title: 2011/136/EÚ: Odporúčanie Komisie z  1. marca 2011 o usmerneniach týkajúcich sa implementácie pravidiel ochrany údajov v systéme spolupráce v oblasti ochrany spotrebiteľa (CPCS)

text:
               2.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 57/44

         ODPORÚČANIE KOMISIE
   z 1. marca 2011
   o usmerneniach týkajúcich sa implementácie pravidiel ochrany údajov v systéme spolupráce v oblasti ochrany spotrebiteľa (CPCS)
   (2011/136/EÚ)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 292,
   keďže:

               (1)

               Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 z 27. októbra 2004 o spolupráci medzi národnými orgánmi zodpovednými za vynucovanie právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa (nariadenie o spolupráci v oblasti ochrany spotrebiteľa) (1) (ďalej len „nariadenie CPC“) sa zameriava na posilnenie spolupráce v oblasti vynucovania právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa v rámci jednotného trhu, zriaďuje celoeurópsku sieť národných verejných vynucovacích orgánov (ďalej len „sieť CPC“) a stanovuje rámec a všeobecné podmienky, za ktorých budú vynucovacie orgány členských štátov spolupracovať na ochrane kolektívneho ekonomického záujmu spotrebiteľov.

               (2)

               Spolupráca medzi národnými vynucovacími orgánmi je nevyhnutná na to, aby mohol jednotný trh fungovať efektívne a aby v rámci siete CPC dokázal každý orgán požiadať ostatné orgány o pomoc pri vyšetrovaní možných porušení právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa v EÚ.

               (3)

               Cieľom systému spolupráce v oblasti ochrany spotrebiteľa (ďalej len „CPCS“) je umožniť verejným vynucovacím orgánom, aby si vymieňali informácie, ktoré sa vzťahujú na možné porušenia právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa v bezpečnom a chránenom prostredí.

               (4)

               Výmena informácií elektronickou cestou medzi členskými štátmi musí byť v súlade s pravidlami o ochrane osobných údajov stanovenými v smernici Európskeho parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (2) (ďalej len „smernica o ochrane údajov“) a v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (3) (ďalej len „nariadenie o ochrane údajov“).

               (5)

               Článok 8 Charty základných práv Európskej únie uznáva právo na ochranu údajov. CPCS by mal zabezpečiť jasnú definíciu rozdielnych povinností a zodpovedností, o ktoré sa členské štáty delia s Komisiou, z hľadiska pravidiel ochrany údajov, ako aj to, aby osoby pracujúce s údajmi dostávali informácie a ľahko dostupné mechanizmy na výkon svojich práv.

               (6)

               Je vhodné stanoviť usmernenia k implementácii pravidiel ochrany údajov v CPCS (ďalej len „usmernenia“), aby bolo možné zaručiť, že pri spracovaní údajov v rámci CPCS budú dodržané pravidlá ochrany údajov.

               (7)

               Úradníci zodpovední za vynucovacie opatrenia by sa mali obracať na svoje vnútroštátne dozorné orgány na ochranu údajov so žiadosťami o podporu a pomoc ako čo najlepšie implementovať usmernenia v súlade s vnútroštátnymi zákonmi a v prípade potreby zabezpečiť, aby sa oznamovanie a postupy pred kontrolou, ktoré sa vzťahujú na operácie spracovávania údajov v rámci CPCS, vykonávali na vnútroštátnej úrovni.

               (8)

               Účasť na školeniach, ktoré bude organizovať Komisia, aby podporila implementáciu usmernení, by sa mala v každom prípade odporúčať.

               (9)

               Spätná väzba o implementácii usmernení by sa mala poskytnúť Komisii najneskôr dva roky po prijatí tohto odporúčania. Komisia by potom mala vykonať ďalšie hodnotenie úrovne ochrany údajov v CPCS a mala by zhodnotiť, či sú potrebné dodatočné nástroje vrátane regulačných opatrení.

               (10)

               Mali by sa podniknúť potrebné kroky na uľahčenie implementácie usmernení aktérmi a používateľmi CPCS. Vnútroštátne orgány na ochranu údajov a európsky dozorný úradník pre ochranu údajov by mali v úzkej spolupráci monitorovať trendy a implementáciu záruk na ochranu údajov v CPCS.

               (11)

               Usmernenia dopĺňajú rozhodnutie Komisie 2007/76/ES (4) a berú do úvahy odporúčania týkajúce sa spracovania osobných údajov, ktoré predložila pracovná skupina pre ochranu jednotlivcov zriadená článkom 29 (5) smernice o ochrane údajov, ako aj stanovisko európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov (European Data Protection Supervisor) (6) zriadeného článkom 41 nariadenia o ochrane údajov (ďalej len „EDPS“),

         PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
   Členské štáty by mali dodržiavať usmernenia stanovené v prílohe.

      V Bruseli 1. marca 2011

            Za Komisiu

         John DALLI

            člen Komisie

      (1)  Ú. v. EÚ L 364, 9.12.2004, s. 1.

      (2)  Ú. v. ES L 281, 23.11.1995, s. 31.

      (3)  Ú. v. ES L 8, 12.1.2001, s. 1.

      (4)  Ú. v. EÚ L 32, 6.2.2007, s. 192.

      (5)  Stanovisko 6/2007 k otázkam ochrany údajov v súvislosti so systémom spolupráce v oblasti ochrany spotrebiteľa (CPCS) 01910/2007/EN – WP 130 – prijaté 21. septembra 2007.

      (6)  Stanovisko EDPS pod ref. č. 2010-0692.

      PRÍLOHA

         Usmernenia k implementácii pravidiel ochrany údajov v systéme spolupráce v oblasti ochrany spotrebiteľa (CPCS)

      1.   ÚVOD
      Spolupráca medzi vnútroštátnymi orgánmi na ochranu spotrebiteľa je nevyhnutná na to, aby mohol vnútorný trh správne fungovať, pretože nedostatok efektívneho vynucovania v cezhraničných prípadoch oslabuje dôveru spotrebiteľov k cezhraničným ponukám, a teda ich dôveru k vnútornému trhu, a zároveň narušuje konkurenciu.
      CPCS je informačný nástroj zriadený nariadením CPC, ktorý poskytuje štruktúrovaný mechanizmus na výmenu informácií medzi vnútroštátnymi orgánmi na ochranu spotrebiteľa, ktoré sú súčasťou siete CPC. Umožňuje verejnému orgánu požiadať ostatné verejné orgány zo siete CPC o pomoc pri vyšetrovaní a riešení možných porušení právnych predpisov EÚ týkajúcich sa ochrany spotrebiteľa a pri vykonávaní vynucovacích činností na zastavenie nelegálnych obchodných postupov predávajúcich a dodávateľov, ktorí sa zameriavajú na spotrebiteľov žijúcich v iných krajinách EÚ. Žiadosti o informácie a kompletná komunikácia medzi príslušnými verejnými orgánmi vzťahujúca sa na uplatňovanie nariadenia CPC prebiehajú prostredníctvom CPCS.
      Cieľom nariadenia CPC je posilniť vynucovanie právnych predpisov v oblasti ochrany spotrebiteľa na vnútornom trhu ustanovením celoeurópskej siete vnútroštátnych vynucovacích orgánov, ako aj stanoviť rámec a všeobecné podmienky, za ktorých budú členské štáty navzájom spolupracovať. V nariadení CPC je stanovené, že k takýmto výmenám žiadostí o informácie a vzájomnú pomoc medzi vnútroštátnymi vynucovacími orgánmi má dochádzať prostredníctvom na to určenej databázy. CPCS vznikol, aby túto administratívnu spoluprácu a výmenu informácií zjednodušil a tým zabezpečil vynucovanie dodržiavania právnych predpisov EÚ týkajúcich sa ochrany spotrebiteľa.
      Rozsah spolupráce sa obmedzuje na porušenia právnych predpisov v rámci Spoločenstva v zmysle právnych aktov uvedených v prílohe k nariadeniu CPC, ktoré chráni kolektívne ekonomické záujmy spotrebiteľov.
      2.   ROZSAH A CIEĽ TÝCHTO USMERNENÍ
      Tieto usmernenia sú zamerané na ústredný problém zabezpečenia rovnováhy medzi efektívnou a účinnou vynucovacou spoluprácou medzi príslušnými orgánmi členských štátov pri dodržaní základných práv na súkromie a ochranu osobných údajov.
      Osobné údaje sú v smernici o ochrane údajov (1) vymedzené ako akákoľvek informácia, ktorá sa týka identifikovanej alebo identifikovateľnej fyzickej osoby („údajového subjektu“); identifikovateľná osoba je osoba, ktorú možno identifikovať, priamo alebo nepriamo, najmä pomocou overenia identifikačného čísla alebo jedného alebo viacerých faktorov špecifických pre jeho fyzickú, fyziologickú, duševnú, hospodársku, kultúrnu alebo sociálnu identitu.
      Keďže vnútroštátni vynucovací úradníci (osoby vybavujúce daný prípad), ktorí sú používateľmi CPCS, nemusia byť vždy odborníkmi na ochranu údajov a nemusia vždy dostatočne poznať požiadavky ochrany údajov predpísané ich vlastnými právnymi predpismi na ochranu údajov, odporúča sa používateľom CPCS poskytnúť usmernenia, v ktorých je fungovanie CPCS vysvetlené z pohľadu praktickej ochrany údajov a v ktorých sú podrobne opísané bezpečnostné záruky, ktoré sú zabudované do systému, a možné riziká spojené s ich používaním.
      Cieľom usmernení je ponúknuť odpoveď na najdôležitejšie otázky spojené s ochranou údajov v súvislosti s CPCS a poskytnúť jednoduché vysvetlenie, o ktoré sa môžu všetci používatelia CPCS oprieť. V žiadnom prípade však nie sú komplexnou analýzou možných prípadov ochrany údajov v CPCS.
      V každom prípade sa odporúča kontaktovať orgány na ochranu údajov v členských štátoch a tým zaručiť, že tieto odporúčania sa doplnia o špecifické povinnosti stanovené vo vnútroštátnych právnych predpisoch na ochranu údajov. Používatelia CPCS môžu tieto vnútroštátne orgány na ochranu údajov požiadať o ďalšiu pomoc a podporu na zabezpečenie toho, aby sa požiadavky ochrany údajov splnili. Zoznam týchto orgánov s kontaktnými údajmi a webovými stránkami nájdete na:
      http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/nationalcomm/#eu
      Malo by byť jasné, že spracovanie osobných údajov by malo prebiehať v súlade so špecifickými zásadami a podmienkami stanovenými v smernici o ochrane údajov. Osoby, ktoré vybavujú daný prípad, majú v rámci nariadenia právo vymieňať si údaje, vrátane osobných údajov, prostredníctvom CPCS, ak je účelom spracovávania zastavenie porušovania právnych predpisov zákonov o spotrebiteľovi v EÚ, tak ako je to uvedené v prílohe k nariadeniu CPC. Pred spracovaním takýchto údajov je však treba dôkladne zhodnotiť, či boli dodržané pravidlá ochrany a či je spracovanie údajov nevyhnutné na dosiahnutie cieľov nariadenia CPC.
      Na základe toho bude potrebné, aby osoby, ktoré vybavujú daný prípad a majú prístup k CPCS, vykonali pri každom prípade hodnotenie pred tým, ako začnú samotné osobné údaje spracovávať (2). Cieľom týchto usmernení je pomáhať s týmto hodnotením osobám, ktoré daný prípad vybavujú poskytnutím istých hlavných zásad ochrany údajov, ktoré sa musia vziať do úvahy.
      Cieľom je tiež objasniť niektoré komplexné prvky štruktúry CPCS s ohľadom na spoločné operácie spracovávania a spoločnú kontrolu ustanovením úlohy Komisie a úlohy príslušných orgánov členských štátov ako „spolukontrolórov“ výmen údajov CPCS.
      3.   CPCS – INFORMAČNÝ NÁSTROJ PRE SPOLUPRÁCU V OBLASTI VYNUCOVANIA
      CPCS je informačný nástroj vytvorený a spravovaný Komisiou v spolupráci s členskými štátmi. Cieľom CPCS je pomáhať členským štátom s praktickým vykonávaním právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa v EÚ. Používa ho sieť CPC, ktorá pozostáva z verejných orgánov určených členskými štátmi a krajinami EHP pre vzájomnú spoluprácu a výmenu informácií v rámci vynucovania právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa tak, ako je to uvedené v nariadení CPC.
      Článok 10 nariadenia CPC uvádza:

         „Komisia vedie elektronickú databázu, do ktorej ukladá a v ktorej spracováva informácie prijaté podľa článkov 7, 8 a 9. Iba príslušné orgány sprístupnia databázu na účely konzultácií …“

      Článok 12 ods. 3 nariadenia CPC dodáva:

         „Žiadosti o pomoc a všetky oznámenia informácií sa podávajú písomne na štandardnom tlačive a posielajú sa elektronicky prostredníctvom databázy zriadenej článkom 10.“

      CPCS zjednodušuje spoluprácu a výmenu informácií obmedzenú len na porušovanie smerníc a nariadení v rámci Spoločenstva uvedených v prílohe k nariadeniu CPC, ktoré sa týkajú rôznych tém vrátane nespravodlivých obchodných postupov, predaja na diaľku, spotrebiteľských úverov, prepravy balíkov, neférových zmluvných podmienok, časovo vymedzeného využívania nehnuteľností, elektronického obchodu atď. CPCS sa nedá použiť na výmenu informácií v legislatívnych oblastiach, ktoré nie sú špecificky uvedené v tejto prílohe.
      Príklady:

                  I.

                  Obchodník so sídlom v Belgicku používa pri svojom jednaní so spotrebiteľmi z Francúzska nekalé praktiky, pričom porušuje smernicu o nekalých zmluvných podmienkach. Spotrebiteľský orgán vo Francúzsku môže využiť CPCS na podanie žiadosti spotrebiteľskému orgánu v Belgicku o vykonanie potrebných vynucovacích opatrení dostupných v Belgicku proti obchodníkovi, aby sa okamžite zastavilo porušovanie právnych predpisov v rámci Spoločenstva.

                  II.

                  Spotrebiteľský orgán v Dánsku dostane sťažnosti na to, že istá webová stránka používa podvodné a klamné obchodné postupy, ktoré poškodzujú spotrebiteľov. Táto webová stránka je zaregistrovaná vo Švédsku. Dánsky spotrebiteľský orgán potrebuje informácie v súvislosti s touto webovou stránkou. Preto môže použiť CPCS na podanie žiadosti o informácie švédskemu spotrebiteľskému orgánu, ktorý je povinný takéto informácie poskytnúť.

            Členské štáty načítajú informácie a uložia ich do CPCS, prístup k nim budú mať tie členské štáty, ktorým boli tieto informácie určené, a vymazávať ich bude Komisia (3). CPCS sa využíva ako depozitár informácií a ako prostriedok výmeny informácií prostredníctvom efektívneho a bezpečného systému komunikácie.
      Z pohľadu ochrany údajov predstavuje zriadenie takejto databázy vždy isté riziká porušenia základného práva na ochranu údajov: výmena väčšieho množstva údajov, ako je nevyhnutne potrebné na účely efektívnej spolupráce; zachovávanie údajov, ktoré sa mali vymazať, uchovávanie údajov, ktoré už nie sú presné alebo sú nesprávne, ako aj neschopnosť zabezpečiť, aby boli rešpektované práva „údajových subjektov“ a povinnosti kontrolórov údajov. Preto je potrebné predísť takýmto rizikám zabezpečením toho, aby boli používatelia CPCS dobre informovaní a vyškolení v pravidlách ochrany údajov a aby dokázali zabezpečiť zhodu s príslušnými právnymi predpismi na ochranu údajov.
      4.   PRÁVNY A DOZORNÝ RÁMEC OCHRANY ÚDAJOV
      Európska únia má právny rámec na ochranu údajov zriadený od roku 1995: ide o smernicu o ochrane údajov (4), ktorou sa riadi spracovávanie osobných údajov členskými štátmi a nariadenie o ochrane údajov (5), ktorým sa riadi spracovávanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Európskej únie. Uplatňovanie príslušného právneho predpisu na ochranu údajov závisí v súčasnosti od toho, kto je aktérom a kto používateľom CPCS.
      Zákony o spracovávaní, ku ktorým sa zaviazala Komisia a ktoré sa riadia nariadením o ochrane údajov, a zákony o spracovávaní, ku ktorým sa zaviazali osoby, ktoré vybavujú daný prípad v príslušných národných vynucovacích orgánoch, sa riadia vnútroštátnymi právnymi predpismi na transpozíciu smernice o ochrane údajov.
      Komisia a určené príslušné orgány, ako spolukontrolóri, ktorí sú dvomi hlavnými aktérmi so špecifickými úlohami v CPCS, majú povinnosť oznamovať a zasielať svoje operácie spracovávania údajov na predbežnú kontrolu príslušnými dozornými orgánmi a zabezpečovať súlad s pravidlami ochrany údajov. Napriek tomu môžu byť vo vnútroštátnych právnych predpisoch na transpozíciu smernice o ochrane údajov uvedené výnimky tak z oznamovacej povinnosti, ako aj z predbežnej kontroly.
      Harmonizácia právnych predpisov na ochranu údajov bola určená tak na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany údajov, ako aj na ochranu základných práv jednotlivcov, pričom umožnila voľný tok osobných údajov medzi členskými štátmi. Keďže vnútroštátne implementačné opatrenia môžu viesť k vzniku rôznych pravidiel, používateľom CPCS sa v snahe zabezpečenia súladu s pravidlami ochrany údajov odporúča prerokovať tieto usmernenia s ich vnútroštátnymi orgánmi na ochranu údajov, keďže pravidlá sa môžu líšiť napríklad v závislosti od informácií poskytovaných jednotlivcom alebo od povinnosti informovať orgány na ochranu údajov o istých operáciách spracovávania údajov.
      Významnou funkciou právneho rámca EÚ na ochranu údajov je dozor zo strany nezávislých orgánov na spracovávanie údajov. Občania majú právo podávať sťažnosti adresované týmto orgánov a promptne riešiť svoje problémy s ochranou údajov mimosúdnou cestou. Na spracovávanie osobných údajov na vnútroštátnej úrovni dozerajú národné orgány na ochranu údajov a na spracovávanie osobných údajov v rámci európskych inštitúcií dozerá európsky dozorný úradník pre ochranu údajov (EDPS) (6). Komisia preto podlieha dozoru európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov a ostatní používatelia CPCS zasa dozoru vnútroštátnych orgánov na ochranu údajov.
      5.   KTO JE KTO V CPCS? – OTÁZKA SPOLOČNEJ KONTROLY
      CPCS je jasným príkladom spoločných operácií spracovávania a spoločnej kontroly. Keďže v členských štátoch zhromažďujú, zaznamenávajú, šíria a vymieňajú si osobné údaje len príslušné orgány, uchovávanie a vymazávanie týchto údajov na ich serveroch je povinnosťou Komisie. Komisia nemá k týmto osobným údajom prístup, ale považuje sa za správcu a operátora systému.
      V dôsledku toho sa dá rozdelenie rôznych úloh a zodpovedností medzi Komisiu a členské štáty zhrnúť takto:

                  —

                  Každý príslušný orgán je kontrolórom údajov s ohľadom na svoje vlastné činnosti spracovávania údajov.

                  —

                  Komisia nie je používateľom, ale operátorom systému, je zodpovedná najmä za údržbu a bezpečnosť štruktúry systému. Komisia však má prístup aj k upozorneniam, informáciám o spätnej väzbe a iným informáciám spojeným s prípadom (7). Účelom prístupu Komisie je monitorovať uplatňovanie nariadenia CPC, ako aj právnych predpisov v oblasti ochrany spotrebiteľa uvedených v prílohe k nariadeniu CPC a získavať štatistické informácie vyplývajúce z výkonu týchto povinností. Komisia však nemá prístup k informáciám uvedeným v žiadostiach o vzájomnú pomoc a vynucovacie opatrenia, pretože tieto sú adresované len príslušným orgánom členských štátov, ktoré riešia konkrétny prípad. Napriek tomu má Komisia v zmysle nariadenia CPC možnosť pomáhať príslušným orgánom v určitých sporoch (8) a byť prizvaná k spoluúčasti na koordinovanom vyšetrovaní, do ktorého sú zapojené viac ako dva členské štáty (9).

                  —

                  Aktéri CPCS nesú spoločne zodpovednosť za ustanovenia týkajúce sa zákonnosti spracovávania a poskytovania informácií a majú spoločné práva na prístup, námietky a opravy.

                  —

                  Ako Komisia, tak aj príslušné orgány sú vo svojich úlohách kontrolórov individuálne zodpovedné za zabezpečenie toho, aby pravidlá vzťahujúce sa na ich operácie spracovávania údajov boli kompatibilné s pravidlami ochrany údajov.

            6.   AKTÉRI A POUŽÍVATELIA V CPCS
      V rámci CPCS existujú rôzne profily prístupu: prístup k databáze je obmedzený a pridelený len menovanému úradníkovi príslušného orgánu (oprávnený používateľ), ktorý nie je prenosný. Žiadosti o prístup k CPCS sa môžu udeliť len úradníkom oznámeným Komisii zo strany príslušných orgánov členských štátov. Na vstup do systému sa požaduje prihlasovacie meno a heslo, ktoré získate u jednotného úradu pre spoluprácu.
      Plný prístup ku kompletným informáciám vymieňaným v danom prípade, ktoré zahŕňajú všetky prílohy v prípadovom súbore CPCS, majú iba používatelia v dožadovaných a dožadujúcich orgánoch. Jednotné úrady pre spoluprácu môžu vidieť len kľúčové informácie o prípade, ktoré im umožňujú identifikovať príslušný orgán, ktorému sa musí zaslať žiadosť. Nemôžu vidieť dôverné dokumenty pripojené k žiadosti alebo upozorneniu.
      V prípadoch vynucovania sú všeobecné informácie rozdelené medzi používateľov vo všetkých príslušných orgánoch, ktorým bolo oznámené, že zodpovedajú za porušované zákony. Toto sa vykonáva prostredníctvom oznámení. Tieto oznámenia by mali poskytovať širší opis prípadu a nemali by obsahovať osobné údaje. Môžu existovať aj výnimky ako napr. v prípade mena predávajúceho alebo dodávateľa (ak ide o fyzické osoby).
      Komisia nemá prístup k informáciám a žiadostiam o vynucovanie ani k dôverným dokumentom, ale prijíma oznámenia a upozornenia.
      7.   ZÁSADY OCHRANY ÚDAJOV PLATNÉ PRE VÝMENU INFORMÁCIÍ
      Spracovávanie osobných údajov používateľmi CPCS v členských štátoch sa môže vykonať len za podmienok a v súlade so zásadami, ktoré sú stanovené v smernici o ochrane údajov. Kontrolór údajov je zodpovedný za zabezpečenie dodržania zásad ochrany údajov pri ich spracovávaní v CPCS.
      Treba tiež podotknúť, že na CPCS sa vzťahujú pravidlá utajovania a ochrany údajov. Pravidlá utajovania a profesionálneho tajomstva sa môžu vzťahovať na údaje vo všeobecnosti, pričom pravidlá ochrany údajov sa obmedzujú na osobné údaje.
      Je dôležité mať na pamäti, že používatelia CPCS v členských štátoch sú zodpovední za mnohé ostatné operácie spracovávania a nemusia byť odborníkmi na ochranu údajov. Zhoda ochrany údajov v CPCS nemusí byť zbytočne komplikovaná ani predstavovať nadmernú administratívnu záťaž. Rovnako nemusí ísť o jediný vzor pre všetky systémy. Tieto usmernenia sú odporúčaniami pre spracovávanie osobných údajov a malo by sa pripomenúť, že nie všetky údaje vymieňané v rámci CPCS sú osobné údaje.
      Pred každým načítaním informácií do CPCS musia vynucovací úradníci zvážiť, či sú osobné údaje, ktoré sa majú poslať, nevyhnutné na dosiahnutie cieľov efektívnej spolupráce, a zvážiť, komu osobné údaje pošlú. Vynucovací úradník sa musí sám seba spýtať, či príjemca striktne potrebuje prijímať tieto informácie na účely upozornenia alebo žiadosti o vzájomné dodržiavanie.
      Nasledujúci zoznam základných zásad ochrany údajov je zameraný na pomoc vynucovacím úradníkom, ktorí majú prístup k CPCS, aby mohli od prípadu k prípadu posúdiť, či sú pravidlá ochrany údajov spojené so spracovávaním osobných údajov dodržiavané pri každom spracovávaní osobných údajov v rámci systému. Vynucovací úradníci by mali mať na pamäti, že výnimky a obmedzenia uplatňovania zásad ochrany údajov, ktoré sú uvedené nižšie, môžu existovať na národnej úrovni, a mali by kontaktovať svoje národné orgány pre ochranu údajov (10).

         Ktoré zásady ochrany údajov je potrebné dodržiavať?

      Všeobecné zásady ochrany údajov, ktoré je potrebné mať na pamäti pred začatím spracovávania akýchkoľvek osobných údajov, sú založené na smernici o ochrane údajov. Keďže táto smernica bola transponovaná do vnútroštátnych právnych predpisov, osoby, ktoré vybavujú daný prípad, by sa mali obrátiť na svoje vnútroštátne dozorné orgány na ochranu údajov, pokiaľ ide o uplatňovanie zásad uvedených nižšie, a mali by si overiť, či pri uplatňovaní týchto zásad existujú nejaké výnimky alebo obmedzenia.

         Zásada transparentnosti

      V zmysle smernice o ochrane údajov má „údajový subjekt“ právo byť informovaný o spracovaní svojich osobných údajov. Kontrolór musí poskytnúť svoje meno a adresu, účel spracovania, príjemcov údajov a všetky ďalšie informácie, ktoré si vyžaduje spravodlivé spracovanie údajov (11).
      Údaje sa môžu spracovávať len v týchto prípadoch (12):

                  —

                  ak na to dal „údajový subjekt“ súhlas,

                  —

                  ak je spracovanie nevyhnutné pre naplnenie, príp. uzavretie zmluvného vzťahu,

                  —

                  ak je spracovanie nevyhnutné pre súlad s právnymi záväzkami,

                  —

                  ak je spracovanie nevyhnutné pre ochranu existenčných záujmov „údajového subjektu“,

                  —

                  ak je spracovanie nevyhnutné pre splnenie úlohy vykonávanej vo verejnom záujme alebo pri výkone úradnej moci pridelenej kontrolórovi alebo tretej strane, ktorej sa údaje zverejňujú,

                  —

                  spracovanie je nevyhnutné na účely uplatňovania zákonných záujmov kontrolórom alebo treťou stranou, príp. stranami, ktorým sa údaje zverejňujú.

         Zásada zákonnosti a spravodlivosti

      Osobné údaje sa nemôžu zhromažďovať ani spracovávať nespravodlivým alebo nezákonným spôsobom, ani by sa nemali používať na účely, ktoré sú v rozpore s účelmi stanovenými v nariadení CPC. Ak má byť spracovávanie zákonné, osoby, ktoré vybavujú daný prípad, sa musia zaručiť, že majú jasné dôvody opodstatňujúce takúto potrebu spracovávania údajov. Spracovávanie údajov sa musí vykonávať na špecifikované, explicitné a zákonné účely a údaje sa nesmú ďalej spracovávať spôsobmi, ktoré nie sú zlučiteľné s týmito účelmi (13). To je možné zaručiť len nariadením CPC.
      Ak má byť spracovávanie spravodlivé, osoby pracujúce s údajmi musia byť informované o účeloch, na ktoré sa budú ich údaje spracovávať, ako aj o práve na prístup, úpravy a námietky.

         Zásada proporcionality, presnosti a dĺžky uchovávania údajov

      Informácie musia byť úmerné, adekvátne, relevantné a nie neprimerané vo vzťahu k účelom, na ktoré sa zhromažďujú a/alebo ďalej spracúvajú. Údaje musia byť presné a v prípade potreby aktualizované; musia sa vykonať všetky primerané kroky na to, aby sa zaručilo, že údaje, ktoré sú nepresné alebo neúplné, budú s ohľadom na účel ich získania alebo ich ďalšieho spracovania vymazané alebo opravené; osobné údaje musia byť uchovávané vo formáte, ktorý umožňuje identifikáciu „údajového subjektu“ v lehote, ktorá zodpovedá účelu ich získania alebo spracovania. V systéme musia existovať príslušné bezpečnostné záruky týkajúce sa uchovávania osobných údajov na dlhšie obdobie z historických (dejepisných), štatistických alebo vedeckých dôvodov.
      Osoby vybavujúce daný prípad musia posúdiť, či informácie, ktoré spracovávajú, sú skutočne nevyhnutné na dosiahnutie želaného cieľa.

         Zásada obmedzenia účelu

      Osobné údaje sa musia zhromažďovať na špecifikované, explicitné a zákonné účely a nesmú sa ďalej spracovávať spôsobmi, ktoré nie sú zlučiteľné s týmito účelmi, a musia sa dať do pozornosti osobám pracujúcim s údajmi. Osoby, ktoré vybavujú dané prípady, by mali spracovávať osobné údaje len vtedy, keď na to existuje jasný účel, teda keď existuje právne opodstatnenie v rámci nariadenia CPC, ktoré opodstatňuje tento prevod.

         Práva na prístup

      „Údajové subjekty“ majú podľa smernice o ochrane údajov (14) právo byť informované o tom, že sa ich osobné údaje spracovávajú, o účeloch takéhoto spracovávania, o príjemcoch údajov a o tom, že majú špecifické práva, teda právo na informácie a opravy. „Údajový subjekt“ má právo na prístup ku všetkým údajom, ktoré sú v jeho prípade spracovávané. „Údajový subjekt“ má takisto právo požiadať o opravu, vymazanie alebo zablokovanie údajov, ktoré sú neúplné, nepresné alebo ktoré nie sú spracovávané v súlade s pravidlami ochrany údajov (15).

         Citlivé údaje

      Spracovávanie údajov odhaľujúcich rasový alebo etnický pôvod, politické názory, náboženské alebo filozofické presvedčenia, členstvo v odborových zväzoch, zdravie, sexuálny život, trestných činov a usvedčenia z trestných činov je zakázané. Smernica o ochrane údajov (16) však pripúšťa isté výnimky z tohto pravidla, keď sa môžu citlivé údaje spracovávať za určitých podmienok (17). Keďže sa niektorí používatelia CPCS môžu ocitnúť v pozícii, že spracovávajú citlivé údaje (18), odporúča sa im k týmto údajom pristupovať opatrne. Používateľom CPCS sa odporúča kontaktovať vnútroštátny orgán na ochranu údajov ohľadom toho, či sa vyskytujú odchýlky pri spracovávaní citlivých údajov.

         Výnimky

      V súvislosti s prevenciou, vyšetrovaním, odhaľovaním a stíhaním trestných činov umožňuje smernica o ochrane údajov niekoľko výnimiek. Osoby, ktoré vybavujú daný prípad, by mali pri posudzovaní toho, či sú takéto výnimky možné a v akom rozsahu (19), postupovať na základe vnútroštátnych právnych predpisov. Ak by sa takéto výnimky použili, odporúča sa, aby sa jasne uviedli vo vyhlásení o ochrane osobných údajov každého príslušného orgánu.

         Uplatňovanie zásad ochrany údajov

      Uplatňovanie uvedených zásad ochrany údajov vo fungovaní CPCS vedie k nasledujúcim odporúčaniam:

                  1.

                  Používanie CPCS by sa malo prísne obmedziť na účely stanovené v nariadení CPC. Článok 13 ods. 1 nariadenia CPC stanovuje, že oznámené informácie sa môžu použiť len na účel zabezpečenia zhody so zákonmi, ktoré chránia záujmy spotrebiteľov. Tieto zákony sú uvedené v prílohe k nariadeniu CPC.

                  2.

                  Odporúča sa, aby vynucovací úradníci používali informácie získané zo žiadosti o vzájomnú pomoc alebo z upozornenia len na účely vzťahujúce sa na konkrétny prípad a v prísnom súlade s právnymi požiadavkami týkajúcimi sa ochrany údajov posúdili ešte vopred (ex ante) potrebu spracovania údajov v súvislosti s vyšetrovaniami, ktoré sa vedú v širšom verejnom záujme.

                  3.

                  Pri výmene údajov vynucovací úradníci od prípadu k prípadu posúdia, kto by mal byť príjemcom spracovávaných informácií.

                  4.

                  Používatelia CPCS by si mali dôkladne zvážiť otázky, ktoré kladú v žiadosti o vzájomnú pomoc, a nemali by žiadať viac údajov, než je potrebné. Nejde len o dodržiavanie zásad kvality údajov, ale aj o znižovanie administratívnej záťaže.

                  5.

                  V smernici o ochrane údajov (20) sa požaduje, aby boli osobné údaje presné a aktuálne. Odporúča sa, aby snaha o zabezpečenie presnosti údajov uložených v CPCS vychádzala z príslušného orgánu, ktorý informácie poskytol. CPCS bol doplnený o rozbaľovacie (pop-up) správy, aby osobám, ktoré vybavujú daný prípad, pravidelne pripomínali, že majú skontrolovať, či sú osobné údaje presné a aktuálne.

                  6.

                  Praktický spôsob, ako informovať „údajové subjekty“ o ich právach, je prostredníctvom vyhlásenia o ochrane osobných údajov na globálnej webovej stránke. Odporúča sa, aby každý príslušný orgán poskytol na svojej webovej stránke vyhlásenie o ochrane osobných údajov. Každé takéto vyhlásenie by malo spĺňať všetky požiadavky na informácie stanovené v smernici o ochrane údajov, zahŕňať odkaz na webovú stránku s vyhlásením o ochrane osobných údajov Komisie a malo by uvádzať ďalšie podrobnosti, vrátane kontaktných údajov príslušného orgánu, ako aj všetky národné obmedzenia práva na prístup k informáciám. Všetci zapojení kontrolóri údajov sú zodpovední za zabezpečenie zverejnenia oznámení o súkromí.

                  7.

                  „Údajové subjekty“ môžu požiadať o prístup, opravu a vymazanie svojich osobných údajov z viac ako jedného zdroja. Hoci každý príslušný orgán zodpovedá ako kontrolór údajov za svoje vlastné operácie spracovávania údajov, mala by sa zvoliť koordinovaná odpoveď na žiadosti vzťahujúce sa na cezhraničné prípady. Odporúča sa, aby príslušné orgány v takýchto prípadoch informovali ostatné príslušné orgány o prijatí žiadosti.
                  Keď príslušný orgán uzná, že udelenie žiadosti by mohlo ovplyvniť postup vyšetrovania alebo vynucovania, ktorý vykonávajú ostatné príslušné orgány, tento príslušný orgán by si mal pred udelením žiadosti vyžiadať stanovisko ostatných príslušných orgánov.
                  „Údajový subjekt“ sa môže so svojou žiadosťou obrátiť aj na Komisiu. Komisia môže schváliť len žiadosť o také údaje, ku ktorým má prístup. Po prijatí žiadosti by sa mala Komisia obrátiť na príslušný orgán, ktorý informácie poskytol. Ak sa nevznesú žiadne námietky alebo ak príslušný orgán neodpovie v rozumnej lehote, Komisia môže rozhodnúť, či schváli, alebo neschváli žiadosť na základe nariadenia o ochrane údajov. Komisia by si mala vyžiadať aj stanovisko príslušných orgánov, ktorých vyšetrovacie a vynucovacie činnosti môžu byť v dôsledku udelenia žiadosti narušené. Komisia by mala zvážiť, či by zapracovanie ďalších technických funkcionalít do systému CPCS takéto výmeny uľahčilo.

                  8.

                  Rozhodnutím o vykonávaní CPC 2007/76/ES sa v systéme CPCS zavádzajú dátové polia pre mená riaditeľov spoločností. Vynucovací úradníci potrebujú vykonať hodnotenie toho, či je zapojenie tohto typu osobných údajov potrebné na vyriešenie prípadu. V každom jednom prípade sa hodnotenie toho, či je potrebné zahrnúť meno riaditeľa spoločnosti do určených dátových polí, musí vykonať pred každým načítaním informácií do CPCS a pred odoslaním upozornenia alebo žiadosti o vzájomnú pomoc inému príslušnému orgánu.

                  9.

                  Rozhodnutie o vykonávaní CPC 2007/76/ES si vyžaduje, aby príslušný orgán nahrávajúci informácie alebo žiadosti o vynucovacie opatrenie, príp. upozornenia uviedol, či sa budú informácie spracovávať ako dôverné. To je potrebné urobiť v každom jednom prípade. Podobne musí dožadovaný orgán pri poskytovaní informácií uviesť, či sa majú informácie spracovávať ako dôverné. CPCS obsahuje predvolené okienko, v ktorom používatelia CPCS výslovne udelia prístup k dokumentom zrušením kliknutia na pole dôvernosti.

            8.   CPCS A OCHRANA ÚDAJOV

         Prostredie, v ktorom sú údaje dobre chránené

      CPCS sa vyvíjal tak, aby boli dodržané požiadavky právnych predpisov na ochranu údajov:

                  —

                  CPCS využíva komunikačnú infraštruktúru s-TESTA, čo je skratka pre „zabezpečené transeurópske telematické služby pre administratívne orgány“. Tá ponúka európskym a vnútroštátnym administratívnym orgánom riadenú, spoľahlivú a zabezpečenú paneurópsku komunikačnú platformu. Sieť s-TESTA je založená na špecializovanej súkromnej infraštruktúre, ktorá je úplne nezávislá od internetu. Do koncepčného riešenia systému boli zapracované primerané bezpečnostné prvky, ktoré majú zabezpečiť najlepšiu možnú ochranu siete. Sieť podlieha bezpečnostnej akreditácii, aby v nej mohlo dochádzať k výmene dôverných informácií klasifikovaných ako „EU Restricted“.

                  —

                  Zaviedlo sa niekoľko technických funkcionalít: bezpečné a osobné heslá pre oznámených príslušných úradníkov z určených orgánov, používanie bezpečnej siete s-TESTA, rozbaľovacie (pop-up) správy, ktoré pripomínajú osobám, ktoré vybavujú daný prípad, že musia pri spracovávaní osobných údajov zvážiť pravidlá ochrany údajov, vytvorenie rôznych používateľských profilov, ktoré modulujú prístup k informáciám v závislosti od používateľovej úlohy (príslušný orgán, jednotný úrad pre spoluprácu alebo Komisia), možnosť obmedzenia prístupu k dokumentom zadefinovaním týchto dokumentov ako dôverných a správa na domovskej stránke CPCS odkazujúca na pravidlá ochrany údajov.

                  —

                  Vykonávacie pravidlá (21), ktoré pokrývajú kľúčové aspekty zabezpečenia zhody ochrany údajov: jasné pravidlá vymazávania (aké informácie, ako a kedy vymazávať údaje), zásady, ktoré uvádzajú typy prístupu k informáciám (neobmedzený prístup majú len priamo dotknuté príslušné orgány, ostatné majú prístup len k všeobecným informáciám).

                  —

                  Prevádzkové usmernenia (22), ktoré ďalej objasňujú, čo je potrebné zvážiť pri vypĺňaní rôznych dátových polí a integrácia týchto usmernení (23).

                  —

                  Výročné kontroly na zabezpečenie toho, aby príslušné orgány overili presnosť osobných údajov (označovanie – tagging je naplánované, ale ešte nebolo implementované), ako aj toho, aby sa prípady uzavierali a/alebo vymazávali tak, ako sa predpokladá v pravidlách, aby sa na prípady nezabúdalo. Komisia v spolupráci s členskými štátmi pravidelne organizuje systematické kontroly prípadov, ktoré sú otvorené oveľa dlhšie, ako je priemerná lehota na vyriešenie prípadu.

                  —

                  Automatické vymazávanie prípadov vzájomnej spolupráce 5 rokov po uzatvorení prípadu podľa požiadavky nariadenia CPC.

                  —

                  CPCS je vyvíjajúcim sa informačným nástrojom, ktorý má dobre chrániť údaje. Mnohé ochranné funkcie už boli zabudované do štruktúry systému, ktorá bola opísaná vyššie. Komisia chce pokračovať v rozvoji ďalších vylepšení, ktoré vyplynú z požiadaviek.

         Dodatočné usmernenia

         Ako dlho by sa mal prípad uchovávať a kedy by sa mal uzavrieť a vymazať?

      Iba Komisia môže vymazávať informácie z CPCS (24) a robí to bežne na žiadosť príslušného orgánu. Pri podaní takejto žiadosti potrebuje príslušný orgán uviesť dôvod žiadosti o vymazanie. Jedinou výnimkou sú žiadosti o vynucovacie opatrenie. Tieto vymazáva Komisia automaticky po 5 rokoch od uzavretia prípadu dožadujúcim orgánom.
      Boli stanovené pravidlá s určenými lehotami, aby sa zabezpečilo vymazávanie údajov, ktoré už nie sú potrebné, sú nepresné, ukážu sa ako neopodstatnené a/alebo boli uložené na maximálne prípustný čas uloženia.

         Prečo je obdobie uchovávania údajov stanovené na 5 rokov?

      Cieľom obdobia uchovávania je zjednodušiť spoluprácu medzi verejnými orgánmi zodpovednými za vynucovanie zákonov, ktoré chránia záujmy spotrebiteľov v prípadoch porušenia právnych predpisov v rámci Spoločenstva, a prispieť k bezproblémovému fungovaniu vnútorného trhu, kvalite a konzistentnosti vynucovania zákonov, ktoré chránia záujmy spotrebiteľov, monitorovaniu ochrany ekonomických záujmov spotrebiteľov a prispieť k zvýšeniu štandardu a konzistentnosti vynucovania. Kým sú údaje uchovávané, môžu si poverení vynucovací úradníci pracujúci pre príslušný orgán, ktorý pôvodne prípad riešil, prezerať danú zložku, aby tak našli prepojenia na možné opakované porušovanie, čo prispieva k lepšiemu a efektívnejšiemu vynucovaniu.

         Aké informácie môžu byť uvedené v diskusnom fóre?

      K CPCS je pripojené diskusné fórum – ide o nástroj určený na výmenu informácií k otázkam ako nové právomoci na vynucovanie a najlepšie osvedčené postupy. Diskusné fórum, hoci nie je vynucovacími úradníkmi často využívané, by vo všeobecnosti nemalo slúžiť na výmenu údajov spojených s prípadmi a nemalo by odkazovať na osobné údaje.

         Aký typ údajov sa môže uviesť v krátkych zhrnutiach a pripojených dokumentoch?

      V rozhodnutí o vykonávaní CPC 2007/76/ES sa predpokladá dátové pole nazvané „pripojené dokumenty“ v prípade upozornení a žiadostí o informácie a vynucovacie opatrenie. Krátke zhrnutia sú polia, kde by sa malo opísať porušovanie právnych predpisov. Odporúča sa, aby sa v krátkych zhrnutiach neuvádzali osobné informácie, pretože cieľom tohto dátového poľa je získať všeobecný opis porušovania právnych predpisov. Osobné údaje v pripojených dokumentoch, ktoré nie sú striktne potrebné, by sa mali vymazať alebo odstrániť.

         Čo znamená výraz „odôvodnené podozrenie“, ak došlo k porušeniu právnych predpisov?

      Odôvodnené podozrenie sa musí interpretovať v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi. Odporúča sa však, aby sa podozrenie na porušovanie právnych predpisov uviedlo v CPCS len vtedy, ak existujú dôkazy potvrdzujúce prípad, keď došlo alebo pravdepodobne dôjde k porušeniu právnych predpisov.

         A čo prenos údajov do tretích krajín?

      Nariadenie CPC (25) ustanovuje, že informácie oznamované v rámci nariadenia CPC môže členský štát oznámiť aj orgánu tretej krajiny, s ktorou má bilaterálnu dohodu o pomoci za predpokladu, že získal súhlas príslušného orgánu, ktorý pôvodne poskytol informácie, a že boli splnené ustanovenia o ochrane údajov.
      Odporúča sa, aby pri chýbajúcej medzinárodnej dohode Európskej únie o dojednaniach týkajúcich sa vzájomnej spolupráce s treťou krajinou (26) každá bilaterálna dohoda o pomoci s určitou treťou krajinou poskytovala adekvátne záruky na ochranu údajov a aby boli oznámené príslušným dozorným orgánom na ochranu údajov tak, aby mohla byť vykonaná predbežná kontrola, pokiaľ Komisia nezistila, že daná tretia krajina má zabezpečenú primeranú úroveň ochrany osobných údajov prenesených z Únie v zmysle článku 25 smernice o ochrane údajov.

         (1)  Článok 2 písm. a).

         (2)  Treba poznamenať, že zásady ochrany údajov sa vzťahujú tak na elektronicky uložené údaje, ako aj na údaje uložené v papierovej forme.

         (3)  Špecifické pravidlá o vymazávaní nájdete v rozhodnutí 2007/76/ES a v dokumente Sieť spolupráce v oblasti ochrany spotrebiteľa: prevádzkové usmernenia.

         (4)  Smernica 95/46/EHS.

         (5)  Nariadenie (ES) č. 45/2001.

         (6)  http://www.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/EDPS

         (7)  Články 8, 9 a 15 nariadenia CPC (ES) č. 2006/2004.

         (8)  Článok 8 ods. 5 nariadenia CPC (ES) č. 2006/2004.

         (9)  Článok 9 nariadenia CPC (ES) č. 2006/2004.

         (10)  Článok 11 ods. 2 a článok 13 smernice 95/46/ES.

         (11)  Články 10 a 11 smernice 95/46/EHS.

         (12)  Článok 7 smernice 95/46/EHS.

         (13)  Článok 6.1 písm. b) smernice 95/46/EHS.

         (14)  Článok 10, 11 a 12 smernice 95/46/EHS.

         (15)  Článok 12 smernice 95/46/EHS.

         (16)  Článok 8 ods. 2 smernice 95/46/EHS.

         (17)  Článok 8 smernice 95/46/EHS.

         (18)  Kapitola 4 prílohy k rozhodnutiu 2007/76/ES.

         (19)  Stanovisko 6/2007 k otázkam ochrany údajov v súvislosti so systémom spolupráce v oblasti ochrany spotrebiteľa (CPCS) 01910/2007/EN – WP 130 – prijaté 21. septembra 2007, s. 24 – 26.

         (20)  Článok 6.1 písm. d) smernice 95/46/EHS.

         (21)  Rozhodnutie 2007/76/ES.

         (22)  Sieť spolupráce v oblasti ochrany spotrebiteľa: prevádzkové usmernenia – schválené Výborom CPC dňa 8. júna 2010.

         (23)  Obsah týchto usmerneniami bude súčasťou budúcich školení o CPCS.

         (24)  Článok 10 nariadenia CPC (ES) č. 2006/2004 a kapitola 2 prílohy k rozhodnutia o vykonávaní CPC 2007/76/ES.

         (25)  Článok 14 ods. 2 nariadenia CPC (ES) č. 2006/2004.

         (26)  Článok 18 nariadenia CPC (ES) č. 2006/2004.


title: Odporúčanie Európskej centrálnej banky z  23. augusta 2010 Rade Európskej únie o externom audítorovi Banca d’Italia (ECB/2010/11)

text:
               28.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 233/1

         ODPORÚČANIE EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY
   z 23. augusta 2010
   Rade Európskej únie o externom audítorovi Banca d’Italia
   (ECB/2010/11)
   2010/C 233/01
   RADA GUVERNÉROV EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY,
   so zreteľom na Štatút Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky, a najmä na jeho článok 27.1,
   keďže:

               (1)

               Účty Európskej centrálnej banky (ECB) a národných centrálnych bánk overujú nezávislí externí audítori odporúčaní Radou guvernérov ECB a schválení Radou Európskej únie.

               (2)

               Mandát súčasného externého audítora Banca d’Italia sa skončil po vykonaní auditu za finančný rok 2009. Je preto potrebné vymenovať externého audítora od finančného roku 2010.

               (3)

               Banca d’Italia vybrala spoločnosť PricewaterhouseCoopers SpA za svojho externého audítora na finančné roky 2010 až 2015,

         PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
   Odporúča sa, aby bola spoločnosť PricewaterhouseCoopers SpA vymenovaná za externého audítora Banca d’Italia na finančné roky 2010 až 2015.

      Vo Frankfurte nad Mohanom 23. augusta 2010

            prezident ECB

         Jean-Claude TRICHET


title: Odporúčanie Komisie z  30. mája 2008 o opatreniach na zníženie rizík pre látky oxid chrómový, dichróman amónny a dichróman didraselný [oznámené pod číslom K(2008) 2326] (Text s významom pre EHP)

text:
               18.6.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 158/65

      ODPORÚČANIE KOMISIE

   z 30. mája 2008
   o opatreniach na zníženie rizík pre látky oxid chrómový, dichróman amónny a dichróman didraselný
   [oznámené pod číslom K(2008) 2326]
   (Text s významom pre EHP)
   (2008/455/ES)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na nariadenie Rady (EHS) č. 793/93 z 23. marca 1993 o vyhodnocovaní a kontrole rizík existujúcich látok (1), a najmä na jeho článok 11 ods. 2,
   keďže:

               (1)

               V rámci nariadenia (EHS) č. 793/93 boli ako prioritné látky, ktoré je potrebné vyhodnotiť v súlade s nariadením Komisie (ES) č. 143/97 z 27. januára 1997 o treťom zozname prioritných látok, ako sa predpokladá v nariadení Rady (EHS) č. 793/93 (2), identifikované tieto látky:

                           —

                           oxid chrómový,

                           —

                           dichróman amónny,

                           —

                           dichróman didraselný.

               (2)

               Spravodajský členský štát určený podľa uvedeného nariadenia ukončil činnosti týkajúce sa hodnotenia rizík, ktoré tieto látky predstavujú pre ľudí a životné prostredie v súlade s nariadením Komisie (ES) č. 1488/94 z 28. júna 1994, ktorým sa stanovujú princípy pre hodnotenie rizík existujúcich látok pre človeka a životné prostredie v súlade s nariadením Rady (EHS) č. 793/93 (3), a navrhol stratégiu obmedzenia týchto rizík.

               (3)

               Uskutočnili sa konzultácie s vedeckým výborom pre toxicitu, ekotoxicitu a životné prostredie (SCTEE), ktorý prijal stanovisko k vyhodnoteniu rizík vykonanému zo strany spravodajcu. Toto stanovisko bolo uverejnené na internetovej stránke vedeckého výboru.

               (4)

               Výsledky vyhodnotenia rizík a ďalšie výsledky stratégií obmedzenia rizík sú uvedené v príslušnom oznámení Komisie (4).

               (5)

               Na základe tohto vyhodnotenia je vhodné odporučiť niektoré opatrenia na zníženie rizík pre určité látky.

               (6)

               Opatrenia na zníženie rizík odporúčané pre pracovníkov by sa mali zvážiť v rámci právnych predpisov na ochranu pracovníkov, ktoré sa považujú za primeraný rámec na zníženie rizík, ktoré predstavujú príslušné látky, v potrebnom rozsahu.

               (7)

               Opatrenia na zníženie rizík ustanovené v tomto odporúčaní sú v súlade so stanoviskom výboru zriadeného na základe článku 15 ods. 1 nariadenia (EHS) č. 793/93,

         TÝMTO ODPORÚČA:
   ODDIEL 1
   OXID CHRÓMOVÝ

         (CAS č. 1333-82-0, Einecs č. 215-607-8)

   DICHRÓMAN AMÓNNY

         (CAS č. 7789-09-05, Einecs č. 232-143-1)

   DICHRÓMAN DIDRASELNÝ

         (CAS č. 7778-50-9, Einecs č. 231-906-6)

   Opatrenia na zníženie rizík pre pracovníkov (1) a životné prostredie (2, 3, 4, 5, 6)

               1.

               Zamestnávatelia, ktorí používajú zlúčeniny chrómu (VI) na výrobu pigmentov a farbív, prípravu prostriedkov na spracovanie kovov, elektrolytické pokovovanie a ako moridlá pri farbení vlny, by mali brať do úvahy všetky pokyny pre daný sektor vypracované na vnútroštátnej úrovni na základe pokynov nezáväzného charakteru, ktoré Komisia sprístupnila podľa článku 12 ods. 2 smernice Rady 98/24/ES (5).

               2.

               Príslušné orgány dotknutých členských štátov by mali s prihliadnutím na technické charakteristiky dotknutých zariadení, ich geografické umiestnenie a miestne environmentálne podmienky ustanoviť v povoleniach vydaných na základe smernice Rady 2008/1/ES (6) podmienky, hodnoty emisných limitov alebo ekvivalentné ukazovatele alebo technické opatrenia pre zlúčeniny chrómu (VI), aby bola možná prevádzka v súlade s najlepšími dostupnými technikami (BAT).

               3.

               Členské štáty by mali pozorne monitorovať uplatňovanie BAT na zlúčeniny chrómu (VI) a podávať Komisii správy o každom významnom vývoji v rámci výmeny informácií o BAT.

               4.

               Miestne emisie do životného prostredia by sa mali v prípade potreby riadiť vnútroštátnymi predpismi, aby sa tak zabezpečilo, že nevznikne riziko pre životné prostredie.

               5.

               Predovšetkým vzhľadom na redukciu zlúčenín chrómu (VI) na činiace soli s obsahom chrómu (III) priamo v prevádzkach, ktoré vykonávajú činenie koží a kožiek, sa odporúča, aby pri najbližšej zmene dokumentu BREF pre podniky zaoberajúce sa činením koží a kožiek boli uvedené príslušné odkazy, ktoré určia, že redukcia zlúčenín chrómu (VI) priamo v prevádzke na účely výroby činiacich solí s obsahom chrómu (III) by sa nemala považovať za BAT.

               6.

               V prípade vodných útvarov, ktoré môžu byť ohrozené emisiami chrómu (VI), by príslušné členské štáty mali ustanoviť NKŽP a vnútroštátne opatrenia na zníženie znečistenia na účely splnenia NKŽP v roku 2015 v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES (7).

         ODDIEL 2
   ADRESÁTI

               7.

               Toto odporúčanie je určené všetkým sektorom, v rámci ktorých sa uvedené látky dovážajú, vyrábajú, prepravujú, skladujú, spracovávajú na prípravok alebo iným spôsobom, využívajú, likvidujú alebo recyklujú , ako aj členským štátom.

      V Bruseli 30. mája 2008

            Za Komisiu

         Stavros DIMAS

            člen Komisie

      (1)  Ú. v. ES L 84, 5.4.1993, s. 1. Nariadenie zmenené a doplnené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Ú. v. EÚ L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  Ú. v. ES L 25, 28.1.1997, s. 13.

      (3)  Ú. v. ES L 161, 29.6.1994, s. 3.

      (4)  Ú. v. EÚ C 152, 18.6.2008, s. 1.

      (5)  Ú. v. ES L 131, 5.5.1998, s. 11. Smernica zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/30/ES (Ú. v. EÚ L 165, 27.6.2007, s. 21).

      (6)  Ú. v. EÚ L 24, 29.1.2008, s. 8.

      (7)  Ú. v. ES L 327, 22.12.2000, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2008/32/ES (Ú. v. EÚ L 81, 20.3.2008, s. 60).


title: Odporúčanie Rady zo  14. marca 2006  o absolutóriu, ktoré sa má udeliť Komisii v súvislosti s vykonávaním operácií Európskeho rozvojového fondu (siedmy ERF) za rozpočtový rok 2004

text:
               18.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 81/10

      ODPORÚČANIE RADY

   zo 14. marca 2006
   o absolutóriu, ktoré sa má udeliť Komisii v súvislosti s vykonávaním operácií Európskeho rozvojového fondu (siedmy ERF) za rozpočtový rok 2004
   (2006/221/ES)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na štvrtý dohovor AKT – ES podpísaný v Lomé 15. decembra 1989, zmenený a doplnený dohodou podpísanou na Mauríciu 4. novembra 1995,
   so zreteľom na vnútornú dohodu 91/401/EHS o financovaní a správe pomoci Spoločenstva podľa štvrtého dohovoru AKT – ES (1), ktorá ustanovila medziiným siedmy Európsky rozvojový fond (siedmy ERF), a najmä na jej článok 33 ods. 3,
   so zreteľom na finančné nariadenie 91/491/EHS z 29. júla 1991, uplatniteľné na rozvojovú finančnú spoluprácu podľa štvrtého dohovoru AKT – ES (2), a najmä na jeho články 69 až 77,
   po preskúmaní účtu príjmov a výdavkov a súvahy o operáciách siedmeho ERF k 31. decembru 2004 a správy Dvora audítorov za rozpočtový rok 2004 spolu s odpoveďami Komisie (3),
   keďže podľa článku 33 ods. 3 vnútornej dohody má absolutórium za finančné hospodárenie siedmeho ERF udeliť Komisii Európsky parlament na odporúčanie Rady,
   keďže celkové vykonávanie operácií siedmeho ERF Komisiou počas rozpočtového roku 2004 bolo uspokojivé,
   TÝMTO ODPORÚČA, aby Európsky parlament udelil Komisii absolutórium v súvislosti s vykonávaním operácií siedmeho ERF za rozpočtový rok 2004.

      V Bruseli 14. marca 2006

            Za Radu

            predseda

         K.-H. GRASSER

      (1)  Ú. v. ES L 229, 17.8.1991, s. 288.

      (2)  Ú. v. ES L 266, 21.9.1991, s. 1.

      (3)  Ú. v. EÚ C 301, 30.11.2005, s. 249.


title: Odporúčanie Európskej centrálnej banky z  30. apríla 2008 Rade Európskej únie o externom audítorovi Európskej centrálnej banky (ECB/2008/2)

text:
               9.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 114/1

      ODPORÚČANIE EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY

   z 30. apríla 2008
   Rade Európskej únie o externom audítorovi Európskej centrálnej banky
   (ECB/2008/2)
   (2008/C 114/01)
   RADA GUVERNÉROV EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY,
   so zreteľom na Štatút Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky, a najmä na jeho článok 27.1,
   keďže:

               (1)

               Účty Európskej centrálnej banky (ďalej len „ECB“) a národných centrálnych bánk Eurosystému overujú nezávislí externí audítori odporúčaní Radou guvernérov ECB a schválení Radou Európskej únie.

               (2)

               Mandát súčasného externého audítora ECB sa skončil po vykonaní auditu za finančný rok 2007. Je preto potrebné vymenovať externého audítora od finančného roka 2008.

               (3)

               ECB si za svojho externého audítora na finančné roky 2008 až 2012 vybrala spoločnosť PricewaterhouseCoopers Aktiengesellschaft Wirtschaftsprüfungsgesellschaft,

         PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
   Odporúča sa, aby bola spoločnosť PricewaterhouseCoopers Aktiengesellschaft Wirtschaftsprüfungsgesellschaft vymenovaná za externého audítora ECB na finančné roky 2008 až 2012.

      Vo Frankfurte nad Mohanom 30. apríla 2008

            Prezident ECB

         Jean-Claude TRICHET


title: Odporúčanie Európskeho výboru pre systémové riziká z 24. marca 2016, ktorým sa mení odporúčanie ESRB/2015/2 o posudzovaní cezhraničných účinkov opatrení makroprudenciálnej politiky a ich dobrovoľnej reciprocite (ESRB/2016/3)

text:
               29.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 153/1

         ODPORÚČANIE EURÓPSKEHO VÝBORU PRE SYSTÉMOVÉ RIZIKÁ
   z 24. marca 2016,
   ktorým sa mení odporúčanie ESRB/2015/2 o posudzovaní cezhraničných účinkov opatrení makroprudenciálnej politiky a ich dobrovoľnej reciprocite
   (ESRB/2016/3)
   (2016/C 153/01)
   GENERÁLNA RADA EURÓPSKEHO VÝBORU PRE SYSTÉMOVÉ RIZIKÁ,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 z 24. novembra 2010 o makroprudenciálnom dohľade Európskej únie nad finančným systémom a o zriadení Európskeho výboru pre systémové riziká (1), a najmä na jeho článok 3 a články 16 až 18,
   so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (2), a najmä na jeho článok 458 ods. 8,
   so zreteľom na rozhodnutie Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2011/1 z 20. januára 2011, ktorým sa prijíma rokovací poriadok Európskeho výboru pre systémové riziká (3), a najmä na jeho článok 15 ods. 3 písm. e) a články 18 až 20,
   keďže:

               (1)

               Na zabezpečenie efektívnosti a konzistentnosti makroprudenciálnej politiky je potrebné, aby tvorcovia politiky zobrali riadne do úvahy cezhraničné účinky opatrení makroprudenciálnej politiky prijatých jednotlivými členskými štátmi, a ak je to dôvodné, prijali vhodné recipročné opatrenia makroprudenciálnej politiky na účely ich riešenia.

               (2)

               Rámec pre dobrovoľnú reciprocitu opatrení makroprudenciálnej politiky ustanovený v odporúčaní Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2015/2 (4) by mal zabezpečiť, aby sa všetky opatrenia makroprudenciálnej politiky založené na expozícii, ktoré boli aktivované v jednom členskom štáte recipročne uplatňovali v ostatných členských štátoch.

               (3)

               Vzhľadom na nedávne legislatívne zmeny v Belgicku týkajúce sa implementácie navýšenia rizikovej váhy o päť percentuálnych bodov uplatneného podľa článku 458 ods. 2 písm. d) bod vi) nariadenia (EÚ) č. 575/2013 na expozície úverových inštitúcií používajúcich prístup založený na interných ratingoch, ktoré sa týkajú sa belgických hypotekárnych úverov, sa Generálna rada Európskeho výboru pre systémové riziká rozhodla zahrnúť toto belgické opatrenie do zoznamu opatrení makroprudenciálnej politiky, ktoré sa odporúčajú na recipročné uplatnenie podľa odporúčania ESRB/2015/2,

         PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
   ODDIEL 1

      ZMENY

   Odporúčanie ESRB/2015/2 sa mení takto:

               1.

               Oddiel 1 odporúčanie C bod 1 sa nahrádza takto:

                           „1.

                           Príslušným orgánom sa odporúča, aby recipročne uplatnili opatrenia makroprudenciálnej politiky prijaté inými príslušnými orgánmi a odporúčané na reciprocitu ESRB. Odporúča sa recipročne uplatniť tieto opatrenia:
                           Belgicko:

                                       —

                                       navýšenie rizikovej váhy o päť percentuálnych bodov uplatnené podľa článku 458 ods. 2 písm. d) bod vi) nariadenia (EÚ) č. 575/2013 na expozície úverových inštitúcií používajúcich prístup založený na interných ratingoch, ktoré sa týkajú sa belgických hypotekárnych úverov, ako je to bližšie opísané v prílohe.“

               2.

               Text uvedený v prílohe sa dopĺňa ako príloha k odporúčaniu ESRB/2015/2.

      Vo Frankfurte nad Mohanom 24. marca 2016

            Predseda ESRB

         Mario DRAGHI

      (1)  Ú. v. EÚ L 331, 15.12.2010, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 1.

      (3)  Ú. v. EÚ C 58, 24.2.2011, s. 4.

      (4)  Odporúčanie Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2015/2 z 15. decembra 2015 o posudzovaní cezhraničných účinkov opatrení makroprudenciálnej politiky a ich dobrovoľnej reciprocite (Ú. v. EÚ C 97, 12.3.2016, s. 9).

      PRÍLOHA

            „PRÍLOHA

               Belgicko

            Navýšenie rizikovej váhy o päť percentuálnych bodov uplatnené podľa článku 458 ods. 2 písm. d) bod vi) nariadenia (EÚ) č. 575/2013 na expozície úverových inštitúcií používajúcich prístup založený na interných ratingoch (ďalej len ‚úverové inštitúcie s prístupom IRB‘), ktoré sa týkajú sa belgických hypotekárnych úverov
            I.   Opis opatrenia

                        1.

                        Belgické opatrenie spočíva v navýšení rizikových váh, ktoré úverové inštitúcie s prístupom IRB uplatňujú na hodnotu expozície belgických hypotekárnych úverov, a to o päť percentuálnych bodov. Konkrétne to znamená, že riziková váha vypočítaná v súlade s článkom 154 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 sa pre retailové expozície zabezpečené nehnuteľnosťami určenými na bývanie, ktoré sa nachádzajú v Belgicku, navýši o päť percentuálnych bodov. Napríklad riziková váha vo výške 10 percent, ktorú úverové inštitúcie s prístupom IRB uplatňujú na belgické hypotekárne úvery, sa zvýši na 15 percent.

                  II.   Reciprocita

                        2.

                        V súlade s článkom 458 ods. 5 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 sa príslušným orgánom odporúča, aby uvedené belgické opatrenie recipročne uplatnili na hodnotu expozícií belgických hypotekárnych úverov poskytnutých pobočkami, ktorým bolo udelené vnútroštátne povolenie, nachádzajú sa v Belgicku a sú pobočkami úverových inštitúcií s prístupom IRB usadených v ich jurisdikcii. Na účely tohto odseku sa uplatňuje lehota uvedená v odporúčaní C bod 3.

                        3.

                        Ak sa v ostatných členských štátoch nenachádzajú úverové inštitúcie s prístupom IRB s pobočkami zriadenými v Belgicku, ktoré majú významné expozície na belgickom trhu s hypotékami, môžu príslušné orgány rozhodnúť, že nebudú uplatňovať článok 458 ods. 5 nariadenia (EÚ) č. 575/2013. Ak bolo v zmysle článku 458 ods. 9 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 prijaté nové rozhodnutie, ktorým sa predlžuje uplatňovanie belgického opatrenia, príslušným orgánom sa odporúča, aby preskúmali situáciu, a ak to považujú za potrebné, recipročne uplatnili uvedené belgické opatrenie.

                        4.

                        Príslušným orgánom sa tiež odporúča recipročne uplatniť belgické opatrenie na hodnotu expozícií belgických hypotekárnych úverov priamo poskytnutých úverovými inštitúciami s prístupom IRB usadenými v ich jurisdikcii. V súlade s odporúčaním C bod 2 sa príslušným orgánom odporúča, aby po konzultácii s ESRB uplatnili opatrenie makroprudenciálnej politiky dostupné v ich jurisdikcii, ktorého účinok najviac zodpovedá uvedenej reciprocite, a to vrátane prijatia opatrení a právomocí v oblasti dohľadu ustanovených v hlave VII kapitola 2 oddiel IV smernice 2013/36/EÚ. Príslušným orgánom sa odporúča prijať zodpovedajúce opatrenie do šiestich mesiacov.

                        5.

                        Ak sa v ostatných členských štátoch nenachádzajú úverové inštitúcie s prístupom IRB, ktoré majú významné priame expozície na belgickom trhu s hypotékami, môžu príslušné orgány rozhodnúť, že nebudú recipročne uplatňovať dotknuté opatrenia. Ak bolo v zmysle článku 458 ods. 9 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 prijaté nové rozhodnutie, ktorým sa predlžuje uplatňovanie belgického opatrenia, príslušným orgánom sa odporúča, aby preskúmali situáciu, a ak to považujú za potrebné, recipročne uplatnili uvedené belgické opatrenie.“


				|

		52013PC0385

			Odporúčanie pre ROZHODNUTIE RADY, ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2010/286/EÚ o existencii nadmerného deficitu v Taliansku /* COM/2013/0385 final - 2013/ () */

			   	Odporúčanie pre
ROZHODNUTIE RADY,
ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2010/286/EÚ o
existencii nadmerného deficitu v Taliansku
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 126 ods. 12,
so zreteľom na odporúčanie Komisie,
keďže:
(1)       Na základe odporúčania
Komisie sa rozhodnutím Rady 2010/286/EÚ z 2. decembra 2009[1] rozhodlo,
že v Taliansku existuje nadmerný deficit. Rada poukázala na to, že deficit
verejných financií plánovaný na rok 2009 predstavoval 5,3 % HDP, teda
prekročil referenčnú hodnotu 3 % HDP stanovenú v zmluve,
zatiaľ čo hrubý verejný dlh mal podľa plánu dosiahnuť v
roku 2009 úroveň 115,1 % HDP, čo je nad referenčnou
hodnotou 60 % HDP stanovenou v zmluve[2].
(2)       V súlade
s článkom 126 ods. 7 ZFEÚ a článkom 3 ods. 4 nariadenia Rady
(ES) č. 1467/97 zo 7. júla 1997 o urýchľovaní a objasňovaní
vykonania postupu pri nadmernom schodku[3]
Rada na základe odporúčania Komisie vydala 2. decembra 2009
odporúčanie Taliansku, aby odstránilo nadmerný deficit najneskôr do roku
2012. Odporúčanie bolo zverejnené.
(3)       V súlade
s článkom 4 Protokolu o postupe pri nadmernom deficite, ktorý je
pripojený k zmluvám, Komisia poskytuje údaje na účely
uplatňovania tohto postupu. Ako súčasť uplatňovania
uvedeného protokolu majú členské štáty oznamovať údaje o deficite
verejných financií a verejnom dlhu, ako aj o iných súvisiacich
ukazovateľoch dvakrát ročne, a to pred 1. aprílom a pred 1. októbrom,
v súlade s článkom 3 nariadenia Rady (ES) č. 479/2009 z 25. mája
2009 o uplatňovaní Protokolu o postupe pri nadmernom schodku, ktorý tvorí
prílohu Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva[4].
(4)       Pri posudzovaní toho, či
by sa rozhodnutie o existencii nadmerného deficitu malo zrušiť, by Rada
mala prijať rozhodnutie na základe oznámených údajov. Okrem toho by sa
rozhodnutie o existencii nadmerného deficitu malo zrušiť len vtedy,
keď Komisia vo svojich prognózach uvádza, že deficit v predpovedanom
období neprekročí hranicu 3 % HDP[5].
(5)       Na základe údajov, ktoré
poskytla Komisia (Eurostat) v súlade s článkom 14 nariadenia
(ES) č. 479/2009 v nadväznosti na oznámenie Talianska pred
1. aprílom 2013, a na základe programu stability na rok 2013, prognózy
útvarov Komisie z jari 2013 a posúdenia ďalších opatrení prijatých vo
vyhláške 54 z 21. mája 2013 možno prijať tieto závery:
–
Deficit verejných financií v Taliansku sa po
dosiahnutí maximálnej úrovne 5,5 % HDP v roku 2009 neustále znižoval a v
roku 2012, teda v termíne stanovenom Radou, predstavoval 3,0 % HDP. Toto
zlepšenie bolo výsledkom významnej fiškálnej konsolidácie, pričom
v roku 2012 boli výdavky na úroky o 0,8 percentuálneho bodu vyššie
ako v roku 2009 a z dôvodu štruktúry ekonomickej aktivity boli
zaznamenané nižšie daňové príjmy.
–
Podľa programu stability na roky 2013 −
2017, ktorý prijala talianska vláda 10. apríla 2013 a parlament
schválil 7. mája, by sa mal deficit v roku 2013 mierne znížiť na
2,9 % HDP a neskôr v roku 2014 klesnúť na
1,8 % HDP. Útvary Komisie vo svojej prognóze z jari 2013 očakávajú
− za predpokladu, že nedôjde k žiadnej zmene politiky − že
deficit v roku 2013 dosiahne úroveň 2,9 % HDP a v roku
2014 úroveň 2,5 % HDP. Program stability aj jarná prognóza
zohľadňujú vplyv vyhlášky 35 z 8. apríla 2013, ktorou sa
stanovuje vyrovnanie nedoplatkov obchodného dlhu sektora verejnej správy
voči súkromným dodávateľom v celkovej výške 40 miliárd EUR
(alebo približne 2,5 % HDP) v období rokov 2013 − 2014.
Zatiaľ čo táto suma vedie k zodpovedajúcemu zvýšeniu verejného dlhu,
deficit ovplyvňuje len pokiaľ ide o časť, ktorá súvisí
s kapitálovými výdavkami. Vo vyhláške sa uvedené platby v roku 2013
stanovujú na úroveň 0,5 % HDP, čo vedie k zodpovedajúcemu
zvýšeniu deficitu. Vyhláška obsahuje aj ochrannú doložku, ktorou sa verejnej
správe povoľuje odložiť vyrovnanie nedoplatkov obchodného dlhu, ktoré
zvyšujú deficit, alebo prijať iné nápravné opatrenia, aby sa
zabezpečilo dosiahnutie rozpočtového cieľa na rok 2013.
–
Taliansky parlament 7. mája formálne schválil
rozpočtové ciele programu stability na rok 2013. Nová vláda 17. mája, t.
j. po jarnej prognóze, potvrdila tieto záväzky vo formálnom vyhlásení,
a oznámila prijatie nových opatrení, ktoré sú v úplnom súlade
s rozpočtovými cieľmi programu stability. Vo vyhláške 54
prijatej v ten istý deň sa stanovujú nové opatrenia. Medzi ne patrí:
–
Pozastavenie júnovej splátky dane
z nehnuteľností obývaných vlastníkmi (s výnimkou luxusných
obydlí), ako aj dane z poľnohospodárskeho majetku a zároveň
uloženie povinnosti pre vládu celkovo prepracovať právne predpisy týkajúce
sa zdaňovania nehnuteľností. Ochrannou doložkou sa zabezpečuje,
aby sa pri prepracúvaní prísne zohľadnili rozpočtové ciele (primárne
saldo). Okrem toho ak sa do konca augusta 2013 nepodarí schváliť
rozpočtovo neutrálnu reformu, pozastavená splátka dane z nehnuteľnosti
sa bude musieť zaplatiť do 16. septembra.
–
Rozšírenie systému mzdových príplatkov na
pracovníkov, na ktorých sa v roku 2013 táto regulácia ešte
nevzťahovala, prerozdelením dostupných rozpočtových zdrojov, ktoré sú
vyššie než boli zdroje rezervované v rámci reformy trhu práce v roku
2012.
–
Celkovo sa odhaduje, že nové ustanovenia, ak sa
budú vykonávať konzistentne, nebudú mať na deficit výrazný vplyv.
Deficit by teda mal trvalo zostať pod referenčnou hodnotou 3 %
HDP.
–
Po zlepšení o takmer 2,75 percentuálneho bodu HDP v
súhrnnom vyjadrení od roku 2009 do roku 2012 sa má štrukturálne saldo, t.
j. očistené od vplyvov hospodárskeho cyklu bez jednorazových a iných
dočasných opatrení, podľa prognózy v roku 2013 za predpokladu
nezmenenej politiky zlepšiť o ďalší takmer 1 percentuálny bod (na
približne – 0,5 % HDP) a v roku 2014 mierne zhoršiť.
–
Pomer dlhu k HDP sa od roku 2009 do roku 2012
zvýšil o 10,6 percentuálneho bodu na 127,0 % aj vďaka príspevku
Talianska k finančnej pomoci členským štátom eurozóny.
Keďže cyklické podmienky sú naďalej zlé, hrubý verejný dlh sa má
podľa prognózy v roku 2013 zvýšiť na 131,4 % HDP
a v roku 2014 na 132,2 % aj z dôvodu plánovaného vyrovnania
nedoplatkov obchodného dlhu na úrovni 2,5 percentuálneho bodu HDP v priebehu
rokov 2013 − 2014.
(6)       Rada pripomína, že
počnúc rokom 2013, t. j. rokom nasledujúcim po odstránení nadmerného
deficitu, by Taliansko malo primeraným tempom pokročiť smerom k
dosiahnutiu strednodobého cieľa vrátane dodržania referenčnej hodnoty
pre výdavky a v súlade s článkom 2 ods. 1a nariadenia Rady
1467/97 zo 7. júla 1997 o urýchľovaní a objasňovaní vykonania postupu
pri nadmernom schodku dosiahnuť dostatočný pokrok, pokiaľ ide o
dodržanie kritéria v súvislosti s dlhom.
(7)       V súlade
s článkom 126 ods. 12 zmluvy sa má rozhodnutie Rady
o existencii nadmerného deficitu zrušiť, ak sa podľa názoru Rady
v príslušnom členskom štáte odstránil nadmerný deficit.
(8)       Podľa názoru Rady bol
nadmerný deficit v Taliansku odstránený a rozhodnutie 2010/286/EÚ by sa preto
malo zrušiť,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Z celkového hodnotenia vyplýva, že nadmerný
deficit bol v Taliansku odstránený.
Článok 2
Rozhodnutie 2010/286/EÚ sa týmto zrušuje.
Článok 3
Toto rozhodnutie je určené Talianskej
republike.
V Bruseli
                                                                       Za
Radu
                                                                       predseda
[1]               Ú. v. EÚ
L 125, 21.5.2010, s. 40.
[2]               Deficit
verejných financií a verejný dlh na rok 2009 boli následne zrevidované na
súčasných 5,5 % a 116,4 % HDP.
[3]               Ú. v. ES
L 209, 2.8.1997, s. 6.
[4]               Ú. v. EÚ
L 145, 10.6.2009, s. 1.
[5]               V súlade
so „Špecifikáciami implementácie Paktu stability a rastu a usmernenia k forme a
obsahu programov stability a konvergenčných programov“ z 3. septembra
2012. Pozri:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf


title: Odporúčanie Komisie z  22. septembra 2006 o účinnosti opaľovacích prípravkov a o nich uvádzaných súvisiacich údajoch [oznámené pod číslom K(2006) 4089]   (Text s významom pre EHP)

text:
               26.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 265/39

      ODPORÚČANIE KOMISIE

   z 22. septembra 2006
   o účinnosti opaľovacích prípravkov a o nich uvádzaných súvisiacich údajoch
   [oznámené pod číslom K(2006) 4089]
   (Text s významom pre EHP)
   (2006/647/ES)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na druhú zarážku jej článku 211,
   keďže:

               (1)

               V zmysle článku 1 ods. 1 smernice Rady 76/768/EHS z 27. júla 1976 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa kozmetických výrobkov (1) sú opaľovacie prípravky kozmetickými výrobkami.

               (2)

               Podľa prvého odseku článku 2 smernice 76/768/EHS kozmetické výrobky uvedené na trh Spoločenstva nesmú poškodzovať ľudské zdravie za bežných alebo racionálne predvídateľných podmienok používania, pričom sa berie do úvahy najmä ich prezentácia, označenie a všetky návody na použitie.

               (3)

               Článok 6 ods. 3 smernice 76/768/EHS zaväzuje členské štáty prijať všetky nevyhnutné opatrenia, ktorými zabezpečia, aby sa na etiketách, pri prezentácii na predaj a reklame kozmetických výrobkov použili formulácie, názvy, obchodné značky, zobrazenia alebo iné znaky v prenesenom význame alebo inak, naznačujúce vlastnosti, ktoré dané výrobky nemajú.

               (4)

               Okrem toho podľa článku 7a smernice 76/768/EHS výrobca, jeho zástupca alebo osoba, ktorá dala kozmetický výrobok vyrobiť na objednávku alebo osoba zodpovedná za uvedenie dovezeného kozmetického výrobku na trh Spoločenstva sa umožní príslušným orgánom dotknutých členských štátov na účely kontroly ľahký prístup k informáciám týkajúcim sa dôkazov o uvedenom účinku kozmetických výrobkov, ak to zdôvodňuje charakter účinku alebo výrobku.

               (5)

               S cieľom prispieť k vysokej úrovni ochrany zdravia by malo byť vydané usmernenie o dôsledkoch ustanovení uvedených v článku 6 ods. 3 smernice 76/768/EHS týkajúcich sa účinnosti údajov na opaľovacích prípravkoch so zreteľom na vlastnosti týchto prípravkov.

               (6)

               Hoci výrobné odvetvie už v tejto súvislosti vynaložilo určitú snahu, je vhodné uviesť príklady údajov, ktoré by sa v súvislosti s opaľovacími prípravkami nemali uvádzať, preventívne opatrenia, ktoré by sa mali dodržiavať a návody na použitie, ktoré by sa mali pre niektoré uvádzané vlastnosti odporučiť.

               (7)

               Je takisto vhodné venovať sa určitým ďalším aspektom týkajúcim sa údajov uvádzaných o opaľovacích prípravkoch a ich účinnosti, konkrétne o ich minimálnej účinnosti s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany verejného zdravia a taký spôsob označovania opaľovacích prípravkov, ktorý bude jednoduchý a zrozumiteľný s cieľom pomôcť spotrebiteľovi pri výbere vhodného prípravku.

               (8)

               Slnečné žiarenie sa okrem iného skladá z (krátkovlnného) ultrafialového žiarenia B („UV-B žiarenie“) a (dlhovlnného) ultrafialového žiarenia A („UV-A žiarenie“). Zápal kože („spálenie kože pri slnení“) a jej následné sčervenanie (erytém) je spôsobené najmä UV-B žiarením. Riziko rakoviny vzniká najmä v dôsledku UV-B žiarenia, nemožno však podceniť ani riziko spojené s UV-A žiarením. Okrem toho UV-A žiarenie spôsobuje predčasné starnutie kože. Výskum tiež dokazuje, že nadmerné vystavovanie sa UV-B, ako aj UV-A žiareniu má vplyv na imunitný systém organizmu.

               (9)

               Opaľovacie prípravky môžu byť účinné ako prevencia pred spálením kože pri slnení. Vedecké zistenia tiež ukazujú, že opaľovacie prípravky dokážu zabrániť poškodeniu spojenému s fotostarnutím, ako aj vzniku oslabenia imunitného systému v dôsledku vystavenia slnečnému žiareniu. Epidemiologické štúdie ukazujú, že používanie opaľovacích prípravkov môže zabrániť vzniku niektorých typov karcinómu kože.

               (10)

               Aby mali opaľovacie prípravky tieto preventívne vlastnosti, musia chrániť pred UV-B aj UV-A žiarením. Mali by preto obsahovať ochranu pred UV-B a UV-A žiarením, hoci ochranný slnečný faktor sa týka len ochrany pred žiarením, ktoré spôsobuje erytém (najmä UV-B žiarenie).

               (11)

               Dokonca i veľmi účinné opaľovacie prípravky na ochranu pred UV-B aj UV-A žiarením nemôžu zaručiť úplnú ochranu pred zdravotným rizikom spojeným s UV žiarením. Žiadny opaľovací prípravok nemôže úplne filtrovať ultrafialové (UV) žiarenie. Okrem toho do dnešného dňa neexistuje žiaden presvedčivý vedecký dôkaz o tom, že používanie opaľovacích prípravkov zabraňuje vzniku melanómu. V dôsledku toho by sa v súvislosti s opaľovacími prípravkami nemalo uvádzať, alebo vzbudzovať dojem, že poskytujú celkovú ochranu pred rizikami spojenými s nadmerným vystavovaním sa UV žiareniu.

               (12)

               To sa týka predovšetkým vystavovaniu kojencov a malých detí slnečnému žiareniu. Keďže slnenie v detstve je dôležitý faktor prispievajúci k vzniku rakoviny kože v neskoršom veku, opaľovacie prípravky by nemali vzbudzovať dojem, že kojencom a malým deťom poskytujú dostatočnú ochranu.

               (13)

               Mylné chápanie vlastností opaľovacích prípravkov by sa malo riešiť prostredníctvom vhodných upozornení.

               (14)

               Na základe niekoľkých štúdií Medzinárodná agentúra pre výskum rakoviny Svetovej zdravotníckej organizácie zdôraznila dôležitosť súvislosti medzi správnym používaním opaľovacích prípravkov a účinnosťou uvedeného ochranného slnečného faktora. Dôležitá je najmä ich opakovaná aplikácia. Okrem toho, na dosiahnutie uvedenej úrovne ochrany prostredníctvom ochranného slnečného faktora sa opaľovacie prípravky musia nanášať v množstvách zodpovedajúcich množstvám, ktoré sa používajú na testovanie, t. j. 2 mg/cm2, čo sa rovná 6 čajovým lyžičkám prípravku (približne 36 gramov) na telo priemerného dospelého človeka. Toto množstvo je vyššie ako množstvo, ktoré spotrebitelia zvyčajne používajú. Nanášanie menšieho množstva opaľovacieho prípravku vedie k nerovnomernému zníženiu ochrany. Napríklad, ak sa aplikované množstvo zníži na polovicu, môže mať za následok až o dve tretiny nižšiu ochranu.

               (15)

               Aby opaľovacie prípravky zabezpečili vysokú ochranu verejného zdravia, mali by byť dostatočne účinné proti UV-B a UV-A žiareniu. V záujme dosiahnutia tohto cieľa by mali poskytovať minimálnu ochranu pred UV-B a UV-A žiarením. Vyšší ochranný slnečný faktor (t. j. najmä UV-B ochrana) by mal obsahovať aj vyššiu UV-A ochranu. Preto by mala byť ochrana pred UV-A žiarením spojená s ochranou pred UV-B žiarením. Vedecké zistenia ukazujú, že určitému biologickému poškodeniu kože sa dá predísť a znížiť ho, ak je pomer ochranného faktora zmeraného v teste trvalého pigmentového stmavnutia (t. j. najmä z hľadiska UV-A žiarenia) najmenej 1/3 faktora zmeraného pomocou metódy testovania ochranného slnečného faktora (t. j. najmä z hľadiska UV-B žiarenia). Okrem toho na zabezpečenie širšej ochrany odporúčajú dermatológovia kritickú vlnovú dĺžku najmenej 370 nm.

               (16)

               S cieľom zabezpečiť reprodukovateľnosť a porovnateľnosť odporúčanej minimálnej ochrany pred UV-B žiarením by sa mala používať medzinárodná metóda testovania ochranného slnečného faktora (International Sun Protection Factor Test Method) (2006), ako ju v roku 2006 aktualizovalo výrobné odvetvie v Európe, Japonsku, USA a Južnej Afrike. S cieľom posúdiť minimálnu ochranu pred UV-A žiarením by sa mala používať metóda trvalého pigmentového stmavnutia tak, ako sa používa v japonskom výrobnom odvetví, a ako ju upravila francúzska zdravotnícka agentúra Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé – Afssaps, ako aj test kritickej vlnovej dĺžky. Tieto metódy testovania boli predložené Európskemu výboru pre normalizáciu (CEN), aby sa stanovili európske normy v tejto oblasti (2).

               (17)

               Hoci by sa tieto metódy testovania mali používať ako referenčné metódy, prednosť by mali dostať metódy testovania in vitro, ktoré prinášajú ekvivalentné výsledky, keďže metódy in vivo vyvolávajú etické obavy. Výrobné odvetvie by malo zvýšiť úsilie o rozvoj metód testovania in vitro na ochranu pred UV-B, ako aj UV-A žiarením.

               (18)

               Údaje týkajúce sa účinnosti opaľovacích prípravkov by mali byť jednoduché, zmysluplné a založené na zhodných kritériách s cieľom pomôcť spotrebiteľovi porovnať výrobky a vybrať správny výrobok pre dané slnenie a typ kože.

               (19)

               Existuje osobitná potreba jednotného údaju o UV-A ochrane s cieľom uľahčiť spotrebiteľovi výber prípravku chrániaceho pred UV-B a UV-A žiarením.

               (20)

               Široké spektrum čísel uvádzaných na etiketách na označenie ochranného slnečného faktora nie je v súlade s cieľom zaviesť jednoduché a zrozumiteľné údaje. Zvýšenie ochrany o jedno číslo je zanedbateľné, najmä pri vysokých číslach. Navyše zvýšenie ochrany je lineárne iba v prípade spálenia kože pri slnení, a tak prípravok s ochranným slnečným faktorom 30 chráni dvojnásobne pred spálením kože pri slnení ako prípravok s ochranným slnečným faktorom 15. Prípravok s ochranným slnečným faktorom 15 však absorbuje 93 % UV-B žiarenia, pričom výrobok s ochranným slnečným faktorom 30 pohltí 97 % UV žiarenia. Ochranné slnečné faktory nad 50 podstatne nezvyšujú ochranu pred UV žiarením. Preto spektrum ochranných slnečných faktorov na etikete môže byť kratší, pričom sa nezníži výber faktorov rôznej intenzity pre spotrebiteľa.

               (21)

               Označenie používajúce jednu zo štyroch kategórií („nízka“, „stredná“, „vysoká“, „veľmi vysoká“) ponúka jednoduchšie a zmysluplnejšie označenie účinnosti opaľovacích prípravkov než spektrum rôznych čísel. Preto by mala byť označená kategória uvedená prinajmenšom rovnako výrazne ako ochranný slnečný faktor.

               (22)

               Spotrebitelia by mali byť informovaní o rizikách vyplývajúcich z nadmerného slnenia. Okrem toho je treba spotrebiteľov usmerniť, pokiaľ ide o vhodný opaľovací prípravok z hľadiska účinnosti, pričom sa zohľadňuje stupeň slnenia a typ kože,

         TÝMTO ODPORÚČA:
   ODDIEL 1
   PREDMET A VYMEDZENIE POJMOV

               1.

               Toto odporúčanie poskytuje usmernenie týkajúce sa:

                           a)

                           v oddieli 2 uplatňovania článku 6 ods. 3 smernice 76/768/EHS v súvislosti s niektorými vlastnosťami opaľovacích prípravkov a k nim uvádzaných súvisiacich údajov o ich účinnosti;

                           b)

                           v oddieloch 3, 4 a 5 minimálnej účinnosti opaľovacích prípravkov s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany pred UV-B a UV-A žiarením a jednoduchého a zrozumiteľného označovania opaľovacích prípravkov s cieľom uľahčiť spotrebiteľovi výber vhodného prípravku.

               2.

               Na účely tohto odporúčania sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:

                           a)

                           „opaľovací prípravok“ znamená akýkoľvek prípravok (napr. krémy, oleje, gély, spreje) určený na kontakt s ľudskou pokožkou s cieľom výlučne alebo hlavne chrániť ju pred UV žiarením pohlcovaním, rozptyľovaním a odrážaním žiarenia;

                           b)

                           „údaj“ znamená akékoľvek tvrdenie týkajúce sa vlastností opaľovacieho prípravku vo forme formulácie, názvov, obchodných značiek, zobrazení alebo iných znakov v prenesenom význame alebo inak, používaných pri označovaní, prezentácii na predaj alebo reklame opaľovacích prípravkov;

                           c)

                           „UV-B“ žiarenie znamená slnečné žiarenie v spektre 290 – 320 nm;

                           d)

                           „UV-A“ žiarenie znamená slnečné žiarenie v spektre 320 – 400 nm;

                           e)

                           „kritická vlnová dĺžka“ je vlnová dĺžka, pre ktorú úsek pod integrovanou krivkou optickej hustoty začínajúcej na 290 nm zodpovedá 90 % integrovaného úseku od 290 až 400 nm;

                           f)

                           „minimálna erytémová dávka“ znamená množstvo energie, ktoré spôsobuje erytém;

                           g)

                           „ochranný slnečný faktor“ znamená pomer medzi minimálnou erytémovou dávkou na koži chránenej opaľovacím prípravkom a minimálnou erytémovou dávkou na nechránenej koži;

                           h)

                           „UV-A ochranný faktor“ znamená pomer medzi minimálnou UV-A dávkou potrebnou na vyvolanie trvalého pigmentového stmavnutia na koži chránenej opaľovacím prípravkom a minimálnou UV-A dávkou potrebnou na vyvolanie minimálneho stmavnutia na nechránenej koži.

         ODDIEL 2
   UV-A/UV-B OCHRANA, ÚDAJE, OPATRENIA TÝKAJÚCE SA POUŽÍVANIA, NÁVODY NA POUŽITIE

               3.

               Za účelom súladu s článkom 6 ods. 3 smernice 76/768/EHS by sa mali zvážiť vlastnosti a údaje uvedené v bodoch 4 až 8.

               4.

               Opaľovacie prípravky by mali chrániť pred UV-B aj UV-A žiarením.

               5.

               Nemal by sa uvádzať žiaden údaj, ktorý naznačuje tieto vlastnosti:

                           a)

                           100 % ochrana pred UV žiarením (ako je „sunblock“, „sunblocker“ alebo „úplná ochrana“);

                           b)

                           opakované nanášanie prípravku nie je za žiadnych okolností nutné (napríklad „celodenná ochrana“);

               6.

               Na opaľovacích prípravkoch by malo byť okrem ich použitia uvedené, že neposkytujú 100 % ochranu a rady alebo preventívne opatrenia, ktoré treba dodržiavať. Môže to zahŕňať tieto upozornenia:

                           a)

                           „Na slnku nezostávajte príliš dlho, aj keď používate opaľovací prípravok“;

                           b)

                           „Kojencov a malé deti nevystavujte priamemu slnečnému žiareniu“;

                           c)

                           „Nadmerné slnenie vážne ohrozuje zdravie“.

               7.

               Opaľovacie prípravky by mali obsahovať návody na použitie, ktorými sa zabezpečí dosiahnutie uvedenej účinnosti prípravku. Môže to zahŕňať tieto pokyny:

                           a)

                           „Pred slnením naneste opaľovací prípravok“;

                           b)

                           „Na zachovanie ochrany nanášanie prípravku často opakujte, najmä po potení, plávaní alebo osušení uterákom“.

               8.

               Opaľovacie prípravky by mali obsahovať návod na použitie, aby sa zabezpečilo nanesenie dostatočného množstva prípravku na pokožku s cieľom dosiahnuť uvedenú účinnosť prípravku. Môže sa to dosiahnuť napríklad stanovením požadovaného množstva prostredníctvom piktogramu, ilustrácie alebo odmerky. Opaľovacie prípravky by mali obsahovať vysvetlenie rizík spojených s nanášaním menšieho množstva, ako napríklad „Upozornenie: zníženie tohto množstva značne zníži úroveň ochrany“.

         ODDIEL 3
   MINIMÁLNA ÚČINNOSŤ

               9.

               Opaľovacie prípravky by mali poskytnúť minimálny stupeň ochrany pred UV-B a UV-A žiarením. Stupeň ochrany by sa mal merať použitím štandardizovaných reprodukovateľných metód testovania a mal by zohľadňovať fotodegradáciu. Mali by sa uprednostniť metódy testovania in vitro.

               10.

               Minimálny stupeň ochrany opaľovacích prípravkov by mal byť takýto:

                           a)

                           UV-B ochrana slnečného ochranného faktora 6, ako sa meria použitím medzinárodnej metódy testovania ochranného slnečného faktora (2006) alebo ekvivalentný stupeň ochrany zmeraný akoukoľvek metódou in vitro;

                           b)

                           UV-A ochrana ochranného faktora UV-A zodpovedajúceho jednej tretine ochranného slnečného faktora, ako sa meria použitím metódy trvalého pigmentového stmavnutia upravenej francúzskou zdravotníckou agentúrou Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé – Afssaps alebo ekvivalentný stupeň ochrany zmeraný akoukoľvek metódou in vitro;

                           c)

                           kritická vlnová dĺžka 370 nm, zmeraná použitím metódy testovania kritickej vlnovej dĺžky.

         ODDIEL 4
   JEDNODUCHÉ A ZROZUMITEĽNÉ ÚDAJE O ÚČINNOSTI

               11.

               Údaje označujúce účinnosť opaľovacích prípravkov by mali byť jednoduché, jednoznačné, zrozumiteľné a založené na štandardizovaných reprodukovateľných kritériách.

               12.

               Údaje označujúce UV-B a UV-A ochranu by mali byť uvedené len ak ochrana zodpovedá alebo presahuje úrovne stanovené v bode 10.

               13.

               Účinnosť opaľovacích prípravkov by mala byť na etikete uvedená v kategóriách ako „nízka“, „stredná“, „vysoká“ a „veľmi vysoká“. Každá kategória by mala zodpovedať štandardizovanému stupňu ochrany pred UV-B a UV-A žiarením.

               14.

               Spektrum čísel používaných na etiketách na označenie ochranného slnečného faktora by sa malo obmedziť s cieľom uľahčiť porovnanie rôznych výrobkov bez toho, aby sa znížil výber pre spotrebiteľa. Pre každú kategóriu sa odporúča táto škála ochranných slnečných faktorov s príslušným označením:

                           Kategória uvedená na etikete

                           Ochranný slnečný faktor uvedený na etikete

                           Zmeraný ochranný slnečný faktor [zmeraný v súlade so zásadami odporúčanými v bode 10 písm. a)]

                           Odporúčaný minimálny ochranný faktor UV-A [zmeraný v súlade so zásadami odporúčanými v bode 10 písm. b)]

                           Odporúčaná minimálna kritická vlnová dĺžka [zmeraná v súlade so zásadami odporúčanými v bode 10 písm. c)]

                           „Nízka ochrana“

                           „6“

                           6 – 9,9

                           1/3 ochranného slnečného faktora uvedeného na etikete

                           370 nm

                           „10“

                           10 – 14,9

                           „Stredná ochrana“

                           „15“

                           15 – 19,9

                           „20“

                           20 – 24,9

                           „25“

                           25 – 29,9

                           „Vysoká ochrana“

                           „30“

                           30 – 49,9

                           „50“

                           50 – 59,9

                           „Veľmi vysoká ochrana“

                           „50 +“

                           60 ≤

               15.

               Kategória opaľovacích prípravkov by mala byť na etikete vyznačená prinajmenšom tak výrazne ako ochranný slnečný faktor.

         ODDIEL 5
   INFORMÁCIE PRE SPOTREBITEĽA

               16.

               Spotrebitelia by mali byť informovaní o rizikách spojených s nadmerným vystavovaním sa UV žiareniu a o kategórii opaľovacích prípravkov potrebných pre určitý stupeň slnenia a určitý typ kože. Možno tak urobiť, napríklad, prostredníctvom informácií na vnútroštátnych webových stránkach, letákoch alebo v tlači.

         ODDIEL 6
   ADRESÁTI

               17.

               Toto odporúčanie je určené členským štátom.

      V Bruseli 22. septembra 2006

            Za Komisiu

         Günter VERHEUGEN

            podpredseda

      (1)  Ú. v. ES L 262, 27.9.1976, s. 169. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou Komisie 2006/65/ES (Ú. v. EÚ L 198, 20.7.2006, s. 11).

      (2)  Normalizačný mandát adresovaný CEN, pokiaľ ide o metódy testovania účinnosti opaľovacích prípravkov, Mandát M/389, 12. júla 2006.


title: Odporúčanie Rady zo 16. februára 2010 o absolutóriu, ktoré sa má udeliť Komisii ohľadne vykonávania operácií Európskeho rozvojového fondu (desiaty ERF) za rozpočtový rok 2008

text:
               20.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 45/17

         ODPORÚČANIE RADY
   zo 16. februára 2010
   o absolutóriu, ktoré sa má udeliť Komisii ohľadne vykonávania operácií Európskeho rozvojového fondu (desiaty ERF) za rozpočtový rok 2008
   (2010/104/EÚ)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na Dohodu o partnerstve AKT – ES podpísanú v Cotonou 23. júna 2000 (1) a zmenenú a doplnenú dohodou podpísanou v Luxemburgu 25. júna 2005 (2),
   so zreteľom na vnútornú dohodu medzi zástupcami vlád členských štátov, ktorí sa zišli na zasadnutí Rady, o financovaní pomoci Spoločenstva na základe viacročného finančného rámca na obdobie rokov 2008 – 2013 v súlade s dohodou o partnerstve AKT – ES (3), ďalej len „vnútorná dohoda“, ktorá ustanovila medzi iným desiaty Európsky rozvojový fond (desiaty ERF), a najmä na článok 11 ods. 8 tejto dohody,
   so zreteľom na nariadenie z 18. februára 2008 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na 10. Európsky rozvojový fond (4), a najmä na jeho články 142 až 144,
   po preskúmaní účtu príjmov a výdavkov a súvahy o operáciách desiateho ERF k 31. decembru 2008 a správy Dvora audítorov o rozpočtovom roku 2008 spolu s odpoveďami Komisie (5),
   keďže:

               (1)

               Podľa článku 11 ods. 8 vnútornej dohody sa absolutórium za finančné hospodárenie desiateho ERF má udeliť Komisii Európskym parlamentom na odporúčanie Rady.

               (2)

               Celkové vykonávanie operácií desiateho ERF Komisiou počas rozpočtového roka 2008 bolo uspokojivé,

         TÝMTO ODPORÚČA, aby Európsky parlament udelil Komisii absolutórium ohľadne vykonávania operácií desiateho ERF za rozpočtový rok 2008.

      V Bruseli 16. februára 2010

            Za Radu

            predsedníčka

         E. SALGADO

      (1)  Ú. v. ES L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  Ú. v. EÚ L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  Ú. v. EÚ L 247, 9.9.2006, s. 32.

      (4)  Ú. v. EÚ L 78, 19.3.2008, s. 1.

      (5)  Ú. v. EÚ C 269, 10.11.2009, s. 257.