title: Odporúčanie Rady z 20. júla 2020 o hospodárskej politike eurozóny 2020/C 243/01

text:
               23.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/1

      ODPORÚČANIE RADY
      z 20. júla 2020
      o hospodárskej politike eurozóny
      (2020/C 243/01)
      RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 136 v spojení s článkom 121 ods. 2,
      so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1466/97 zo 7. júla 1997 o posilnení dohľadu nad stavmi rozpočtov a o dohľade nad hospodárskymi politikami a ich koordinácii (1), a najmä na jeho článok 5 ods. 2,
      so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1176/2011 zo 16. novembra 2011 o prevencii a náprave makroekonomických nerovnováh (2), a najmä na jeho článok 6 ods. 1,
      so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie,
      so zreteľom na závery Európskej rady,
      so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a finančného výboru,
      so zreteľom na stanovisko Výboru pre hospodársku politiku,
      keďže:

                  (1)

                  Expanzia eurozóny pokračuje, ale sprevádzajú ju badateľné súvisiace riziká, pokiaľ ide o výhľad, a neistota. Okrem toho sa vynára riziko ďalšieho predĺženého obdobia nízkeho rastu a inflácie v dôsledku slabej produktivity a starnúcej populácie. Zatiaľ čo produkčná medzera sa od roku 2017 dostala do kladných čísel a v roku 2018 bola na úrovni 0,7 % potenciálneho hrubého domáceho produktu (ďalej len „HDP“), očakáva sa, že potenciálny rast zostane pod predkrízovými úrovňami (3). Jadrová inflácia sa v rokoch 2018 a 2019 pohybovala v rozpätí 1 – 1½ % a predpokladá sa, že v rokoch 2020 a 2021 zostane na úrovni približne 1½ %. Ukazovatele trhu práce sa aj naďalej zlepšujú, hoci pomalším tempom, a predpokladá sa, že rast zamestnanosti sa ešte viac spomalí; zároveň pretrvávajú výzvy, pokiaľ ide o kvalitu pracovných miest. Rast nominálnych miezd sa v roku 2018 stabilizoval na úrovni približne 2¼ % po tom, ako počas viacerých rokov nepresiahol úroveň 2,0 %, pričom sa predpokladá, že v roku 2019 dosiahol približne 2½ % a v rokoch 2020 – 2021 sa vráti späť na úroveň 2¼ %. Napriek dobrým podmienkam na trhu práce sa rast reálnych miezd zvyšoval len pomaly a zostáva nízky – pod úrovňou 1 % v roku 2018 a na odhadovanej, približne rovnakej úrovni v roku 2019, pričom na rok 2020 sa odhaduje na úrovni 0,7 % a na rok 2021 na úrovni a 0,8 %. Ako sa uvádza v správe o mechanizme varovania, ktorú Komisia prijala 17. decembra 2019, predpokladá sa, že prebytok bežného účtu eurozóny sa zníži, pričom zostane blízko svojho vrcholu. Členské štáty s deficitom znížili, resp. odstránili svoje deficity bežného účtu, hoci vykazujú veľkú zápornú čistú medzinárodnú investičnú pozíciu.
                  A zároveň, aj keď niektoré členské štáty znížili svoje prebytky bežného účtu, naďalej vykazujú vysoké prebytky bežného účtu, a preto zvyšujú svoju zápornú čistú medzinárodnú investičnú pozíciu. Dynamika salda bežného účtu v eurozóne je ovplyvnená oslabením zahraničného dopytu, a to najmä v prípade členských štátov, ktoré sú orientované na vývoz, majú vysoké prebytky bežného účtu, a sú teda vo veľkej miere závislé od zahraničného vývozného dopytu. Takisto je dôležitá priaznivá dynamika dopytu, pričom členské štáty s veľkým prebytkom by zároveň mali prispieť k obnoveniu rovnováhy zlepšením podmienok, ktoré podporujú rast miezd, pri súčasnom rešpektovaní úlohy sociálnych partnerov, ako aj verejných a súkromných investícií.

                  (2)

                  Na to, aby bolo možné zvýšiť rastový potenciál a zároveň zabezpečiť environmentálnu a sociálnu udržateľnosť a podporiť reálnu konvergenciu medzi členskými štátmi eurozóny, sú potrebné štrukturálne reformy na posilnenie udržateľného rastu a investície do hmotného a nehmotného kapitálu na zvýšenie produktivity. To by pomohlo najmä tým členským štátom, ktorých rastový potenciál je zjavne nižší ako priemer eurozóny. Vďaka uvedeným opatreniam by sa hospodárstvo eurozóny mohlo zároveň vyhnúť dlhotrvajúcemu obdobiu nízkeho potenciálneho rastu a produktivity, nízkej cenovej inflácie a rastu miezd, ako aj rastúcej nerovnosti. Reformy a investície zostávajú kľúčom k zabezpečeniu obnovenia dynamiky rastu eurozóny, prekonaniu zvýšeného tlaku v strednodobom až dlhodobom horizonte, ktorý bude okrem iného spôsobený zhoršujúcim sa demografickým vývojom, a k uľahčeniu transformácie na udržateľné hospodárstvo, vďaka čomu eurozóna a jej členské štáty ľahšie dosiahnu ciele Organizácie Spojených národov v oblasti udržateľného rozvoja.

                  (3)

                  Začína sa prejavovať hospodársky vplyv zmeny klímy, ktorá je jedným z najväčších systémových rizík, ktorým v súčasnosti čelí svetové hospodárstvo, finančné systémy a spoločnosti. Riziká pre globálne hospodárstvo vyplývajúce zo zmeny klímy a všeobecnejšie zo zhoršovania stavu životného prostredia sa prejavujú čoraz viac a budú mať rozsiahly vplyv, a to aj na najzraniteľnejšie skupiny v našich spoločnostiach. Ak sa v tejto súvislosti neprijmú vhodné opatrenia, mohlo by to mať negatívny dosah na odolnosť našich hospodárstiev, inkluzívnosť a dlhodobý rastový potenciál. Investície a vytvorenie regulačných a finančných podmienok pre riadený prechod k udržateľnému hospodárstvu majú v tomto kontexte zásadný význam. Ak sa k ich riešeniu pristúpi správne, výzvy v oblasti životného prostredia a klímy budú zároveň príležitosťou na obnovu európskeho hospodárstva a jeho nasmerovanie na cestu udržateľného rozvoja. V tomto duchu Komisia predložila európsky ekologický dohovor ako európsku stratégiu rastu, ktorej súčasťou bude návrh prvého európskeho právneho predpisu v oblasti klímy, ktorým sa uzákoní cieľ dosiahnuť klimatickú neutrálnosť do roku 2050. Zároveň bude potrebné zohľadniť vplyv ekologickej transformácie na rôzne časti spoločnosti. Investície na uľahčenie prechodu k udržateľnému hospodárstvu budú musieť byť sprevádzané stanovovaním cien uhlíka, vhodnou reguláciou vo všetkých odvetviach, investíciami do zručností a podporou zmeny zamestnania, aby sa zabezpečilo, že všetci občania budú mať prospech z technologických zmien, a to najmä v odvetviach a regiónoch, ktoré v oblasti digitálnej a ekologickej transformácie zaostávajú.

                  (4)

                  Mobilizácia verejných a súkromných finančných prostriedkov na investície do ekologickej a digitálnej transformácie môže pomôcť udržať rast v krátkodobom horizonte a pri riešení dlhodobých výziev, ktorým čelia naše hospodárstva. Hoci digitálna revolúcia môže priniesť príležitosti, pokiaľ ide o produktivitu, rast a tvorbu pracovných miest, môže tiež znamenať výzvy, najmä pre menej kvalifikovaných pracovníkov, ktorým chýbajú zručnosti potrebné na prácu s novými technológiami. To, že transformácia na digitálne hospodárstvo prebieha v jednotlivých členských štátoch eurozóny rozdielnou rýchlosťou, by mohlo byť významným rizikom pre konvergenciu a makroekonomickú stabilitu. K zvýšeniu tohto rizika by mohli prispieť silné aglomeračné účinky, z ktorých často profitujú veľké mestá, a logika, podľa ktorej „víťaz berie všetko“, ktorá nie je v oblasti digitálnych technológií zriedkavá, pričom to všetko môže prispieť k prehĺbeniu nerovnosti a nepriaznivo vplývať na konvergenciu. Investície by mali byť zamerané na podporu výskumu a inovácií, ale aj na rozsiahlejšie šírenie inovácií v celom hospodárstve.

                  (5)

                  Koordinovanejšia investičná stratégia spojená so silnejším reformným úsilím na úrovni eurozóny by pomohla podporiť udržateľný rast a reagovať na dlhodobé výzvy, ako je transformácia v súvislosti so zmenou klímy a technologická transformácia. Rozpočtový nástroj pre konvergenciu a konkurencieschopnosť by poskytol finančnú podporu členským štátom eurozóny na implementáciu návrhov, ktoré by spravidla mali pozostávať z balíkov reforiem a investícií. Cieľom programu InvestEU, ktorý tiež prispeje k investičnému plánu pre udržateľnú Európu, je zároveň podnietiť dodatočné investície na ďalšie posilnenie inovácií a vytváranie pracovných miest v Únii, a to aj financovaním udržateľnej infraštruktúry. Fondy politiky súdržnosti, ktoré majú kľúčový význam pri podpore našich regiónov a vidieckych oblastí, zohrávajú úlohu aj v oblasti transformácie v súvislosti so zmenou klímy a technologickou transformáciou tým, že prispievajú k udržateľnému rozvoju. Európska investičná banka už smeruje 25 % svojho celkového financovania do investícií v oblasti klímy a oznámila svoj zámer tento podiel zdvojnásobiť. Realizácia investičných projektov, ktoré sa týkajú prispôsobenia sa zmene klímy a jej zmiernenia, energetickej transformácie, dekarbonizácie alebo obehového hospodárstva, na vnútroštátnej a nižšej úrovni je zásadným predpokladom pre dosiahnutie cieľov Únie v oblasti udržateľnosti. Investície do sieťových odvetví a infraštruktúry môžu pomôcť zlepšiť konkurencieschopnosť eurozóny a podporiť prechod na udržateľnejšiu dopravu. Okrem toho kľúčovým prvkom prípravy eurozóny na budúce výzvy sú aj investície do nehmotných aktív, ako sú výskum a vývoj a zručnosti.

                  (6)

                  Účinky hospodárskej expanzie v posledných rokoch sa neprejavili rovnomerne v rámci členských štátov, ani v rámci regiónov a členských štátov. Zatiaľ čo úroveň disponibilných príjmov sa v poslednom čase zvýšila, vo viacerých členských štátoch eurozóny je naďalej nižšia ako pred krízou. Počet ľudí ohrozených chudobou a sociálnym vylúčením sa vo väčšine členských štátov znižuje a v súčasnosti je o päť miliónov nižší než v roku 2012, keď dosiahol vrchol, ale v eurozóne zostáva nad úrovňou z roku 2008. Po období zvýšených rozdielov sa niektoré členské štáty v posledných niekoľkých rokoch priblížili ku krajinám s najvyšším HDP na obyvateľa. Podiel príjmov, ktorý pripadá na najvyššie príjmové skupiny, sa však v poslednom desaťročí pomaly zvyšoval a medzi členskými štátmi pretrvávajú veľké rozdiely. V snahe podporiť vzostupnú konvergenciu v členských štátoch a medzi nimi by bolo potrebné presadzovať politiky, ktorých cieľom je zvýšiť efektívnosť a rovnosť, a to v súlade s cieľmi udržateľného rozvoja OSN. Dôsledkom uvedených politík sú lepšie makroekonomické výsledky a rovnomernejšie rozdelenie prínosov v rámci celej spoločnosti, čo tiež prispieva k posilneniu súdržnosti eurozóny.

                  (7)

                  Kľúčový význam pre zabezpečenie solídneho, inkluzívneho a udržateľného hospodárskeho rastu a účinné riešenie trvalo nízkej inflácie, zhoršujúceho sa výhľadu a rizík ohrozujúcich dlhodobý rast má konzistentná a vyvážená skladba makroekonomických politík v eurozóne vrátane menovej, fiškálnej a štrukturálnej politiky. Európska centrálna banka udržiava akomodačnú menovú politiku, aby priblížila infláciu bližšie k svojmu strednodobému inflačnému cieľu a zároveň podporila rast a tvorbu pracovných miest. Fiškálna politika musí dopĺňať zámery menovej politiky, rovnako ako ich dopĺňajú štrukturálne reformy v rôznych odvetviach vrátane tých, ktoré sú potrebné na dobudovanie štruktúry hospodárskej a menovej únie (HMÚ).

                  (8)

                  Koordinácia vnútroštátnych fiškálnych politík v plnom súlade s Paktom stability a rastu a so zreteľom na existujúci fiškálny priestor a účinky presahovania medzi jednotlivými členskými štátmi prispieva k riadnemu fungovaniu HMÚ. Očakáva sa, že zámery fiškálnej politiky eurozóny budú v rokoch 2020 a 2021 vo všeobecnosti neutrálne až mierne expanzívne. Vnútroštátne fiškálne politiky sú zároveň naďalej nedostatočne diferencované. Ak by členské štáty s vysokými úrovňami verejného dlhu vykonávali obozretné fiškálne politiky, verejný dlh by začal klesať, znížila by sa zraniteľnosť voči otrasom a automatické stabilizátory by mohli v prípade hospodárskeho poklesu plne fungovať. Na druhej strane by ďalšie zvýšenie investícií a iných produktívnych výdavkov v členských štátoch s priaznivou rozpočtovou situáciou podporilo rast v krátkodobom a strednodobom horizonte a zároveň by pomohlo obnoviť rovnováhu hospodárstva eurozóny. Ak by sa riziká poklesu mali naplniť, fiškálne reakcie by mali byť diferencované a zacielené na podpornejšie zámery na agregátnej úrovni, pričom by sa malo zabezpečiť úplné dodržiavanie Paktu stability a rastu. V čo najväčšom rozsahu by sa mali zohľadniť okolnosti, v ktorých sa nachádzajú jednotlivé krajiny, a malo by sa zabrániť procyklickému vývoju. Členské štáty by mali byť pripravené koordinovať svoje politiky v rámci Euroskupiny.

                  (9)

                  Fiškálne štrukturálne reformy sú aj naďalej kľúčové pre zlepšenie fiškálnej udržateľnosti, posilnenie rastového potenciálu a vytvorenie podmienok na to, aby bolo možné uplatniť účinné proticyklické fiškálne politiky v prípade hospodárskeho poklesu. Dobre fungujúce národné fiškálne rámce spolu s pravidelným a dôsledným preskúmaním výdavkov a účinným a transparentným verejným obstarávaním môžu posilniť efektívnosť a účinnosť verejných výdavkov a zvýšiť dôveryhodnosť a kvalitu fiškálnych politík. Zlepšením štruktúry národných rozpočtov na strane príjmov aj na strane výdavkov, a to aj presunutím zdrojov smerom k verejným investíciám v kontexte dobre nastavených investičných stratégií a vývoja nástrojov ekologického zostavovania rozpočtu, by sa zvýšil rastový vplyv verejných rozpočtov, zvýšila by sa produktivita a začali by sa riešiť naliehavé dlhodobé výzvy spojené s prechodom k ekologickým a digitálnym hospodárstvam. Daňové systémy je v záujme ich zefektívnenia a zvýšenia ich spravodlivosti treba hlavne zjednodušiť a zmodernizovať a bojovať proti daňovým podvodom, daňovým únikom a vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam, a to najmä prostredníctvom opatrení proti agresívnemu daňovému plánovaniu, pričom sa zohľadnia prebiehajúce diskusie v inkluzívnom rámci Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (ďalej len „OECD“) o zostávajúcich otázkach súvisiacich s narúšaním základu dane a presunom ziskov (ďalej len „BEPS“). Ľahkosť, s akou sa môžu mobilné zdroje pohybovať v rámci eurozóny, je jedným zo základov vnútorného trhu, ale zároveň rozširuje priestor pre daňovú súťaž. Koordinácia medzi členskými štátmi je preto nevyhnutná na riešenie problematiky presunu ziskov, škodlivých daňových praktík a zabránenie celkovo konkurenčnému boju o zvýšenie atraktivity daňového prostredia znižovaním štandardov v oblasti zdaňovania právnických osôb.
                  K tomuto úsiliu by mohla zásadne prispieť dohoda o spoločnom konsolidovanom základe dane z príjmov právnických osôb, ako aj dohoda o inkluzívnom rámci OECD týkajúcom sa zostávajúci otázok súvisiacich s BEPS s cieľom preskúmať alokáciu zisku medzi krajinami a zabezpečiť minimálne efektívne zdaňovanie. Daňové zaťaženie v eurozóne je pomerne vysoké a orientované na prácu, pričom dane z majetku alebo environmentálne dane majú na daňových príjmoch len malý podiel. Dane z majetku a environmentálne dane však môžu škodiť rastu a ponuke pracovnej sily a dopyte po nej v menšej miere. Zvýšené využívanie environmentálnych daní môže prispieť k udržateľnému rastu stimulovaním „ekologickejšieho“ správania spotrebiteľov a výrobcov. Zdaňovanie by malo lepšie zohľadňovať klimatický rozmer a dôslednejšie riešiť problém emisií a úniku uhlíka. Podporovanie celosvetového koordinovaného prístupu by ešte viac zvýšilo účinnosť týchto opatrení. S cieľom prispieť k prechodu na ekologické hospodárstvo sa preto navrhne posilnenie tvorby rozpočtových politík, ktoré prispievajú k plneniu environmentálnych záväzkov, a preskúmanie smernice Rady 2003/96/ES (4), ako aj mechanizmus kompenzácie uhlíka na hraniciach kompatibilný so zásadami Svetovej obchodnej organizácie (ďalej len „WTO“), ak bude potrebný na to, aby sa zabránilo úniku uhlíka.

                  (10)

                  Štrukturálne a inštitucionálne reformy, ktoré zvyšujú hospodársku súťaž na trhoch s výrobkami, podporujú efektívnosť využívania zdrojov, zlepšujú podnikateľské prostredie a kvalitu verejnej správy vrátane účinného systému súdnictva, sú dôležité pre odolnosť členských štátov eurozóny. Odolné hospodárske štruktúry a vhodné politiky bránia tomu, aby mali otrasy výrazný a dlhotrvajúci vplyv na príjmy a ponuku pracovnej sily, a môžu uľahčiť fungovanie fiškálnej a menovej politiky a zmierniť rozdiely, najmä v časoch hospodárskeho poklesu, čím vytvárajú priaznivejšie podmienky pre udržateľný a inkluzívny rast. Lepšia koordinácia a vykonávanie štrukturálnych reforiem, najmä tých, ktoré sú stanovené v odporúčaniach pre jednotlivé krajiny, môžu mať pozitívne účinky presahovania v ostatných členských štátoch. V tejto súvislosti môžu národné rady pre produktivitu zohrávať dôležitú úlohu pri zvyšovaní zodpovednosti za reformy a zlepšovaní ich vykonávania. Reformy sú takisto potrebné na riešenie naliehavých dlhodobých výziev, ako je napríklad transformácia v súvislosti so zmenou klímy a technologická transformácia. K podpore rastu produktivity môže prispieť aj prehĺbenie integrácie jednotného trhu, ktorý bol hlavným motorom rastu a konvergencie medzi členskými štátmi.

                  (11)

                  V Európskom pilieri sociálnych práv je stanovených 20 kľúčových zásad na podporu rovnosti príležitostí a prístupu na trh práce, spravodlivých pracovných podmienok a sociálnej ochrany a začlenenia. Má slúžiť ako kompas na podporu vzostupnej konvergencie smerom k lepším pracovným a životným podmienkam. Silnejšie a inkluzívnejšie hospodárstva a spoločnosti zas môžu posilniť odolnosť Únie a eurozóny. Reformy a investície do zručností, zmien pracovných miest a účinnejšej sociálnej ochrany sú takisto dôležitým doplnkom spravodlivej transformácie na ekologické a digitálne hospodárstvo. Úplné vykonávanie Európskeho piliera sociálnych práv na všetkých úrovniach s náležitým zreteľom na príslušné právomoci bude pre podporu vzostupnej konvergencie rozhodujúce.

                  (12)

                  Reformy, ktoré zvyšujú účasť na trhu práce, riešia problém nezamestnanosti mladých ľudí a dlhodobej nezamestnanosti, podporujú vytváranie kvalitných pracovných miest a úspešné zmeny postavenia na trhu práce, znižujú segmentáciu a podporujú sociálny dialóg, môžu pomôcť podporiť inkluzívny rast, zlepšiť odolnosť hospodárstva a automatickú stabilizáciu, znížiť nerovnosti a riešiť chudobu a sociálne vylúčenie. Individualizovaná podpora pri zmenách pracovného miesta, odborná príprava a rekvalifikácia sú kľúčom k podpore včasného opätovného začlenenia uchádzačov o zamestnanie. Aktívne politiky trhu práce by mali byť dobre integrované so sociálnymi politikami a mali by podporovať aktívne začleňovanie do trhu práce a do spoločnosti. Prístup ku kvalitnému vzdelávaniu a odbornej príprave počas celého života si vyžaduje primerané investície s cieľom zvýšiť kvalitu ľudského kapitálu a zručností, a to aj vzhľadom na digitálnu a ekologickú transformáciu. To prispieva k zlepšeniu zamestnateľnosti, produktivity, inovačnej kapacity a miezd v strednodobom a dlhodobom horizonte, čím sa zvyšuje odolnosť eurozóny. Právne predpisy na ochranu zamestnanosti musia zaručiť spravodlivé a dôstojné pracovné podmienky všetkým pracovníkom, najmä vzhľadom na nové netypické formy zamestnania, ktoré na jednej strane prinášajú nové príležitosti, no na druhej strane aj výzvy súvisiace s istotou zamestnania a sociálnou ochranou.
                  Účinné a udržateľné systémy sociálnej ochrany majú takisto rozhodujúci význam pre zabezpečenie primeraného príjmu a prístupu ku kvalitným službám. Dôchodkové reformy a politiky na dosiahnutie rovnováhy medzi pracovným a súkromným životom môžu významne podporiť účasť na trhu práce, a tak zaistiť dlhodobú udržateľnosť európskych systémov sociálneho zabezpečenia. Odklon od zdaňovania práce by bol obzvlášť užitočný v prípade osôb s nízkym príjmom a druhých zárobkovo činných osôb v domácnosti. Zapojenie sociálnych partnerov do reforiem v oblasti zamestnanosti, sociálnej oblasti a hospodárskych reforiem je nevyhnutné na posilnenie zodpovednosti a zaistenie podpory vykonávania reforiem. Podobne je prínosné aj zapojenie organizácií občianskej spoločnosti. Je dôležité, aby kolektívne zmluvy prispievali k cieľom nižšie uvedených odporúčaní 1 až 5 pri plnom rešpektovaní nezávislosti sociálnych partnerov.

                  (13)

                  Robustnosť finančného sektora eurozóny sa od krízy zvýšila, hoci pretrvávajú slabé miesta, ktoré je potrebné riešiť. Vysoké úrovne zadlženia podnikov a domácností, ku ktorému v mnohých vnútroštátnych daňových systémoch prispieva zvýhodňovanie dlhu, môžu byť zdrojom rizika. Potreba prispôsobiť obchodné modely bánk, prostredie s nízkymi úrokovými sadzbami a rastúca konkurencia iných foriem financovania budú naďalej vytvárať tlak na ziskovosť bánk. Dosiahol sa plynulý pokrok v znižovaní rizika, najmä pokiaľ ide o zníženie objemu nesplácaných úverov. V krajinách, v ktorých zostáva podiel nesplácaných úverov vysoký, je však potrebné vynakladať ďalšie trvalé úsilie a všetky členské štáty by mali zaviesť vhodné politiky, aby predišli zvyšovaniu objemu nesplácaných úverov. Komisia v marci 2018 predložila balík opatrení na zníženie rizika s cieľom uľahčiť riešenie otázky nesplácaných úverov, ktoré sú dedičstvom minulosti, ako aj zabrániť zvyšovaniu objemu týchto úverov v budúcnosti. Ako súčasť legislatívnych opatrení týkajúcich sa nesplácaných úverov bolo v apríli 2019 prijaté nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/630 (5), ktorým sa zavádza „zákonný prudenciálny zabezpečovací mechanizmus“ s cieľom zabrániť riziku nedostatočnej tvorby rezerv na budúce nesplácané úvery; ďalší pokrok pri riešení otázky nesplácaných úverov by sa mal dosiahnuť najmä tým, že sa pokročí v súvislosti s návrhom smernice o sekundárnych trhoch s nesplácanými úvermi.
                  Pokrok sa už dosiahol v súvislosti so zlepšením existujúceho rámca v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí. Ako sa však zdôrazňuje v správach Komisie vydaných v júli 2019, na riešenie zistených štrukturálnych nedostatkov je potrebné, aby sa v Únii k boju proti praniu špinavých peňazí a financovaniu teroristických činností pristupovalo komplexnejšie. To si vyžaduje najmä zohľadnenie spôsobov zvyšovania harmonizácie, zlepšenie dohľadu a vynucovanie dodržiavania pravidiel prostredníctvom opatrení Únie.

                  (14)

                  Posilňovanie bankovej únie je prioritou už od roku 2013 s cieľom zabezpečiť finančnú stabilitu, znížiť finančnú fragmentáciu a chrániť poskytovanie úverov pre hospodárstvo v čase krízy. V tejto oblasti sa dosahuje pokrok, a to aj prostredníctvom dohody o právnom rámci Európskeho mechanizmu pre stabilitu (ďalej len „EMS“) o spoločnom zabezpečovacom mechanizme pre jednotný fond na riešenie krízových situácií, je však potrebné ďalšie posilnenie. V tejto súvislosti samit eurozóny poveril Euroskupinu, aby v závislosti od ukončenia vnútroštátnych postupov pokračovala v práci na balíku reforiem EMS a aby naďalej pracovala na všetkých prvkoch ďalšieho posilnenia bankovej únie na základe konsenzu. Bola zriadená pracovná skupina na vysokej úrovni, ktorej úlohou je vypracovať plán vedúci k začatiu politických rokovaní o vytvorení európskeho systému ochrany vkladov (EDIS). Je dôležité pokročiť v odblokovaní prínosov bankovej únie z hľadiska zdieľania súkromného rizika, finančnej stability a hospodárskeho rastu a zároveň obmedziť príležitosti na arbitráž medzi členskými štátmi. V konečnom dôsledku by tak mala zabezpečiť finančnú a hospodársku suverenitu Európy. To si vyžaduje bezodkladné pokračovanie v práci, a to na všetkých prvkoch vrátane tých, o ktorých sa diskutovalo v rámci pracovnej skupiny na vysokej úrovni pre EDIS, a na rovnakej úrovni ambícií. Mala by sa dokončiť práca na balíku reforiem EMS vrátane zavedenia zabezpečovacieho mechanizmu pre jednotný fond na riešenie krízových situácií. Zabezpečovací mechanizmus pre jednotný fond na riešenie krízových situácií by sa mal sfunkčniť, a to aj skôr, za predpokladu, že sa dosiahne dostatočný pokrok v oblasti znižovania rizika.
                  Ďalej sa bude pracovať na riešeniach na prekonanie obmedzení v súčasnom systéme poskytovania likvidity v prípade riešenia krízových situácií. Nakoniec, Komisia prijala všetky opatrenia oznámené v rámci akčného plánu pre úniu kapitálových trhov z roku 2015. Právne, daňové a regulačné prekážky vytvorenia únie kapitálových trhov však pretrvávajú a je potrebné obnoviť úsilie zamerané na ich prekonanie, najmä v oblasti pravidiel prístupu k financovaniu, niektorých rozdielov v oblasti platobnej neschopnosti a daní, ako aj na dosiahnutie vysokých, účinných a zosúladených noriem dohľadu.

                  (15)

                  Posilnenie štruktúry HMÚ si vyžaduje, aby sa prioritne realizovali opatrenia stanovené vo vyhlásení zo samitu eurozóny z 13. decembra 2019, zatiaľ čo sa bude pokračovať v rokovaniach o ostatných aspektoch. V oznámení Komisie z 12. júna 2019 s názvom „Prehlbovanie európskej hospodárskej a menovej únie: hodnotenie pokroku štyri roky po správe piatich predsedov“ sa opisuje súčasný stav a uvádza sa názor Komisie na oblasti, na ktoré by sa malo sústrediť reformné úsilie v krátkodobom a strednodobom horizonte. Určitý pokrok sa dosiahol, pokiaľ ide o hospodársku úniu, prostredníctvom politickej dohody o prvkoch rozpočtového nástroja pre konvergenciu a konkurencieschopnosť eurozóny. S výhradou ukončenia vnútroštátnych postupov sa dosiahla dohoda v zásade o ďalšom rozvoji EMS a revízii zmluvy o EMS. V Rade sa však nedosiahol žiaden konsenzus o funkcii fiškálnej stabilizácie pre eurozónu, ani o reforme správy eurozóny.

                  (16)

                  Prehĺbenie HMÚ by viedlo k lepším makroekonomickým výsledkom. Neúplná HMÚ bráni finančnej integrácii. Toto obmedzuje možnosti financovania investícií, ktoré sú tak veľmi potrebné na podporu inkluzívneho, produktívneho, udržateľného a stabilného hospodárstva. Neúplná HMÚ takisto bráni plynulej transmisii menovej politiky v celej eurozóne a obmedzuje schopnosť Európy určovať svoj hospodársky osud. Ak by sa funkcia centrálnej fiškálnej stabilizácie odsúhlasila, doplnila by kapacitu členských štátov eurozóny na vykonávanie proticyklickej fiškálnej politiky. Rada berie na vedomie zámer Komisie navrhnúť európsky systém zaistenia v nezamestnanosti s cieľom lepšie chrániť občanov v prípade hospodárskych otrasov. Posilnenie HMÚ spolu so správnymi politikami na európskej a vnútroštátnej úrovni je kľúčom k rozšíreniu vplyvu Európy vo svete, posilneniu medzinárodnej úlohy eura a prispeniu k otvorenému multilaterálnemu globálnemu hospodárstvu založenému na pravidlách. Je dôležité, aby diskusie naďalej prebiehali otvorene a transparentne vo vzťahu k členským štátom, ktoré nie sú súčasťou eurozóny, pričom sa musí v plnej miere rešpektovať vnútorný trh Únie.

                  (17)

                  Aspekty tohto odporúčania, ktoré sa týkajú zamestnanosti a sociálnej oblasti, boli konzultované s Výborom pre zamestnanosť a Výborom pre sociálnu ochranu,

            TÝMTO ODPORÚČA, aby členské štáty eurozóny v rokoch 2020 až 2021 prijali jednotlivo aj spoločne v rámci Euroskupiny opatrenia s cieľom:

                  1.

                  V členských štátoch eurozóny s deficitom bežného účtu alebo vysokým zahraničným dlhom pokračovať v reformách zameraných na zvýšenie konkurencieschopnosti a zníženie zahraničného dlhu. V členských štátoch eurozóny s veľkým prebytkom bežného účtu zlepšiť podmienky podporujúce rast miezd, rešpektujúc pritom úlohu sociálnych partnerov, a vykonať opatrenia, ktoré podporujú verejné a súkromné investície. Vo všetkých členských štátoch podporovať produktivitu zlepšovaním podnikateľského prostredia a kvality inštitúcií, zvýšiť odolnosť zlepšovaním fungovania trhov s tovarom a so službami, a to najmä prehlbovaním jednotného trhu. Podporovať spravodlivú a inkluzívnu transformáciu na konkurencieschopné ekologické a digitálne hospodárstvo prostredníctvom hmotných a nehmotných investícií, a to tak verejných, ako aj súkromných.

                  2.

                  Pri vykonávaní politík spôsobom, ktorý plne rešpektuje Pakt stability a rastu, podporovať verejné a súkromné investície a zlepšovať kvalitu a štruktúru verejných financií. V členských štátoch s vysokou úrovňou verejného dlhu vykonávať obozretné politiky, aby sa verejný dlh dôveryhodne dostal na udržateľnú klesajúcu trajektóriu. V členských štátoch s priaznivou fiškálnou pozíciou využiť túto fiškálnu pozíciu na ďalšie zvýšenie objemu vysokokvalitných investícií, a pritom zachovať dlhodobú udržateľnosť verejných financií. Ak by sa riziká poklesu mali naplniť, fiškálne reakcie by mali byť diferencované a zacielené na podpornejšie zámery na agregátnej úrovni, pričom by sa malo zabezpečiť úplné dodržiavanie Paktu stability a rastu. V čo najväčšom rozsahu by sa mali zohľadniť okolnosti, v ktorých sa nachádzajú jednotlivé krajiny, a malo by sa zabrániť procyklickému vývoju. Členské štáty sú pripravené koordinovať svoje politiky v rámci Euroskupiny. Zlepšiť účinnosť vnútroštátnych fiškálnych rámcov a kvalitu verejných financií a prijať daňové a iné relevantné rozpočtové opatrenia podporujúce rast, ktoré pomáhajú rozvoju udržateľného a inkluzívneho hospodárstva. Podporovať a vykonávať opatrenia Únie zamerané na boj proti agresívnemu daňovému plánovaniu a zabrániť snahám o zvýšenie atraktivity daňového prostredia znižovaním štandardov v oblasti zdaňovania právnických osôb.

                  3.

                  Posilniť systémy vzdelávania a odbornej prípravy a zvýšiť investície do zručností. Zvýšiť účinnosť aktívnych politík trhu práce, ktoré podporujú integráciu do trhu práce a úspešné zmeny postavenia na trhu práce vrátane väčšieho množstva digitálnych a ekologických pracovných miest. Podporovať účasť na trhu práce vrátane účasti žien a zraniteľných skupín osôb a presunúť daňové zaťaženie z práce, najmä v prípade osôb s nízkym príjmom a druhých zárobkovo činných osôb v domácnosti. Posilňovať vytváranie kvalitných pracovných miest, spravodlivé pracovné podmienky, podporovať rovnováhu medzi pracovným a súkromným životom a riešiť segmentáciu trhu práce. Zlepšiť prístup k primeraným a udržateľným systémom sociálnej ochrany. Zvýšiť účinnosť sociálneho dialógu a podporovať kolektívne vyjednávanie.

                  4.

                  Nadviazať na vyhlásenie samitu eurozóny z 13. decembra 2019 s cieľom ďalej posilniť bankovú úniu v záujme jej dobudovania, a to bezodkladným pokračovaním v práci a s rovnakou úrovňou ambícií z hľadiska všetkých jej prvkov vrátane tých, o ktorých sa rokovalo v rámci pracovnej skupiny na vysokej úrovni pre EDIS. Dokončiť prácu na balíku reforiem EMS vrátane zavedenia zabezpečovacieho mechanizmu pre jednotný fond na riešenie krízových situácií. Sfunkčniť zabezpečovací mechanizmus pre jednotný fond na riešenie krízových situácií, a to aj skôr, za predpokladu, že sa v oblasti znižovania rizika dosiahne dostatočný pokrok. Ďalej pracovať na riešeniach na prekonanie obmedzení v súčasnom systéme poskytovania likvidity v prípade riešenia krízových situácií. Posilniť európsky regulačný rámec a rámec dohľadu, a to aj zabezpečením konzistentného a účinného dohľadu nad dodržiavaním pravidiel boja proti praniu špinavých peňazí a vynucovania ich dodržiavania. Podporiť riadené znižovanie pákového efektu v prípade veľkých objemov súkromného dlhu, a to aj obmedzovaním zvýhodňovania dlhu pri zdaňovaní. Naďalej vytvárať podmienky, ktoré bankám v eurozóne umožnia rýchlo znižovať objem nesplácaných úverov a predchádzať zvyšovaniu objemu takýchto úverov. Obnoviť úsilie o prehĺbenie únie kapitálových trhov.

                  5.

                  Dosiahnuť ambiciózny pokrok v prehlbovaní HMÚ, najmä rýchlo realizovať opatrenia stanovené vo vyhlásení zo samitu eurozóny z 13. decembra 2019, a to aj pokiaľ ide o BICC, a rokovať o ostatných aspektoch. Pokrokom v tejto oblasti sa zároveň posilní medzinárodná úloha eura a podporia sa hospodárske záujmy Európy na globálnej úrovni, pričom by sa mal v plnom rozsahu rešpektovať vnútorný trh Únie a tento pokrok by sa mal dosahovať otvorene a transparentne vo vzťahu k členským štátom, ktoré nie sú súčasťou eurozóny.

         V Bruseli 20. júla 2020

               Za Radu

               predsedníčka

            J. KLOECKNER

         (1)  Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Ú. v. EÚ L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  Všetky odhadované číselné údaje uvedené v tomto dokumente pochádzajú z prognózy Európskej komisie z jesene 2019.

         (4)  Smernica Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (Ú. v. EÚ L 283, 31.10.2003, s. 51).

         (5)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/630 zo 17. apríla 2019, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 575/2013, pokiaľ ide o minimálne krytie strát pri problémových expozíciách (Ú. v. EÚ L 111, 25.4.2019, s. 4).


title: Odporúčanie Rady z 9. októbra 2020 o vymenovaní člena Výkonnej rady Európskej centrálnej banky 2020/C 338/02

text:
               12.10.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 338/2

      ODPORÚČANIE RADY
      z 9. októbra 2020
      o vymenovaní člena Výkonnej rady Európskej centrálnej banky
      (2020/C 338/02)
      RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 283 ods. 2 a článok 139 ods. 2,
      so zreteľom na Protokol č. 4 o Štatúte Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky, a najmä na jeho článok 11.2,
      TÝMTO ODPORÚČA EURÓPSKEJ RADE:
      vymenovať pána Franka ELDERSONA za člena Výkonnej rady Európskej centrálnej banky na funkčné obdobie ôsmich rokov s účinnosťou od 15. decembra 2020.

         V Bruseli 9. októbra 2020

               Za Radu

               predseda

            M. ROTH


title: Odporúčanie Rady (EÚ) 2020/1475 z 13. októbra 2020 o koordinovanom prístupe k obmedzeniu voľného pohybu v reakcii na pandémiu COVID-19 (Text s významom pre EHP)

text:
               14.10.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 337/3

      ODPORÚČANIE RADY (EÚ) 2020/1475
      z 13. októbra 2020
      o koordinovanom prístupe k obmedzeniu voľného pohybu v reakcii na pandémiu COVID-19
      (Text s významom pre EHP)
      RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 21 ods. 2, článok 168 ods. 6 a článok 292 prvú a druhú vetu,
      so zreteľom na návrh Európskej komisie,
      keďže:

                  (1)

                  Občianstvom Únie sa každému občanovi Únie priznáva právo na voľný pohyb.

                  (2)

                  Podľa článku 21 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) má každý občan Únie právo slobodne sa pohybovať a zdržiavať na území členských štátov, pričom podlieha obmedzeniam a podmienkam ustanoveným v zmluvách a v opatreniach prijatých na ich vykonanie. Uplatňovanie uvedeného práva sa zabezpečuje smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES (1). Slobodu pohybu a pobytu zabezpečuje aj článok 45 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „charta“). Keďže na dosiahnutie cieľa stanoveného v článku 21 ZFEÚ sú potrebné opatrenia Únie a potrebné právomoci nie sú v zmluvách ustanovené inak, Rada môže prijať ustanovenia s cieľom uľahčiť výkon práva na slobodu pohybu a pobytu.

                  (3)

                  V súlade s článkom 168 ods. 1 ZFEÚ sa pri stanovení a uskutočňovaní všetkých politík a činností Únie zabezpečí vysoká úroveň ochrany ľudského zdravia.

                  (4)

                  Generálny riaditeľ Svetovej zdravotníckej organizácie (ďalej len „WHO“) 30. januára 2020 vyhlásil stav ohrozenia verejného zdravia medzinárodného významu v súvislosti s globálnym šírením nového koronavírusu, ktorý spôsobuje ochorenie COVID-19. WHO 11. marca 2020 dospela k záveru, že ochorenie COVID-19 možno charakterizovať ako pandémiu.

                  (5)

                  S cieľom obmedziť šírenie vírusu prijali členské štáty rôzne opatrenia, z ktorých niektoré mali vplyv na právo občanov Únie na slobodný pohyb a pobyt na území členských štátov, ako napríklad obmedzenia pri vstupe alebo požiadavky, aby cezhraniční cestujúci absolvovali karanténu.

                  (6)

                  Rada 13. februára 2020 prijala závery o ochorení COVID-19 (2), v ktorých naliehavo vyzvala členské štáty, aby konali spoločne a v spolupráci s Komisiou primeraným a vhodným spôsobom rozvíjali úzku a posilnenú koordináciu medzi sebou s cieľom zabezpečiť účinnosť všetkých opatrení, v prípade potreby aj opatrení v oblasti cestovania, a to pri súčasnom zabezpečení voľného pohybu v rámci EÚ, ako aj s cieľom zabezpečiť optimálnu ochranu verejného zdravia.

                  (7)

                  Hlavy štátov alebo predsedovia vlád Európskej únie 10. marca 2020 zdôraznili, že reakcia na ochorenie COVID-19 si vyžaduje spoločný európsky prístup.

                  (8)

                  Komisia od marca 2020 prijala niekoľko usmernení a oznámení s cieľom podporiť úsilie členských štátov o koordináciu a zabezpečiť voľný pohyb v Únii v časoch pandémie ochorenia COVID-19 (3).

                  (9)

                  Keďže pandémia COVID-19 spôsobila bezprecedentnú núdzovú situáciu v oblasti zdravia, ochrana verejného zdravia sa stala prvoradou prioritou Únie aj jej členských štátov. Členské štáty môžu z dôvodu ochrany verejného zdravia prijať opatrenia na obmedzenie voľného pohybu osôb v Únii. Podľa článku 168 ods. 7 ZFEÚ sú za vymedzenie svojej zdravotnej politiky, ako aj za organizáciu a poskytovanie zdravotníckych služieb a zdravotnej starostlivosti zodpovedné členské štáty, preto sa tieto v jednotlivých členských štátoch líšiť. Zatiaľ čo členské štáty majú právomoc rozhodovať o najvhodnejších opatreniach na ochranu verejného zdravia vrátane požiadaviek na karanténu alebo testovanie, je vhodné zabezpečiť koordináciu takýchto opatrení s cieľom zaistiť uplatňovanie práva na voľný pohyb a bojovať proti závažnému cezhraničnému ohrozeniu zdravia, akým je napríklad Covid-19.

                  (10)

                  Členské štáty by pri prijímaní a uplatňovaní obmedzení voľného pohybu mali dodržiavať zásady práva EÚ, najmä zásadu proporcionality a nediskriminácie. Cieľom tohto odporúčania je uľahčiť koordinované uplatňovanie týchto zásad vo výnimočnej situácii spôsobenej pandémiou COVID-19. Mechanizmy zavedené týmto odporúčaním by sa preto z hľadiska rozsahu pôsobnosti a času mali obmedziť výlučne na obmedzenia, ktoré sa prijali v reakcii na túto pandémiu.

                  (11)

                  Jednostranné opatrenia v tejto oblasti môžu spôsobiť výrazné narušenia, pretože podniky a občania čelia širokému spektru odlišných a rýchlo sa meniacich opatrení. To je obzvlášť škodlivé v situácii, keď je európske hospodárstvo týmto vírusom už výrazne postihnuté.

                  (12)

                  Cieľom tohto odporúčania je zabezpečiť zvýšenú koordináciu medzi členskými štátmi, ktoré zvažujú prijatie opatrení obmedzujúcich voľný pohyb z dôvodov verejného zdravia. V záujme zavádzania len takých obmedzení, ktoré sú nevyhnutne potrebné, by členské štáty mali nediskriminačne a v čo najširšej miere uplatňovať takéto obmedzenia na osoby prichádzajúce z konkrétnych mimoriadne zasiahnutých oblastí alebo regiónov, a nie z územia členského štátu ako celku.

                  (13)

                  Koordinovaný prístup členských štátov si vyžaduje spoločné úsilie v týchto kľúčových oblastiach: uplatňovanie spoločných kritérií a prahových hodnôt pri rozhodovaní o tom, či zaviesť obmedzenia voľného pohybu, mapovanie rizika prenosu ochorenia COVID-19 na základe dohodnutého farebného kódu, a koordinovaný prístup, pokiaľ ide o prípadné opatrenia, ktoré sa môžu primerane uplatňovať na osoby pohybujúce sa medzi oblasťami v závislosti od úrovne rizika prenosu v uvedených oblastiach.

                  (14)

                  Kritériá a prahové hodnoty uvedené v tomto odporúčaní vychádzajú z údajov poskytnutých členskými štátmi. Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb by malo každý týždeň uverejňovať a aktualizovať komplexný súbor údajov a mapy, v ktorých sa uvádza stav spoločných kritérií pre regióny EÚ, a to na základe údajov poskytnutých členskými štátmi.

                  (15)

                  Vzhľadom na vyvíjajúcu sa epidemiologickú situáciu by Komisia s podporou Európskeho centra pre prevenciu a kontrolu chorôb mala pravidelne posudzovať kritériá, potreby týkajúce sa údajov a prahové hodnoty uvedené v tomto odporúčaní vrátane toho, či by sa mali zvážiť iné kritériá alebo upraviť prahové hodnoty, a svoje zistenia posielať Rade na zváženie spolu s prípadným návrhom na zmenu tohto odporúčania, ak je to potrebné.

                  (16)

                  Toto odporúčanie by sa nemalo vykladať ako uľahčovanie alebo podpora prijímania obmedzení voľného pohybu v reakcii na pandémiu, ale skôr ako snaha zabezpečiť koordinovaný prístup v prípade, že sa členský štát rozhodne takéto obmedzenia zaviesť. Rozhodnutie o tom, či obmedzenia voľného pohybu zaviesť, zostáva zodpovednosťou členských štátov, ktoré musia konať v súlade s právom Únie. Členské štáty si takisto ponechávajú možnosť nezaviesť obmedzenia, aj keď sú splnené kritériá a dosiahnuté prahové hodnoty uvedené v tomto odporúčaní.

                  (17)

                  Obmedzenia voľného pohybu by sa mali zvažovať len vtedy, ak majú členské štáty dostatočné dôkazy na odôvodnenie takýchto obmedzení z hľadiska ich prínosu pre verejné zdravie a ak majú opodstatnené dôvody domnievať sa, že obmedzenia budú účinné.

                  (18)

                  S cieľom obmedziť narušenie vnútorného trhu a rodinného života počas trvania pandémie by sa od cestujúcich, ktorí plnia úlohy zásadného významu alebo nevyhnutne musia cestovať, ako sú pracovníci alebo samostatne zárobkovo činné osoby vykonávajúce kritické povolania, cezhraniční pracovníci, pracovníci v doprave alebo poskytovatelia dopravných služieb, námorníci a osoby cestujúce z naliehavých obchodných alebo rodinných dôvodov vrátane členov cezhraničných rodín, ktorí cestujú pravidelne, nemalo vyžadovať, aby absolvovali karanténu.

                  (19)

                  V záujme obmedzenia vplyvu akýchkoľvek zavedených obmedzení voľného pohybu, zabezpečenia predvídateľnosti, právnej istoty a dodržiavania pravidiel zo strany občanov má zásadný význam jasné, včasné a komplexné informovanie ostatných členských štátov a širokej verejnosti,

            PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:

         Všeobecné zásady

      Pri prijímaní a uplatňovaní opatrení na ochranu verejného zdravia v reakcii na pandémiu COVID-19 by členské štáty mali v čo najväčšej miere koordinovať svoje činnosti na základe týchto zásad:

                  1.

                  Akékoľvek obmedzenia voľného pohybu osôb v Únii zavedené s cieľom obmedziť šírenie ochorenia COVID-19 by mali vychádzať z konkrétnych a obmedzených dôvodov verejného záujmu, a to z ochrany verejného zdravia. Takéto obmedzenia sa musia uplatňovať v súlade so všeobecnými zásadami práva Únie, najmä so zásadou proporcionality a nediskriminácie. Akékoľvek prijaté opatrenia by preto nemali presahovať rámec toho, čo je nevyhnutne potrebné na ochranu verejného zdravia.

                  2.

                  Všetky takéto obmedzenia by sa mali zrušiť hneď, ako to umožní epidemiologická situácia.

                  3.

                  Nesmie dochádzať k diskriminácii medzi členskými štátmi, napríklad uplatňovaním veľkorysejších pravidiel týkajúcich sa cestovania do susedného členského a cestovania z neho štátu v porovnaní s cestovaním do iných členských štátov a cestovania z nich, ak je v nich rovnaká epidemiologická situácia.

                  4.

                  Obmedzenia nesmú byť založené na štátnej príslušnosti dotknutej osoby, ale mali by vychádzať z miesta alebo miest, na ktorých sa daná osoba zdržiavala počas 14 dní pred príchodom.

                  5.

                  Členské štáty by mali vždy prijímať svojich vlastných štátnych príslušníkov a občanov Únie a ich rodinných príslušníkov s pobytom na ich území a mali by uľahčovať rýchly tranzit cez svoje územie.

                  6.

                  Členské štáty by mali venovať osobitnú pozornosť špecifikám cezhraničných regiónov, najvzdialenejších regiónov, exkláv a geograficky izolovaných oblastí a potrebe spolupráce na miestnej a regionálnej úrovni.

                  7.

                  Členské štáty by si mali pravidelne vymieňať informácie o všetkých záležitostiach, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti tohto odporúčania.

         Spoločné kritériá

                  8.

                  Členské štáty by pri zvažovaní, či zaviesť obmedzenia voľného pohybu v reakcii na pandémiu COVID-19, mali zohľadniť tieto kľúčové kritériá:

                              a)

                              „súhrnnú 14-dňovú mieru oznámených prípadov ochorenia COVID-19“, t. j. celkový počet novooznámených prípadov ochorenia COVID-19 na 100 000 obyvateľov za posledných 14 dní na regionálnej úrovni;

                              b)

                              „mieru pozitivity testov“, t. j. percentuálny podiel pozitívnych testov zo všetkých testov na infekciu COVID-19 vykonaných počas posledného týždňa;

                              c)

                              „mieru testovania“, t. j. počet testov na infekciu COVID-19 na 100 000 obyvateľov vykonaných počas posledného týždňa.

         Údaje o spoločných kritériách

                  9.

                  S cieľom zabezpečiť dostupnosť komplexných a porovnateľných údajov by členské štáty mali každý týždeň poskytovať Európskemu centru pre prevenciu a kontrolu chorôb dostupné údaje o kritériách uvedených v bode 8.
                  Členské štáty by mali poskytovať tieto údaje aj na regionálnej úrovni v záujme zabezpečenia toho, aby sa všetky opatrenia mohli zamerať na tie regióny, v ktorých sú nevyhnutne potrebné.
                  Členské štáty by si mali vymieňať informácie o všetkých stratégiách testovania, ktoré vykonávajú.

         Mapovanie rizikových oblastí

                  10.

                  Na základe údajov poskytnutých členskými štátmi by Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb malo uverejniť mapu členských štátov EÚ rozčlenenú podľa regiónov, aby podporilo členské štáty pri rozhodovaní. Táto mapa by mala obsahovať aj údaje z Islandu, Lichtenštajnska, Nórska a – hneď ako to umožnia podmienky (4) – Švajčiarskej konfederácie. Na tejto mape by jednotlivé oblasti mali byť označené týmito farbami:

                              a)

                              zelenou, ak je súhrnná 14-dňová miera oznámených prípadov ochorenia COVID-19 nižšia ako 25 prípadov a miera pozitivity testov na infekciu COVID-19 je nižšia ako 4 %;

                              b)

                              oranžovou, ak je súhrnná 14-dňová miera oznámených prípadov ochorenia COVID-19 nižšia ako 50 prípadov, ale miera pozitivity testov na infekciu COVID-19 je 4 % alebo viac, alebo ak sa súhrnná 14-dňová miera oznámených prípadov ochorenia COVID-19 pohybuje od 25 do 150 prípadov, ale miera pozitivity testov na infekciu COVID-19 je nižšia ako 4 %;

                              c)

                              červenou, ak je súhrnná 14-dňová miera oznámených prípadov ochorenia COVID-19 50 alebo viac prípadov a miera pozitivity testov na infekciu COVID-19 je 4 % alebo viac, alebo ak je súhrnná 14-dňová miera oznámených prípadov ochorenia COVID-19 vyššia ako 150 prípadov na 100 000 obyvateľov;

                              d)

                              šedou, ak nie sú k dispozícii dostatočné informácie na posúdenie kritérií uvedených v bodoch a) až c) alebo ak je miera testovania 300 alebo menej testov na infekciu COVID-19 na 100 000 obyvateľov.

                        Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb by malo uverejňovať aj samostatné mapy pre každý kľúčový ukazovateľ, ktorý prispieva ku komplexnej mape: 14-dňovú mieru oznámených prípadov na regionálnej úrovni, ako aj mieru testovania a mieru pozitivity testov na úrovni členských štátov počas posledného týždňa. Po tom, čo budú dostupné údaje na regionálnej úrovni, by všetky mapy mali vychádzať z týchto údajov.

                  11.

                  Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb by malo každý týždeň uverejniť aktualizovanú verziu máp a podkladových údajov.

         Spoločné prahové hodnoty pri zvažovaní obmedzení voľného pohybu z dôvodov verejného zdravia

                  12.

                  Členské štáty by nemali obmedzovať voľný pohyb osôb cestujúcich do oblastí iného členského štátu alebo cestujúcich z nich, ak sú označené ako „zelené“ podľa bodu 10.

                  13.

                  Pri zvažovaní uplatnenia obmedzení na oblasť, ktorá nie je označená ako „zelená“ podľa bodu 10:

                              a)

                              by členské štáty mali zohľadňovať rozdielne epidemiologické situácie v oranžových a červených oblastiach a konať primerane;

                              b)

                              by členské štáty mohli zohľadniť dodatočné kritériá a trendy. Na tento účel ECDC poskytne každý týždeň údaje o veľkosti populácie, miere hospitalizácie, miere vyťaženia jednotiek intenzívnej starostlivosti a úmrtnosti, ak sú k dispozícii;

                              c)

                              by členské štáty mali zohľadniť aj epidemiologickú situáciu na svojom vlastnom území vrátane politík testovania, počtu vykonaných testov a miery pozitivity testov, ako aj iných epidemiologických ukazovateľov;

                              d)

                              by členské štáty mali zohľadniť stratégie testovania a venovať osobitnú pozornosť situácii v oblastiach s vysokou mierou testovania.

         Koordinácia medzi členskými štátmi

                  14.

                  Členské štáty, ktoré majú v úmysle na základe svojich rozhodovacích postupov uplatniť obmedzenia na osoby cestujúce do oblasti alebo z oblasti, ktorá nie je označená ako „zelená“ podľa bodu 10, by mali pred nadobudnutím účinnosti opatrení najprv informovať dotknutý členský štát. Osobitná pozornosť by sa mala venovať cezhraničnej spolupráci, najvzdialenejším regiónom, exklávam a geograficky izolovaným oblastiam. Pred nadobudnutím účinnosti by sa mali o uvedenom úmysle informovať aj ostatné členské štáty a Komisia. Ak je to možné, informácie by sa mali poskytnúť 48 hodín vopred.
                  Na informovanie ostatných členských štátov a Komisie by členské štáty mali využívať existujúce komunikačné siete vrátane siete integrovanej politickej reakcie na krízu (ďalej len „IPCR“). Kontaktné miesta IPCR by mali zabezpečiť, aby sa informácie bezodkladne postúpili ich príslušným orgánom.

                  15.

                  Členské štáty by mali bezodkladne informovať ostatné členské štáty a Komisiu o zrušení alebo zmiernení všetkých predtým zavedených reštriktívnych opatrení, ktoré by malo nadobudnúť účinnosť čo najskôr.
                  Obmedzenia voľného pohybu by sa mali zrušiť, ak sa oblasť opäť klasifikuje ako „zelená“ podľa bodu 10 za predpokladu, že od ich zavedenia uplynulo aspoň 14 dní.

                  16.

                  Najneskôr 7 dní po prijatí tohto odporúčania by členské štáty mali postupne zrušiť obmedzenia uplatnené pred prijatím tohto odporúčania na oblasti, ktoré sú označené ako „zelené“ podľa bodu 10.

         Spoločný rámec, pokiaľ ide o možné opatrenia pre cestujúcich prichádzajúcich z rizikovejších oblastí

                  17.

                  Členské štáty by v zásade nemali odopierať vstup osobám cestujúcim z iných členských štátov.
                  Členské štáty, ktoré považujú za nevyhnutné zaviesť obmedzenia voľného pohybu na základe svojich rozhodovacích postupov, by mohli vyžadovať, aby osoby cestujúce z oblasti, ktorá nie je označená ako „zelená“ podľa bodu 10:

                              a)

                              absolvovali karanténu/samoizoláciu; a/alebo

                              b)

                              absolvovali po príchode test na infekciu COVID-19.

                        Členské štáty môžu cestujúcim ponúknuť možnosť nahradiť test uvedený v písmene b) testom na infekciu COVID-19 vykonaným pred príchodom.
                  Členské štáty by mali posilniť koordinačné úsilie, pokiaľ ide o dĺžku karantény/samoizolácie a náhradné možnosti. Vždy keď je to možné a v súlade so stratégiami, o ktorých rozhodli členské štáty, by sa malo podporovať vývoj testovania.

                  18.

                  Členské štáty by mali vzájomne uznávať výsledky testov na infekciu COVID-19, ktoré v iných členských štátoch vykonajú certifikované zdravotnícke subjekty. Členské štáty by mali posilniť spoluprácu, pokiaľ ide o rôzne aspekty súvisiace s testovaním vrátane overovania osvedčení o teste, pričom by mali zohľadniť výskum a rady epidemiologických odborníkov, ako aj najlepšie postupy.

                  19.

                  Cestujúci, ktorí plnia úlohy zásadného významu alebo nevyhnutne musia cestovať, by nemali mať povinnosť absolvovať karanténu v čase plnenia úlohy zásadného významu, najmä ak sú to:

                              a)

                              pracovníci alebo samostatne zárobkovo činné osoby vykonávajúce kritické povolania vrátane zdravotníckych pracovníkov, cezhraničných a vyslaných pracovníkov, ako aj sezónnych pracovníkov uvedených v usmerneniach týkajúcich sa uplatňovania voľného pohybu pracovníkov počas pandémie COVID-19 (5);

                              b)

                              pracovníci v doprave alebo poskytovatelia dopravných služieb vrátane vodičov nákladných vozidiel prepravujúcich tovar na použitie na danom území, ako aj vozidiel, ktoré cez územie iba tranzitujú;

                              c)

                              pacienti cestujúci z naliehavých zdravotných dôvodov;

                              d)

                              žiaci, študenti a stážisti, ktorí denne cestujú do zahraničia;

                              e)

                              osoby cestujúce z naliehavých rodinných alebo obchodných dôvodov;

                              f)

                              diplomati, personál medzinárodných organizácií a osoby pozvané medzinárodnými organizáciami, ktorých fyzická prítomnosť je potrebná na riadne fungovanie týchto organizácií, vojenský personál, príslušníci polície a humanitárni pracovníci a pracovníci civilnej ochrany pri výkone svojich funkcií;

                              g)

                              tranzitujúci cestujúci;

                              h)

                              námorníci;

                              i)

                              novinári pri výkone svojich povinností.

                  20.

                  Členské štáty by mohli vyžadovať, aby osoby vstupujúce na ich územie predložili formulár na vyhľadanie cestujúceho v súlade s požiadavkami na ochranu údajov. Mal by sa vypracovať spoločný európsky formulár na vyhľadanie cestujúceho, ktorý by členské štáty mohli využívať. Vždy, keď je to možné, by sa pre informácie na účely formulára na vyhľadanie cestujúceho mali využívať digitálne možnosti s cieľom zjednodušiť spracúvanie a zároveň zabezpečiť rovnaký prístup pre všetkých občanov.

                  21.

                  Žiadne opatrenia uplatňované na osoby prichádzajúce z oblasti, ktorá je označená ako „červená“, „oranžová“ alebo „šedá“ podľa bodu 10, nesmú byť diskriminačné, t. j. mali by sa uplatňovať rovnako na vracajúcich sa štátnych príslušníkov dotknutého členského štátu.

                  22.

                  Členské štáty by mali zabezpečiť, aby všetky formálne požiadavky uložené občanom a podnikom predstavovali konkrétny prínos z hľadiska úsilia, ktoré sa v oblasti verejného zdravia vynakladá v boji proti pandémii, a aby sa nimi nevytváralo neprimerané a zbytočné administratívne zaťaženie.

                  23.

                  Ak sa pri príchode do miesta určenia vyskytnú u nejakej osoby symptómy, malo by sa v súlade s miestnou praxou uskutočniť testovanie, diagnostika, izolácia a vyhľadanie kontaktov, pričom vstup by sa nemal odoprieť. Informácie o prípadoch, ktoré boli zistené pri príchode, by sa na účely vyhľadávania kontaktov mali prostredníctvom systému včasného varovania a reakcie bezodkladne poskytnúť orgánom verejného zdravotníctva krajín, v ktorých sa dotknutá osoba počas predchádzajúcich 14 dní zdržiavala.

                  24.

                  Obmedzenia by nemali mať formu zákazov prevádzky určitých dopravných služieb.

         Komunikácia a informovanie verejnosti

                  25.

                  Členské štáty by mali príslušným zainteresovaným stranám a širokej verejnosti poskytnúť jasné, komplexné a včasné informácie o akýchkoľvek obmedzeniach voľného pohybu, o všetkých sprievodných požiadavkách (napríklad negatívnych testoch na infekciu COVID-19 alebo formulároch na vyhľadanie cestujúceho), ako aj o opatreniach uplatňovaných na cestujúcich, ktorí prichádzajú z rizikových oblastí, a to čo najskôr pred tým, než nadobudnúť účinnosť. Spravidla by sa tieto informácie mali uverejniť 24 hodín pred nadobudnutím účinnosti, zohľadňujúc, že v prípade epidemiologických núdzových situácií je potrebná určitá flexibilita.
                  Tieto informácie by sa mali sprístupniť aj na webovej platforme „Re-open EU“, ktorá by mala obsahovať krížový odkaz na mapu pravidelne uverejňovanú Európskym centrom pre prevenciu a kontrolu chorôb podľa bodov 10 a 11.
                  Podstata opatrení, ich geografický rozsah pôsobnosti a kategórie osôb, na ktoré sa vzťahujú, by mali byť jasne opísané.

         Preskúmanie

                  26.

                  Komisia by mala toto odporúčanie pravidelne preskúmavať s podporou Európskeho centra pre prevenciu a kontrolu chorôb. Komisia by mala o tom pravidelne podávať správy Rade.

         V Luxemburgu 13. októbra 2020

               Za Radu

               predseda

            M. ROTH

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 30.4.2004, s. 77).

         (2)  Ú. v. EÚ C 57, 20.2.2020, s. 4.

         (3)  Usmernenia Komisie pre opatrenia v oblasti riadenia hraníc na ochranu zdravia a zabezpečenie dostupnosti tovaru a základných služieb (Ú. v. EÚ C 86I, 16.3.2020, s. 1), usmernenia Komisie týkajúce sa uplatňovania voľného pohybu pracovníkov počas pandémie COVID-19 (Ú. v. EÚ C 102I, 30.3.2020, s. 12), spoločný európsky plán predsedníčky Európskej komisie a predsedu Európskej rady na zrušenie opatrení na zamedzenie šírenia COVID-19, usmernenia Komisie týkajúce sa voľného pohybu zdravotníckych pracovníkov a minimálnej harmonizácie odbornej prípravy vo vzťahu k núdzovým opatreniam v súvislosti s ochorením COVID-19 (Ú. v. EÚ C 156, 8.5.2020, s. 1), oznámenie Komisie s názvom Smerom k fázovému a koordinovanému prístupu k obnoveniu slobody pohybu a rušeniu kontrol na vnútorných hraniciach (Ú. v. EÚ C 169, 15.5.2020, s. 30), oznámenie Komisie o treťom posúdení uplatňovania dočasného obmedzenia ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, COM(2020) 299 final, usmernenia Komisie o sezónnych pracovníkoch v EÚ v súvislosti s epidémiou ochorenia COVID-19 (Ú. v. EÚ C 235I, 17.7.2020, s. 1), oznámenie Komisie o uplatňovaní „zelených jazdných pruhov“ v rámci usmernení pre opatrenia v oblasti riadenia hraníc na ochranu zdravia a zabezpečenie dostupnosti tovaru a základných služieb (Ú. v. EÚ C 96I, 24.3.2020, s. 1), usmernenia Komisie s názvom Uľahčenie prepravy leteckého nákladu počas pandémie COVID-19 (Ú. v. EÚ C 100I, 27.3.2020, s. 1) a usmernenia Komisie o ochrane zdravia, repatriácii a cestovných službách pre námorníkov a ďalšie osoby na palube lodí (Ú. v. EÚ C 119, 14.4.2020, s. 1).

         (4)  Pod podmienkou uzavretia dohody medzi EÚ a Švajčiarskou konfederáciou o spolupráci v oblasti verejného zdravia vrátane účasti Švajčiarskej konfederácie v Európskom centre pre prevenciu a kontrolu chorôb podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 851/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa zriaďuje Európske Centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (Ú. v. EÚ L 142, 30.4.2004, s. 1).

         (5)  Ú. v. EÚ C 102 I, 30.3.2020, s. 12.


title: Odporúčanie Rady (EÚ) 2020/1551 z 22. októbra 2020, ktorým sa mení odporúčanie Rady (EÚ) 2020/912 o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia

text:
                  26.10.2020

                  SK

                  Úradný vestník Európskej únie

                  L 354/19

         ODPORÚČANIE RADY (EÚ) 2020/1551
         z 22. októbra 2020,
         ktorým sa mení odporúčanie Rady (EÚ) 2020/912 o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia
         RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
         so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 77 ods. 2 písm. b) a e) a článok 292 prvú a druhú vetu,
         keďže:

                     (1)

                     Rada 30. júna 2020 prijala odporúčanie o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia (1) (ďalej len „odporúčanie Rady“). Rada 16. júla 2020 prijala odporúčanie (EÚ) 2020/1052 zo 16. júla 2020, ktorým sa mení odporúčanie Rady (EÚ) 2020/912 o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia (2). Rada 30. júla 2020 prijala odporúčanie (EÚ) 2020/1144 z 30. júla 2020, ktorým sa mení odporúčanie Rady (EÚ) 2020/912 o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia (3).
                     Rada 7. augusta 2020 prijala odporúčanie (EÚ) 2020/1186 zo 7. augusta 2020, ktorým sa mení odporúčanie Rady (EÚ) 2020/912 o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia (4).

                     (2)

                     V odporúčaní Rady sa stanovuje, že členské štáty by mali od 1. júla 2020 postupne koordinovaným spôsobom rušiť dočasné obmedzenie ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, vo vzťahu k osobám s pobytom v tretích krajinách uvedených v prílohe I k odporúčaniu Rady. Rada by mala po dôkladnej konzultácii s Komisiou a príslušnými agentúrami a útvarmi EÚ v nadväznosti na celkové posúdenie založené na metodike, kritériách a informáciách uvedených v odporúčaní Rady zoznam tretích krajín uvedený v prílohe I každé dva týždne preskúmať a podľa potreby aktualizovať.

                     (3)

                     Odvtedy sa v úzkej spolupráci s Komisiou a príslušnými agentúrami a útvarmi EÚ uskutočnili v rámci Rady rokovania o preskúmaní zoznamu tretích krajín uvedeného v prílohe I k odporúčaniu Rady a pri uplatňovaní kritérií a metodiky stanovených v odporúčaní Rady. Výsledkom týchto rokovaní je, že zoznam tretích krajín uvedený v prílohe I by sa mal zmeniť. Konkrétne by sa zo zoznamu mali vypustiť Kanada, Gruzínsko a Tunisko a mal by sa naň doplniť Singapur. Malo by sa tiež objasniť, že pod podmienkou potvrdenia vzájomnosti by malo byť možné cestovať do OAO Hongkong a OAO Macao.

                     (4)

                     Kontrola hraníc je nielen v záujme členského štátu, na ktorého vonkajších hraniciach sa vykonáva, ale všetkých členských štátov, ktoré zrušili kontrolu hraníc na vnútorných hraniciach. Členské štáty by preto mali zabezpečiť, aby boli opatrenia prijímané na vonkajších hraniciach koordinované, s cieľom zabezpečiť dobré fungovanie schengenského priestoru. Na tento účel by členské štáty mali od 22. októbra 2020 pokračovať v rušení dočasných obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, koordinovaným spôsobom vo vzťahu k osobám s pobytom v tretích krajinách uvedených v prílohe I k odporúčaniu Rady zmenenej týmto odporúčaním.

                     (5)

                     V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a ZFEÚ, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tohto odporúčania, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu. Vzhľadom na to, že toto odporúčanie je založené na schengenskom acquis, sa Dánsko v súlade s článkom 4 uvedeného protokolu rozhodne do šiestich mesiacov po rozhodnutí Rady o tomto odporúčaní, či ho bude transponovať.

                     (6)

                     Toto odporúčanie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorom sa Írsko nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2002/192/ES (5); Írsko sa preto nezúčastňuje na jeho prijatí, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.

                     (7)

                     Pokiaľ ide o Island a Nórsko, toto odporúčanie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle dohody uzavretej medzi Radou Európskej únie a Islandskou republikou a Nórskym kráľovstvom o pridružení Islandskej republiky a Nórskeho kráľovstva pri vykonávaní, uplatňovaní a vývoji schengenského acquis, ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode A rozhodnutia Rady 1999/437/ES (6).

                     (8)

                     Pokiaľ ide o Švajčiarsko, toto nariadenie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Dohody medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis, ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode A rozhodnutia Rady 1999/437/ES (7) v spojení s článkom 3 rozhodnutia Rady 2008/146/ES (8).

                     (9)

                     Pokiaľ ide o Lichtenštajnsko, toto odporúčanie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Protokolu medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom, Švajčiarskou konfederáciou a Lichtenštajnským kniežatstvom o pristúpení Lichtenštajnského kniežatstva k Dohode medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis, ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode A rozhodnutia 1999/437/ES (9) v spojení s článkom 3 rozhodnutia Rady 2011/350/EÚ (10).

               PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
         Odporúčanie Rady (EÚ) 2020/912 o dočasnom obmedzení ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, a o možnom zrušení tohto obmedzenia, zmenené odporúčaním (EÚ) 2020/1052, odporúčaním (EÚ) 2020/1144 a odporúčaním (EÚ) 2020/1186, sa mení takto:

                     (1)

                     Prvý odsek bodu 1 odporúčania Rady sa nahrádza takto:

                                 „1.

                                 Členské štáty by mali od 22. októbra 2020 postupne koordinovaným spôsobom rušiť dočasné obmedzenie ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné, vo vzťahu k osobám s pobytom v tretích krajinách uvedených v prílohe I.“

                     (2)

                     Príloha I k odporúčaniu sa nahrádza takto:

                           „PRÍLOHA I
                           Tretie krajiny a osobitné administratívne oblasti, v prípade ktorých platí, že na osoby s pobytom v nich by sa nemalo na vonkajších hraniciach uplatňovať dočasné obmedzenie ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné:

                                       I.

                                       ŠTÁTY

                                                   1.

                                                   AUSTRÁLIA

                                                   2.

                                                   JAPONSKO

                                                   3.

                                                   NOVÝ ZÉLAND

                                                   4.

                                                   RWANDA

                                                   5.

                                                   SINGAPUR

                                                   6.

                                                   JUŽNÁ KÓREA

                                                   7.

                                                   THAJSKO

                                                   8.

                                                   URUGUAJ

                                                   9.

                                                   ČÍNA (*1)

                                       II.

                                       OSOBITNÉ ADMINISTRATÍVNE OBLASTI ČÍNSKEJ ĽUDOVEJ REPUBLIKY

                                                   1.

                                                   OAO Hongkong (*1)

                                                   2.

                                                   OAO Macao (*1)

                        (*1)  s výhradou potvrdenia reciprocity"

                        (*1)  s výhradou potvrdenia reciprocity"

                        (*1)  s výhradou potvrdenia reciprocity"

            V Bruseli 22. októbra 2020

                  Za Radu

                  predseda

               M. ROTH

            (1)  Ú. v. EÚ L 208 I, 1.7.2020, s. 1.

            (2)  Ú. v. EÚ L 230, 17.7.2020, s. 26.

            (3)  Ú. v. EÚ L 248, 31.7.2020, s. 26.

            (4)  Ú. v. EÚ L 261, 11.8.2020, s. 83.

            (5)  Rozhodnutie Rady 2002/192/ES z 28. februára 2002 o požiadavke Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis (Ú. v. ES L 64, 7.3.2002, s. 20).

            (6)  Ú. v. ES L 176, 10.7.1999, s. 36.

            (7)  Ú. v. EÚ L 53, 27.2.2008, s. 52.

            (8)  Rozhodnutie Rady 2008/146/ES z 28. januára 2008 o uzavretí v mene Európskeho spoločenstva Dohody medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis (Ú. v. EÚ L 53, 27.2.2008, s. 1).

            (9)  Ú. v. EÚ L 160, 18.6.2011, s. 21.

            (10)  Rozhodnutie Rady 2011/350/EÚ zo 7. marca 2011 o uzavretí v mene Európskej únie Protokolu medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom, Švajčiarskou konfederáciou a Lichtenštajnským kniežatstvom o pristúpení Lichtenštajnského kniežatstva k Dohode medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k implementácii, uplatňovaniu a rozvoju schengenského acquis, ktoré sa vzťahuje na zrušenie kontrol na vnútorných hraniciach a pohyb osôb (Ú. v. EÚ L 160, 18.6.2011, s. 19).


title: Odporúčanie Komisie (EÚ) 2020/1563 zo 14. októbra 2020 týkajúce sa energetickej chudoby

text:
               27.10.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 357/35

      ODPORÚČANIE KOMISIE (EÚ) 2020/1563
      zo 14. októbra 2020
      týkajúce sa energetickej chudoby
      EURÓPSKA KOMISIA,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej články 168 a 194,
      so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/944 z 5. júna 2019 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou a o zmene smernice 2012/27/EÚ (1) („prepracovaná smernica o elektrine“), a najmä na jej článok 29,
      keďže:

                  (1)

                  Energetická chudoba je situácia, keď domácnosti nemajú prístup k základným energetickým službám. V roku 2018 si takmer 34 miliónov Európanov nemohlo dovoliť, aby mali doma primerané teplo (2), a preto je energetická chudoba pre EÚ veľkou výzvou.

                  (2)

                  Ako uznali spoluzákonodarcovia, primerané vykurovanie, chladenie, osvetlenie a elektrická energia pre spotrebiče sú základnými službami, ktoré občanom umožňujú zachovať si dôstojnú životnú úroveň a zdravie. Prístup k energetickým službám má zásadný význam pre sociálne začlenenie. Boj proti energetickej chudobe preto môže priniesť viaceré výhody vrátane nižších výdavkov na zdravotníctvo, zníženia znečistenia ovzdušia (nahradením vykurovacích zdrojov, ktoré nie sú vhodné na daný účel), väčšieho pohodlia a lepšej kvality života, ako aj zlepšenia rozpočtov domácností. Všetky tieto prínosy by priamo stimulovali hospodársky rast a prosperitu v Európskej únii.

                  (3)

                  Európsky pilier sociálnych práv, ktorý spoločne vyhlásili Európsky parlament, Rada a Komisia 17. novembra 2017, zaraďuje energetiku medzi základné služby, ku ktorým má mať každý prístup. Ľuďom v núdzi treba poskytnúť podporu na prístup k týmto službám (3).

                  (4)

                  Spravodlivá transformácia na klimaticky neutrálnu Úniu do roku 2050 je hlavným bodom Európskej zelenej dohody, ktorú Komisia navrhla v decembri 2019 (4). Ústredným prvkom tejto zelenej dohody je vlna obnovy (5), ktorá je významnou iniciatívou na podporu štrukturálnej obnovy súkromných a verejných budov, a tým znížiť emisie, podporiť oživenie a riešiť energetickú chudobu. Takáto štrukturálna obnova pomôže zvýšiť úsilie EÚ v zmierňovaní zmeny klímy. Z tohto dôvodu sa považovalo za nevyhnutné, aby sa vlna obnovy a toto odporúčanie prijali spoločne a vzájomne tak posilnili výzvy na riešenie otázky energetickej chudoby a budov s najhoršou energetickou hospodárnosťou.

                  (5)

                  Energetická chudoba je kľúčovým pojmom konsolidovaným v legislatívnom balíku s názvom „Čistá energia pre všetkých Európanov“, ktorým sa má uľahčiť spravodlivá energetická transformácia. Podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1999 (6) („nariadene o riadení energetickej únie“) a prepracovaného znenia smernice o elektrickej energii sa od Komisie vyžaduje, aby poskytla orientačné usmernenia týkajúce sa vhodných ukazovateľov na meranie energetickej chudoby (7) a vymedzenia „významného počtu domácností v energetickej chudobe“ (8). Štandardné vymedzenie energetickej chudoby neexistuje, a preto je na členských štátoch, aby vypracovali vlastné kritériá podľa svojho vnútroštátneho kontextu. Nedávno prijatý legislatívny balík však poskytuje užitočné všeobecné zásady a poznatky týkajúce sa možných príčin a dôsledkov energetickej chudoby. Zdôrazňuje sa ním aj význam politík na riešenie tohto problému, najmä tých, ktoré súvisia s národnými energetickými a klimatickými plánmi a dlhodobými stratégiami obnovy (9).

                  (6)

                  Členské štáty musia vo svojich národných energetických a klimatických plánoch posúdiť počet domácností trpiacich energetickou chudobou. V prípade, že členský štát zistí, že má významný počet domácností žijúcich v energetickej chudobe, mal by do svojho plánu zahrnúť národný cieľ zníženia energetickej chudoby, ako aj politiky a opatrenia na jeho dosiahnutie. V kontexte piatej správy o stave energetickej únie Komisia uverejnila pracovné dokumenty útvarov Komisie pre každý členský štát, ktoré obsahujú jednotlivé posúdenia každého konečného národného energetického a klimatického plánu. V týchto pracovných dokumentoch útvarov Komisie sa takisto posudzuje, ako sa v konečných plánoch zohľadnili súvisiace odporúčania Komisie z roku 2019, a to aj v súvislosti s energetickou chudobou, a sú v nich zahrnuté usmernenia týkajúce sa vykonávania národného energetického a klimatického plánu.

                  (7)

                  V prepracovanom znení smernice o elektrickej energii sa od členských štátov vyžaduje, aby prijali vhodné opatrenia na riešenie energetickej chudoby všade tam, kde sa zistí, vrátane opatrení na riešenie širšieho kontextu chudoby. Členské štáty musia takisto chrániť zraniteľných odberateľov, najmä vo vzdialených oblastiach. Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/73/ES (10) obsahuje podobné ustanovenia.

                  (8)

                  Novinkou v novom legislatívnom rámci je požiadavka na určenie počtu domácností nachádzajúcich sa v energetickej chudobe. V článku 29 prepracovaného znenia smernice o elektrickej energii sa odkazuje na povinnosť členských štátov posúdiť počet domácností v energetickej chudobe a uvádza sa v ňom, že členské štáty musia stanoviť a uverejniť kritériá, o ktoré sa toto posúdenie opiera. Ak je počet takýchto domácností značný, členské štáty musia do svojich národných energetických a klimatických plánov zahrnúť orientačný cieľ znižovania energetickej chudoby, stanoviť časový rámec a načrtnúť príslušné politiky. Následne sa od nich vyžaduje, aby v súlade s nariadením o riadení energetickej únie predkladali Komisii správy o akomkoľvek pokroku, ktorý dosiahli pri plnení cieľa znížiť počet domácností v energetickej chudobe.

                  (9)

                  V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2012/27/EÚ (11) o energetickej efektívnosti zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/2002 (12) sa od členských štátov vyžaduje, aby v kontexte svojich povinností v oblasti energetickej efektívnosti zohľadňovali potrebu zmierňovať energetickú chudobu. V článku 7 ods. 11 sa v primeranom rozsahu vyžaduje, aby sa časť opatrení v oblasti energetickej efektívnosti vykonávala prioritne v rámci zraniteľných domácností vrátane domácností postihnutých energetickou chudobou (13). Aj nariadenie o riadení energetickej únie obsahuje podobné povinnosti.

                  (10)

                  Podľa revidovaného znenia smernice (EÚ) 2018/844 o energetickej hospodárnosti budov musia členské štáty pripraviť príslušné vnútroštátne opatrenia, ktoré prispejú k zmierneniu energetickej chudoby, a to v rámci svojich dlhodobých stratégií obnovy na podporu obnovy vnútroštátneho fondu bytových a nebytových budov (14).

                  (11)

                  Legislatívny rámec EÚ obsahuje aj záruky, aby opatrenia prijaté na riešenie energetickej chudoby nebránili otvoreniu alebo fungovaniu trhu. Pre spravodlivú transformáciu sú nevyhnutné maloobchodné trhy s hladkým fungovaním. Tieto záruky sú zakotvené v článku 28 prepracovaného znenia smernice o elektrickej energii a ich realizácia sa uvádza najmä v jej článku 5 ods. 5.

                  (12)

                  Článkom 27 prepracovaného znenia smernice o elektrickej energii sa táto zásada posilňuje, a to požiadavkou na členské štáty, ktoré majú zabezpečiť, aby všetci odberatelia elektriny v domácnostiach, a ak to členské štáty považujú za vhodné, aj malé podniky, využívali univerzálnu službu, t. j. právo na dodávku elektriny na ich území v stanovenej kvalite za primerané, jednoducho a jasne porovnateľné, transparentné a nediskriminačné ceny. Na zabezpečenie poskytovania univerzálnej služby môžu členské štáty určiť dodávateľa poslednej inštancie.

                  (13)

                  Ako sa konštatuje v odôvodnení 59 prepracovaného znenia smernice o elektrickej energii, energetická chudoba vzniká kombináciou nízkeho príjmu, vysokých výdavkov na energie a vysokej energetickej náročnosti obydlí. Vplyv premenlivých cien na trhu s energiou a nízkej energetickej efektívnosti, najmä pokiaľ ide o energetickú hospodárnosť budov, v kombinácii so širokou škálou sociálno-ekonomických faktorov spojených so všeobecnou chudobou a problémami vyplývajúcimi zo systémov vlastníckych vzťahov v oblasti bývania komplikuje riešenie tejto otázky.

                  (14)

                  V roku 2018 nedokázalo 6,8 % ľudí žijúcich v súkromných domácnostiach v celej EÚ (30,3 milióna ľudí (15)) platiť poplatky spojené s bývaním vrátane účtov za energie, a preto im hrozilo odpojenie. V tom istom období 7,3 % obyvateľstva EÚ (37,4 milióna ľudí) malo vo svojich domovoch nepríjemnú izbovú teplotu.

                  (15)

                  Kríza spôsobená ochorením COVID-19 poukázala na naliehavosť riešenia energetickej chudoby, ak chceme vytvoriť sociálnu Európu, ktorá bude zodpovedať potrebám všetkých svojich obyvateľov. Čoraz viac Európanov môže mať najmä z dôvodu rastúcej nezamestnanosti problém dovoliť si základné energetické služby, a preto sa do centra pozornosti dostanú úrovne energetickej chudoby vo všetkých členských štátoch. V tejto súvislosti je nevyhnutné plniť jednotlivé etapy Európskej zelenej dohody, a to aj napriek súčasným bezprecedentným narušeniam európskych ekonomík.

                  (16)

                  Balík opatrení na obnovu pod názvom Next Generation EU (16) má „smerovať k vybudovaniu udržateľnejšej, odolnejšej a spravodlivejšej Európy pre ďalšie generácie“. Európske plány obnovy sa musia riadiť zásadami environmentálnej udržateľnosti, solidarity, súdržnosti a konvergencie a odhodlaním nenechať bokom žiadne členské štáty, regióny ani jednotlivcov. Nástrojom Next Generation EU sa potvrdzuje úloha vlny obnovy ako jedného z hlavných činiteľov ekologickej obnovy.

                  (17)

                  Národné dlhodobé stratégie obnovy a iné nástroje navrhnuté na splnenie cieľov v oblasti energetickej efektívnosti na roky 2030 a 2050 by sa mali orientovať na ochranu energeticky chudobných domácností a posilnenie postavenia zraniteľných spotrebiteľov energie tým, že ľuďom pomôžu ušetriť peniaze na účtoch za energiu, zabezpečia zdravšie životné podmienky a zmiernia energetickú chudobu.

                  (18)

                  Identifikácia domácností s najväčšou potrebou ochrany a obydlí s najväčšou potrebou obnovy pomáha pri zacielení a lepšom riadení verejných zásahov, čo prináša praktické výsledky spotrebiteľom, zlepšuje energetickú efektívnosť a minimalizuje akékoľvek narušenia fungovania vnútorného trhu s energiou.

                  (19)

                  Komisia si vypracovaním tohto odporúčania a sprístupnením svojich usmernení o energetickej chudobe členským štátom v sprievodnom pracovnom dokumente útvarov Komisie plní uvedenú povinnosť a pomáha členským štátom transponovať nové ustanovenia o energetickej chudobe. Komisia poskytuje aj informácie o nových osvedčených postupoch (17).

                  (20)

                  Hlavný problém s akýmkoľvek vymedzením spočíva v tom, ako získať spoľahlivé číselné údaje. Na úrovni EÚ bol vytvorený súbor štatistických ukazovateľov na meranie pravdepodobných príčin energetickej chudoby a jej dôsledkov. Ide o súhrnné ukazovatele. Keďže energetická chudoba je jav, ktorý má viacero rozmerov, nemôže všetky jej aspekty v plnej miere odrážať len jediný ukazovateľ.

                  (21)

                  Súhrnné ukazovatele boli vypracované na európskej úrovni a uvádzajú sa v prílohe k tomuto odporúčaniu. Pripravili ich Štatistický úrad Európskej únie (EUROSTAT) a Európske stredisko pre monitorovanie energetickej chudoby (EPOV), pričom ich odvodili z harmonizovaných zberov údajov EÚ. Týmito ukazovateľmi možno monitorovať situáciu v celej EÚ a určovať vnútroštátne špecifiká, ako aj podporovať efektívnejšiu vzájomnú výmenu poznatkov a najlepších postupov. V prípade potreby ich môžu dopĺňať vnútroštátne ukazovatele a spresniť tak identifikáciu energetickej chudoby.

                  (22)

                  Vyžaduje si to úzku spoluprácu medzi relevantnými príslušnými orgánmi, a najmä riadne koordinované úsilie na regionálnej a miestnej úrovni, aby ku každej analýze založenej na ukazovateľoch na únijnej alebo vnútroštátnej úrovni existovala protiváha a aby sa takáto analýza doplnila prístupom zdola nahor. Regionálne a miestne orgány majú dobré predpoklady na to, aby identifikovali kľúčové finančné a sociálne výzvy, ktorým čelia domácnosti v energetickej chudobe, a aby zohrávali významnú úlohu pri koncipovaní a vykonávaní ekologickej transformácie, ktorá je spravodlivá, inkluzívna a udržateľná pre všetkých v Európe.

                  (23)

                  Komisia bude naďalej podporovať výmenu osvedčených postupov medzi členskými štátmi, a to v spolupráci s Výborom pre sociálnu ochranu, ako aj inými spôsobmi. Programy EÚ týkajúce sa financovania vrátane politiky súdržnosti, nástroja technickej podpory a iných foriem podpory možno mobilizovať na riešenie zistených problémov prostredníctvom kanálov zahŕňajúcich platformy, ktoré poskytujú Európske stredisko pre monitorovanie energetickej chudoby a iniciatíva Dohovor primátorov a starostov.

                  (24)

                  Štvrtá správa Európskej komisie o cenách energií a nákladoch na energie sa zaoberá aj osobitnou situáciou ľudí žijúcich v energetickej chudobe a zraniteľných spotrebiteľov (18). Komisia bude venovať osobitnú pozornosť aj tomu, ako členské štáty vykonávajú článok 5 prepracovaného znenia smernice o elektrickej energii, ktorý umožňuje verejné zásahy do stanovovania cien dodávok elektriny pre odberateľov žijúcich v energetickej chudobe alebo pre zraniteľné domácnosti,

            ODPORÚČA ČLENSKÝM ŠTÁTOM:

                  1.

                  Rozvíjať systematický prístup k liberalizácii trhov s energiou s cieľom podeliť sa o výhody so všetkými skupinami spoločnosti, najmä tými, ktoré to najviac potrebujú.

                  2.

                  Venovať osobitnú pozornosť sprievodnému pracovnému dokumentu útvarov Komisie, ktorý obsahuje usmernenia týkajúce sa ukazovateľov energetickej chudoby, ako aj vymedzenia významného počtu domácností v energetickej chudobe. Je dôležité, aby členské štáty používali usmernenie Komisie pri vykonávaní a aktualizácii svojich súčasných národných energetických a klimatických plánov v súlade s článkom 14 nariadenia (EÚ) 2018/1999 o riadení energetickej únie a opatrení v oblasti klímy.

                  3.

                  V posúdeniach energetickej chudoby používať ukazovatele uvedené v prílohe.

                  4.

                  V súlade s odôvodnením 60 prepracovaného znenia smernice o elektrickej energii vypracovať integrované politické riešenia ako súčasť energetickej a sociálnej politiky. Mohli by k nim patriť opatrenia sociálnej politiky a zlepšenia energetickej efektívnosti, ktoré sa navzájom posilňujú, najmä v oblasti bývania.

                  5.

                  Posúdiť distribučné účinky transformácie energetiky, najmä opatrenia v oblasti energetickej efektívnosti vo vnútroštátnom kontexte, a vymedziť a vykonávať politiky, ktoré sa zaoberajú súvisiacimi problémami. Náležitá pozornosť by sa mala venovať prekážkam brániacim investíciám do energeticky efektívneho bývania a profilu obydlí, ktoré najviac potrebujú obnovu v súlade s vnútroštátnymi dlhodobými stratégiami obnovy.

                  6.

                  Vypracovať všetky politiky na riešenie energetickej chudoby na základe zmysluplných a zodpovedných procesov s účasťou verejnosti a širokým zapojením zainteresovaných strán.

                  7.

                  Vypracovať opatrenia na riešenie energetickej chudoby, ktoré vychádzajú z úzkej spolupráce medzi všetkými úrovňami verejnej správy, čo umožní najmä úzku spoluprácu medzi regionálnymi a miestnymi orgánmi na jednej strane a organizáciami občianskej spoločnosti a subjektmi súkromného sektora na strane druhej.

                  8.

                  V plnej miere zužitkovať potenciál na využitie finančných prostriedkov a programov Únie vrátane politiky súdržnosti na riešenie energetickej chudoby, a to analýzou distribučných účinkov projektov transformácie energetiky a uprednostňovaním opatrení zameraných na zraniteľné skupiny s cieľom zabezpečiť prístup k podpore.

                  9.

                  Pri prideľovaní verejných finančných prostriedkov, najmä grantov, sa zameriavať na domácnosti s nízkymi príjmami v tých kategóriách prijímateľov, ktorí majú veľmi obmedzené vlastné zdroje a obmedzený prístup ku komerčným úverom. Preskúmať úlohu spoločností poskytujúcich energetické služby (ESCO) a zmlúv o energetickej efektívnosti pri poskytovaní finančných riešení na obnovu pre energeticky chudobné domácnosti, ktoré týmto zraniteľným domácnostiam umožnia prekonať vysoké počiatočné náklady.

         V Bruseli 14. októbra 2020

               Za Komisiu

            Kadri SIMSON

               členka Komisie

         (1)  Ú. v. EÚ L 158, 14.6.2019, s. 125.

         (2)  Údaje z roku 2018. Eurostat, SILC [ilc_mdes01].

         (3)  EPSP, Zásada 20 „Prístup k základným službám“: https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_sk.

         (4)  COM(2019) 640 final – oznámenie Komisie o Európskej zelenej dohode.

         (5)  Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov „Vlna obnovy pre Európu – ekologizácia našich budov, tvorba pracovných miest, zlepšovanie životných podmienok“ [COM(2020) 662 final].

         (6)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1999 z 11. decembra 2018 o riadení energetickej únie a opatrení v oblasti klímy, ktorým sa menia nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 663/2009 a (ES) č. 715/2009, smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EÚ, 2012/27/EÚ a 2013/30/EÚ, smernice Rady 2009/119/ES a (EÚ) 2015/652 a ktorým sa zrušuje nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 525/2013 (Ú. v. EÚ L 328, 21.12.2018, s. 1).

         (7)  Článok 3 ods. 3 písm. d) nariadenia (EÚ) 2018/1999.

         (8)  Článok 29 smernice (EÚ) 2019/944.

         (9)  V zmysle článku 2a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/31/EÚ (Ú. v. EÚ L 153, 18.6.2010, s. 13), zmenenej smernicou (EÚ) 2018/844 (Ú. v. EÚ L 156, 19.6.2018, s. 75).

         (10)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/73/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa zrušuje smernica 2003/55/ES (Ú. v. EÚ L 211, 14.8.2009, s. 94).

         (11)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/27/EÚ z 25. októbra 2012 o energetickej efektívnosti, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 2009/125/ES a 2010/30/EÚ a ktorou sa zrušujú smernice 2004/8/ES a 2006/32/ES (Ú. v. EÚ L 315, 14.11.2012, s. 1).

         (12)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/2002 z 11. decembra 2018, ktorou sa mení smernica 2012/27/EÚ o energetickej efektívnosti (Ú. v. EÚ L 328, 21.12.2018, s. 210).

         (13)  Vychádza sa z existujúcich povinností na základe smernice 2012/27/EÚ. Pozri aj prílohu k odporúčaniu Komisie týkajúcemu sa transponovania povinností úspor energie podľa zmenenej smernice o energetickej efektívnosti, C(2019) 6621 final.

         (14)  Vychádza sa z existujúcich povinností podľa článku 4 smernice 2012/27/EÚ o energetickej efektívnosti, ktoré sa prevzali do smernice o energetickej hospodárnosti budov a posilnili sa, pokiaľ ide o potrebu riešiť energetickú chudobu. V odôvodnení 11 smernice (EÚ) 2018/844 sa uvádza, že potreba zmierniť energetickú chudobu by sa mala zohľadniť v súlade s kritériami, ktoré vymedzili členské štáty. V danom odôvodnení sa ďalej spresňuje, že členské štáty majú pri stanovovaní vnútroštátnych činností, ktorými sa prispeje k zmierneniu energetickej chudoby, v rámci svojich stratégií obnovy právo stanoviť, čo považujú za relevantné činnosti.

         (15)  Na základe počtu obyvateľstva EÚ27 odhadovaného k 1. januáru 2018 na 446 miliónov obyvateľov: http://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Population_and_population_change_statistics.

         (16)  Európska komisia, Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Európskej rade, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov – Správny čas pre Európu: náprava škôd a príprava budúcnosti pre ďalšie generácie, 27. mája 2020.

         (17)  V odôvodnení 59 smernice (EÚ) 2019/944 sa stanovuje, že Komisia by mala aktívne podporovať vykonávanie ustanovení uvedenej smernice o energetickej chudobe uľahčovaním šírenia osvedčených postupov medzi členskými štátmi.

         (18)  Správa Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov – Ceny energií a náklady na energie v Európe [COM(2020) 951] a jeho sprievodný dokument útvarov Komisie [SWD(2020) 951].

         PRÍLOHA
         UKAZOVATELE ENERGETICKEJ CHUDOBY
         Ukazovatele, ktoré sa uvádzajú ďalej, sú k dispozícii v Štatistickom úrade Európskej únie a v Európskom stredisku pre monitorovanie energetickej chudoby a členské štáty k nim majú prístup na účely posudzovania vnútroštátnych úrovní energetickej chudoby.
         Komisia poskytuje členským štátom ako pomôcku usmernenie k interpretácii takýchto ukazovateľov vytvorených na úrovni EÚ s cieľom lepšie kvantifikovať významný počet domácností v energetickej chudobe identifikovaných na základe vnútroštátnych vymedzení energetickej chudoby (1).
         Členské štáty môžu ďalej rozčleniť niektoré ukazovatele uvedené v bodoch 1 a 2 s cieľom prehĺbiť analýzu potenciálnych príčin energetickej chudoby na vnútroštátnej úrovni.
         Ukazovatele možno rozdeliť do štyroch skupín:

                     a)

                        ukazovatele porovnávajúce výdavky na energie s príjmami: tieto ukazovatele kvantifikujú energetickú chudobu porovnaním sumy, ktorú domácnosti vynakladajú na energie, s výškou príjmov (napr. percentuálny podiel alebo počet domácností, ktoré vynakladajú viac ako určitý podiel svojho disponibilného príjmu na energetické služby v domácnosti);

                     b)

                        ukazovatele založené na sebahodnotení: domácnosti v priamej ankete uvádzajú, do akej miery sa domnievajú, že si môžu dovoliť platby za energie (napr. schopnosť mať domácnosť v zime dostatočne vykúrenú a v lete dostatočne vychladenú);

                     c)

                        ukazovatele založené na priamom meraní: týmito ukazovateľmi sa merajú fyzikálne premenné na určenie primeranosti energetických služieb (napr. izbová teplota);

                     d)

                        nepriame ukazovatele: meria sa nimi energetická chudoba pomocou súvisiacich faktorov, ako sú nedoplatky za služby spojené s bývaním, počet odpojení a kvalita bývania.

               1.   Ukazovatele zamerané na cenovú dostupnosť energetických služieb

                     —

                     Podiel obyvateľstva ohrozeného chudobou (pod úrovňou 60 % národného mediánu ekvivalentného disponibilného príjmu), ktoré si nedokáže svoju domácnosť primerane vykúriť, na základe otázky „Môžete si dovoliť udržiavať vo svojej domácnosti primerané teplo?“ (Eurostat, SILC [ilc_mdes01])

                     —

                     Podiel celkového obyvateľstva, ktoré si nedokáže svoju domácnosť primerane vykúriť, na základe otázky „Môžete si dovoliť udržiavať vo svojej domácnosti primerané teplo?“ (Eurostat, SILC [ilc_mdes01])

                     —

                     Nedoplatky za služby spojené s bývaním: podiel obyvateľstva ohrozeného chudobou (pod úrovňou 60 % národného mediánu ekvivalentného disponibilného príjmu), ktoré má nedoplatky za služby spojené s bývaním (Eurostat, SILC, [ilc_mdes07])

                     —

                     Nedoplatky za služby spojené s bývaním: podiel obyvateľstva, ktoré má nedoplatky za služby spojené s bývaním (Eurostat, SILC, [ilc_mdes07])

                     —

                     Výdavky na elektrinu, plyn a iné palivá ako podiel na celkových výdavkoch domácností

                     —

                     Podiel domácností, ktoré zo svojich príjmov vynakladajú na energie viac ako dvojnásobok podielu národného mediánu (zdroj: Eurostat, prieskumy o rozpočte domácností, 2015)

                     —

                     Podiel domácností, ktorých absolútne výdavky na energie sú nižšie ako polovica národného mediánu (Eurostat, prieskumy o rozpočte domácností, 2015)

               2.   Doplňujúce ukazovatele

                     —

                     Ceny elektriny pre odberateľov v domácnosti – priemerné odberateľské pásmo (Eurostat, [nrg_pc_204])

                     —

                     Ceny plynu pre odberateľov v domácnosti – priemerné odberateľské pásmo (Eurostat, [nrg_pc_202])

                     —

                     Ceny plynu pre odberateľov v domácnosti, najnižšie odberateľské pásmo (Eurostat, [nrg_pc_202])

                     —

                     Podiel obyvateľstva ohrozeného chudobou (pod úrovňou 60 % národného mediánu ekvivalentného disponibilného príjmu), ktorému do obydlia zateká, má v ňom vlhkosť alebo hnilobu (Eurostat, SILC, [ilc_mdho01])

                     —

                     Podiel celkového obyvateľstva, ktorému do obydlia zateká, má v ňom vlhkosť alebo hnilobu (Eurostat SILC, [TESSI292])

                     —

                     Konečná spotreba energie na meter štvorcový v sektore bývania, korigovaná na klimatické podmienky (databáza projektu Odyssee-MURE)

            (1)  SWD(2020) 960„Usmernenie EÚ o energetickej chudobe“.