo pomocou mechanizmov vyplývajúcich z trhových podmienok, ale na základe procesu postupného udeľovania licencií. V prípadoch, keď sa spektrum prideľuje pomocou mechanizmov vyplývajúcich z trhových podmienok, ako je aukcia, alebo tam, kde existuje druhotný trh, sú nákladové rozdiely spôsobené frekvenciou navodené skôr znútra a je pravdepodobné, že sa výrazne znížia alebo vylúčia.

               (17)

               Noví účastníci na trhoch s mobilnými službami môžu byť vystavení na isté prechodné obdobie aj vyšším jednotkovým cenám, kým dosiahnu minimálny efektívny rozsah. V takých situáciách im NRO po rozhodnutí, že na maloobchodnom trhu existujú prekážky vstupu na trh a rozvoja, môžu povoliť na prechodné obdobie najviac štyroch rokov po vstupe na trh kompenzáciu vyšších prírastkových nákladov v porovnaní s nákladmi modelového prevádzkovateľa. Vychádzajúc zo spoločnej pozície ERG je rozumné predstaviť si časový rámec štyroch rokov pre vyradenie asymetrií založený na odhade, že pri mobilnom trhu možno očakávať, že dosiahne trhový podiel medzi 15 % a 20 %, a tým sa priblíži k úrovni minimálneho efektívneho rozsahu, v horizonte troch až štyroch rokov po vstupe na trh. Toto je rozdielne oproti situácii nových účastníkov na trhoch s pevnými linkami, ktorí majú príležitosť dosiahnuť nízke jednotkové náklady tým, že svoje siete sústredia na trasy s vysokou hustotou v konkrétnych geografických oblastiach, a/alebo tým, že si prenajmú relevantné sieťové vstupy od príslušných telekomunikačných subjektov.

               (18)

               Uprednostňuje sa odpisová metóda, ktorá vyjadruje ekonomickú hodnotu majetku. Ak však nemožno vytvoriť rozsiahly model ekonomického odpisovania, možné sú aj iné prístupy vrátane rovnomerného odpisovania, anuít a upravených anuít. Kritériom výberu medzi rôznymi prístupmi je skutočnosť, ako presne sa dokážu priblížiť k miere ekonomického odpisovania. Ak teda nemožno vytvoriť rozsiahly model hospodárneho odpisovania, mal by sa samostatne posúdiť odpisový profil každej veľkej položky majetku vo vzostupnom modeli a vybrať by sa mal ten odpisový model, pri ktorom sa dosiahol odpisový profil podobný ekonomickému odpisovaniu.

               (19)

               Vo vzťahu k efektívnemu rozsahu sa na trhoch pevných a mobilných sietí uplatňujú rôzne úvahy. Minimálny efektívny rozsah sa môže v oblasti pevných sietí a mobilných sietí dosiahnuť na rôznych úrovniach, pretože závisí od rôznych regulačných a obchodných podmienok, ktoré sa vzťahujú na každú z nich.

               (20)

               NRO by pri regulácii veľkoobchodných prepojovacích poplatkov prevádzkovateľom nemali brániť v prechode na alternatívne podmienky pri výmene prepojovacej prevádzky v budúcnosti ani ho spomaľovať, pokiaľ sú tieto podmienky v súlade s konkurenčným trhom.

               (21)

               Prechodné obdobie do 31. decembra 2012 by sa malo považovať za dostatočné dlhé na to, aby NRO mohli zaviesť nákladový model a aby prevádzkovatelia podľa neho prispôsobili svoje podnikateľské plány a zároveň na druhej strane uznali naliehavú potrebu zabezpečiť užívateľom maximálny prospech z efektívnych prepojovacích poplatkov vyplývajúcich z nákladov.

               (22)

               NRO s obmedzenými zdrojmi môžu výnimočne potrebovať na prípravu odporúčaného nákladového modelu dodatočné prechodné obdobie. Ak za takýchto okolností NRO môžu preukázať, že nejaká metodika (napr. referenčné porovnávanie), iná ako vzostupný model LRIC vychádzajúci zo súčasných nákladov, dosahuje výsledky, ktoré sú v súlade s týmto odporúčaním, sú efektívne a sú v súlade s výsledkami na konkurenčnom trhu, môžu uvažovať o stanovení prechodných cien na základe alternatívneho prístupu do 1. júla 2014. Ak by pre NRO s obmedzenými zdrojmi bolo objektívne neprimerané uplatňovať po tomto termíne nákladovú metodiku, tieto NRO môžu uplatňovať alternatívnu metodiku ďalej, až do termínu preskúmania tohto odporúčania, s výnimkou prípadu, ak by orgán vytvorený pre spoluprácu NRO s Komisiou a dozorným úradom, vrátane s ním spojených pracovných skupín, poskytol dostatočnú praktickú podporu a usmernenia, ktoré by umožnili prekonať túto obmedzenosť zdrojov, a najmä náklady na implementovanie odporúčanej metodiky. Nijaký podobný výsledok vyplývajúci z alternatívnych metodík by nemal prekročiť priemerné prepojovacie poplatky, ktoré stanovili NRO uplatňujúce odporúčanú nákladovú metodiku.

               (23)

               Toto odporúčanie bolo predmetom konzultácie s Komunikačným výborom EZVO, ktorý k nemu vyjadril stanovisko,

         TÝMTO ODPORÚČA:

               1.

               Pri ukladaní cenovej kontroly a povinností nákladového účtovníctva v súlade s článkom 13 prístupovej smernice pre prevádzkovateľov, ktorých národné regulačné orgány (NRO) na základe analýzy trhu vykonanej v súlade s článkom 16 rámcovej smernice určia ako tých, ktorí majú významný podiel na trhu s veľkoobchodným prepojovaním hlasových volaní v jednotlivých verejných telefónnych sieťach („trhy pevných a mobilných sietí“), NRO by mali stanoviť prepojovacie poplatky vychádzajúce z nákladov efektívneho prevádzkovateľa. Z toho vyplýva, že by zároveň boli symetrické. NRO by pritom mali postupovať takto:

               2.

               Odporúča sa, aby sa efektívne náklady hodnotili podľa súčasných nákladov a aby sa pritom používal modelový prístup zdola nahor využívajúci ako relevantnú nákladovú metodiku dlhodobé prírastkové náklady („LRIC“).

               3.

               S cieľom overiť a zlepšiť spoľahlivosť výsledkov NRO môžu porovnávať výsledky z modelového prístupu zdola nahor s výsledkami z modelu zhora nadol, pri ktorom sa použijú skontrolované údaje, a môžu urobiť príslušné úpravy.

               4.

               Nákladový model by mal vychádzať z efektívnych technológií dostupných v časovom rámci, o ktorom sa pri modeli uvažuje. Preto by základná časť pevných aj mobilných telefónnych sietí mohla byť v zásade založená na sieti novej generácie („NGN“). Prístupová časť mobilných telefónnych sietí by mala byť taktiež založená na kombinácii telefónie 2G a 3G.

               5.

               Jednotlivé nákladové kategórie, ktoré sa uvádzajú, by sa mali vymedziť takto:

                           a)

                           „prírastkové náklady“ sú také náklady, ktorým možno predísť, ak sa špecifická služba zahrnutá v prírastku prestane poskytovať (známe sú aj ako náklady, ktorým možno predísť);

                           b)

                           „náklady súvisiace s prevádzkou“ sú všetky fixné a variabilné náklady, ktoré narastajú so zvyšujúcimi sa úrovňami prevádzky.

               6.

               Relevantný prírastok v rámci modelu LRIC by sa mal vymedziť ako veľkoobchodná služba prepojovania hlasových volaní poskytovaná tretím stranám. To znamená, že pri hodnotení prírastkových nákladov by NRO mali stanoviť rozdiel medzi celkovými dlhodobými nákladmi prevádzkovateľa poskytujúceho kompletné služby a celkovými dlhodobými nákladmi tohto prevádzkovateľa, ak neposkytuje tretím stranám veľkoobchodnú službu prepojovania volaní. Je potrebné odlíšiť náklady, ktoré súvisia s prevádzkou, a náklady, ktoré nesúvisia s prevádzkou, pričom náklady, ktoré nesúvisia s prevádzkou, sa na účely výpočtu veľkoobchodných prepojovacích poplatkov neberú do úvahy. Odporúčaný prístup pri zisťovaní relevantných prírastkových nákladov spočíva v tom, že sa náklady, ktoré súvisia s prevádzkou, najprv pripíšu k iným službám, než je veľkoobchodná služba prepojovania hlasových volaní, a potom sa k veľkoobchodnej službe prepojovania hlasových volaní priradia len zostatkové náklady. To znamená, že k regulovaným veľkoobchodným službám prepojovania hlasových volaní by sa mali priradiť iba tie náklady, ktorým by bolo možné predísť, ak by sa tretím stranám prestala poskytovať veľkoobchodná služba prepojovania hlasových volaní. Zásady výpočtu prírastku zahŕňajúceho veľkoobchodnú službu prepojovania hlasových volaní v pevných a mobilných telefónnych sieťach sú ďalej rozpracované v prílohe.

               7.

               Pri odpisovaní majetku je odporúčaným prístupom, vždy keď je to možné, ekonomické odpisovanie.

               8.

               Pri rozhodovaní o vhodnom efektívnom rozsahu modelového prevádzkovateľa by NRO mali zohľadniť zásady vymedzenia vhodného efektívneho rozsahu pri pevných a mobilných prepojovacích sieťach, ako sú stanovené v prílohe.

               9.

               Akékoľvek stanovenie efektívnej úrovne nákladov, ktoré sa odlišuje od stanovených zásad, by malo byť zdôvodnené objektívnymi rozdielmi vo výške nákladov, ktoré príslušní prevádzkovatelia nemôžu ovplyvniť. Takéto objektívne rozdiely vo výške nákladov sa môžu vyskytnúť na trhoch mobilných sietí v dôsledku nerovnomerného pridelenia spektra. Pokiaľ sa do nákladového modelu zahrnie dodatočné spektrum získané na poskytovanie veľkoobchodného prepojovania volaní, NRO by mali pravidelne preskúmavať všetky objektívne rozdiely vo výške nákladov, pričom by okrem iného mali zohľadňovať, či sa z výhľadového hľadiska dá počítať s dostupnosťou dodatočného spektra, ktoré sa bude prideľovať na trhovom základe, čím by sa mohli odstrániť všetky rozdiely vo výške nákladov vyplývajúce zo súčasného pridelenia, alebo či sa táto relatívna nákladová nevýhoda časom zníži, keď sa zvýši objem nových subjektov na trhu.

               10.

               V prípade, ak nový mobilný subjekt na trhu, ktorého prevádzka nedosahuje minimálny efektívny rozsah, preukázateľne dosahuje vyššie jednotkové prírastkové náklady než modelový prevádzkovateľ, po rozhodnutí, že na maloobchodnom trhu existujú prekážky vstupu na trh a rozvoja, NRO môžu povoliť, aby sa takéto vyššie náklady kompenzovali počas prechodného obdobia prostredníctvom prepojovacích poplatkov. Takéto obdobie by nemalo trvať dlhšie než štyri roky po vstupe na trh.

               11.

               Týmto odporúčaním nie sú dotknuté predchádzajúce regulačné rozhodnutia, ktoré NRO prijali v súvislosti s problematikou, ktorá sa v ňom uvádza. Bez ohľadu na to by NRO mali zabezpečiť zavedenie prepojovacích poplatkov na nákladovo efektívnej a symetrickej úrovni do 31. decembra 2012 podľa všetkých objektívnych rozdielov vo výške nákladov, ktoré sa zistili v súlade s bodmi 9 a 10.

               12.

               Za výnimočných okolností, ak NRO nie sú schopné najmä pre obmedzenosť zdrojov načas dokončiť odporúčaný nákladový model a ak sú schopné preukázať, že iná metodika ako vzostupný model LRIC vychádzajúci zo súčasných nákladov dosahuje výsledky, ktoré sú v súlade s týmto odporúčaním, a ktoré sú efektívne a zodpovedajú výsledkom na konkurenčnom trhu, môžu uvažovať o stanovení prechodných cien na základe alternatívneho prístupu do 1. júla 2014. Ak by pre NRO s obmedzenými zdrojmi bolo objektívne neprimerané uplatňovať po tomto termíne nákladovú metodiku, tieto NRO môžu uplatňovať alternatívnu metodiku ďalej, až do termínu preskúmania tohto odporúčania, s výnimkou prípadu, ak by orgán vytvorený pre spoluprácu NRO s Komisiou a dozorným úradom, vrátane s ním spojených pracovných skupín, poskytol dostatočnú praktickú podporu a usmernenia, ktoré by umožnili prekonať túto obmedzenosť zdrojov, a najmä náklady na implementovanie odporúčanej metodiky. Nijaký podobný výsledok vyplývajúci z alternatívnych metodík by nemal prekročiť priemerné prepojovacie poplatky, ktoré stanovili NRO uplatňujúce odporúčanú nákladovú metodiku.

               13.

               Toto odporúčanie bude revidované v súlade s akýmikoľvek budúcimi zmenami odporúčania Európskej komisie 2009/396/ES o regulačnom zaobchádzaní s prepojovacími poplatkami v pevných a mobilných telefónnych sieťach v EÚ.

               14.

               Toto odporúčanie je určené štátom EZVO.

      V Bruseli 13. apríla 2011

            Za Dozorný orgán EZVO

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            úradujúca predsedníčka

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            člen kolégia

      (1)  Zodpovedá odporúčaniu Komisie 2009/396/ES zo 7. mája 2009 o regulačnom zaobchádzaní s prepojovacími poplatkami v pevných a mobilných telefónnych sieťach v EÚ (Ú. v. EÚ L 124, 20.5.2009, s. 67) v znení Dohody o EHP.

      (2)  Ďalej len „dozorný úrad“.

      (3)  Ďalej len „Dohoda o EHP“.

      (4)  Ú. v. ES L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (5)  Ú. v. ES L 200, 30.7.2002, s. 38.

      (6)  Rozhodnutie Spoločného výboru EHP č. 10/2004 (Ú. v. EÚ L 116, 22.4.2004, s. 58 a dodatok EHP č. 20, 22.4.2004, s. 13), ktoré nadobudlo účinnosť 7. februára 2004.

      (7)  Ú. v. ES L 108, 24.4.2002, s. 7.

      (8)  Rozhodnutie Spoločného výboru EHP č. 11/2004 (Ú. v. EÚ L 116, 22.4.2004, s. 60 a dodatok EHP k danému vestníku č. 20, 22.4.2004, s. 14), ktoré nadobudlo účinnosť 1. novembra 2004.

      (9)  Ú. v. EÚ L 266, 11.10.2005, s. 64.

      (10)  Rozhodnutie Spoločného výboru EHP č. 84/2008 (Ú. v. EÚ L 280, 23.10.2008, s. 18 a dodatok EHP k danému vestníku č. 64, 23.10.2008, s. 11), ktoré nadobudlo účinnosť 5. júla 2008.

      PRÍLOHA

         Zásady výpočtu veľkoobchodných prepojovacích poplatkov v pevných telefónnych sieťach

      Relevantné prírastkové náklady (t. j. náklady, ktorým možno predísť) na veľkoobchodnú službu prepojovania volaní predstavujú rozdiel medzi celkovými dlhodobými nákladmi prevádzkovateľa, ktorý poskytuje kompletné služby, a celkovými nákladmi prevádzkovateľa, ktorý neposkytuje veľkoobchodnú službu prepojovania volaní tretím stranám.
      V snahe zabezpečiť primerané priradenie týchto nákladov musia sa odlíšiť náklady, ktoré súvisia s prevádzkou, a náklady, ktoré nesúvisia s prevádzkou. Náklady, ktoré nesúvisia s prevádzkou, sa na účely výpočtu veľkoobchodných prepojovacích poplatkov neberú do úvahy. Z nákladov, ktoré súvisia s prevádzkou, by sa mali k relevantnému prírastku prepojenia priradiť iba tie náklady, ktorým by sa dalo predísť, keby sa neposkytovala veľkoobchodná služba prepojovania volaní. Tieto náklady, ktorým možno predísť, sa môžu vypočítať tak, že náklady, ktoré súvisia s prevádzkou, sa najprv priradia k iným službám, než je veľkoobchodná služba prepojovania hlasových volaní (napr. zostavenie volania, dátové služby, IPTV atď.), a potom sa k veľkoobchodnej službe prepojovania hlasových volaní priradia len zostatkové náklady.
      Štandardný vymedzujúci bod medzi nákladmi súvisiacimi s prevádzkou a nákladmi nesúvisiacimi s prevádzkou sa typicky nachádza tam, kde sa vyskytne prvý bod koncentrácie prevádzky. Pri sieti PSTN sa zaň bežne považuje vzostupná strana linkovej karty v (diaľkovom) koncentrátore. Širokopásmový ekvivalent NGN je linková karta v DSLAM/MSAN (1). Keď je DSLAM/MSAN umiestnený vo verejnom telefónnom automate, potom sa musí zvážiť, či je pôvodná slučka medzi automatom a ústredňou/hlavným rozvádzačom (MDF) spoločne využívaným médiom a môže sa považovať za súčasť nákladovej kategórie reagujúcej na prevádzku. V takom prípade sa vymedzujúci bod medzi nákladmi súvisiacimi s prevádzkou a nesúvisiacimi s prevádzkou nachádza vo verejnom telefónnom automate. Ak sa prenajatá kapacita priradí k službe prepojovania hlasových volaní bez ohľadu na použitú technológiu, potom vymedzujúci bod zostáva na úrovni (diaľkového) koncentrátora.
      Podľa uvedeného prístupu príklady nákladov, ktoré by boli zahrnuté do prírastku služby prepojovania volaní, by zahŕňali dodatočnú kapacitu siete, ktorá je potrebná na prenos dodatočnej veľkoobchodnej prevádzky (napr. dodatočná infraštruktúra siete, pokiaľ ju vyvolá potreba zvýšiť kapacitu na účely prenosu dodatočnej veľkoobchodnej prevádzky), ako aj dodatočné náklady na spektrum a veľkoobchodné komerčné náklady, ktoré priamo súvisia s poskytovaním veľkoobchodnej služby prepojovania volaní tretím stranám.
      Na to, aby NRO mohli stanoviť efektívny rozsah prevádzkovateľa na účely nákladového modelu, mali by zohľadniť, že pri pevných telefónnych sieťach majú prevádzkovatelia možnosť vybudovať si v konkrétnych geografických oblastiach vlastné siete a zamerať sa na trasy s vysokou hustotou a/alebo prenajať si relevantné sieťové vstupy od príslušných telekomunikačných subjektov. Pri vymedzení jednotného efektívneho rozsahu pre modelového prevádzkovateľa by teda NRO mali zohľadniť potrebu podporovať efektívny vstup na trh a pritom uznať, že za určitých podmienok menší prevádzkovatelia v menších geografických oblastiach môžu dosiahnuť nízke jednotkové náklady. Okrem toho menší prevádzkovatelia, ktorí nemôžu dosiahnuť výhody z rozsahu, aké majú najväčší prevádzkovatelia v rozľahlých geografických oblastiach, skôr nakupujú veľkoobchodné vstupy, ako by sami poskytovali prepojovacie služby.

         Zásady výpočtu veľkoobchodných prepojovacích poplatkov v mobilných telefónnych sieťach

      Relevantné prírastkové náklady (t. j. náklady, ktorým možno predísť) na veľkoobchodnú službu prepojovania volaní predstavujú rozdiel medzi celkovými dlhodobými nákladmi prevádzkovateľa, ktorý poskytuje kompletné služby, a celkovými nákladmi prevádzkovateľa, ktorý neposkytuje veľkoobchodnú službu prepojovania volaní tretím stranám.
      V snahe zabezpečiť primerané priradenie týchto nákladov musia sa odlíšiť náklady, ktoré súvisia s prevádzkou, a náklady, ktoré nesúvisia s prevádzkou. Náklady, ktoré nesúvisia s prevádzkou, sa na účely výpočtu veľkoobchodných prepojovacích poplatkov neberú do úvahy. Z nákladov, ktoré súvisia s prevádzkou, by sa mali k relevantnému prírastku prepojenia priradiť iba tie náklady, ktorým by sa dalo predísť, keby sa neposkytovala veľkoobchodná služba prepojovania volaní. Tieto náklady, ktorým možno predísť, sa môžu vypočítať tak, že náklady, ktoré súvisia s prevádzkou, sa najprv priradia k iným službám, než je veľkoobchodná služba prepojovania hlasových volaní (napr. zostavenie volania, SMS, MMS atď.), a potom sa k veľkoobchodnej službe prepojovania hlasových volaní priradia len zostatkové náklady.
      Náklady na mikrotelefón a SIM kartu nesúvisia s prevádzkou a mali by sa vylúčiť zo všetkých modelov na stanovenie nákladov pre veľkoobchodné služby prepojovania volaní.
      Pokrytie sa dá najlepšie opísať ako schopnosť alebo možnosť uskutočniť jednotlivé volanie z akéhokoľvek bodu v sieti a v určitom čase a kapacita predstavuje náklady na dodatočnú sieť, ktorá je potrebná na prenos zvýšenej úrovne prevádzky. Potreba zabezpečiť pre užívateľov takéto pokrytie si vyžiada náklady nesúvisiace s prevádzkou, ktoré by sa nemali priradiť k prírastku zahŕňajúcemu veľkoobchodné prepojovanie volaní. Investície do rozvinutých trhov mobilných sietí vyvolávajú skôr zvyšovanie kapacity a vývoj nových služieb, a to by sa malo odraziť v nákladovom modeli. Z prírastkových nákladov na veľkoobchodné služby prepojovania volaní by sa teda mali vylúčiť náklady na pokrytie, ale mali by sa do nich zahrnúť náklady na dodatočnú kapacitu, pokiaľ si ich vyžiadalo poskytovanie veľkoobchodných služieb prepojovania volaní.
      Náklady na využívanie spektra (povolenie na udržanie a používanie frekvencií spektra), ktoré vzniknú pri poskytovaní maloobchodných služieb užívateľom siete, spočiatku súvisia s počtom užívateľov, a teda nesúvisia s prevádzkou a nemali by sa započítavať ako súčasť prírastku zahŕňajúceho veľkoobchodné služby prepojovania volaní. Náklady na získanie dodatočného spektra na zvýšenie kapacity (nad minimum potrebné na poskytovanie maloobchodných služieb užívateľom) na účely rozšírenia prevádzky vyplývajúceho z poskytovania veľkoobchodnej služby prepojovania volaní by sa podľa možnosti mali zahrnúť na základe výhľadových alternatívnych nákladov.
      Podľa uvedeného prístupu by príklady nákladov, ktoré by sa započítali do prírastku zahŕňajúceho veľkoobchodné služby prepojovania, obsahovali dodatočnú kapacitu siete, ktorá je potrebná na prenos dodatočnej veľkoobchodnej prevádzky (napr. dodatočná infraštruktúra siete, pokiaľ ju vyvolá potreba zvýšiť kapacitu na účely prenosu dodatočnej veľkoobchodnej prevádzky). Medzi takéto náklady súvisiace s prevádzkou by mohli patriť dodatočné mobilné prepínacie centrá (MSC) alebo chrbticové infraštruktúry priamo potrebné na prevádzku prepojovania pre tretie strany. Navyše, ak sa isté sieťové prvky, ako sú bunkové systémy alebo základňové vysielacie stanice (BTS), spoločne využívajú na účely poskytovania služieb zostavovania a prepojovania volania, tieto sieťové prvky sa zaradia do nákladového modelu prepojovania do tej miery, do akej sú potrebné pre dodatočnú kapacitu vyžadovanú na prevádzku prepojovania tretími stranami. Okrem toho by sa zobrali do úvahy náklady na dodatočné spektrum a veľkoobchodné komerčné náklady, ktoré priamo súvisia s poskytovaním veľkoobchodnej služby prepojovania volaní tretím stranám. To znamená, že náklady na pokrytie, nevyhnutné režijné náklady na podnikanie a maloobchodné komerčné náklady sa nezahŕňajú.
      Pri určovaní minimálneho efektívneho rozsahu na účely nákladového modelu a zohľadňovaní podielov na trhu v niekoľkých členských štátoch EHP sa odporúča stanoviť rozsah vo výške 20 % podielu na trhu. Dá sa očakávať, že prevádzkovatelia mobilnej siete sa po vstupe na trh budú snažiť dosiahnuť maximálnu efektívnosť a príjmy, aby boli schopní získať minimálny podiel na trhu, ktorý sa rovná 20 %. Ak NRO môže dokázať, že z podmienok na trhu na území štátov EZVO vyplýva iný minimálny efektívny rozsah, mohol by sa odchýliť od odporúčaného prístupu.

         (1)  Multiplexor digitálneho účastníckeho systému/prístupový uzol viacnásobných služieb.