title: Odporúčanie Rady z 15. júna 2020, ktorým sa hodnotí pokrok zúčastnených členských štátov pri plnení záväzkov prijatých v rámci stálej štruktúrovanej spolupráce (PESCO) 2020/C 204/01

text:
               18.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 204/1

      ODPORÚČANIE RADY
      z 15. júna 2020,
      ktorým sa hodnotí pokrok zúčastnených členských štátov pri plnení záväzkov prijatých v rámci stálej štruktúrovanej spolupráce (PESCO)
      (2020/C 204/01)
      RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
      so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 46 ods. 6,
      so zreteľom na Protokol č. 10 o stálej štruktúrovanej spolupráci zriadenej článkom 42 Zmluvy o Európskej únii, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie,
      so zreteľom na rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/2315 z 11. decembra 2017 o nadviazaní stálej štruktúrovanej spolupráce (PESCO) a stanovení zoznamu zúčastnených členských štátov (1),
      so zreteľom na návrh vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku,
      keďže:

                  (1)

                  V článku 4 ods. 2 písm. d) rozhodnutia (SZBP) 2017/2315 sa ustanovuje, že Rada prijíma rozhodnutia a odporúčania, ktorými posúdi príspevky zúčastnených členských štátov k plneniu dohodnutých záväzkov v súlade s mechanizmom opísaným v článku 6 uvedeného rozhodnutia.

                  (2)

                  V článku 6 ods. 3 rozhodnutia (SZBP) 2017/2315 sa ustanovuje, že na základe výročnej správy o PESCO, ktorú predkladá vysoký predstaviteľ Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (ďalej len „vysoký predstaviteľ“), má Rada raz ročne preskúmať, či zúčastnené členské štáty naďalej plnia väčšie záväzky uvedené v článku 3 uvedeného rozhodnutia.

                  (3)

                  V bode 15 odporúčania Rady zo 6. marca 2018 o pláne vykonávania PESCO (2) sa stanovuje, že od roku 2020 by vysoký predstaviteľ mal predkladať svoju výročnú správu v marci alebo apríli každého roku, pričom zohľadní revidované a aktualizované národné plány vykonávania predložené zúčastnenými členskými štátmi v januári toho istého roka. V bode 16 uvedeného odporúčania sa stanovuje, že Vojenský výbor Európskej únie by mal Politickému a bezpečnostnému výboru poskytovať vojenské stanovisko a odporúčania s cieľom umožniť mu, aby do mája každého roku pripravil hodnotenie Rady týkajúce sa toho, či zúčastnené členské štáty naďalej plnia väčšie záväzky.

                  (4)

                  V bode 26 odporúčania Rady z 15. októbra 2018 týkajúceho sa stanovenia poradia plnenia väčších záväzkov prijatých v rámci stálej štruktúrovanej spolupráce (PESCO) a vymedzenia konkrétnejších cieľov (3) sa ustanovuje, že vysoký predstaviteľ by mal uvedené odporúčanie zohľadniť vo výročnej správe o PESCO, ktorou sa podporí hodnotenie plnenia väčších záväzkov zo strany každého zúčastneného členského štátu.

                  (5)

                  V článku 4 ods. 2 písm. c) rozhodnutia (SZBP) 2017/2315 sa stanovuje, že Rada má prijímať rozhodnutia a odporúčania, ktorými aktualizuje a v prípade potreby posilní väčšie záväzky uvedené v prílohe k uvedenému rozhodnutiu na základe výsledkov dosiahnutých prostredníctvom PESCO, aby zohľadnila meniace sa bezpečnostné prostredie Únie. Takéto rozhodnutia sa majú prijímať najmä na konci fáz uvedených v článku 4 odseku 2 písm. b) rozhodnutia (SZBP) 2017/2315 na základe procesu strategického preskúmania, ktorým sa posúdi plnenie záväzkov PESCO.

                  (6)

                  V bode 14 odporúčania Rady zo 14. mája 2019, ktorým sa hodnotí pokrok zúčastnených členských štátov pri plnení záväzkov prijatých v rámci stálej štruktúrovanej spolupráce (PESCO) (4), sa stanovuje, že vysoký predstaviteľ sa vyzýva, aby okrem opisu stavu vykonávania stálej štruktúrovanej spolupráce vrátane plnenia súvisiacich záväzkov zo strany jednotlivých členských štátov v súlade s ich národnými plánmi vykonávania predložil v rámci výročnej správy za rok 2020 aj prvé návrhy zamerané na proces strategického preskúmania na konci prvej fázy PESCO (2018 – 2020), v ktorých sa zohľadnia aj iné relevantné iniciatívy EÚ, ktoré prispievajú k dosiahnutiu úrovne ambícií Únie v oblasti bezpečnosti a obrany.

                  (7)

                  Vysoký predstaviteľ 15. apríla 2020 predložil Rade svoju výročnú správu o stave vykonávania PESCO vrátane plnenia záväzkov všetkých zúčastnených členských štátov podľa ich revidovaných a aktualizovaných národných plánov vykonávania.

                  (8)

                  Rada by preto mala na tomto základe prijať odporúčanie, v ktorom sa posúdi pokrok, ktorý dosiahli zúčastnené členské štáty pri plnení záväzkov prijatých v rámci PESCO,

            PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
      I.   Cieľ a rozsah pôsobnosti

                  1.

                  Cieľom tohto odporúčania je na základe výročnej správy o stave vykonávania PESCO, ktorú predložil vysoký predstaviteľ 15. apríla 2020 (ďalej len „výročná správa“), a v súlade s národnými plánmi vykonávania predloženými zúčastnenými členskými štátmi posúdiť príspevky zúčastnených členských štátov k splneniu väčších záväzkov prijatých v rámci PESCO.

                  2.

                  V nadväznosti na odporúčanie, ktoré Rada prijala 14. mája 2019, obsahuje výročná správa aj osobitnú kapitolu o strategickom preskúmaní PESCO na konci prvej fázy PESCO (2018 – 2020) a obsahuje odporúčania a návrhy týkajúce sa záväzkov, projektov a procesov, ako aj pracovných metód, ktoré sa budú riešiť v rámci tohto odporúčania.

            II.   Zistenia a hodnotenie

                  3.

                  Výročná správa poskytuje spoľahlivý základ na posúdenie stavu vykonávania PESCO vrátane plnenia záväzkov zo strany každého zúčastneného členského štátu v súlade s jeho národným plánom vykonávania.

                  4.

                  Zameraním sa na súčasné a budúce potreby Európy v oblasti bezpečnosti a obrany, najmä v súvislosti s ich súčasným a budúcim úsilím o splnenie svojich väčších záväzkov, prispievajú zúčastnené členské štáty k posilneniu schopnosti Únie konať ako garant bezpečnosti a k posilneniu jej strategickej autonómie, ako aj jej schopnosti spolupracovať s partnermi a chrániť svojich občanov.

                  5.

                  Rada celkovo zdôrazňuje, že zúčastnené členské štáty:

                              a)

                              potvrdili pozitívny vývoj, pokiaľ ide o záväzky týkajúce sa rozpočtov na obranu a výdavkov na investície v oblasti obrany. Celkový pokrok však v tomto štádiu zostáva len mierny a hoci zúčastnené členské štáty čelia v dôsledku krízy súvisiacej s ochorením COVID -19 finančným výzvam, vyzývajú sa, aby vyčlenili potrebné zdroje na ďalšie prispievanie k tomuto pozitívnemu trendu v nadchádzajúcich rokoch. Zúčastnené členské štáty sa tiež vyzývajú, aby naďalej prispievali k prístupu európskej spolupráce (napr. obstarávanie vybavenia a výskum a vývoj v oblasti obrany);

                              b)

                              dôrazne sa vyzývajú, aby vo svojich vnútroštátnych procesoch plánovania obrany ako prostriedok orientácie a rozhodovania viac zohľadňovali a lepšie využívali nástroje v oblasti plánovania obrany EÚ, ako sú plán rozvoja spôsobilostí (CDP), ktorý zahŕňa aj výsledky procesu hlavného cieľa (HLGP), prípadové štúdie strategického kontextu (SCC), koordinované výročné preskúmanie v oblasti obrany (CARD), ako aj ďalšie iniciatívy, ako napríklad Program rozvoja európskeho obranného priemyslu alebo iné príslušné nástroje EÚ. Rada v tejto súvislosti zdôrazňuje, že je dôležité, aby inštitúcie, agentúry a orgány EÚ a členské štáty ďalej zvyšovali súdržnosť medzi týmito nástrojmi a iniciatívami, pričom uznáva, že sú odlišné a majú rôzne právne základy;

                              c)

                              sa vyzývajú, aby dosiahli ďalší pokrok v plnení záväzkov týkajúcich sa harmonizácie svojich príslušných nástrojov obrany a pravidelne preskúmavali plány a ciele, ktoré sa majú plniť, najmä s cieľom, aby zohrávali významnú úlohu v rozvoji spôsobilostí v rámci Únie, a to aj v rámci CARD, pričom uznáva, že si to bude vyžadovať nepretržité dlhodobejšie úsilie. Rada pripomína, že vo svojom odporúčaní zo 14. mája 2019 uviedla, že bolo a naďalej bude potrebné zabezpečiť súdržnosť medzi výstupmi CARD a CDP na jednej strane a príslušnými procesmi v rámci NATO, ako je proces plánovania obrany NATO (NDPP) na strane druhej, v oblastiach, kde sa požiadavky navzájom prekrývajú, pričom sa uznáva odlišný charakter oboch organizácií a ich príslušných zodpovedností a členstiev. Rada vyzýva na ďalšie rokovania medzi členskými štátmi o takejto súdržnosti medzi týmito procesmi;

                              d)

                              by s cieľom zvýšiť operačné výstupy mali naliehavo zvýšiť svoje úsilie, pokiaľ ide o záväzky týkajúce sa posilnenia dostupnosti, schopnosti nasadenia a interoperability ozbrojených síl, a to aj tým, že v úplne vyplnia rozpis bojových skupín EÚ, databázu rýchlej reakcie a prehľad požiadaviek na misie a operácie spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SBOP). Predovšetkým je dôležité, aby sa ich príspevok na podporu misií a operácií SBOP zlepšil z kvalitatívneho i kvantitatívneho hľadiska aj s ohľadom na najnáročnejšie misie. Pokiaľ ide o väčší záväzok týkajúci sa ambiciózneho prístupu zúčastnených členských štátov k spoločnému financovaniu vojenských misií a operácií SBOP, vykonávanie je spojené s preskúmaním mechanizmu Athena a so zriadením navrhovaného Európskeho mierového nástroja Radou, o čom v súčasnosti rokujú členské štáty;

                              e)

                              v porovnaní s aktualizovanými národnými plánmi vykonávania, ktoré poskytli v roku 2019, zaznamenali obmedzený pokrok pri prijímaní opatrení na riešenie nedostatkov v oblasti spôsobilostí zistených v rámci CDP a CARD vrátane posúdenia vykonávania cieľov v oblasti spôsobilostí s vysokým dosahom, a preto by mali zvážiť, či v rámci vnútroštátneho plánovania nie je potrebné prioritne vyvinúť väčšie úsilie o využívanie prístupu európskej spolupráce. Zúčastnené členské štáty by mali takisto uviesť, ako ich projekty rozvoja spôsobilostí posilňujú európsku obrannú technologickú a priemyselnú základňu;

                              f)

                              majú ešte viac zintenzívniť svoje úsilie s cieľom splniť záväzky týkajúce sa prípadnej účasti na hlavných spoločných alebo európskych programoch vyzbrojovania v rámci Európskej obrannej agentúry;

                  6.

                  Vzhľadom na zistenia a odporúčania uvedené vo výročnej správe, pokiaľ ide o jednotlivé národné plány vykonávania, sa každý zúčastnený členský štát vyzýva, aby pokračoval v úsilí a zodpovedajúcim spôsobom prehodnotil svoj príspevok k plneniu väčších záväzkov.

                  7.

                  Vzhľadom na to, že cieľom PESCO je prispievať k plneniu ambícií na úrovni Únie v oblasti bezpečnosti a obrany, a to aj s ohľadom na najnáročnejšie misie, je potrebné ďalej pracovať na vymedzení „ucelených celospektrálnych bojových síl“ v súlade s parametrami uvedenými v spoločnom oznámení PESCO.

                  8.

                  Nakoľko členské štáty disponujú len „jednotným súborom síl“, ktorý môžu využívať v rozličných rámcoch, rozvoj spôsobilostí členských štátov v rámcoch EÚ pomôže posilniť aj obranné spôsobilosti, ktoré sú potenciálne k dispozícii pre iné rámce vrátane Organizácie Spojených národov a NATO.

            III.   Národné plány vykonávania

                  9.

                  Hoci kvalita informácií uvedených v národných plánoch vykonávania sa celkovo zlepšila, zúčastnené členské štáty vyzývajú, aby ďalej zlepšovali kvalitu a zabezpečili primeranú úroveň podrobnosti poskytovaných informácií, a to s osobitným dôrazom na vypracovanie osobitných výhľadových plánov týkajúcich sa toho, ako plánujú prispieť k plneniu väčších záväzkov a konkrétnejších cieľov PESCO. Keďže národné plány vykonávania by mali byť dôležitým základom pre politický dohľad, udržiavanie dynamiky a zabezpečenie transparentnosti medzi členskými štátmi, Rada zdôrazňuje potrebu zlepšiť ich politický rozmer s cieľom uľahčiť na politickej úrovni diskusie o pokroku, ktorý sa dosiahol pri plnení väčších záväzkov.

                  10.

                  Zúčastnené členské štáty sa vyzývajú, aby pokračovali v dvojstranných dialógoch so sekretariátom PESCO o preskúmaní a aktualizácii svojich budúcich národných programov vykonávania s cieľom zabezpečiť vzájomnú transparentnosť a ďalší rozvoj súdržnosti a konzistentnosti v súvislosti s informáciami, ktoré sa vyžadujú a poskytujú v kontexte PESCO.

            IV.   Projekty PESCO

                  11.

                  Väčšina zo 47 projektov, ktoré sa rozvíjajú v rámci PESCO, sa považuje za príspevok k vykonávaniu priorít rozvoja spôsobilostí EÚ, pričom 24 z nich sa zameriava priamo na ciele v oblasti spôsobilostí s vysokým dosahom (HICG) a 12 z nich nepriamo. Tri projekty už dosiahli počiatočnú operačnú spôsobilosť (IOC) a 23 projektov ju má podľa plánu dosiahnuť v časovom rámci rokov 2020 – 2023. Viac ako dve tretiny (30) projektov však zostáva vo fáze vývoja ich koncepcie vrátane niektorých projektov, ktoré už boli vytvorené v marci a novembri 2018.

                  12.

                  So zreteľom na správu o pokroku projektov PESCO, ktorá sa predložila Rade 28. februára 2020, sa zúčastnené členské štáty vyzývajú, aby sa zamerali na rýchlu a účinnú realizáciu svojich projektov s cieľom dosiahnuť očakávané výstupy a produkty v záujme splnenia väčších záväzkov. Zúčastnené členské štáty sa tiež vyzývajú, aby zlepšili a urýchlili procesy vedúce k prijatiu dojednaní o projektoch v snahe rýchlejšie dosiahnuť väčšiu jasnosť a istotu, pokiaľ ide o nové projekty. Rada tiež pripomína, že je potrebné posilniť proces preskúmania pokroku v projektoch PESCO prostredníctvom jasných, cielených a transparentných kritérií vypracovaných v úzkej spolupráci s členskými štátmi. Okrem toho zdôrazňuje, že ak členovia projektu zistia, že projekty neprinášajú želané výsledky, tieto projekty by sa mali buď oživiť alebo ukončiť, aby sa zabezpečila relevantnosť a dôveryhodnosť všetkých projektov PESCO.

                  13.

                  Rada sa domnieva, že na to, aby bolo možné lepšie vyhodnotiť pokrok projektov a identifikovať synergie, by sa mali organizovať špecializované semináre o riadení projektov PESCO a podujatia zamerané na pokrok projektov s cieľom uľahčiť ďalšiu diskusiu medzi zúčastnenými členskými štátmi. Rada tiež uznáva, že je potrebné zlepšiť spoločné chápanie pojmov a definícií súvisiacich s vývojom a riadením projektov. Okrem toho by mal sekretariát PESCO naďalej poskytovať na požiadanie odborné znalosti a uľahčovať spolupracovať s ostatnými aktérmi EÚ, pokiaľ ide o možné synergie s inými nástrojmi a iniciatívami EÚ vytvorenými v iných príslušných inštitucionálnych rámcoch EÚ s cieľom zabezpečiť transparentnosť a inkluzívnosť a vyhnúť sa zbytočnej duplicite.

                  14.

                  Rada zdôrazňuje, že v prípade potreby a ak budú členovia projektu pri zvážení podpornej úlohy sekretariátu PESCO súhlasiť, mala by sa zvážiť možnosť zoskupiť projekty do klastrov alebo skupín alebo ich spojiť s cieľom zvýšiť synergie, efektívnosť ich vplyvu, ušetriť zdroje a zabrániť duplicite.

                  15.

                  S cieľom identifikovať budúce návrhy projektov PESCO Rada odporúča, aby sa ako východisko naďalej používali dohodnuté priority rozvoja spôsobilostí EÚ, ktoré sú odvodené od plánu rozvoja spôsobilostí a ktoré zahŕňajú ciele v oblasti spôsobilostí s vysokým dosahom, a aby sa súvisiace prípadové štúdie strategického kontextu považovali za vykonávacie usmernenie. Okrem toho by sa zistenia uvedené v súhrnnej analýze CARD a v správe CARD mali považovať za nástroj, ktorý má zúčastneným členským štátom pomôcť identifikovať príležitosti na projekty spolupráce, a to aj v operačnej oblasti. Rada zdôrazňuje, že vhodné projekty PESCO by mohli čerpať z budúcich finančných prostriedkov Európskeho obranného fondu (ďalej len „EDF“), ak budú oprávnené.

                  16.

                  Hoci sa zúčastnené členské štáty vyzývajú, aby pokračovali v predkladaní návrhov projektov týkajúcich sa širokej škály tém, Rada vyzýva aj na predkladanie návrhov projektov s väčším operačným zameraním a väčším krátkodobým vplyvom na základe už existujúcich spôsobilostí. Na tento účel sa spolu so zúčastnenými členskými štátmi môžu vypracovať presnejšie alebo dodatočné kritériá na výber pokročilejších návrhov na projekty, ktoré priamo prispievajú k zmierňovaniu nedostatkov identifikovaných v pláne rozvoja spôsobilostí vrátane cieľov v oblasti spôsobilostí s vysokým dosahom.

                  17.

                  Rada v súlade so svojimi závermi o bezpečnosti a obrane v kontexte globálnej stratégie EÚ z júna 2019 očakáva, že sa čím skôr prijme rozhodnutie Rady o všeobecných podmienkach, za ktorých sa na účasť na jednotlivých projektoch PESCO môžu výnimočne prizvať tretie štáty, a to v súlade s článkom 4 ods. 2 písm. g) a článkom 4 ods. 9 rozhodnutia (SZBP) 2017/2315, s usmernením poskytnutým v oznámení o PESCO, ako aj s rozhodnutím Rady (SZBP) 2018/909 (5), ktorým sa stanovuje spoločný súbor pravidiel riadenia projektov PESCO.

            V.   Strategické preskúmanie PESCO

                  18.

                  V decembri 2019 sa začal proces strategického preskúmania PESCO riadený zúčastnenými členskými štátmi, v rámci ktorého sa posudzuje plnenie väčších záväzkov v rámci PESCO, ako sa stanovuje v rozhodnutí (SZBP) 2017/2315. Návrhy a odporúčania uvedené v časti V vychádzajú z rôznych diskusií a príspevkov zúčastnených členských štátov vrátane odporúčaní uvedených vo výročnej správe.
                  Záväzky

                  19.

                  Rada zdôrazňuje, že súčasný súbor väčších záväzkov sa osvedčil ako spoľahlivé usmernenie na zabezpečenie jednotného vykonávania PESCO, a preto by sa v tejto fáze nemal meniť. Rada však tiež zdôrazňuje, že je potrebné zintenzívniť úsilie o splnenie týchto väčších záväzkov.

                  20.

                  Rada okrem toho zdôrazňuje, že je potrebné, aby sa zúčastnené členské štáty v rámci procesu strategického preskúmania PESCO v tomto roku dohodli na cieľoch a konkrétnych očakávaných výsledkoch pre ďalšiu fázu PESCO (2021 – 2025) a aby zvážili pritom aj nové oblasti spolupráce vzhľadom na vyvíjajúci sa bezpečnostný kontext, a to najmä – ale nielen – zmenu klímy, boj proti hybridným hrozbám, kybernetické hrozby, umelú inteligenciu, aspekty súvisiace s vesmírom, energetickú bezpečnosť a námornú bezpečnosť, ako aj aby sa dohodli na hmatateľných výsledkoch, ktoré sa majú dosiahnuť z hľadiska spôsobilostí a z operačného hľadiska. Okrem toho by sa mali zohľadniť identifikované strednodobé a dlhodobé dôsledky a výzvy týkajúce sa reakcie na zložité núdzové situácie, ako sú napríklad pandémie, ktoré by sa mohli riešiť v rámci PESCO. Všetky uvedené skutočnosti by sa mali zohľadniť pri revízii a aktualizácii odporúčania Rady z 15. októbra 2018 zameraného na konkrétnejšie ciele. Rada v rámci tohto procesu zdôrazňuje, že je potrebné využiť strategické preskúmanie PESCO, aby sa identifikovali tie projekty, ktoré začnú do roku 2025 prinášať konkrétne výsledky.

                  21.

                  Rada zdôrazňuje, že by sa mali ďalej preskúmať možnosti zlepšenia opatrení nadväzujúcich na plnenie všetkých väčších záväzkov, a to na politickej úrovni aj prostredníctvom Politického a bezpečnostného výboru (ďalej len „PBV“), najmä v prípadoch, keď pokrok posúdil vysoký predstaviteľ a Rada ho označila za nedostatočný, konkrétne v súvislosti s operačnými záväzkami, ako aj záväzkami týkajúcimi sa prístupu európskej spolupráce. Podporujú sa aj ďalšie diskusie o ukazovateľoch pokroku, ktoré by mohli zúčastneným členským štátom pomôcť pri plánovaní plnenia väčších záväzkov a uľahčiť posudzovanie pokroku, ako sa uvádza v odseku 2 odporúčania Rady z 15. októbra 2018.

                  22.

                  Rada zdôrazňuje, že sa môžu zvážiť a ďalej preskúmať možnosti inovačných stimulov na podporu plnenia operačných záväzkov PESCO, s osobitným dôrazom na zlepšenie dostupnosti, nasaditeľnosti a interoperability síl pre misie a operácie SBOP. Zdôrazňuje, že prostredníctvom toho by sa mala zohľadniť aj prebiehajúca práca a malo by sa utvárať budúce úsilie o spoločné financovanie vojenských misií a operácií SBOP.

                  23.

                  Rada zdôrazňuje, že diskusie o strategickom smerovaní (Strategic Compass) a analýze hrozieb na úrovni EÚ v jeho rámci, ktorá sa má predložiť do konca roka 2020, by mali viesť k jasnejšiemu smerovaniu iniciatív EÚ, ako je napríklad PESCO. Tento potrebný proces by mohol ďalej prispieť k rozvoju spoločnej európskej bezpečnostnej a obrannej kultúry, ktorá by sa mala formovať na základe našich spoločných hodnôt a cieľov a ktorá bude rešpektovať špecifický charakter bezpečnostnej a obrannej politiky členských štátov.

                  24.

                  Rada uznáva potrebu pokračovať v úsilí o zabezpečenie súdržnosti a koordinácie medzi rôznymi obrannými iniciatívami EÚ (CARD, PESCO a budúci EDF), a to aj prostredníctvom strategického preskúmania PESCO, v rámci užšieho politického monitorovania a poradenstva zo strany členských štátov, a to aj na ministerskej úrovni, pričom uznáva, že tieto iniciatívy sú odlišné a majú rôzne právne základy.
                  Projekty

                  25.

                  Rada zdôrazňuje, že cyklus projektov PESCO by mal byť zosúladený s cyklom CARD s cieľom využiť jeho zistenia a odporúčania ako nástroj na identifikáciu príležitostí na projekty spolupráce a poskytnúť lepší rámec, aby zúčastnené členské štáty predložili ambicióznejšie návrhy projektov, a to aj v operačnej oblasti. Okrem toho výsledky procesu HLGP majú osobitný význam pre misie a operácie SBOP, čo by sa malo zohľadniť pri navrhovaní nových projektov PESCO s cieľom posilniť plnenie operačných záväzkov. Tieto faktory by mali viesť k vymedzeniu cyklu predkladania projektov, pričom je potrebné zohľadniť rovnováhu medzi administratívnou záťažou a výsledkom a kvalitou projektov PESCO.
                  Procesy

                  26.

                  Pokiaľ ide o cyklus národných plánov vykonávania, Rada vyzýva sekretariát PESCO, aby poskytol podrobné možnosti, ako zlepšiť súlad medzi jednotlivými cyklami národných plánov vykonávania PESCO a CARD, ako aj procesom HLGP. Cieľom by malo byť tiež zníženie administratívnej záťaže a zlepšenie kvality národných plánov vykonávania, pričom by sa mala zabezpečiť aj primeraná úroveň podrobnosti. Rada zdôrazňuje, že sa zároveň musí zabezpečiť potrebný politický impulz, ako aj úloha Rady každoročne poskytovať strategické riadenie a usmernenia pre PESCO. Rada by tiež mala zvážiť možnosť úpravy lehôt na odovzdanie dokumentov PESCO pre zúčastnené členské štáty, a to aj pokiaľ ide o predkladanie národných plánov vykonávania a návrhov projektov.

            VI.   Ďalší postup

                  27.

                  Rada vyzýva:

                              —

                              sekretariát PESCO, aby v roku 2020 pripravil a zorganizoval osobitné semináre so zúčastnenými členskými štátmi s cieľom ďalej zlepšovať súvisiace procesy PESCO (okrem iného aj budúce národné plány vykonávania PESCO, cykly a procesy projektov a súlad medzi národnými plánmi vykonávania a CARD, ako aj HLGP) a určiť kľúčové politické ciele a čiastkové ciele pre PESCO v rokoch 2021 – 2025 v rámci prípravy úpravy stanovenia postupnosti/konkrétnejších cieľov;

                              —

                              sekretariát PESCO, aby predložil možnosti na zlepšenie nadväzujúcich opatrení a preskúmal možnosť zavedenia stimulov za plnenie niektorých záväzkov, ktoré zúčastnené členské štáty dostatočne nesplnili;

                              —

                              sekretariát PESCO, aby do konca roka 2020 predložil dokument na validáciu s cieľom dokončiť strategické preskúmanie PESCO; a

                              —

                              zúčastnené členské štáty, aby preskúmali svoje národné plány vykonávania na účely ich prípadnej aktualizácie.

         V Bruseli 15. júna 2020

               Za Radu

               predsedníčka

            A. METELKO-ZGOMBIĆ

         (1)  Ú. v. EÚ L 331, 14.12.2017, s. 57.

         (2)  Ú. v. EÚ C 88, 8.3.2018, s. 1.

         (3)  Ú. v. EÚ C 374, 16.10.2018, s. 1.

         (4)  Ú. v. EÚ C 166, 15.5.2019, s. 1.

         (5)  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/909 z 25. júna 2018, ktorým sa stanovuje spoločný súbor pravidiel riadenia projektov PESCO (Ú. v. EÚ L 161, 26.6.2018, s. 37).


title: Odporúčanie Rady (EÚ) 2020/1052 zo 16. júla 2020, ktorým sa mení odporúčanie Rady (EÚ) 2020/912 o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia

text:
                  17.7.2020

                  SK

                  Úradný vestník Európskej únie

                  L 230/26

         ODPORÚČANIE RADY (EÚ) 2020/1052
         zo 16. júla 2020,
         ktorým sa mení odporúčanie Rady (EÚ) 2020/912 o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia
         RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
         so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 77 ods. 2 písm. b) a e) a článok 292 prvú a druhú vetu,
         keďže:

                     (1)

                     Rada 30. júna 2020 prijala odporúčanie Rady o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia (1) (ďalej len „odporúčanie Rady“).

                     (2)

                     V odporúčaní Rady sa stanovuje, že členské štáty by mali od 1. júla 2020 postupne koordinovaným spôsobom rušiť dočasné obmedzenie ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, vo vzťahu k osobám s pobytom v tretích krajinách uvedených v prílohe I k odporúčaniu Rady. Rada by mala po dôkladnej konzultácii s Komisiou a príslušnými agentúrami a útvarmi EÚ, v nadväznosti na celkové posúdenie založené na metodike, kritériách a informáciách uvedených v odporúčaní Rady, zoznam tretích krajín uvedený v prílohe I každé dva týždne preskúmať a podľa potreby aktualizovať.

                     (3)

                     Odvtedy sa v úzkej spolupráci s Komisiou a príslušnými agentúrami a útvarmi EÚ uskutočnili rokovania v rámci Rady o preskúmaní zoznamu tretích krajín uvedeného v prílohe I k odporúčaniu Rady a pri uplatňovaní kritérií a metodiky stanovených v odporúčaní Rady. Výsledkom týchto rokovaní je, že zoznam tretích krajín uvedený v prílohe I by sa mal zmeniť. Konkrétne by sa zo zoznamu mali vypustiť Srbsko a Čierna Hora.

                     (4)

                     Kontrola hraníc je nielen v záujme členského štátu, na ktorého vonkajších hraniciach sa vykonáva, ale všetkých členských štátov, ktoré zrušili kontrolu hraníc na vnútorných hraniciach. Členské štáty by preto mali zabezpečiť, aby boli opatrenia prijímané na vonkajších hraniciach koordinované, s cieľom zabezpečiť dobré fungovanie schengenského priestoru. Na tento účel by členské štáty mali od 16. júla 2020 pokračovať v rušení dočasných obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, koordinovaným spôsobom vo vzťahu k osobám s pobytom v tretích krajinách uvedených v prílohe I k odporúčaniu Rady zmenenej týmto odporúčaním.

                     (5)

                     V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a ZFEÚ, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tohto odporúčania, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu. Vzhľadom na to, že toto odporúčanie je založené na schengenskom acquis, sa Dánsko v súlade s článkom 4 uvedeného protokolu rozhodne do šiestich mesiacov po rozhodnutí Rady o tomto odporúčaní, či ho bude vykonávať.

                     (6)

                     Toto odporúčanie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorom sa Írsko nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2002/192/ES (2); Írsko sa preto nezúčastňuje na jeho prijatí, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.

                     (7)

                     Pokiaľ ide o Island a Nórsko, toto odporúčanie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle dohody uzavretej medzi Radou Európskej únie a Islandskou republikou a Nórskym kráľovstvom o pridružení Islandskej republiky a Nórskeho kráľovstva pri vykonávaní, uplatňovaní a vývoji schengenského acquis, ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode A rozhodnutia Rady 1999/437/ES (3).

                     (8)

                     Pokiaľ ide o Švajčiarsko, toto odporúčanie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Dohody medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis, ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode A rozhodnutia 1999/437/ES (4) v spojení s článkom 3 rozhodnutia Rady 2008/146/ES (5).

                     (9)

                     Pokiaľ ide o Lichtenštajnsko, toto odporúčanie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Protokolu medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom, Švajčiarskou konfederáciou a Lichtenštajnským kniežatstvom o pristúpení Lichtenštajnského kniežatstva k Dohode medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis, ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode A rozhodnutia 1999/437/ES (6) v spojení s článkom 3 rozhodnutia 2011/350/EÚ (7).

               PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
         Odporúčanie Rady (EÚ) 2020/912 o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia sa mení takto:

                     (1)

                     Prvý odsek bodu 1 odporúčania Rady sa nahrádza takto:

                                 „1.

                                 Členské štáty by mali od 16. júla 2020 postupne koordinovaným spôsobom rušiť dočasné obmedzenie ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, vo vzťahu k osobám s pobytom v tretích krajinách uvedených v prílohe I.“

                     (2)

                     Príloha I k odporúčaniu sa nahrádza takto:

                           „PRÍLOHA I
                           Tretie krajiny, v prípade ktorých platí, že na osoby s pobytom v nich by sa nemalo na vonkajších hraniciach uplatňovať dočasné obmedzenie ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné

                                       1.

                                       ALŽÍRSKO

                                       2.

                                       AUSTRÁLIA

                                       3.

                                       KANADA

                                       4.

                                       GRUZÍNSKO

                                       5.

                                       JAPONSKO

                                       6.

                                       MAROKO

                                       7.

                                       NOVÝ ZÉLAND

                                       8.

                                       RWANDA

                                       9.

                                       JUŽNÁ KÓREA

                                       10.

                                       THAJSKO

                                       11.

                                       TUNISKO

                                       12.

                                       URUGUAJ

                                       13.

                                       ČÍNA (*1)

                        (*1)  s výhradou potvrdenia reciprocity"

            V Bruseli 16. júla 2020

                  Za Radu

                  predseda

               M. ROTH

            (1)  Ú. v. EÚ L 208I, 1.7.2020, s. 1.

            (2)  Rozhodnutie Rady 2002/192/ES z 28. februára 2002 o požiadavke Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis (Ú. v. ES L 64, 7.3.2002, s. 20).

            (3)  Ú. v. ES L 176, 10.7.1999, s. 36.

            (4)  Ú. v. EÚ L 53, 27.2.2008, s. 52.

            (5)  Rozhodnutie Rady 2008/146/ES z 28. januára 2008 o uzavretí v mene Európskeho spoločenstva Dohody medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis (Ú. v. EÚ L 53, 27.2.2008, s. 1).

            (6)  Ú. v. EÚ L 160, 18.6.2011, s. 21.

            (7)  Rozhodnutie Rady 2011/350/EÚ zo 7. marca 2011 o uzavretí v mene Európskej únie Protokolu medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom, Švajčiarskou konfederáciou a Lichtenštajnským kniežatstvom o pristúpení Lichtenštajnského kniežatstva k Dohode medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k implementácii, uplatňovaniu a rozvoju schengenského acquis, ktoré sa vzťahuje na zrušenie kontrol na vnútorných hraniciach a pohyb osôb (Ú. v. EÚ L 160, 18.6.2011, s. 19).


title: Odporúčanie Komisie (EÚ) 2020/1743 z 18. novembra 2020 o používaní rýchlych antigénových testov na diagnostikovanie infekcie SARS-CoV-2

text:
               23.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 392/63

      ODPORÚČANIE KOMISIE (EÚ) 2020/1743
      z 18. novembra 2020
      o používaní rýchlych antigénových testov na diagnostikovanie infekcie SARS-CoV-2
      EURÓPSKA KOMISIA,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 292,
      keďže:

                  (1)

                  V súlade s článkom 168 ods. 7 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (1) zostáva vymedzenie zdravotnej politiky, ako aj organizácia a poskytovanie zdravotníckych opatrení vo vnútroštátnej kompetencii. Členské štáty EÚ sú teda zodpovedné za rozhodnutia týkajúce sa vypracovania a vykonávania stratégií testovania na COVID-19 vrátane používania rýchlych antigénových testov, a to pri zohľadnení epidemiologickej a spoločenskej situácie v danej krajine, ako aj cieľovej populácie na testovanie.

                  (2)

                  Počet infekcií SARS-CoV-2 naďalej rastie, čím vyvíja tlak na zdravotníckych pracovníkov zapojených do odberu vzoriek, ako aj na laboratóriá, ktoré vykonávajú testy na COVID-19, čo vedie k predlžovaniu času medzi požiadaním o test a dodaním výsledku. Lepší prístup k zariadeniam a službám testovania na COVID-19 v porovnaní so začiatkom v roku 2020, keď Európa čelila prvej pandemickej vlne, navyše vedie k vysokému nárastu dopytu po testovaní, ktorý často prekračuje dostupné testovacie kapacity.

                  (3)

                  Vedecký a technický vývoj napreduje a prináša nové poznatky o vlastnostiach vírusu, ako aj o tom, aké rôzne metodiky a prístupy možno pri diagnostike ochorenia COVID-19 používať. V súčasnosti je „zlatým štandardom“ pri diagnostike ochorenia COVID-19 test RT-PCR, ktorý Svetová zdravotnícka organizácia (WHO) aj Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC) považujú za najspoľahlivejšiu metodiku testovania prípadov a kontaktov (2).

                  (4)

                  Na európskom trhu je čoraz dostupnejšia nová generácia rýchlejších a lacnejších testov – tzv. rýchlych antigénových testov, ktoré zisťujú prítomnosť vírusových proteínov (antigénov) a ktoré možno použiť na zistenie prebiehajúcej infekcie. V databáze diagnostických pomôcok a testovacích metód in vitro zameraných na COVID-19, ktorú spravuje Európska komisia, sa nachádza 72 rýchlych antigénových testov s označením CE (3).

                  (5)

                  V súčasnosti je platným regulačným rámcom pre uvádzanie rýchlych antigénových testov na trh smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/79/ES (4). Podľa uvedenej smernice musí výrobca v prípade rýchlych antigénových testov SARS-CoV-2 vypracovať technickú dokumentáciu, v ktorej sa výslovne preukazuje, že test je bezpečný a plní funkcie určené výrobcom, a to preukázaním zhody s požiadavkami stanovenými v prílohe I k smernici. Následne smie výrobca vydať EÚ vyhlásenie o zhode a umiestniť na svoju pomôcku označenie CE. Od 26. mája 2022 smernicu nahradí nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/746 (5) o diagnostických zdravotníckych pomôckach in vitro. Podľa nariadenia budú rýchle antigénové testy podliehať sprísneným požiadavkám na výkon pomôcky a dôkladnému posúdeniu, ktoré vykonáva notifikovaná osoba.

                  (6)

                  V súlade s usmerneniami Komisie k diagnostickým testom in vitro na COVID-19 (6) prebiehajú práce v Koordinačnej skupine pre zdravotnícke pomôcky (MDCG) príslušných orgánov členských štátov s cieľom uľahčiť jednotné uplatňovanie právneho rámca pre uvádzanie testov na trh vrátane usmernení pre výrobcov podľa smernice 98/79/ES. Okrem toho Komisia s prispením Koordinačnej skupiny pre zdravotnícke pomôcky plánuje vypracovať a prijať spoločné špecifikácie pre testy na COVID-19 vrátane rýchlych antigénových testov (7) podľa nariadenia (EÚ) 2017/746.

                  (7)

                  Komisia 15. apríla 2020 prijala usmernenia k diagnostickým testom in vitro na COVID-19 a ich funkčnosti (8), v ktorých predostrela prehľad o testovaní na ochorenie COVID-19 a poznámky k funkčnosti testov. Zdôraznila pritom, že podľa smernice 98/79/ES musí výrobca uviesť stanovený účel pomôcky a že pomôcka musí byť navrhnutá a vyrobená tak, aby bola vhodná na tento stanovený účel vrátane zamýšľaného používateľa a klinických aspektov, ako je napríklad cieľová populácia. Výrobca musí tiež uviesť úrovne analytického výkonu pomôcky, ktoré musia zodpovedať stanovenému účelu. Informácie sprevádzajúce pomôcku musia zohľadňovať kvalifikáciu a znalosti potenciálnych používateľov.

                  (8)

                  WHO 11. septembra 2020 uverejnila prechodné usmernenie k používaniu rýchlych antigénových testov na zisťovanie COVID-19 (9) s praktickými radami pre krajiny vzhľadom na potenciálnu úlohu, ktorú tieto testy zohrávajú, a potrebu dôkladného výberu testov. Zdôraznila, že rýchle antigénové testy síce môžu ponúknuť užitočné riešenie na diagnostiku nákazy SARS-CoV-2 v celej škále situácií a scenárov, ale ich klinický výkon ešte nie je optimálny a malo by sa postupovať obozretne.

                  (9)

                  Spomedzi existujúcich modelov WHO odporúča používať rýchle antigénové testy, ktoré spĺňajú minimálne výkonnostné požiadavky, t. j. citlivosť ≥ 80 % a špecificita ≥ 97 %. Ďalej WHO uvádza, že po týchto testoch by sa malo siahať predovšetkým v situáciách dočasne obmedzenej dostupnosti testov RT-PCR, prípadne ak dlhý čas medzi vykonaním testu a dodaním výsledku znemožňuje klinickú využiteľnosť. Používanie rýchlych antigénových testov ponúka potenciál rýchlej identifikácie ľudí s väčším rizikom šírenia nákazy, predovšetkým v prípade veľkej miery komunitného šírenia.

                  (10)

                  ECDC poskytlo usmernenia k vhodným testovacím stratégiám zameraným na SARS-CoV-2 na dosiahnutie konkrétnych cieľov v oblasti verejného zdravia v rôznych epidemiologických situáciách (10). Tieto usmernenia predstavujú rámec, v ktorom testovanie na SARS-CoV-2 zásadne prispieva ku generovaniu spoľahlivých údajov z dohľadu, ku kontrole šírenia v komunite, k predchádzaniu šírenia vo vysokorizikových situáciách a k obmedzeniu opätovného výskytu vírusu v komunitách, ktoré dosiahli trvalú kontrolu šírenia.

                  (11)

                  Väčšina v súčasnosti dostupných rýchlych antigénových testov vykazuje nižšiu citlivosť v porovnaní s testami RT-PCR. V usmerneniach ECDC (11) k používaniu rýchlych antigénových testov sa definuje vhodnosť rôznych stratégií testovania v rôznych epidemiologických kontextoch a situáciách a očakávaný klinický výkon na základe aktuálne dostupných dôkazov. V porovnaní so zlatým štandardnom, teda testom RT-PCR, klinické hodnotiace štúdie rýchlych antigénových testov zatiaľ preukazujú citlivosť v rozmedzí od 29 % do 93,9 % a špecificitu testu od 80,2 % do 100 %. Citlivosť rýchlych antigénových testov sa zvyšuje, ak sa v populácii aplikujú do 5 dní od nástupu symptómov a ak sa používajú na vzorkách s vysokou vírusovou náložou.

                  (12)

                  Rýchle antigénové testy však môžu predstavovať významnú výhodu v porovnaní s testami RT-PCR, pokiaľ ide o jednoduchosť potrebného vybavenia, menšiu potrebu zapojenia vysokokvalifikovaných pracovníkov, cenu a včasnosť výsledkov. Pre zdravotnícke služby sú totiž ľahko použiteľné a výsledky vykazujú rýchlo, čo takisto pomôže zmierniť tlak na systémy zdravotnej starostlivosti. Ak sa napríklad používajú pri cielenom testovaní celej populácie, riziko, že sa nezistia všetky prípady, resp. riziko falošne negatívnych výsledkov vyvažuje včasnosť výsledkov a možnosť opakovaného testovania sprvu negatívnych jednotlivcov. Prediktívna hodnota pozitívneho alebo negatívneho výsledku testu závisí od výkonu testu a prevalencie infekcie v testovanej populácii. Interpretácia výsledkov rýchlych antigénových testov by preto mala náležite zohľadňovať tieto prvky.

                  (13)

                  Pokiaľ ide o možnosť použitia rýchlych antigénových testov u asymptomatických osôb, treba poznamenať, že doteraz sú v tejto súvislosti k dispozícii len veľmi obmedzené údaje o ich výkone. Okrem toho sa v prípade v súčasnosti dostupných rýchlych antigénových testov v pokynoch výrobcov asymptomatické osoby neuvádzajú ako cieľová populácia.

                  (14)

                  Vzhľadom na najnovší vedecký a technický vývoj v súvislosti s epidemiologickou situáciou by sa mohla ďalej zvážiť možnosť použitia rýchlych antigénových testov pre cestujúcich. Ako bolo napríklad oznámené v odporúčaní Komisie o stratégiách testovania na COVID-19 z 28. októbra 2020, ECDC a Európska agentúra pre bezpečnosť letectva (EASA) spoločne vyvíjajú protokol pre bezpečnejšiu leteckú dopravu vrátane spoločnej testovacej koncepcie na letiskách.

                  (15)

                  Kľúčovým subjektom pri koordinácii celoúnijných kríz v oblasti verejného zdravia je Výbor pre zdravotnú bezpečnosť (HSC). Jeho úlohou je podporovať koordináciu a výmenu najlepších postupov a informácií o vnútroštátnom plánovaní v oblasti pripravenosti a reakcie. O používaní rýchlych antigénových testov sa diskutuje od začiatku septembra 2020. Viaceré členské štáty začali používať rýchle antigénové testy v praxi a zahrnuli ich do svojich vnútroštátnych stratégií testovania na COVID-19. Navyše väčšina členských štátov v súčasnosti realizuje validačné štúdie alebo pilotné projekty v snahe posúdiť klinický výkon rýchlych antigénových testov v konkrétnych situáciách a na diagnostikovanie nákazy SARS-CoV-2 v určitých cieľových populáciách.

                  (16)

                  Odporúčanie Komisie týkajúce sa testovania na COVID-19 vrátane používania rýchlych antigénových testov (12) z 28. októbra 2020 krajinám poskytuje usmernenia, pokiaľ ide o kľúčové prvky, ktoré treba zohľadniť pri národných, regionálnych alebo miestnych stratégiách testovania. Zameriava sa na rozsah stratégií testovania na COVID-19, skupiny, ktoré treba určiť ako prioritné, a osobitné situácie, ktoré treba zvážiť, ako aj na kľúčové body spojené s testovacími kapacitami a zdrojmi.

                  (17)

                  V odporúčaní sa takisto uvádza, že členské štáty by sa mali dohodnúť na kritériách, ktoré treba uplatňovať pri výbere rýchlych antigénových testov, a to predovšetkým na kritériách týkajúcich sa klinického výkonu, ako je citlivosť a špecificita, a takisto dosiahnuť dohodu, pokiaľ ide o scenáre a situácie, v ktorých je použitie rýchlych antigénových testov primerané, napríklad v prípade vysokej miery komunitného šírenia.

                  (18)

                  Komisia v odporúčaní zároveň vyjadruje záväzok, že nadviaže spoluprácu s členskými štátmi na vytvorení rámca na hodnotenie, schvaľovanie a vzájomné uznávanie rýchlych testov, ako aj na vzájomné uznávanie výsledkov testov, k čomu prispieva aj toto odporúčanie.

                  (19)

                  Hospodárske subjekty musia spĺňať požiadavky stanovené v uplatniteľných právnych predpisoch EÚ. Splnením týchto požiadaviek a umiestnením označenia CE na výrobok výrobca vyhlasuje, že výrobok spĺňa všetky právne požiadavky na označenie CE a jeho výrobok sa môže predávať v celom Európskom hospodárskom priestore. Členské štáty majú možnosť obmedziť dostupnosť určitých pomôcok, ak sa domnievajú, že je to v záujme ochrany zdravia a bezpečnosti alebo v záujme verejného zdravia (13). Výber testov na vnútroštátnej úrovni závisí od dostupnosti testov a od existujúcich národných stratégií testovania, napríklad od toho, na aké účely sa majú testy použiť a v akých kombináciách, prípadne aké úrovne výkonu sú prijateľné v miestnej epidemiologickej a klinickej situácii daného členského štátu, regiónu, konkrétneho zdravotníckeho zariadenia či skupiny pacientov. Vnútroštátne stratégie však môžu mať významný prínos zo spolupráce na úrovni EÚ pri posudzovaní dôkazov získaných z používania týchto testov v klinickej praxi, a to aj prostredníctvom jednotnej akcie Európskej siete pre hodnotenie zdravotníckych technológií (EUnetHTA).

                  (20)

                  Účinné testovanie zohráva kľúčovú úlohu pri hladkom fungovaní vnútorného trhu, lebo umožňuje cielené izolačné alebo karanténne opatrenia. Vzájomné uznávanie rýchlych antigénových testov by umožnilo eliminovať obmedzenia voľného pohybu v súlade s odporúčaním Rady (EÚ) 2020/1475 (14) o koordinovanom prístupe k obmedzeniu voľného pohybu v reakcii na pandémiu COVID-19.

                  (21)

                  Zdravotnícke služby členských štátov by mali vzájomne uznávať výsledky rýchlych antigénových testov v súlade s usmerneniami uvedenými v tomto odporúčaní. Na podporu vzájomného uznávania by mali pokračovať spoločné diskusie o národných stratégiách testovania medzi členskými štátmi, najmä vo Výbore pre zdravotnú bezpečnosť, pričom by sa mali zohľadniť vstupy získané od ECDC a ďalšie relevantné úsilie zamerané na spoluprácu, ako je jednotná akcia EUnetHTA.

                  (22)

                  Spolupráca EÚ v oblasti hodnotenia zdravotníckych technológií (HTA) sa ukázala ako užitočná pre vnútroštátne orgány pôsobiace v oblasti HTA tým, že je zdrojom usmernení týkajúcich sa SARS-CoV-2, a to aj pokiaľ ide o používanie antigénových testov. Komisia navrhla ďalšie posilnenie spolupráce v oblasti HTA na úrovni EÚ (15). Vykonávanie rámca EÚ pre HTA by predstavovalo dôležitý nástroj na spoluprácu, zhromažďovanie zdrojov, výmenu odborných znalostí a poskytovanie dôkazov potrebných na prijímanie rozhodnutí, a to aj pokiaľ ide o používanie antigénových testov.

                  (23)

                  Okrem toho Komisia s cieľom poskytnúť dodatočnú podporu členským štátom, ktoré zavádzajú rýchle antigénové testy, vyčlenila 100 miliónov EUR z nástroja núdzovej podpory (ESI) na nákup a distribúciu rýchlych antigénových testov v členských štátoch spĺňajúcich požiadavky tohto odporúčania. Okrem toho Komisia v spolupráci s členskými štátmi začala spoločné obstarávanie, aby uľahčila spravodlivý a rovnocenný prístup k rýchlym antigénovým testom.

                  (24)

                  Toto odporúčanie vychádza z najnovších usmernení ECDC a WHO. Môže sa aktualizovať na základe nových vedeckých dôkazov, najnovšieho technologického vývoja a vyvíjajúcej sa epidemiologickej situácie,

            PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
      1.   ÚČEL ODPORÚČANIA

                  1.

                  Toto odporúčanie obsahuje usmernenia pre členské štáty k používaniu rýchlych antigénových testov na zistenie infekcie spôsobenej vírusom SARS-CoV-2, pričom vychádza z odporúčania z 28. októbra o stratégiách testovania na COVID-19.

                  2.

                  Členským štátom sa odporúča, aby s cieľom zabrániť šíreniu koronavírusu, odhaľovať infekcie SARS-CoV-2 a obmedziť izolačné a karanténne opatrenia popri testoch RT-PCR realizovali aj rýchle antigénové testy, a to v jasne vymedzených situáciách, v ktorých je použitie takýchto testov vhodné.

                  3.

                  Toto odporúčanie prispieva aj k zaisteniu voľného pohybu osôb a hladkého fungovania vnútorného trhu v časoch obmedzených testovacích kapacít.

                  4.

                  Toto odporúčanie sa zameriava najmä na kritériá, ktoré sa majú použiť pri výbere rýchlych antigénových testov, na situácie, v ktorých je vhodné takéto testy používať, a na operátorov, ktorí by mali realizovať testy, ako aj na validáciu a vzájomné uznávanie rýchlych antigénových testov a ich výsledkov.

            2.   KRITÉRIÁ VÝBERU RÝCHLYCH ANTIGÉNOVÝCH TESTOV

                  5.

                  Členské štáty by sa mali snažiť používať rýchle antigénové testy s prijateľným výkonom, t. j. citlivosť ≥ 80 % a špecificita ≥ 97 %, aby sa zabránilo čo najväčšiemu počtu falošne negatívnych a falošne pozitívnych výsledkov.

                  6.

                  Rýchle antigénové testovanie by mal vykonávať vyškolený zdravotnícky personál, prípadne vyškolení operátori, a to v súlade s pokynmi výrobcu. Kľúčovým bodom, ktorý sa často zanedbáva, je odber vzoriek. K dispozícii by mali byť protokoly o efektívnom získavaní vzoriek a manipulácii s nimi.

                  7.

                  Rýchle antigénové testy by sa mali používať do piatich dní po nástupe príznakov alebo do siedmich dní po vystavení potvrdenému prípadu COVID-19.

                  8.

                  Pred schválením používania rýchlych antigénových testov by si členské štáty mali vyberať spomedzi testov s označením CE (16) a pred ich zavedením do klinickej praxe by sa mali uistiť, že tieto testy boli validované v súlade s postupom opísaným v tomto odporúčaní oproti testom RT-PCR a v cieľovej populácii a v súvislosti so zamýšľanou situáciou použitia.

            3.   SITUÁCIE, V KTORÝCH SA ODPORÚČA POUŽÍVAŤ ANTIGÉNOVÉ TESTY

                  9.

                  Ak je dostupnosť testov RT-PCR dočasne obmedzená, v oblastiach s vysokým alebo veľmi vysokým podielom pozitívne testovaných (napr. ≥ 10 %) sa u osôb s príznakmi kompatibilnými s ochorením COVID-19 môže zvážiť použitie rýchlych antigénových testov.

                  10.

                  Použitie rýchlych antigénových testov na testovanie osôb bez ohľadu na príznaky možno odporučiť v situáciách, v ktorých sa očakáva, že podiel pozitívne testovaných bude ≥ 10 %, napr. v kontexte sledovania kontaktov a odhaľovania ohnísk.

                  11.

                  V záujme zmiernenia vplyvu ochorenia COVID-19 na zariadenia zdravotnej a sociálnej starostlivosti by sa používanie rýchlych antigénových testov malo zvážiť pri prijímaní do zdravotníckych zariadení, ako aj pri triedení symptomatických pacientov alebo obyvateľov (do 5 dní od nástupu príznakov) či pri zaraďovaní pacientov do izolačných zariadení.

                  12.

                  Použitie rýchlych antigénových testov by sa malo zvážiť aj pri cielenom testovaní celej populácie, napr. v miestnych komunitách, ako aj v iných situáciách s vysokou prevalenciou, a v kontexte reštriktívnych opatrení s cieľom odhaliť jednotlivcov s vysokým potenciálom komunitného prenosu a znížiť tlak na zariadenia zdravotnej starostlivosti. V takých situáciách riziko, že sa nezistia všetky prípady, teda riziko falošne negatívnych výsledkov, vyvažuje včasnosť výsledkov a možnosť opakovaného testovania sprvu negatívnych osôb. Ďalšie informácie o diagnóze môže poskytnúť potvrdzujúci test, ako sa uvádza v tomto odporúčaní.

                  13.

                  V situáciách s vysokou prevalenciou a/alebo s obmedzenou kapacitou testovania RT-PCR by sa na detekciu osôb s vysokým prenosovým potenciálom malo použitie rýchlych antigénových testov zvážiť v prípade opakovaného testovania (napr. každé 2 – 3 dni) personálu zariadení zdravotnej starostlivosti, domácej a sociálnej starostlivosti, iných zariadení dlhodobej starostlivosti či uzavretých zariadení (napr. väzníc, zariadení určených na zaistenie či záchytných táborov pre žiadateľov o azyl a migrantov), ako aj iných relevantných pracovníkov v prvej línii v relevantných odvetviach (mäsokombináty, bitúnky atď.) a v iných podobných prostrediach.

                  14.

                  V situáciách s nízkou prevalenciou by sa používanie rýchlych antigénových testov malo zameriavať na prostredia a situácie, v ktorých rýchla identifikácia infikovaných osôb prispieva k riadeniu výskytu ohnísk a pravidelnému monitorovaniu (vysoko) rizikových skupín, ako je personál zdravotníckych zariadení alebo iných zariadení dlhodobej starostlivosti. V takýchto situáciách je potrebné posúdiť riziko súvisiace s neidentifikovanými pozitívnymi prípadmi a riziko spojené so zavádzaním izolačných a karanténnych opatrení v dôsledku nesprávnej identifikácie pozitívnych prípadov. Tento problém by mohli riešiť potvrdzujúce testy.

                  15.

                  Ak sa rýchly antigénový test použije v populácii s vysokou prevalenciou infekcie, negatívny výsledok by sa mal potvrdiť buď pomocou testu RT-PCR, alebo opakovaného rýchleho antigénového testu. Ak sa rýchly antigénový test použije v populácii s nízkou prevalenciou infekcie, pomocou RT-PCR alebo opakovaného rýchleho antigénového testu by sa mali potvrdzovať pozitívne výsledky. V oboch situáciách závisí použitie a výber potvrdzujúceho testu od miery tolerancie rizika spojeného s neidentifikovanými pozitívnymi prípadmi alebo s nesprávnou identifikáciou pozitívnych prípadov.

            4.   KAPACITY A ZDROJE NA TESTOVANIE

                  16.

                  Okrem uvedených úvah závisí výber daného diagnostického testu od dostupných testovacích kapacít. Ak je nedostatok testov RT-PCR alebo ak je čas medzi testovaním a dodaním výsledku dlhší ako 24 hodín, výber rýchlych antigénových testov možno odôvodniť v závislosti od zamýšľaného použitia a miery tolerancie rizika spojeného s jeho výkonnostnými obmedzeniami.

                  17.

                  Na vykonávanie odberu vzoriek, testovanie, analýzu testov a vykazovanie výsledkov testov orgánom verejného zdravotníctva na miestnej, regionálnej, národnej a medzinárodnej úrovni sú potrební vyškolení zdravotnícki a laboratórni pracovníci. Je potrebné prísne dodržiavať pokyny výrobcu, pokiaľ ide o odber vzoriek, bezpečnú manipuláciu s nimi a likvidáciu vrátane typu vzorky a zamýšľaného použitia. Pri odbere vzoriek, manipulácii s nimi a ich spracovaní sa musia zaviesť vhodné opatrenia biologickej bezpečnosti. Členské štáty musia zabezpečiť dostatočné kapacity a zdroje na odber vzoriek, testovanie a vykazovanie. Na zaistenie týchto kapacít môže byť popri zdravotníckom personáli potrebné vyškoliť ďalších testovacích operátorov.

                  18.

                  Aktívnu úlohu pri rýchlom antigénovom testovaní by mohli zohrávať medicínske laboratóriá, najmä laboratóriá, ktoré sú súčasťou siete EÚ akreditovanej vnútroštátnymi orgánmi členských štátov na základe harmonizovanej normy EN ISO 15189 Medicínske laboratóriá – Špecifické požiadavky na kvalitu a kompetentnosť a prípadne na základe dodatočných noriem a požiadaviek, keďže spĺňajú predpoklad vysokej kvality. Akreditáciou sa navyše zabezpečuje pravidelná kontrola týchto laboratórií a súlad s potrebnými požiadavkami na kvalitu a kompetentnosť.

                  19.

                  Pri použití rýchlych antigénových testov musí byť k dispozícii kapacita potvrdzujúcich testov RT-PCR.

            5.   VALIDÁCIA A VZÁJOMNÉ UZNÁVANIE

                  20.

                  Členské štáty by sa mali pri vykonávaní nezávislých validácií rýchlych antigénových testov opierať o technické usmernenia ECDC (17) o používaní rýchlych antigénových testov na COVID-19, najmä pokiaľ ide o klinickú validáciu týchto testov, aby sa zabezpečila spoľahlivosť a porovnateľnosť výsledkov.

                  21.

                  Úvahy o validáciách rýchlych antigénových testov, ako sa opisuje v technických usmerneniach ECDC, budú zahŕňať prvky validácie testov v podobných situáciách, ako je ich zamýšľané použitie, dodržiavanie pokynov výrobcu, porovnanie so súčasným zlatým štandardom RT-PCR či prvky týkajúce sa retrospektívnych prístupov a kategorizácie vzoriek.

                  22.

                  Členské štáty by sa mali s ECDC a Komisiou čo podeliť o svoje výsledky validácie a príslušné stratégie testovania podľa zamýšľaného použitia, len čo budú k dispozícii, aby ich bolo možné čo najviac zosúladiť s ostatnými členskými štátmi. Zároveň by sa členské štáty mali podeliť aj o akékoľvek ďalšie informácie o výsledkoch validačných štúdií rýchlych antigénových testov vykonaných nezávisle od štúdií vývojárov a výrobcov testov. Stratégie testovania by mali priebežne zohľadňovať nové informácie pochádzajúce z týchto validačných štúdií a v prípade potreby by sa mali zodpovedajúcim spôsobom prispôsobiť.

                  23.

                  Komisia rozšíri existujúcu databázu diagnostických testov COVID-19 („databáza diagnostických pomôcok a testovacích metód in vitro zameraných na COVID-19“) o informácie o rýchlych antigénových testoch a výsledkoch ich validačných štúdií a bude ju priebežne aktualizovať o najnovšie informácie.

                  24.

                  ECDC bude v spolupráci s útvarmi Komisie a členskými štátmi uprednostňovať a koordinovať validáciu existujúcich a nadchádzajúcich typov rýchlych testov (napr. s použitím rôznych techník merania alebo typov vzoriek, ako sú napríklad sliny), aby tak uľahčili účinné zavádzanie nových testov, ktoré spĺňajú požadované kritériá výkonu, do praxe a zmiernili tlak na systémy testovania a zdravotnej starostlivosti.

                  25.

                  Komisia bude asistovať pri spolupráci a výmene informácií o vnútroštátnych hodnoteniach zdravotníckych technológií týkajúcich sa rýchlych antigénových testov medzi členskými štátmi.

                  26.

                  Na uľahčenie cezhraničného pohybu, cezhraničného sledovania kontaktov a liečby je navyše nevyhnutné vzájomné uznávanie výsledkov testov, ako sa stanovuje v bode 18 odporúčania (EÚ) 2020/1475. Výsledky získané na základe testov, ktoré na vnútroštátnej úrovni validoval jeden členský štát a ktoré spĺňajú kritériá citlivosti a špecificity podľa tohto odporúčania, by mali uznávať aj ostatné členské štáty.

         V Bruseli 18. novembra 2020

               Za Komisiu

            Stella KYRIAKIDES

               členka Komisie

         (1)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SK/TXT/PDF/?uri=CELEX:12012E/TXT&from=SK.

         (2)  https://www.ecdc.europa.eu/sites/default/files/documents/TestingStrategy_Objective-Sept-2020.pdf.

         (3)  Údaj k 12. 11. 2020, https://covid-19-diagnostics.jrc.ec.europa.eu/devices?marking=Yes&principle=ImmunoAssay-Antigen&format=Rapid+diagnostic+test&manufacturer=&text_name=#form_content.

         (4)  Smernica 98/79/ES Európskeho parlamentu a Rady z 27. októbra 1998 o diagnostických zdravotných pomôckach in vitro (Ú. v. ES L 331, 7.12.1998, s. 1).

         (5)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/746 z 5. apríla 2017 o diagnostických zdravotníckych pomôckach in vitro a o zrušení smernice 98/79/ES a rozhodnutia Komisie 2010/227/EÚ (Ú. v. EÚ L 117, 5.5.2017, s. 176). V nariadení sa stanovuje prechodné obdobie, ktoré sa začína dňom nadobudnutia jeho účinnosti (v máji 2017), počas ktorého možno zhodu diagnostických zdravotníckych pomôcok in vitro posudzovať buď podľa daného nariadenia, alebo podľa smernice 98/79/ES.

         (6)  Oznámenie Komisie – Usmernenia k diagnostickým testom in vitro na COVID-19 a ich funkčnosti [2020/C 122 I/01] (Ú. v. EÚ C 122 I, 15.4.2020, s. 1).

         (7)  Tieto spoločné špecifikácie sa môžu uplatňovať na dobrovoľnom základe pred dátumom začatia uplatňovania nariadenia (EÚ) 2017/746, ktorým je 26. máj 2022.

         (8)  Oznámenie Komisie – Usmernenia k diagnostickým testom in vitro na COVID-19 a ich funkčnosti [2020/C 122 I/01] (Ú. v. EÚ C 122 I, 15.4.2020, s. 1).

         (9)  https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/334253/WHO-2019-nCoV-Antigen_Detection-2020,1-eng.pdf?sequence=1&isAllowed=y.

         (10)  Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC). COVID-19 testing strategies and objectives (Stratégie a ciele testovania na COVID-19). Uverejnené 17. 9. 2020. K dispozícii na: https://www.ecdc.europa.eu/en/publications-data/covid-19-testing-strategies-and-objectives.

         (11)  Guidance on a common validation protocol for rapid antigen tests, from ECDC (Usmernenie ECDC k spoločnému validačnému protokolu pre rýchle antigénové testy), ktoré bude uverejnené 18. novembra 2020.

         (12)  C(2020) 7502.

         (13)  Články 8 a 13 smernice 98/79/ES.

         (14)  Odporúčanie Rady (EÚ) 2020/1475 z 13. októbra 2020 o koordinovanom prístupe k obmedzeniu voľného pohybu v reakcii na pandémiu COVID-19 (Ú. v. EÚ L 337, 14.10.2020, s. 3).

         (15)  Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o hodnotení zdravotníckych technológií a zmene smernice 2011/24/EÚ [COM(2018) 51 final].

         (16)  Všetky rýchle antigénové testy používané členskými štátmi by mali mať označenie CE s výnimkou pomôcok uvedených v článku 1 ods. 5 smernice 98/79/ES.

         (17)  Technické usmernenie ECDC – Options for the use of rapid antigen tests for COVID-19 [Možnosti použitia rýchlych antigénových testov na COVID-19], uverejnené 18. novembra 2020.


title: Odporúčanie Európskeho výboru pre systémové riziká z 24. septembra 2020 o identifikácii právnických osôb (ESRB/2020/12) 2020/C 403/01

text:
               26.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 403/1

      ODPORÚČANIE EURÓPSKEHO VÝBORU PRE SYSTÉMOVÉ RIZIKÁ
      z 24. septembra 2020
      o identifikácii právnických osôb
      (ESRB/2020/12)
      (2020/C 403/01)
      GENERÁLNA RADA EURÓPSKEHO VÝBORU PRE SYSTÉMOVÉ RIZIKÁ,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
      so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 z 24. novembra 2010 o makroprudenciálnom dohľade Európskej únie nad finančným systémom a o zriadení Európskeho výboru pre systémové riziká (1), a najmä na jeho článok 3 ods. 2 písm. a), b), d) a f) a články 16 až 18,
      so zreteľom na rozhodnutie Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2011/1 z 20. januára 2011, ktorým sa prijíma rokovací poriadok Európskeho výboru pre systémové riziká (2), a najmä na jeho článok 15 ods. 3 písm. e) a články 18 až 20,
      keďže:

                  (1)

                  Globálna ekonomika je založená na komplikovanej, úzko previazanej a mimoriadne zložitej sieti finančných transakcií, ktoré vznikajú na základe veľkého počtu cezhraničných zmlúv s celosvetovým dosahom. Táto sieť zahŕňa nielen finančné inštitúcie, ale aj všetky subjekty, ktoré majú vzťahy navzájom, ako aj vzťahy s finančnými trhmi. Prerušenie ktoréhokoľvek kľúčového uzla v tejto sieti má potenciál spôsobiť rozpad veľkých častí celku s významnými globálnymi dôsledkami. Presná identifikácia jednotlivých subjektov a prepojení medzi nimi je kľúčovým predpokladom pre spoľahlivé zistenie globálnej hospodárskej a finančnej situácie, ktoré je potrebné na obmedzenie šírenia škodlivého vplyvu.

                  (2)

                  K šíreniu škodlivého vplyvu v oblasti financií dochádza preto, lebo finančné a nefinančné subjekty sú prepojené finančnými transakciami a finančnými aktívami a pasívami. Kanály pre šírenie škodlivého vplyvu sa vytvárajú prostredníctvom priamej expozície, ku ktorej dochádza pri prepojeniach medzi finančným a nefinančným sektorom, ako aj prostredníctvom nepriamej expozície, ak subjekty patria do tej istej skupiny. Škodlivý vplyv medzi finančnými a nefinančnými subjektmi sa môže šíriť oboma smermi a výraznejšie sa prejavuje počas kríz. Finančná kríza sa tak môže rozšíriť z finančného sektora na nefinančný sektor, čo dokazuje zlyhanie investičnej banky Lehman Brothers v roku 2008; hospodárska kríza sa môže rozšíriť z nefinančného na finančný sektor, napríklad v dôsledku nadmerného zadlženia nefinančných subjektov alebo vážnej krízy v súvislosti s ponukou alebo dopytom. Hospodárske a finančné dôsledky krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 sú príkladom úzkych prepojení medzi nefinančným a finančným sektorom. Umožnenie správnej identifikácie nefinančných subjektov je preto na zabezpečenie finančnej stability rovnako dôležité ako správna identifikácia finančných subjektov.

                  (3)

                  Veľké finančné skupiny, ako napríklad globálne systémovo významné inštitúcie, mávajú veľmi zložitú právnu štruktúru s mnohými často aj veľkými záväzkami. Globálne systémovo významné inštitúcie majú často množstvo dcérskych spoločností a/alebo medzinárodných pobočiek a majú vzájomné vzťahy s mnohými významnými protistranami. Zlyhanie jednej alebo viacerých takýchto globálne systémovo významných inštitúcií by malo negatívny vplyv na finančný systém v mnohých krajinách a v širšom meradle aj na globálnu ekonomiku. Zaviedli sa opatrenia na zníženie pravdepodobnosti zlyhania globálne systémovo významných inštitúcií, ako aj následkov takéhoto zlyhania. Posledný uvedený cieľ by sa mohol dosiahnuť zlepšením globálnych opatrení na ozdravenie a riešenie krízových situácií. Čím je štruktúra skupiny zložitejšia, tým nákladnejšia a časovo náročnejšie je jej ozdravenie a riešenie krízovej situácie. Identifikácia takýchto skupín, ako aj právnických osôb, ktoré sú ich súčasťou, a celkovej štruktúry má preto zásadný význam pre zabezpečenie finančnej stability.

                  (4)

                  V roku 2012 skupina G20 schválila odporúčania Rady pre finančnú stabilitu týkajúce sa rámca pre rozvoj systému globálnych identifikátorov právnických osôb (LEI) pre strany finančných transakcií a vyzvala na globálne prijatie LEI s cieľom podporiť orgány a účastníkov trhu pri identifikácii a riadení finančného rizika (3). Od zavedenia LEI ho prijalo viac ako jeden milión subjektov vo viac ako 200 krajinách. Používanie jedinečného, výlučného a univerzálneho identifikátora právnickej osoby zvýšilo schopnosť orgánov hodnotiť systémové a vyvíjajúce sa riziká a prijímať nápravné opatrenia. Jednoznačná identifikácia zmluvných strán v sieti globálnych finančných zmlúv spracovávaných elektronicky vo veľmi vysokej rýchlosti umožňuje orgánom najmä využívať existujúce technológie na analýzu vzájomnej prepojenosti, identifikáciu potenciálnych reťazcov šírenia škodlivého vplyvu a sledovanie zneužívania trhu na účely finančnej stability. LEI sa stal kľúčovým aj pre prepojenie existujúcich súborov podrobných informácií o subjektoch z rôznych zdrojov.

                  (5)

                  V roku 2017 vedúci predstavitelia krajín skupiny G20 uvítali odporúčania na podporu používania spoločných identifikátorov, najmä LEI pre subjekty (4). V roku 2019 však Rada pre finančnú stabilitu v rámci tematického preskúmania implementácie LEI uviedla zoznam problémov, ktoré je v súvislosti so systémom LEI potrebné vyriešiť (5). Medzi ne patrí nízka miera prijatia LEI subjektmi mimo trhov s cennými papiermi a mimoburzovými (OTC) derivátmi; jednorazový nárast prijatí LEI po prijatí nariadení Únie, ako je nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 (6) (bežne označované ako „EMIR“) a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 600/2014 (7) (bežne označované ako „MiFIR“), bez trvalého rastu v priebehu času; nedostatočná úroveň dobrovoľného prijatia LEI a obmedzené prijatie LEI nefinančnými subjektmi. Okrem toho, zatiaľ čo väčšina materských subjektov skupín globálne systémovo významných inštitúcií má LEI, pokrytie LEI vo všeobecnosti nezahŕňa všetky medzinárodné dcérske spoločnosti a pobočky, ani všetky protistrany.

                  (6)

                  Európsky výbor pre systémové riziká (ESRB) zodpovedá za makroprudenciálny dohľad nad finančným systémom v rámci Únie. Pri vykonávaní svojich úloh by ESRB mal prispievať k zabezpečeniu finančnej stability a zmierňovaniu negatívnych vplyvov na vnútorný trh a reálnu ekonomiku. Na tieto účely má zásadný význam dostupnosť a široké prijatie celosvetového jedinečného identifikátora na jednoznačnú identifikáciu subjektov zapojených do finančných transakcií. Už spomínaná nízka miera prijatia LEI predstavuje faktor, ktorý môže narušiť spoľahlivosť analýzy finančnej stability, čo sťažuje presné posúdenie a porovnávanie rizík na vnútroštátnych trhoch. Existujúce nedostatky pri prijímaní LEI by sa preto mali riešiť.

                  (7)

                  Účelom tohto odporúčania je prispieť v súlade s mandátom ESRB k predchádzaniu systémovým rizikám pre finančnú stabilitu v Únii a k ich zmierňovaniu prostredníctvom zavedenia systematického používania LEI subjektmi zapojenými do finančných transakcií. S cieľom dosiahnuť tento cieľ sa toto odporúčanie usiluje o zavedenie právneho rámca Únie pre jedinečnú identifikáciu právnických osôb zapojených do finančných transakcií prostredníctvom LEI a systematickejšie využívanie LEI, pokiaľ ide o vykazovanie na účely dohľadu a zverejňovanie informácií. Vzhľadom na čas potrebný na prijatie takéhoto rámca Únie ESRB odporúča, aby príslušné orgány pokračovali v úsilí podporovať prijatie a používanie LEI a systematizovali ho, pričom by mohli na tento účel využiť rôzne právomoci v oblasti regulácie alebo dohľadu, ktoré im boli zverené vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo právnymi predpismi Únie.

                  (8)

                  Prvým cieľom odporúčania je zabezpečiť, aby všetky právnické osoby usadené v Únii, ktoré sú zapojené do finančných transakcií, získali a zachovali si LEI. Prijatie LEI v Únii bolo motivované najmä regulačnými požiadavkami stanovenými v právnych predpisoch, ako je nariadenie (EÚ) č. 648/2012, nariadenie (EÚ) č. 600/2014, nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2365 (8) a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 909/2014 (9). Tieto požiadavky sa uplatňujú na subjekty zapojené do transakcií s mimoburzovými derivátmi, do transakcií s derivátmi a inými finančnými nástrojmi obchodovanými na obchodných miestach a do transakcií financovania prostredníctvom cenných papierov, ako aj na emitentov cenných papierov. Používanie LEI nariaďujú alebo odporúčajú aj iné legislatívne a nelegislatívne akty, ako napríklad nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2 (10) – ktoré sa vzťahuje na úverové a finančné inštitúcie – a odporúčanie Európskeho orgánu pre bankovníctvo (EBA) o používaní identifikátora právnickej osoby (LEI) (11), ako aj usmernenia Európskeho orgánu pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov (EIOPA) k používaniu identifikátora právnickej osoby (LEI) (12). Na trhoch však neexistuje jednotný prístup a LEI sa v súčasnosti nepoužíva v nefinančných sektoroch a tak je pokrytie LEI roztrieštené a dôležité sektory nie sú zahrnuté. Vytvorením právneho rámca Únie upravujúceho používanie LEI v Únii by sa dosiahla jednotná implementácia vo všetkých odvetviach hospodárstva, čím by sa maximalizovali výhody vyplývajúce z používania LEI. Do doby, kým sa takýto rámec príjme, by sa subjekty, nad ktorými sa vykonáva dohľad v Únii, mali nabádať k tomu, aby získali LEI, a orgány, ktoré nad nimi vykonávajú dohľad, by mali v rozsahu povolenom právnymi predpismi vyžadovať, aby tieto subjekty mali LEI.

                  (9)

                  Mala by sa uplatňovať zásada proporcionality, aby sa zabránilo nadmernej záťaži spojenej s dodatočnými nákladmi. Právne predpisy Únie by napríklad mohli od povinnosti získať LEI oslobodiť menšie subjekty, ktoré nie sú súčasťou širšej skupiny, alebo vyžadovať, aby im bol LEI poskytnutý bezplatne. Riešenie otázky nákladov spojených s LEI prostredníctvom primeraného prístupu je veľmi dôležité vzhľadom na to, že metódy identifikácie právnických osôb sa v jednotlivých jurisdikciách líšia. V rámci Únie existujú vnútroštátne a iné identifikátory, ktoré sa používajú na osobitné účely. Napríklad európsky jedinečný identifikačný znak (European Unique Identifier - EUID) sa používa v systéme prepojenia obchodných registrov s cieľom zabezpečiť interoperabilitu medzi obchodnými registrami členských štátov. LEI ako globálny identifikátor, ktorého cieľom je univerzálne pokrytie a ktorý možno využiť na rôzne účely, je však vhodnejší na účely monitorovania finančnej stability vzhľadom na dôležité prepojenia, ktoré existujú medzi subjektmi v Únii a v tretích krajinách. ESRB zastáva názor, že obchodné registre v celej Únii by mohli zohrávať úlohu pri prideľovaní LEI spolu s vnútroštátnymi identifikátormi a EUID.

                  (10)

                  Odkedy je LEI k dispozícii, vnútroštátne orgány dohľadu a európske orgány dohľadu výrazne podporujú LEI a jeho používanie v súvislosti s požiadavkami na vykazovanie. Stále však v tejto oblasti existujú nedostatky. Druhým cieľom tohto odporúčania je preto zabezpečiť systematické a jednotné používanie LEI na identifikáciu subjektov pri vykazovaní finančných informácií. Po prvé, ak by sa od subjektu, na ktorý sa vzťahuje povinnosť vykazovania, vyžadovalo, aby mal LEI na svoju identifikáciu, orgánom by to umožnilo jedinečnú identifikáciu subjektov v rôznych rámcoch vykazovania. Po druhé by sa mal LEI používať systematickejšie a jednotne na identifikáciu ďalších subjektov, za ktoré je vykazujúci subjekt tiež povinný vykazovať informácie; medzi takéto subjekty patria okrem iného emitenti finančných nástrojov, protistrany v rámci finančných transakcií a súvisiace subjekty.

                  (11)

                  Subjekt, za ktorý sa musia vykazovať finančné informácie, nemusí mať LEI. Tak tomu bude napríklad v prípade, keď je subjekt usadený v Únii oslobodený od požiadavky získať LEI na základe zásady proporcionality, alebo ak subjekt usadený v tretej krajine nezískal LEI. Na obmedzenie prístupu subjektov bez LEI na finančné trhy v Únii už boli prijaté rôzne právne predpisy. Pravidlo upravené v nariadení (EÚ) č. 600/2014, ktoré je známe ako pravidlo „žiaden LEI, žiadne obchody“, má zásadný význam pre prijatie LEI v Únii tým, že vyžaduje LEI ako podmienku pre prístup na trhy Únie (13). V prípadoch, keď skutočnosť, že určitý subjekt nemá LEI, nie je dostatočne odôvodnená, ESRB nabáda adresátov tohto odporúčania, aby prípadne prijali podobný prístup ako pravidlo „žiaden LEI, žiadne obchody“.

                  (12)

                  Odkedy je LEI k dispozícii, vnútroštátne štatistické orgány, vnútroštátne orgány dohľadu a európske orgány dohľadu dôrazne podporujú LEI a jeho používanie tiež v súvislosti so zverejňovaním informácií. LEI sa používa dobrovoľne alebo povinne v niektorých verejných registroch, pri zverejňovaní výsledkov stresových testov a v rámci iného povinného alebo dobrovoľného zverejňovania údajov. LEI sa však zatiaľ nepoužíva systematicky, keďže jeho používanie nie je podľa práva Únie ani podľa vnútroštátneho práva vo všetkých prípadoch povinné. S cieľom prispieť k dosiahnutiu tretieho cieľa tohto odporúčania, ktorým je podpora informovanosti verejnosti o LEI a jeho používaní a uľahčenie prístupu verejnosti k informáciám o spoločnostiach prostredníctvom používania LEI, by mali príslušné orgány ďalej posilňovať a systematizovať používanie LEI pri zverejňovaní informácií o subjektoch.

                  (13)

                  Toto odporúčanie bolo vypracované s prihliadnutím na prebiehajúce medzinárodné a európske iniciatívy v tejto oblasti vrátane návrhov Rady pre finančnú stabilitu uvedených v jej už spomínanom tematickom preskúmaní implementácie LEI v roku 2019.

                  (14)

                  Týmto odporúčaním nie sú dotknuté právomoci centrálnych bánk v Únii v oblasti menovej politiky.

                  (15)

                  Odporúčania ESRB sa uverejňujú po tom, ako boli adresáti informovaní o zámere uverejniť ich, a po tom, čo generálna rada oboznámila Radu Európskej únie so svojím zámerom uverejniť ich a umožnilo sa jej reagovať,

            PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
      ODDIEL 1

         ODPORÚČANIA

         Odporúčanie A – Zavedenie rámca Únie pre používanie identifikátora právnickej osoby

                  1.

                  Komisii sa odporúča navrhnúť, aby právne predpisy Únie zahŕňali spoločný právny rámec Únie, ktorý by upravoval identifikáciu právnických osôb usadených v Únii, ktoré sú zapojené do finančných transakcií, prostredníctvom identifikátora právnickej osoby (LEI), s náležitým zreteľom na zásadu proporcionality a pri zohľadnení potreby predchádzať systémovým rizikám pre finančnú stabilitu v Únii alebo tieto riziká zmierňovať, a tým dosiahnuť ciele vnútorného trhu.

                  2.

                  Komisii sa odporúča navrhnúť, aby právne predpisy Únie, ktoré ukladajú právnickým osobám povinnosť vykazovať finančné informácie, pri náležitom zohľadnení zásady proporcionality, ako sa uvádza v odporúčaní A bode 1, zahŕňali povinnosť identifikovať prostredníctvom LEI:

                              a)

                              právnickú osobu, na ktorú sa vzťahuje povinnosť vykazovania a

                              b)

                              inú právnickú osobu, o ktorej sa musia vykazovať informácie a ktorá má LEI.

                  3.

                  Komisii sa odporúča navrhnúť, aby právne predpisy Únie obsahovali povinnosť orgánov identifikovať prostredníctvom LEI každú právnickú osobu, o ktorej zverejňujú informácie a ktorá má LEI, s náležitým zreteľom na zásadu proporcionality, ako sa uvádza v odporúčaní A bode 1.

         Odporúčanie B – Používanie identifikátora právnickej osoby až do prípadného prijatia právnych predpisov Únie

      Do prijatia opatrení Komisie na dosiahnutie súladu s odporúčaním A a prípadného prijatia zodpovedajúcich právnych predpisov Únie sa odporúča, aby v rozsahu povolenom právnymi predpismi a v súlade so zásadou proporcionality:

                  1.

                  príslušné orgány požadovali alebo prípadne naďalej požadovali, aby všetky právnické osoby, ktoré sú zapojené do finančných transakcií a ktoré podliehajú ich dohľadu, mali LEI;

                  2.

                  orgány pri vypracovávaní, ukladaní alebo zmene povinností v oblasti finančného výkazníctva do takýchto povinností zahrnuli alebo prípadne naďalej zahŕňali povinnosť identifikovať prostredníctvom LEI:

                              a)

                              právnickú osobu, na ktorú sa vzťahuje povinnosť vykazovania a

                              b)

                              inú právnickú osobu, o ktorej sa musia vykazovať informácie a ktorá má LEI;

                  3.

                  orgány identifikovali alebo prípadne naďalej identifikovali prostredníctvom LEI každú právnickú osobu, o ktorej zverejňujú informácie a ktorá má LEI.

            ODDIEL 2

         IMPLEMENTÁCIA

      1.   Vymedzenie pojmov

      Na účely tohto odporúčania sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:

                  a)

                  „príslušné orgány“ sú:

                              i)

                              príslušné vnútroštátne orgány alebo vnútroštátne orgány dohľadu vymedzené v aktoch Únie uvedených v článku 1 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 (14), nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1094/2010 (15) a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1095/2010 (16);

                              ii)

                              ECB v zmysle článku 9 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013 (17);

                              iii)

                              určené orgány podľa hlavy VII kapitoly 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ (18) alebo článku 458 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;

                              iv)

                              makroprudenciálne orgány s cieľmi, opatreniami, úlohami, právomocami, nástrojmi, požiadavkami na zodpovednosť a inými charakteristickými znakmi stanovenými v odporúčaní ESRB/2011/3 (19).

                              v)

                              orgány pre riešenie krízových situácií poverené členskými štátmi podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ (20);

                  b)

                  „orgány“ sú:

                              i)

                              príslušné orgány;

                              ii)

                              EBA;

                              iii)

                              EIOPA;

                              iv)

                              Európsky orgán pre cenné papiere a trhy;

                              v)

                              Jednotná rada pre riešenie krízových situácií;

                  c)

                  „identifikátor právnickej osoby“ (LEI) je 20-miestny referenčný kód na jedinečnú identifikáciu právne odlišných subjektov, ktoré sa zúčastňujú na finančných transakciách a súvisiacich referenčných údajov, založený na norme ISO 17442 vypracovanej Medzinárodnou organizáciou pre normalizáciu;

                  d)

                  „právnická osoba“ je subjekt, ktorý je oprávnený na LEI podľa normy ISO17442 a usmernení o oprávnenosti na LEI uverejnených Výborom pre regulačný dohľad nad systémom identifikátorov právnických osôb;

                  e)

                  „finančná transakcia“ je v súlade s odsekom 1.66 písm. c) prílohy A k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 549/2013 (21) čistý prírastok finančných aktív alebo čistý vznik pasív pre každý druh finančného nástroja.

            2.   Kritérium implementácie

      Pri implementácii tohto odporúčania by sa mala náležitá pozornosť venovať zásade proporcionality s prihliadnutím na cieľ a obsah každého odporúčania.
      3.   Lehoty na uskutočnenie nadväzujúcich krokov

      V súlade s článkom 17 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 1092/2010 sa adresáti vyzývajú, aby v súlade s nasledujúcimi odsekmi predkladali správy ESRB a Rade o krokoch prijatých v nadväznosti na toto odporúčanie, alebo aby primerane odôvodnili svoju nečinnosť v súlade s týmto časovým rámcom:

                  1.

                  Odporúčanie A
                  Komisia sa vyzýva, aby do 30. júna 2023 predložila Európskemu parlamentu, Rade a ESRB správu o implementácii odporúčania A.

                  2.

                  Odporúčanie B
                  Adresáti odporúčania B sa vyzývajú, aby do 31. decembra 2021 predložila Európskemu parlamentu, Rade, Komisii a ESRB správu o implementácii odporúčania B.

            4.   Monitorovanie a hodnotenie

                  1.

                  Sekretariát ESRB bude:

                              a)

                              pomáhať adresátom tohto odporúčania tým, že zabezpečí koordináciu predkladania správ, poskytne príslušné formuláre a v prípade potreby uvedie podrobnosti o postupe a časovom rozvrhu krokov, ktoré treba uskutočniť v nadväznosti na odporúčania, s cieľom obmedziť záťaž adresátov spojenú s vykazovaním;

                              b)

                              overovať, či adresáti podnikli kroky v nadväznosti na odporúčania, poskytovať pomoc na ich žiadosť, a prostredníctvom riadiaceho výboru podávať generálnej rade správy o podniknutých krokoch.

                  2.

                  Generálna rada hodnotí podniknuté kroky a odôvodnenia oznámené adresátmi tohto odporúčania a v relevantných prípadoch môže rozhodnúť o tom, že toto odporúčanie nebolo zohľadnené a jeho adresát neodôvodnil dostatočne svoju nečinnosť.

         Vo Frankfurte nad Mohanom 24. septembra 2020

               Vedúci sekretariátu ESRB

               v mene Generálnej rady ESRB

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  Ú. v. EÚ L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (2)  Ú. v. EÚ C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (3)  Pozri dokument „G20 Leaders’ Declaration“, dostupný na webovom sídle skupiny G20 https://g20.org/en/g20/Documents/2012-Mexico-Leaders-Declaration0619-loscabos.pdf

         (4)  Pozri dokument „Annex to G20 Leaders’ Declaration: G20 Hamburg Action Plan“ dostupný na webovom sídle skupiny G20 https://www.g20germany.de/Content/DE/_Anlagen/G7_G20/2017-g20-hamburg-action-plan-en___blob=publicationFile&v=4.pdf

         (5)  Pozri dokument „Thematic Review on Implementation of the Legal Entity Identifier“ dostupný na webovom sídle Rady pre finančnú stabilitu https://www.fsb.org/wp-content/uploads/P280519-2.pdf

         (6)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 zo 4. júla 2012 o mimoburzových derivátoch, centrálnych protistranách a archívoch obchodných údajov (Ú. v. EÚ L 201, 27.7.2012, s. 1).

         (7)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 600/2014 z 15. mája 2014 o trhoch s finančnými nástrojmi, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 12.6.2014, s. 84)

         (8)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2365 z 25. novembra 2015 o transparentnosti transakcií financovania prostredníctvom cenných papierov a opätovného použitia a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 337, 23.12.2015, s. 1).

         (9)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 909/2014 z 23. júla 2014 o zlepšení vyrovnania transakcií s cennými papiermi v Európskej únii, centrálnych depozitároch cenných papierov a o zmene smerníc 98/26/ES a 2014/65/EÚ a nariadenia (EÚ) č. 236/2012 (Ú. v. EÚ L 257, 28.8.2014, s. 1).

         (10)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 1).

         (11)  Odporúčanie EBA o používaní identifikátora právnickej osoby (LEI) (EBA/REC/2014/01) dostupné na webovom sídle EBA https://eba.europa.eu/regulation-and-policy/supervisory-reporting/consultation-paper-draft-recommendation-on-the-use-of-legal-entity-identifier-lei-

         (12)  Usmernenia k používaniu identifikátora právnickej osoby (LEI) (EIOPA-BoS-14-026) dostupné na webovom sídle EIOPAhttps://www.eiopa.europa.eu/content/guidelines-use-legal-entity-identifier-0_en?source=search

         (13)  Pozri článok 13 ods. 2 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2017/590 z 28. júla 2016, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 600/2014, pokiaľ ide o regulačné technické predpisy týkajúce sa oznamovania transakcií príslušným orgánom (Ú. v. EÚ L 87, 31.3.2017, s. 449), v ktorom sa stanovuje, že „Investičná spoločnosť neposkytne službu, z ktorej by vyplynula povinnosť predložiť správu o transakcii za transakciu uzatvorenú v mene klienta, ktorý je oprávnený na identifikačný kód právnickej osoby, pred tým, ako od tohto klienta získa identifikačný kód právnickej osoby“.

         (14)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 z 24. novembra 2010, ktorým sa zriaďuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie č. 716/2009/ES a zrušuje rozhodnutie Komisie 2009/78/ES (Ú. v. EÚ L 331, 15.12.2010, s. 12).

         (15)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1094/2010 z 24. novembra 2010, ktorým sa zriaďuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie) a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie č. 716/2009/ES a zrušuje rozhodnutie Komisie 2009/79/ES (Ú. v. EÚ L 331, 15.12.2010, s. 48).

         (16)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1095/2010 z 24. novembra 2010, ktorým sa zriaďuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy) a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie č. 716/2009/ES a zrušuje rozhodnutie Komisie 2009/77/ES (Ú. v. EÚ L 331, 15.12.2010, s. 84).

         (17)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013, ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami (Ú. v. EÚ L 287, 29.10.2013, s. 63).

         (18)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (19)  Odporúčanie Európskeho výboru pre systémové riziká (ESRB/2011/3) z 22. decembra 2011 o makroprudenciálnom mandáte vnútroštátnych orgánov (Ú. v. EÚ C 41, 14.2.2012, s. 1).

         (20)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 12.6.2014, s. 190).

         (21)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 549/2013 z 21. mája 2013 o európskom systéme národných a regionálnych účtov v Európskej únii (Ú. v. EÚ L 174, 26.6.2013, s. 1).