				|

		52013DC0360

			Odporúčanie ODPORÚČANIE RADY ktoré sa týka národného programu reforiem Francúzska na rok 2013 a ktorým sa predkladá stanovisko Rady k programu stability Francúzska na roky 2012 – 2017 /* COM/2013/0360 final - 2013/ () */

Odporúčanie
ODPORÚČANIE RADY
ktoré sa týka národného programu reforiem
Francúzska na rok 2013
a ktorým sa predkladá stanovisko Rady k programu stability Francúzska na roky 2012 – 2017
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 121 ods. 2 a článok 148 ods. 4,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES)
č. 1466/97 zo 7. júla 1997 o posilnení dohľadu nad stavmi
rozpočtov a o dohľade nad hospodárskymi politikami a ich koordinácii[1], a najmä na jeho článok 5
ods. 2,
so zreteľom na nariadenie Európskeho
parlamentu a Rady (EÚ) č. 1176/2011 zo 16. novembra 2011 o prevencii a
náprave makroekonomických nerovnováh[2],
a najmä na jeho článok 6 ods. 1,
so zreteľom na odporúčanie Európskej
komisie[3],
so zreteľom na uznesenia Európskeho
parlamentu[4],
so zreteľom na závery Európskej rady,
so zreteľom na stanovisko Výboru pre
zamestnanosť,
po porade s Hospodárskym a finančným
výborom,
keďže:
(1)       Európska rada 26. marca 2010
schválila návrh Komisie o iniciovaní novej stratégie pre zamestnanosť a
rast nazvanej Európa 2020, založenej na posilnenej koordinácii hospodárskych
politík, ktorá sa zameria na kľúčové oblasti, v ktorých sú potrebné
opatrenia na zvýšenie potenciálu Európy v oblasti udržateľného rastu a
konkurencieschopnosti.
(2)       Rada 13. júla 2010 prijala na
základe návrhov Komisie odporúčanie týkajúce sa všeobecných usmernení pre
hospodárske politiky členských štátov a Únie (2010 až 2014) a
21. októbra 2010 prijala rozhodnutie o usmerneniach pre politiky zamestnanosti
členských štátov[5],
ktoré spolu tvoria „integrované usmernenia“. Členské štáty boli vyzvané,
aby integrované usmernenia zohľadnili vo svojej vnútroštátnej hospodárskej
politike a politike zamestnanosti.
(3)       Hlavy štátov alebo
predsedovia vlád 29. júna 2012 rozhodli o prijatí Paktu pre rast a
zamestnanosť, ktorým sa stanovuje jednotný rámec pre opatrenia na
vnútroštátnej úrovni, úrovni EÚ a na úrovni eurozóny s využitím všetkých
možných stimulov, nástrojov a politík. Rozhodli o opatreniach, ktoré sa prijmú
na úrovni členských štátov, a najmä vyjadrili plný záväzok dosiahnuť
ciele stratégie Európa 2020 a vykonať odporúčania pre jednotlivé
krajiny.
(4)       Rada 6. júla 2012 prijala
odporúčanie týkajúce sa národného programu reforiem Francúzska na rok 2012
a predložila svoje stanovisko k aktualizovanému programu stability Francúzska
na roky 2011 – 2016.
(5)       Komisia prijala 28. novembra
2012 ročný prieskum rastu[6],
čo znamenalo začiatok európskeho semestra pre koordináciu
hospodárskych politík v roku 2013. V ten istý deň, t. j. 28. novembra
2012, Komisia prijala na základe nariadenia (EÚ) č. 1176/2011 správu o
mechanizme varovania[7],
pričom Francúzsko bolo uvedené medzi členskými štátmi,
v súvislosti s ktorými sa vykoná hĺbkové preskúmanie.
(6)       Európska rada 14. marca 2013
schválila priority na zabezpečenie finančnej stability, fiškálnej
konsolidácie a opatrenia na posilnenie rastu. Zdôraznila, že je potrebné
presadzovať diferencovanú fiškálnu konsolidáciu podporujúcu rast,
obnoviť bežné úverové podmienky pre hospodárstvo, podporovať rast
a konkurencieschopnosť, znížiť nezamestnanosť a
vyriešiť sociálne dôsledky krízy, ako aj modernizovať verejnú správu.
(7)       Komisia 10. apríla 2013
uverejnila výsledky hĺbkového preskúmania[8]
pre Francúzsko podľa článku 5 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011. Na
základe analýzy dospela k záveru, že vo Francúzsku existujú makroekonomické
nerovnováhy, ktoré si vyžadujú monitorovanie a rozhodné politické
opatrenia. Neustálu pozornosť treba venovať najmä vývoju v súvislosti
so zhoršovaním obchodnej bilancie a konkurencieschopnosti spôsobeným
nákladovými aj nenákladovými faktormi, a to aj vzhľadom na zhoršujúcu
sa externú pozíciu a vysoký verejný dlh, aby sa obmedzilo riziko nepriaznivého
vplyvu na fungovanie francúzskeho hospodárstva a hospodárskej a menovej únie, najmä
vzhľadom na veľkosť francúzskeho hospodárstva.
(8)       Francúzsko 30. apríla 2013
predložilo svoj program stability na rok 2013, ktorý sa týka obdobia rokov
2012 – 2017, a svoj národný program reforiem na rok 2013.
S cieľom zohľadniť prepojenia medzi týmito dvoma programami
sa obidva programy posudzovali súčasne.
(9)       Na základe posúdenia programu
stability na rok 2013 podľa nariadenia Rady (ES) č. 1466/97 Rada
zastáva názor, že napriek výraznému konsolidačnému úsiliu, vďaka
ktorému sa celkový deficit znížil zo 7,5 % HDP v roku 2009 na 4,8 % v roku
2012, sa neočakáva, že by Francúzsko odstránilo svoj nadmerný deficit do
roku 2013, ako odporúčala Rada koncom roku 2009. Súvisí to najmä s tým, že
hospodárske podmienky sú horšie, než sa očakávalo v čase prípravy
odporúčania, a iba čiastočne sa vykompenzovali
neočakávanými príjmami, zatiaľ čo úsilie sa do istej miery
oneskorilo. Makroekonomický scenár, z ktorého vychádzajú rozpočtové
prognózy v programe, je realistický na rok 2013, no príliš optimistický na
rok 2014. Orgány očakávajú, že HDP po stagnácii v roku 2012 (0 %) a v roku
2013 (+0,1 %) zaznamená v roku 2014 rast
o 1,2 %, pričom predpokladajú, že budú prijaté fiškálne opatrenia na
zníženie deficitu verejných financií na úroveň 2,9 % HDP. Na porovnanie,
Komisia predpovedá, že HDP bude rásť o 1,1 % v roku 2014 za predpokladu
nezmenenej politiky, čo je scenár, v ktorom sa zohľadňujú iba
opatrenia, ktoré boli prijaté alebo dostatočne vymedzené, a preto
predpovedá deficit vo výške 4,2 % HDP. Hlavným cieľom rozpočtovej
stratégie načrtnutej v programe je dosiahnuť strednodobý cieľ,
ktorým je vyrovnaný rozpočet v štrukturálnom vyjadrení, rovnako ako
v minuloročnom programe. V porovnaní s požiadavkami Paktu stability
a rastu je tento cieľ ambicióznejší. Cieľovým rokom na
dosiahnutie strednodobého cieľa je rok 2016, zatiaľ čo v
predchádzajúcom programe stability to bol rok 2015. Plánovaný celkový deficit
stanovený v programe stability je v súlade s odstránením nadmerného deficitu do
roku 2014, teda rok po novej lehote stanovenej Radou v rámci postupu pri
nadmernom deficite koncom roka 2009. Vzhľadom na príliš optimistickú
prognózu rastu v programe na rok 2014 sa Rada domnieva, že fiškálne úsilie
plánované orgánmi nie je zlučiteľné so skutočným odstránením
nadmerného deficitu do roku 2014, ak sa neprijmú dodatočné opatrenia,
ktorými by sa výrazne posilnilo úsilie v danom roku. Plánované úspory a
dodatočné príjmy takisto nie sú presne vymedzené. Za daných okolností je
nutné vymedziť opatrenia na rok 2014 aj na rok 2015, aby sa
zabezpečilo odstránenie nadmerného deficitu dôveryhodným spôsobom
najneskôr do roku 2015 (v zmysle odporúčania Rady). Očakáva sa, že
štrukturálne saldo prepočítané Komisiou by sa malo v roku 2016
nachádzať na úrovni –0.4 % HDP (–0.3 % v
roku 2017), takže strednodobý cieľ sa do konca programového obdobia
nedosiahne. Očakáva sa, že pokrok smerom k dosiahnutiu strednodobého
cieľa v danom roku bude predstavovať 0,3 % HDP, čo je pod
referenčnou hodnotou 0,5 % HDP. Verejný dlh sa od začiatku krízy
výrazne zvýšil. Pomer dlhu k HDP sa začal na úrovni 64,2 % v roku 2007, v
roku 2012 dosiahol 90,2 % a podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2013
by sa mal ďalej zvyšovať až na 96,2 % v roku 2014. Orgány
očakávajú, že pomer dlhu dosiahne vrchol 94,3 % HDP v roku 2014 a následne
klesne na 88,2 % v roku 2017. Francúzsko bude od roku 2016 v prechodnom období,
pokiaľ ide o súlad s kritériom pre dlh.
(10)     Vzhľadom na to, že
úroveň dlhu je vysoká a ešte stále rastie, a vzhľadom na
skutočnosť, že lehota na odstránenie nadmerného deficitu sa opäť
predĺžila [na rok 2015], je o to dôležitejšie, aby sa rozpočet na rok
2013 prísne plnil a aby sa v nasledujúcich rokoch striktne
pokračovalo vo vyvíjaní značného konsolidačného úsilia.
Predovšetkým je dôležité, aby verejné výdavky Francúzska rástli oveľa
pomalšie ako potenciálny HDP, keďže zlepšovanie štrukturálneho deficitu
bolo doteraz založené najmä na príjmoch. Prebiehajúce preskúmavanie verejných
výdavkov („Modernisation de l’action publique“), ktoré sa okrem ústrednej
štátnej správy vzťahuje aj na miestne samosprávy a správy sociálneho
zabezpečenia, by malo v tejto súvislosti poskytnúť ukazovatele na
účely ďalšieho zlepšenia efektívnosti verejných výdavkov. Okrem toho
existuje priestor aj na ďalšie zjednodušovanie jednotlivých administratívnych
úrovní a právomocí s cieľom dosiahnuť lepšiu súčinnosť,
zvýšenie efektívnosti a úspory. Táto otázka by sa mala vyriešiť novým
plánovaným zákonom o decentralizácii. Vzhľadom na očakávaný
strednodobý a dlhodobý rast výdavkov na verejnú zdravotnú starostlivosť si
budúce verejné výdavky na zdravotnú starostlivosť vyžadujú väčšiu
kontrolu a lepšiu efektívnosť, najmä pokiaľ ide
o farmaceutické výdavky. Najnovšie prognózy poradného orgánu pre dôchodky
(„Conseil d'orientation des retraites“) poukazujú na pretrvávajúce deficity
dôchodkového systému do roku 2018, čo je v rozpore s cieľom reformy z
roku 2010, podľa ktorého mala byť v tom čase už dosiahnutá
vyváženosť systému. Navyše čiastočné zrušenie reformy z roku
2010 je v rozpore s odporúčaním Rady. Dôchodkový systém tak bude v roku
2020 ešte stále čeliť veľkým deficitom, a preto je nutné
urýchlene prijať nové politické opatrenia, aby sa táto situácia vyriešila
a aby sa súčasne zachovala primeranosť systému. Takéto opatrenia by
mohli zahŕňať ďalšie zvyšovanie minimálneho veku odchodu do
dôchodku a veku na získanie starobného dôchodku v plnej výške, ako aj
predĺženie obdobia platby príspevku na získanie starobného dôchodku v
plnej výške, úpravu pravidiel indexácie a preskúmanie súčasných početných
výnimiek zo všeobecnej schémy pre osobitné kategórie pracovníkov. Zvyšovaniu
úrovne príspevkov na sociálne zabezpečenie by sa malo vyhnúť, pretože
má negatívny vplyv na náklady práce. Vzhľadom na problémy v oblasti
verejných financií, ktorým čelí Francúzsko, je mimoriadne dôležité, aby sa
popri fiškálnych opatreniach vyvinulo intenzívnejšie úsilie na vykonávanie
štrukturálnych reforiem s cieľom podporiť a zvýšiť dlhodobý
potenciál rastu francúzskeho hospodárstva.
(11)     Z hĺbkového
preskúmania z roku 2013 vyplynulo, že konkurencieschopnosť Francúzska
je aj naďalej veľkým problémom. Vyplýva to z výrazného poklesu
podielu Francúzska na vývozných trhoch v posledných rokoch. Francúzska
vláda navrhla v novembri 2012 v rámci Paktu pre konkurencieschopnosť
viacero politických opatrení. Zavedenie úľav pri zdaňovaní príjmov
právnických osôb (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi — CICE) s
plánovaným celoročným vplyvom predstavujúcim 20 miliárd EUR predstavuje
dôležitý krok, ktorý by mal prispieť k zníženiu nákladov práce. Existuje priestor aj na prijatie ďalších
opatrení, keďže nová daňová úľava iba o polovicu znížila rozdiel
medzi francúzskym daňovým klinom a priemerom OECD na úrovni strednej
hodnoty mzdy. Navyše fiškálne opatrenia
s vplyvom na spoločnosti, ktoré boli prijaté od roku 2010, viedli
k celkovému zvýšeniu v zdaňovaní podnikov, a to aj po
zohľadnení CICE. Hoci je zvýšenie
minimálnej mzdy, o ktorom sa rozhodlo v júli 2012, obmedzené, mohlo by mať
negatívny vplyv na zamestnanosť a konkurencieschopnosť, ako sa uvádza
v odporúčaní Rady z roku 2012. Hodinová
minimálna mzda narástla v rokoch 2002 až 2012 o 38 % (16 % v
reálnom vyjadrení). Vysoká úroveň minimálnej mzdy, ktorá predstavuje dve
tretiny strednej hodnoty mzdy, je u zamestnávateľov
čiastočne vykompenzovaná viacerými výnimkami z platby príspevkov na
sociálne zabezpečenie odvádzaných zamestnávateľmi. Náklady, ktoré
z toho vyplynuli pre verejné financie, sa za posledné roky rýchlo
zvyšovali čiastočne aj preto, aby vykompenzovali rýchli nárast
minimálnej mzdy, a predstavujú viac ako 1 % HDP. Alternatívne nástroje ako
režimy na podporu príjmov („Prime pour l'emploi“ a „Revenu de solidarité
active“) sú navyše účinnejšími nástrojmi na riešenie problému chudoby
zamestnaných osôb ako minimálna mzda.
(12)     Pokiaľ ide o necenovú
konkurencieschopnosť, vláda nedávno obnovila svoju stratégiu vývozu,
pričom podporovanie rozvoja sietí a partnerstiev orientovaných na
vývoz by malo prispieť k internacionalizácii MSP[9]. Celkovo by sa mohli
prijať opatrenia na zabezpečenie toho, aby podnikateľské
prostredie prispievalo k rastu MSP. Napriek veľkému úsiliu, ktoré vyvinuli
podniky v sektoroch s intenzívnym výskumom a vývojom, a veľkej
podpory zo strany vlády (napr. úľavy pri zdaňovaní výskumu) sektory
so špičkovou a stredne vyspelou technológiou predstavujú iba nepatrný a
klesajúci podiel na francúzskom hospodárstve. Preto je potrebné podporovať
vytváranie a rast MSP a podnikov strednej triedy v týchto sektoroch
prostredníctvom zlepšovania rámcových podmienok, ktoré podporujú inováciu
a podnikanie. Politika klastrov, ktorá sa vyvinula v snahe prepojiť
verejný výskum a súkromné podniky, by mohla takisto ešte viac podporovať
pozitívne externality medzi súkromnými podnikmi, ktoré sa nachádzajú vo
vzájomnej blízkosti. Doktorandské štúdium a výskum by mali byť navyše
dostatočne atraktívne na to, aby sa ešte viac prehĺbilo vzájomné
prepojenie medzi súkromnými spoločnosťami a výskumnými inštitúciami.
(13)     Pokiaľ ide o služby, v
priebehu roka 2012 sa zaznamenal iba obmedzený pokrok. Nezačali sa žiadne
horizontálne reformy na odstránenie neopodstatnených obmedzení v regulovaných
sektoroch a povolaniach. Mnohí poskytovatelia odborných služieb ešte stále
čelia obmedzeniam, pokiaľ ide o ich právnu formu a štruktúru
podielového vlastníctva (napr. obmedzenia vlastníctva kapitálu pre veterinárov
a právnikov). V mnohých sektoroch (ako taxikári, niektoré zdravotnícke
povolania, notári a iné právnické profesie) pretrvávajú ďalšie veľké
prekážky vstupu alebo vykonávania činnosti (ako obchodné oznámenia, kvóty
alebo územné obmedzenia). Maloobchodný sektor ešte stále podlieha mnohým
predpisom, ako napríklad ťažkopádnym a zdĺhavým schvaľovacím
postupom pri zakladaní maloobchodných predajní. Existujúci zákaz predaja pod
úrovňou nákladov vedie navyše k mnohým narušeniam hospodárskej
súťaže, hoci cieľ spočívajúci v podporovaní výrobcov a malých
distribučných predajní by sa dal účinne dosiahnuť pomocou menej
narúšajúcich opatrení. Tieto neprimerané obmedzenia v regulovaných
sektoroch a povolaniach zaťažujú hospodársku súťaž a majú
tendenciu zvyšovať ceny. Z hĺbkového preskúmania vyplýva, že vyššie
ceny za sprostredkovateľské služby, ktoré predstavujú takmer štvrtinu
výrobných nákladov vo výrobnom sektore, v konečnom dôsledku ovplyvňujú
vonkajšiu konkurencieschopnosť francúzskych firiem. V sieťových
odvetviach sa v roku 2012 dosiahol obmedzený pokrok. Francúzsky trh s
elektrinou zostáva naďalej jedným z najkoncentrovanejších v EÚ. Regulované
ceny elektriny a plynu narúšajú hospodársku súťaž a naďalej
pôsobia ako prekážky pre vstup nových subjektov na trh. Regulované sadzby pre
iných zákazníkov než domácnosti by sa mali odstrániť podľa
časového harmonogramu schváleného francúzskymi orgánmi. Väčšia
kapacita prepojenia so susednými krajinami a verejné súťaže na udelenie
koncesií na prevádzku vodných elektrární by takisto prispeli k prehĺbeniu
hospodárskej súťaže na trhu s elektrinou. V sektore železničnej
dopravy je trh s nákladnou železničnou dopravou menej dynamický ako v
iných členských štátoch, zatiaľ čo osobná železničná
doprava nie je otvorená hospodárskej súťaži s výnimkou medzinárodných
služieb. Nadchádzajúca reforma by mala zabezpečiť, aby akýkoľvek
nový „jednotný správca infraštruktúry“ zostal nezávislý od etablovaného
prevádzkovateľa, aby sa zaručil spravodlivý a nediskriminačný
prístup pre nové subjekty na trh.
(14)     Francúzsky daňový systém
je naďalej zložitý a neefektívny vzhľadom na veľký
počet výnimiek a osobitných úľav, ale aj na časté zmeny
v legislatíve. Napriek úsiliu o obmedzenie a zjednodušenie daňových
výdavkov zostáva výška straty príjmov v tejto spojitosti naďalej
vysoká. Pokiaľ ide o zdaňovanie príjmov právnických a fyzických osôb,
voľba prístupu založeného na širokej základni s nízkou sadzbou daní by
bola z hľadiska rastu a sociálnych podmienok prospešnejšia. Stredná sadzba
DPH sa má od januára 2014 zvýšiť zo 7 % na 10 %. Je to vývoj správnym
smerom, no je nutné vyvinúť dodatočné úsilie. Náklady na daňové
výnimky a výnimky z platieb príspevkov na sociálne zabezpečenie sú
celkovo stále veľmi vysoké, až do 10 % HDP. Napriek tomu, že sa
preukázala neefektívnosť niektorých znížených sadzieb DPH, ako napríklad
sadzieb za reštauračné služby, neprijali sa žiadne dostatočne
diferencované politické opatrenia. Zavedením daňovej úľavy CICE,
ktorá je čiastočne financovaná prostredníctvom spomínaného zvýšenia
stredných, ale takisto aj štandardných sadzieb DPH, dôjde k daňovému
odbremeneniu práce. Treba však prijať ďalšie opatrenia, aby sa
predovšetkým vyrovnal podiel environmentálnych daní. Francúzsko prijalo minulý
rok niekoľko opatrení na riešenie problému daňových stimulov
podporujúcich zadlženosť v oblasti zdaňovania podnikov. Existuje však
priestor na ďalšie zlepšenie (odpočet úrokov je obmedzený iba nad 3
miliónmi EUR a iba 15 % úrokov nad touto hranicou nebude
odpočítateľných z dane v roku 2013 a 25 % v roku
2014).
(15)     Miera nezamestnanosti narástla
z 9,7 % v roku 2010 na 10,2 % v roku 2012. Komisia očakáva, že
vzhľadom na pretrvávajúci slabý hospodársky rast miera nezamestnanosti
narastie na úroveň 10,6 % v roku 2013 a 10,9 % v roku 2014.
Vzhľadom na tieto skutočnosti je segmentácia francúzskeho trhu práce
aj naďalej znepokojujúca. Pravdepodobnosť prechodu z dočasného
na trvalé zamestnanie predstavovala iba 10,6 % v roku 2010, zatiaľ
čo priemer v EÚ je 25,9 %. Na akýkoľvek proces úprav na trhu práce
preto doplácajú najmä nízkokvalifikovaní pracovníci, ktorí majú neisté formy
zamestnania. V máji 2013 bol prijatý zákon vychádzajúci z medziodborovej
dohody (ANI) o zaistení pracovných miest, ktorá bola uzavretá medzi sociálnymi
partnermi v januári 2013. Posilňuje práva pracovníkov, pričom rieši
problém právnej neistoty pri prepúšťaní zo zamestnania a poskytuje
väčšiu flexibilitu zamestnávateľom. Zákon je pozitívnym krokom smerom
k pružnejšiemu trhu práce. Vykonávanie tejto reformy, ako aj jej vplyv sú
v tomto štádiu neisté, pretože po prijatí zákona transponujúceho ANI budú nutné
ďalšie odvetvové/podnikové dohody, kým dohoda ANI bude môcť plne
vstúpiť do platnosti.
(16)     Vo Francúzsku jedna šestina
mladých ľudí opúšťa proces vzdelávania a odbornej prípravy bez
kvalifikácie. Je to obzvlášť znepokojujúce vzhľadom na
skutočnosť, že miera nezamestnanosti medzi mladými ľuďmi
predstavovala 25,4 % koncom roka 2012 a že riziko nezamestnanosti bolo takmer
dvakrát vyššie v prípade najmenej kvalifikovaných mladých ľudí. Schémy na
podporu učňovskej prípravy by sa mali vzťahovať najmä na
najmenej kvalifikovaných mladých ľudí. Pri riešení týchto problémov by
malo zohrávať rozhodujúcu úlohu zosúladenie národných schém s odporúčaním
Rady, ktoré sa týka záruk pre mladých. Napriek reformám začatým v roku
2009 bola miera účasti dospelých osôb na celoživotnom vzdelávaní vo
Francúzsku pod priemerom EÚ (5,7 % v roku 2012, nízkokvalifikované dospelé
osoby: 2,5 %). Plánovaný prevod právomocí na regionálne rady by mohol byť
príležitosťou na riešenie slabých stránok súčasného systému. Miera
zamestnanosti medzi pracovníkmi vo veku 55 až 64 rokov je jednou z najnižších v
EÚ (45,7 % vo 4. štvrťroku 2012) a nezamestnanosť medzi staršími
osobami rastie. Hoci sa prijali kroky správnym smerom, nie je jasné, do akej
miery „generačné zmluvy“ prispejú k zamestnaniu starších pracovníkov
a uľahčia starším uchádzačom o prácu návrat do zamestnania.
Francúzske verejné výdavky na dávky v nezamestnanosti narástli o 5,3 % v roku
2012 a podľa programu stability sa očakáva ich ďalší rast o 6,1
% v roku 2013. Kumulovaný deficit systému nezamestnanosti, ktorý by sa mal
blížiť k 1 % HDP v roku 2013, si vyžaduje reformu systému dávok v nezamestnanosti.
Niektoré prvky ako kritériá prijateľnosti, postupné znižovanie dávok v
čase alebo sadzby náhrad pre pracovníkov s najvyššími mzdami by sa
mali upraviť tak, aby sa zabezpečila primeraná motivácia
pracovať. V novej tripartitnej dohode verejných služieb zamestnanosti (Pôle
emploi) sa plánuje diferencovaný prístup k uchádzačom o zamestnanie.
Priemerná veľkosť portfólia kariérnych poradcov však stále rastie
vzhľadom na rastúcu mieru nezamestnanosti a nová orientácia stratégie
„Pôle emploi“ je brzdená slabou hospodárskou situáciou. Celkovo existuje
potreba prijať ďalšie opatrenia vzhľadom na nepriaznivé
hospodárske vyhliadky a ďalší očakávaný rast nezamestnanosti vo
Francúzsku.
(17)     Komisia vykonala v kontexte
európskeho semestra komplexnú analýzu hospodárskej politiky Francúzska.
Posúdila program stability i národný program reforiem a predložila
hĺbkové preskúmanie. Zohľadnila nielen ich význam pre udržateľnú
fiškálnu a sociálno-ekonomickú politiku vo Francúzsku, ale aj ich súlad s
pravidlami a usmerneniami EÚ vzhľadom na potrebu posilniť celkovú
správu ekonomických záležitostí Európskej únie tak, že sa poskytnú vstupy na
úrovni EÚ pre budúce vnútroštátne rozhodnutia. Jej odporúčania v rámci
európskeho semestra sú premietnuté do ďalej uvedených odporúčaní 1 až
6.
(18)     Rada na základe tohto
posúdenia preskúmala program stability Francúzska a jej stanovisko[10] je premietnuté najmä do
odporúčania 1.
(19)     Rada na základe hĺbkového
preskúmania Komisie a tohto posúdenia preskúmala národný program reforiem
Francúzska a jeho program stability. Jej odporúčania podľa
článku 6 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011 o prevencii a náprave
makroekonomických nerovnováh sú premietnuté do odporúčaní 1, 2, 3, 4, 5
a 6.
(20)     Komisia vykonala v kontexte
európskeho semestra aj analýzu hospodárskej politiky v eurozóne ako celku. Na
tomto základe Rada vydala jednotlivé odporúčania adresované členským
štátom, ktorých menou je euro. Francúzsko by malo takisto zabezpečiť
úplné a včasné vykonanie týchto odporúčaní,
TÝMTO ODPORÚČA, aby Francúzsko
prijalo v období rokov 2013 – 2014 opatrenia s cieľom:
1.           Posilňovať
a plniť rozpočtovú stratégiu v roku 2013. Posilniť
dôveryhodnosť úpravy tak, že sa do jesene 2013 vymedzia a následne
vykonajú nevyhnutné opatrenia na rok 2014 a ďalšie roky, aby sa
zaistilo odstránenie nadmerného deficitu udržateľným spôsobom najneskôr do
roku 2015 a dosiahnutie štrukturálnej úpravy vymedzenej
v odporúčaniach Rady v rámci postupu pri nadmernom deficite.
Použiť všetky neočakávané príjmy na zníženie deficitu. Trvalá náprava
fiškálnych nerovnováh si vyžaduje spoľahlivé vykonávanie ambicióznych
štrukturálnych reforiem, ktoré by mali zvýšiť schopnosť
prispôsobovania sa a podporiť rast a zamestnanosť. Udržať
fiškálnu konsolidáciu podporujúcu rast a ešte viac zvýšiť efektívnosť
verejných výdavkov, najmä vykonaním plánovaného preskúmania kategórií výdavkov
vo všetkých podsektoroch verejnej správy. Prijať opatrenia prostredníctvom
chystaného zákona o decentralizácii, aby sa dosiahla lepšia súčinnosť
medzi ústrednými, regionálnymi a miestnymi úrovňami verejnej správy a
úspory. Po odstránení nadmerného deficitu pokračovať vo vyvíjaní
úsilia o štrukturálne úpravy primeraným tempom, aby sa strednodobý cieľ
dosiahol do roku 2016. Prijať opatrenia do konca roka 2013, aby sa
dôchodkový systém dostal do rovnováhy udržateľným spôsobom najneskôr do
roku 2020, a to napríklad aj prispôsobením pravidiel indexácie, ďalším
zvyšovaním zákonného veku odchodu do dôchodku a predĺžením obdobia platby
príspevku na získanie starobného dôchodku v plnej výške, ako aj preskúmaním osobitných
režimov tak, aby sa zároveň predišlo zvyšovaniu príspevkov na sociálne
zabezpečenie odvádzaných zamestnávateľmi, a zvyšovať nákladovú
účinnosť výdavkov na zdravotnú starostlivosť, a to aj
v oblasti farmaceutických výdavkov.
2.           Zabezpečiť, aby daňová úľava „crédit
d’impôt compétitivité et emploi“ skutočne prispela k zníženiu nákladov
práce o plánovanú sumu a aby žiadne iné opatrenia nerušili tento účinok.
Prijať ďalšie opatrenia na zníženie nákladov práce, najmä prostredníctvom
ďalších opatrení na zníženie príspevkov na sociálne zabezpečenie
odvádzaných zamestnávateľmi. Zabezpečiť, aby vývoj minimálnej
mzdy prispieval ku konkurencieschopnosti a tvorbe pracovných miest s
prihliadnutím na existenciu režimov na podporu miezd a výnimiek z platby príspevkov
na sociálne zabezpečenie.
3.           Prijať opatrenia na zlepšenie podnikateľského
prostredia a rozvíjať inovačnú a vývoznú kapacitu firiem, najmä MSP a
stredne veľkých podnikov. Predovšetkým začať plánovanú
iniciatívu na zjednodušenie regulačného rámca a zlepšiť rámcové
podmienky pre inováciu posilnením prenosu technológií a obchodného využívania
výsledkov výskumu, a to aj prostredníctvom novej orientácie pólov
konkurencieschopnosti.
4.           Prijať opatrenia na posilnenie hospodárskej
súťaže v sektore služieb. Odstrániť neopodstatnené obmedzenia v
prístupe k odborným službám a vo výkone odborných služieb, najmä pokiaľ
ide o právnu formu, štruktúru podielového vlastníctva, kvóty a územné
obmedzenia. Prijať opatrenia na zjednodušenie schvaľovacieho postupu
pri otváraní obchodných predajní a odstrániť zákaz predaja so stratou.
Odstrániť regulované sadzby plynu a elektriny pre iných zákazníkov ako
domácnosti a posilniť kapacitu prepojenia so susednými krajinami. V
sektore železničnej dopravy otvoriť domácu osobnú prepravu
hospodárskej súťaži.
5.           Pokračovať v úsilí
o zjednodušenie daňového systému a zlepšiť jeho efektívnosť za
súčasného zaistenia kontinuity daňových pravidiel v čase.
Prijať opatrenia na odstránenie daňového zvýhodňovania zadlženosti
v oblasti zdaňovania podnikov. Zintenzívniť úsilie s cieľom
znížiť a zjednodušiť daňové výdavky spojené s príjmami
právnických a fyzických osôb, pričom sa znížia zákonné sadzby.
Priblížiť znížené sadzby DPH k štandardným sadzbám a odstrániť
neefektívne znížené sadzby. Prijať ďalšie opatrenia, ktorými sa
daňová záťaž prenesie z práce na environmentálne zdaňovanie
alebo spotrebu.
6.           Úplne a bezodkladne
vykonať medziodborovú dohodu z januára 2013 v konzultácii so sociálnymi
partnermi. Prijať ďalšie opatrenia na boj proti segmentácii
pracovného trhu najmä s cieľom vyriešiť situáciu dočasných
agentúrnych pracovníkov. Urýchlene začať reformu systému dávok v
nezamestnanosti v spolupráci so sociálnymi partnermi, aby sa zabezpečila
udržateľnosť systému za súčasného zabezpečenia primeraných
stimulov podporujúcich návrat do práce. Zlepšiť mieru zamestnanosti
starších pracovníkov a stimulovať ich účasť na pracovnom trhu.
Prijať osobitné opatrenia na zlepšenie pracovných vyhliadok starších
nezamestnaných ľudí, najmä pomocou osobitného poradenstva a odbornej
prípravy. Zvýšiť účasť dospelých na celoživotnom vzdelávaní,
a to najmä v prípade najmenej kvalifikovaných osôb
a nezamestnaných osôb. Zabezpečiť, aby verejné služby
zamestnanosti účinným spôsobom poskytovali individualizovanú pomoc nezamestnaným
a aby aktívne politiky na trhu práce boli účinne zacielené na najviac
znevýhodnených ľudí. Prijať ďalšie opatrenia na zlepšenie
prechodu zo škôl do práce, napríklad aj pomocou záruk pre mladých a
podporovaním učňovskej prípravy.
V Bruseli
                                                                       Za
Radu
                                                                       predseda
[1]               Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               Ú. v. EÚ L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 360
final.
[4]               P7_TA(2013)0052
a P7_TA(2013)0053.
[5]               Rozhodnutie
Rady 2013/208/EÚ z 26. apríla 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 117 final.
[9]               Európska komisia (2011), „Malý podnik, veľký svet –
nové partnerstvo na pomoc MSP pri využívaní globálnych príležitostí“, KOM (2011) 702.
[10]             Podľa článku 5 ods. 2 nariadenia Rady (ES)
č. 1466/97.


|

32011H0856

2011/856/EÚ: Odporúčanie Komisie z  15. decembra 2011 o úľave pri dvojitom zdanení dedičstva

Úradný vestník L 336 , 20/12/2011 S. 0081 - 0084

		Odporúčanie Komisiez 15. decembra 2011o úľave pri dvojitom zdanení dedičstva(2011/856/EÚ)EURÓPSKA KOMISIA,so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 292,keďže:(1) Väčšina členských štátov uplatňuje po smrti osoby dane, predovšetkým daň z dedičstva a majetku, pričom niektoré členské štáty môžu zdaňovať dedičstvo a majetok v rámci iných druhov dane, ako je napríklad daň z príjmu. Všetky dane uplatňované po smrti osoby sa ďalej nazývajú daň z dedičstva.(2) Väčšina členských štátov, ktoré uplatňujú daň z dedičstva, uplatňuje taktiež daň z darovania medzi žijúcimi osobami.(3) Členské štáty môžu zdaňovať dedičstvo na základe odlišných "spájajúcich" prvkov. Môžu tak robiť na základe osobného vzťahu, akým je pobyt, trvalý pobyt alebo štátna príslušnosť zosnulej osoby, alebo pobyt, trvalý pobyt alebo štátna príslušnosť dediča alebo oboch. Niektoré členské štáty môžu uplatňovať viac než jeden z týchto prvkov alebo môžu uplatňovať opatrenia na zabránenie zneužívaniu právnych predpisov, ktoré obsahujú rozšírený koncept trvalého pobytu alebo pobytu na daňové účely.(4) Členské štáty môžu okrem zdaňovania na základe osobného vzťahu uplatňovať daň z dedičstva na majetok, ktorý je umiestnený v ich jurisdikciách. Daň sa môže uplatňovať na tomto základe dokonca aj vtedy, ak zosnulá osoba ani dedič nemá osobný vzťah ku krajine, v ktorej sa majetok nachádza.(5) Čoraz väčší počet občanov Únie sa počas svojho života sťahuje v rámci Únie z jednej krajiny do druhej, aby tam žili, študovali, pracovali a trávili dôchodok, a v krajinách, ktoré sú iné než ich rodné krajiny, kupujú nehnuteľnosti a investujú do majetku.(6) Ak tieto prípady majú po smrti osoby za následok nadobudnutie dedičstva za hranicami, právo na uplatnenie dane z tohto dedičstva môže mať viac než jeden členský štát.(7) Členské štáty uzavreli len niekoľko dvojstranných dohovorov o poskytovaní úľavy pri dvojitom alebo viacnásobnom zdanení dedičstva.(8) Väčšina členských štátov prostredníctvom právnych predpisov alebo administratívnych postupov prijatých jednostranne na vnútroštátnej úrovni ustanovuje úľavu pri dvojitom zdanení v prípade dane z dedičstva zaplatenej v zahraničí.(9) Tieto vnútroštátne systémy poskytovania úľavy pri dani z dedičstva zaplatenej v zahraničí však vo všeobecnosti majú svoje obmedzenia. Predovšetkým môžu mať obmedzený rozsah, čo sa týka príslušných daní alebo osôb. Nemusí sa nimi umožniť zápočet už zaplatenej dane z darovania za to isté dedičstvo alebo dane uplatnenej na miestnej alebo regionálnej úrovni, a nie na vnútroštátnej úrovni, alebo všetkých daní, ktoré po smrti osoby vybrali iné krajiny. Na ich základe sa môže poskytnúť úľava pri dani zaplatenej v zahraničí len na určitý zahraničný majetok. Prostredníctvom nich sa nemusí poskytnúť úľava z hľadiska dane zaplatenej v zahraničí za majetok umiestnený v inej krajine, než je krajina dediča alebo zosnulej osoby. Môžu vylúčiť daň zaplatenú v zahraničí za majetok umiestnený v rámci územia členského štátu, ktorý poskytuje úľavu. Vnútroštátne systémy poskytovania úľavy taktiež nemusia fungovať, pretože sa v nich nezohľadnili rozdielne predpisy ostatných členských štátov o dani z dedičstva, predovšetkým predpisy týkajúce sa otázky, čo sa má považovať za miestny a čo za zahraničný majetok, a otázky načasovania prevodu majetku a dátumu splatnosti dane. Nakoniec daňová úľava môže podliehať uváženiu príslušného orgánu, a preto ju nemožno zaručiť.(10) Ak neexistujú primerané spôsoby poskytovania úľavy pri spoločnom zdanení dedičstva, môže to viesť k celkovým úrovniam zdanenia, ktoré sú značne vyššie než úrovne uplatňované v čisto vnútroštátnych situáciách v dotknutých členských štátoch.(11) Občanom EÚ to môže brániť v plnom využívaní práva na slobodný pohyb a výkon činností za hranicami v rámci Únie. Môžu taktiež nastať ťažkosti pri prevedení malých podnikov po smrti majiteľov.(12) Hoci príjmy z dane z dedičstva majú na celkových daňových príjmoch členských štátov relatívne nízky podiel a samotné cezhraničné prípady predstavujú oveľa menší podiel, v prípade dotknutých jednotlivcov môže mať dvojité zdanenie dedičstva významný dosah.(13) Otázka dvojitého zdanenia dedičstva nie je v súčasnosti jednotne vyriešená na vnútroštátnej ani dvojstrannej úrovni či na základe právnych predpisov Únie. Na zabezpečenie bezproblémového fungovania vnútorného trhu by sa mal podporiť jednotnejší systém poskytovania úľavy pri dvojitom zdanení dedičstva v cezhraničných prípadoch.(14) Malo by sa zaviesť poradie priority pri právach na zdanenie alebo naopak, na poskytnutie úľavy v prípade, keď daň z dedičstva na to isté dedičstvo uplatňujú dva alebo viaceré členské štáty.(15) Vo všeobecnosti a v súlade s postupmi, ktoré sa prevažne používajú na medzinárodnej úrovni, by členský štát, v ktorom sa nachádza nehnuteľný majetok a obchodný majetok stálej prevádzkarne, mal ako štát s najužším vzťahom mať primárne právo na uplatnenie dane z dedičstva na takýto majetok.(16) Umiestnenie hnuteľného majetku, ktorý nie je obchodným majetkom stálej prevádzkarne, sa môže ľahko zmeniť, a preto je jeho vzťah k členskému štátu, v ktorom sa v čase úmrtia osoby nachádza, vo všeobecnosti značne menej užší než osobné vzťahy, ktoré môže mať zosnulá osoba alebo dedič k inému členskému štátu. Členský štát, v ktorom sa nachádza takýto hnuteľný majetok, by mal tento majetok oslobodiť od platenia dane z dedičstva, ak takúto daň uplatňuje členský štát, ku ktorému má zosnulá osoba a/alebo dedič osobný vzťah.(17) Dedičstvo sa často nahromadí počas života zosnulej osoby. Okrem toho majetok, ktorý je súčasťou dedičstva, sa s väčšou pravdepodobnosťou nachádza v členskom štáte, ku ktorému mala zosnulá osoba osobné vzťahy, než v členskom štáte, ku ktorému má takého vzťahy dedič, pokiaľ nejde o ten istý členský štát. Väčšina členských štátov, ak sa dedičstvo zdaňuje na základe osobných vzťahov k ich územiu, sa odvoláva skôr na vzťahy zosnulej osoby než na vzťahy dediča, i keď niekoľko členských štátov zdaňuje tiež alebo zdaňuje len vtedy, ak osobný vzťah k ich územiu má dedič. Vzhľadom na uvedenú povahu a význam osobných vzťahov zosnulej osoby, ako aj z praktických dôvodov by mal pri dvojitom zdanení vzhľadom na skutočnosť, že zosnulá osoba a dedič majú osobné vzťahy k rôznym členským štátom, poskytnúť úľavu členský štát, ku ktorému má osobné vzťahy dedič.(18) Konflikt osobných vzťahov k niekoľkým členským štátom by sa mohol vyriešiť na základe postupu vzájomnej dohody, v rámci ktorého sa použijú rozlišovacie pravidlá na určenie najužšieho osobného vzťahu.(19) Načasovanie uplatňovania dane z dedičstva sa v dotknutých členských štátoch môže líšiť a vyriešenie prípadov s cezhraničnými prvkami môže v porovnaní s vnútroštátnymi prípadmi dane z dedičstva trvať podstatne dlhšie vzhľadom na to, že bude treba posúdiť viac než jeden právny a/alebo daňový systém, preto členské štáty by mali pre žiadosti o daňovú úľavu stanoviť primeranú časovú lehotu.(20) Týmto odporúčaním sa podporujú základné práva uznané predovšetkým v Charte základných práv Európskej únie, ako napríklad vlastnícke právo (článok 17), ktorým sa osobitne zaručuje právo odkázať oprávnene nadobudnutý majetok, sloboda podnikania (článok 16) a sloboda pohybu občanov EÚ v rámci EÚ (článok 45),PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:1. Predmet úpravy1.1. V tomto odporúčaní sa stanovuje spôsob, akým členské štáty môžu uplatňovať opatrenia alebo zlepšovať existujúce opatrenia na poskytnutie úľavy pri dvojitom alebo viacnásobnom zdanení, ktoré nastáva v dôsledku uplatňovania dane z dedičstva v dvoch alebo vo viacerých členských štátoch (ďalej len "dvojité zdanenie").1.2. Toto odporúčanie sa analogicky vzťahuje aj na daň z darovania, pokiaľ sa darovanie zdaňuje podľa rovnakých alebo podobných pravidiel ako dedičstvo.2. Vymedzenie pojmovNa účely tohto odporúčania sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:a) "daň z dedičstva" je akákoľvek daň vyberaná na vnútroštátnej, federálnej, regionálnej alebo miestnej úrovni po smrti osoby bez ohľadu na názov dane, spôsob, akým sa táto daň vyberá, a osobu, na ktorú sa táto daň vzťahuje, predovšetkým vrátane dane z majetku, dane z dedičstva, dane z prevodu, poplatkov za prevod, kolkových poplatkov, dane z príjmu alebo z kapitálových výnosov;b) "daňová úľava" je ustanovenie obsiahnuté v právnych predpisoch a/alebo v administratívnych pokynoch alebo usmerneniach, pomocou ktorého členský štát poskytuje úľavu pri dani z dedičstva zaplatenej v inom členskom štáte, a to započítaním dane zaplatenej v zahraničí v rámci dane splatnej v tomto členskom štáte, oslobodením dedičstva alebo jeho častí od zdanenia v tomto členskom štáte na základe uznania dane zaplatenej v zahraničí alebo upustením od uloženia dane z dedičstva iným spôsobom;c) "majetok" je akýkoľvek hnuteľný a/alebo nehnuteľný majetok a/alebo práva, ktoré sú predmetom dane z dedičstva;d) "osobný vzťah" je vzťah zosnulej osoby alebo dediča k členskému štátu, ktorý môže byť založený na trvalom pobyte, pobyte, stálom byte, stredisku životných záujmov, obvyklom pobyte, štátnej príslušnosti alebo mieste skutočného vedenia.Na účely písmena a) sa predtým zaplatená daň z darovania za ten istý majetok považuje za daň z dedičstva na účely udelenia zápočtu dane.Pojmy "stála prevádzkareň", "nehnuteľný majetok", "hnuteľný majetok", "osoba s pobytom", "trvalý pobyt/osoba s trvalým pobytom", "štátny príslušník/štátna príslušnosť", "obvyklý pobyt" a "stály byt" majú význam uplatňovaný vo vnútroštátnych právnych predpisoch členského štátu, ktorý tento pojem uplatňuje.3. Všeobecný cieľCieľom odporúčaných opatrení je vyriešiť prípady dvojitého zdanenia, aby celková sadzba dane v prípade daného dedičstva nebola vyššia ako sadzba, ktorá by sa uplatňovala vtedy, ak by daňovú právomoc nad celým dedičstvom mal len členský štát s najvyššou sadzbou dane zo všetkých dotknutých členských štátov.4. Ustanovenia daňovej úľavyČlenské štáty by mali pri uplatňovaní dane z dedičstva poskytnúť daňovú úľavu v súlade s odsekmi 4.1 až 4.4.4.1. Daňová úľava vo vzťahu k nehnuteľnému majetku a hnuteľnému majetku stálej prevádzkarneČlenský štát by mal pri uplatňovaní dane z dedičstva poskytnúť daňovú úľavu pri dani z dedičstva uplatňovanej v inom členskom štáte v prípade tohto majetku:a) nehnuteľný majetok umiestnený v tomto inom členskom štáte;b) hnuteľný majetok, ktorý je obchodným majetkom stálej prevádzkarne umiestnenej v tomto inom členskom štáte.4.2. Daňová úľava vo vzťahu k iným druhom hnuteľného majetkuVo vzťahu k hnuteľnému majetku, ktorý je iný než obchodný majetok podľa odseku 4.1 písm. b), by členský štát, ku ktorému nemá zosnulá osoba ani dedič osobný vzťah, nemal uplatňovať daň z dedičstva v prípade, že túto daň uplatňuje iný členský štát z dôvodu osobného vzťahu zosnulej osoby a/alebo dediča k tomuto inému členskému štátu.4.3. Daňová úľava v prípade, keď zosnulá osoba mala osobný vzťah k členskému štátu, ktorý je iný než štát, ku ktorému má osobný vzťah dedičS výhradou odseku 4.1 v prípade, keď viac než jeden členský štát môže uplatňovať zdanenie dedičstva na základe osobných vzťahov zosnulej osoby k jednému členskému štátu a osobných vzťahov dediča k druhému členskému štátu, potom tento druhý členský štát by mal poskytnúť daňovú úľavu pri dani z dedičstva zaplatenej v členskom štáte, ku ktorej mala zosnulá osoba osobný vzťah.4.4. Daňová úľava v prípade viacnásobných osobných vzťahov jednej osobyV prípade, keď sa na základe ustanovení rôznych členských štátov usudzuje, že osoba má osobný vzťah k viac než jednému zdaňujúcemu členskému štátu, príslušné orgány dotknutých členských štátov by mali po vzájomnej dohode v súlade s postupom uvedeným v odseku 6 alebo inak určiť členský štát, ktorý by mal poskytnúť daňovú úľavu, ak sa daň z dedičstva uplatňuje v štáte, ku ktorému má osoba užší osobný vzťah.4.4.1. Užší osobný vzťah osoby by sa mohol určiť takto:a) mohlo by sa usudzovať, že má užší osobný vzťah k členskému štátu, v ktorom má k dispozícii stály byt;b) ak členský štát uvedený v písmene a) daň nevyberá alebo ak má osoba k dispozícii stály byt vo viac než jednom členskom štáte, mohlo by sa usudzovať, že má užší osobný vzťah k členskému štátu, ku ktorému má užšie osobné a hospodárske vzťahy (stredisko životných záujmov);c) ak členský štát uvedený v písmene b) daň nevyberá alebo ak nemožno určiť, v ktorom členskom štáte má táto osoba stredisko svojich životných záujmov, alebo ak nemá k dispozícii stály byt v žiadnom členskom štáte, mohlo by sa usudzovať, že má užší osobný vzťah k členskému štátu, v ktorom má obvyklý pobyt;d) ak členský štát uvedený v písmene c) daň nevyberá alebo ak má osoba obvyklý pobyt vo viac než jednom členskom štáte alebo v žiadnom členskom štáte, mohlo by sa usudzovať, že má užší osobný vzťah k členskému štátu, ktorého je štátnym príslušníkom.4.4.2. V prípade inej osoby, než je uvedená osoba, ako napríklad charitatívna organizácia, by sa mohlo usudzovať, že má užší osobný vzťah k členskému štátu, v ktorom sa nachádza jej miesto skutočného vedenia.5. Načasovanie uplatňovania daňovej úľavyČlenské štáty by mali poskytnúť daňovú úľavu počas primeraného obdobia, napr. 10 rokov od časovej lehoty na zaplatenie dane z dedičstva, ktorú uplatňujú.6. Postup vzájomnej dohodyAk je to potrebné na dosiahnutie všeobecného cieľa uvedeného v bode 3, členské štáty by mali vykonať postup vzájomnej dohody na vyriešenie akýchkoľvek sporov spojených s dvojitým zdanením vrátane rozporných vymedzení hnuteľného a nehnuteľného majetku alebo umiestnenia majetku alebo určenia členského štátu, ktorý by mal v danom prípade poskytnúť daňovú úľavu.7. Následné opatrenia7.1. Členské štáty by naďalej mali hľadať možné spôsoby zlepšenia spolupráce daňových orgánov aj na miestnej a regionálnej úrovni s cieľom pomôcť daňovníkom, na ktorých sa vzťahuje dvojité zdanenie.7.2. Členské štáty by taktiež mali v diskusiách v rámci Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD) prijať koordinované stanovisko k dani z dedičstva.7.3. Komisia bude spoločne s členskými štátmi sledovať opatrenia v rámci tohto odporúčania a tri roky po prijatí odporúčania uverejní správu o aktuálnom stave poskytovania úľavy pri dani z dedičstva v cezhraničných situáciách v Únii.8. AdresátiToto odporúčanie je určené členským štátom.V Bruseli 15. decembra 2011Za KomisiuAlgirdas Šemetačlen Komisie--------------------------------------------------


title: 2013/637/EÚ: Odporúčanie Komisie zo 4. novembra 2013 , ktorým sa mení odporúčanie 2006/576/ES, pokiaľ ide o toxíny T-2 a HT-2 v kŕmnych zmesiach pre mačky  Text s významom pre EHP

text:
               6.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 294/44

         ODPORÚČANIE KOMISIE
   zo 4. novembra 2013,
   ktorým sa mení odporúčanie 2006/576/ES, pokiaľ ide o toxíny T-2 a HT-2 v kŕmnych zmesiach pre mačky
   (Text s významom pre EHP)
   (2013/637/EÚ)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 292,
   keďže:

               (1)

               Toxíny T-2 a HT-2 sú mykotoxíny produkované rôznymi druhmi rodu Fusarium. Toxín T-2 sa rýchlo metabolizuje na veľký počet produktov, pričom HT-2 je hlavný metabolit.

               (2)

               Vedecká skupina pre kontaminanty v potravinovom reťazci (ďalej len „skupina CONTAM“) Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín (EFSA) prijala na žiadosť Komisie stanovisko k rizikám, ktoré vyplývajú pre zdravie zvierat a ľudí z prítomnosti toxínov T-2 a HT-2 v potravinách a krmivách (1).

               (3)

               Pokiaľ ide o riziko pre zdravie zvierat, skupina CONTAM dospela k záveru, že v prípade prežúvavcov, králikov a rýb sa súčasná odhadovaná expozícia účinkom toxínov T-2 a HT-2 nepovažuje za pravdepodobné nebezpečenstvo pre zdravie. V prípade ošípaných, hydiny, koní a psov odhady expozície účinkom toxínov T-2 a HT-2 naznačujú, že riziko nepriaznivých účinkov na zdravie je nízke. Mačky patria medzi najcitlivejšie druhy zvierat. Vzhľadom na obmedzené množstvo údajov a závažne nepriaznivé účinky na zdravie pri nízkych dávkach nebolo možné stanoviť žiadnu hladinu bez pozorovaného nepriaznivého účinku (NOAEL) ani najnižšiu hladinu, pri ktorej dochádza k nepriaznivým účinkom (LOAEL).

               (4)

               Vzhľadom na závery vedeckého stanoviska treba vykonať šetrenia na účely zhromaždenia informácií o faktoroch, ktoré zapríčiňujú pomerne vysoké úrovne toxínov T-2 a HT-2 v obilninách a vo výrobkoch z obilnín, a o účinkoch spracovania krmív a potravín. Preto bolo prijaté odporúčanie Komisie 2013/165/EÚ (2), v ktorom sa odporúča vykonanie týchto šetrení.

               (5)

               Vzhľadom na toxicitu toxínov T-2 a HT-2 pre mačky je vhodné dodatočne stanoviť smerodajnú hodnotu pre sumu toxínov T-2 a HT-2 v krmive pre mačky, ktorá sa má používať pri posudzovaní prijateľnosti krmiva pre mačky z hľadiska prítomnosti toxínov T-2 a HT-2. Odporúčanie Komisie 2006/576/ES (3) by sa preto malo zmeniť,

         PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
   Do prílohy k odporúčaniu 2006/576/ES sa za položku týkajúcu sa fumonizínu B1 + B2 dopĺňa táto položka:

                  „Mykotoxín

                  Produkty určené ako krmivo

                  Smerodajná hodnota v mg/kg (ppm) krmiva v prepočte na 12 % vlhkosť

                  Toxíny T-2 + HT-2

                  Kŕmne zmesi pre mačky

                  0,05“

      V Bruseli 4. novembra 2013

            Za Komisiu

         Tonio BORG

            člen Komisie

      (1)  Pracovná skupina EFSA pre kontaminanty v potravinovom reťazci (EFSA Panel on Contaminants in the Food Chain – CONTAM); Vedecké stanovisko k rizikám pre zdravie zvierat a verejné zdravie, ktoré vyplývajú z prítomnosti toxínov T-2 a HT-2 v potravinách a krmivách (Scientific Opinion on risks for animal and public health related to the presence of T-2 and HT-2 toxin in food and feed). Vestník EFSA (EFSA Journal) (2011) 9(12):2481. [187 s] doi:10.2903/j.efsa.2011.2481. K dispozícii online: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      (2)  Odporúčanie Komisie 2013/165/EÚ z 27. marca 2013 o prítomnosti toxínov T-2 a HT-2 v obilninách a vo výrobkoch z obilnín (Ú. v. EÚ L 91, 3.4.2013, s. 12).

      (3)  Odporúčanie Komisie 2006/576/ES zo 17. augusta 2006 o prítomnosti deoxynivalenolu, zearalenónu, ochratoxínu A, T-2 a HT-2 a fumonizínov vo výrobkoch určených na krmivo pre zvieratá (Ú. v. EÚ L 229, 23.8.2006, s. 7).


Dôležité právne oznámenie

|

52006SC1135

Odporúčanie Komisie Rade o účasti Európskeho spoločenstva na rokovaniach o medzinárodných pravidlách a postupoch v oblasti zodpovednosti a náhrad škôd, ktoré vznikli v dôsledku cezhraničného prevozu živých modifikovaných organizmov v rámci Kartagenského protokolu o biologickej bezpečnosti  /* SEK/2006/1135 v konečnom znení */

	[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |Brusel, 15.09.2006KOM(2006) 1135 v konečnom zneníODPORÚČANIE KOMISIE RADEo účasti Európskeho spoločenstva na rokovaniach o medzinárodných pravidlách a postupoch v oblasti zodpovednosti a náhrad škôd, ktoré vznikli v dôsledku cezhraničného prevozu živých modifikovaných organizmov v rámci Kartagenského protokolu o biologickej bezpečnostiA. DÔVODOVÁ SPRÁVA1. Kartagenský protokol o biologickej bezpečnosti k Dohovoru o biologickej diverzite nadobudol platnosť 11. septembra 2003. Protokol vychádza zo zásady prevencie a predstavuje rámec na bezpečný presun, zaobchádzanie a používanie živých modifikovaných organizmov, ktoré vznikli vďaka modernej biotechnológii, ktorá môže mať nepriaznivé účinky na zachovanie a trvalo udržateľné využívanie biologickej diverzity alebo ohrozovať ľudské zdravie. Protokol sa zameriava najmä na cezhraničné presuny.2. Rada 25. júna 2002 prijala rozhodnutie o uzavretí protokolu v mene Spoločenstva. Ratifikačná listina Spoločenstva bola uložená 27. augusta 2002.3. V článku 27 protokolu sa stanovuje, že konferencia zmluvných strán, ktorá slúži ako zasadanie zmluvných strán protokolu (COP/MOP) schváli na svojom prvom zasadaní postup náležitého vypracovania medzinárodných pravidiel a postupov v oblasti zodpovednosti a náhrad škôd vzniknutých v dôsledku cezhraničného prevozu živých modifikovaných organizmov, pričom zanalyzuje a náležite zohľadní procesy prebiehajúce v tomto ohľade v medzinárodnom práve a vyvinie úsilie na dokončenie celého tohto procesu do štyroch rokov. Na splnenie článku 27 bola na prvom zasadaní tejto konferencie v roku 2004 ustavená časovo neobmedzená ad hoc pracovná skupina právnych a technických expertov pre otázky zodpovednosti a náhrad.4. Mandátom tejto skupiny je preskúmať informácie a analyzovať všeobecné otázky týkajúce sa zodpovednosti a náhrad škôd vzniknutých v dôsledku cezhraničného prevozu živých modifikovaných organizmov a vypracovať možnosti pravidiel a postupov v oblasti zodpovednosti a náhrad. Uvedená ad hoc skupina pre otázky zodpovednosti a náhrad zasadala dvakrát, prvýkrát od 25. do 27. mája 2005 a druhýkrát od 20. do 24. februára 2006 v kanadskom Montreale. Po preskúmaní informácií a analýze všeobecných otázok pristúpila táto skupina k vypracovaniu konkrétneho znenia jednotlivých pravidiel a postupov v oblasti zodpovednosti a náhrad. Tretie, štvrté a piate zasadanie skupiny sa uskutočnia v rokoch 2007 a 2008, aby mohla táto skupina na štvrtom zasadaní COP/MOP, ktoré sa má uskutočniť v roku 2008 v Nemecku, predložiť svoju záverečnú správu a návrh medzinárodných pravidiel a postupov v oblasti zodpovednosti a náhrad.5. Podľa článku 174 ods. 1 Zmluvy o ES je jedným z cieľov politiky Spoločenstva v oblasti životného prostredia podpora opatrení na medzinárodnej úrovni pri riešení regionálnych alebo celosvetových problémov životného prostredia. Na dosiahnutie tohto cieľa môže Spoločenstvo uzatvárať dohody s tretími stranami v súlade s článkom 175 a 300.6. Podľa článku 300 ods. 1 Zmluvy o ES, pokiaľ ide o uzavretie dohôd medzi Spoločenstvom a jedným alebo viacerými členskými štátmi alebo medzinárodnými organizáciami, Komisia vydá Rade odporúčania, ktorými zmocní Komisiu, aby začala potrebné rokovania. Komisia vedie tieto rokovania na základe konzultácií s osobitnými výbormi vymenovanými Radou, aby jej pri tejto úlohe pomáhali a v rámci smerníc, ktoré Rada môže vydať. Rada sa pri výkone právomocí, ktorými je poverená podľa tohto odseku, uznáša kvalifikovanou väčšinou, s výnimkou prípadov uvedených v ods. 2 v prvom pododseku, deď sa uznáša jednomyseľne.7. Znenie medzinárodných pravidiel a postupov v oblasti zodpovednosti a náhrad, ktoré bude v roku 2008 predložené na prijatie na štvrtom zasadaní COP/MOP, bude predmetom rokovania na troch nasledujúcich zasadaniach ad hoc pracovnej skupiny právnych a technických expertov pre otázky zodpovednosti a náhrad. Tieto pravidlá a postupy sa týkajú ochrany životného prostredia a budú tvoriť dohodu podľa článku 300 ods. 1 Zmluvy o ES. Zodpovednosť a náhrady škôd vzniknutých v dôsledku cezhraničného prevozu živých modifikovaných organizmov patria do oblasti pôsobnosti rôznych právnych nástrojov ES[1]. Členské štáty nemôžu prijímať záväzky mimo rámca právnych predpisov Spoločenstva, ktoré by mohli ovplyvniť pravidlá Spoločenstva alebo zmeniť rozsah ich pôsobnosti.8. Preto je nutné, aby Komisia predložila odporúčanie Rade, ktorá splnomocní Komisiu na začatie nevyhnutných rokovaní o tejto otázke na nasledujúcich zasadaniach časovo neobmedzenej ad hoc pracovnej skupiny právnych a technických expertov pre otázky zodpovednosti a náhrad v rokoch 2007 a 2008 a na štvrtom zasadaní COP/MOP v roku 2008.B. ODPORÚČANIENa základe uvedených skutočností Komisia odporúča, aby:1.  Rada splnomocnila Komisiu zúčastniť sa v mene Európskeho spoločenstva v otázkach patriacich do právomoci Spoločenstva na rokovaniach o medzinárodných pravidlách a postupoch v oblasti zodpovednosti a náhrad škôd vzniknutých v dôsledku cezhraničného prevozu živých modifikovaných organizmov v rámci Kartagenského protokolu o biologickej bezpečnosti na treťom, štvrtom a piatom zasadaní časovo neobmedzenej ad hoc pracovnej skupiny právnych a technických expertov pre otázky zodpovednosti a náhrad, ako aj na štvrtom zasadaní konferencie zmluvných strán slúžiacom ako zasadanie zmluvných strán protokolu;2.  Komisia viedla tieto rokovania v mene Európskeho spoločenstva v otázkach patriacich do právomoci Spoločenstva, konzultovala zvláštny výbor zástupcov členských štátov v súlade s priloženými smernicami pre vyjednávanie;3.  v prípade, že sa pravidlá a postupy týkajú záležitostí, ktoré patria do zdieľanej právomoci Spoločenstva a členských štátov, Komisia a členské štáty v priebehu rokovacieho procesu úzko spolupracovali v snahe dosiahnuť jednotu v medzinárodnom zastupovaní Európskeho spoločenstva;4.  Rada vydala priložené rokovacie smernice.PRÍLOHAROKOVACIE SMERNICE1. Komisia zabezpečí, aby medzinárodné pravidlá a postupy v oblasti zodpovednosti a náhrad škôd vzniknutých v dôsledku cezhraničného prevozu živých modifikovaných organizmov, ktoré majú byť prijaté v rámci Kartagenského protokolu o biologické bezpečnosti, boli v súlade s príslušnými právnymi predpismi Spoločenstva a aby pri rokovaniach o týchto pravidlách a postupoch boli zohľadnené kapacity rozvojových krajín.2. Pokiaľ pravidlá a postupy alebo ich časti získajú podobu právne záväznej dohody, Komisia zabezpečí, aby takáto dohoda obsahovala vhodné ustanovenia, ktoré Spoločenstvu umožnia stať sa zmluvnou stranou tejto dohody.3. Komisia podá Rade správu o výsledku rokovaní a o prípadných problémoch, ktoré môžu nastať počas rokovaní. [1] Medzi ne patrí smernica 2004/35/ES o environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd, Ú. v. L 143, 21.4.2004, s. 56; smernica 85/374/EHS o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov o zodpovednosti za chybné výrobky Ú. v. L 210, 7.8.1985, s. 29 v znení neskorších zmien a doplnení; Nariadenie Rady (ES) č. 44/2001 o súdnej právomoci a o uznávaní a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach, Ú. v. ES L 12, 22.12.2000, s. 1.


title: Odporúčania Rady – „Podpora využívania cezhraničných videokonferencií a výmeny súvisiacich najlepších postupov v oblasti spravodlivosti v členských štátoch a na úrovni EÚ“

text:
               31.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 250/1

         Odporúčania Rady
   „Podpora využívania cezhraničných videokonferencií a výmeny súvisiacich najlepších postupov v oblasti spravodlivosti v členských štátoch a na úrovni EÚ“
   (2015/C 250/01)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   PRIPOMÍNAJÚC:

               1.

               stratégiu v oblasti európskej elektronickej justície na roky 2014 – 2018, ktorú prijala Rada (spravodlivosť a vnútorné veci) 6. decembra 2013 (1);

               2.

               bod 59 stratégie v oblasti európskej elektronickej justície na roky 2014 – 2018, v ktorom sa uvádza, že „v prípade potreby sa môžu stretnúť neformálne skupiny členských štátov zúčastnených na konkrétnych projektoch s cieľom dosiahnuť pokrok v dotknutých oblastiach […]“;

               3.

               viacročný akčný plán na roky 2014 – 2018 týkajúci sa európskej elektronickej justície, ktorý prijala Rada (spravodlivosť a vnútorné veci) 6. júna 2014 (2);

               4.

               usmernenia pre vykonávanie viacročného akčného plánu na roky 2014 – 2018 týkajúceho sa európskej elektronickej justície, ktoré schválila Rada (spravodlivosť a vnútorné veci) 4. decembra 2014 (3) a ktorými sa stanovujú konkrétne kroky na nadviazanie na akčný plán zo strany pracovnej skupiny pre elektronické právo (elektronická justícia) vrátane vytvorenia neformálnej pracovnej skupiny pre cezhraničné videokonferencie;

               5.

               výsledky neformálnej pracovnej skupiny pre cezhraničné videokonferencie uvedené v záverečnej správe (4) predloženej pracovnej skupine pre elektronické právo (elektronická justícia);

         UZNÁVA, že:

               6.

               Videokonferencie sú užitočným nástrojom, ktorý má veľký potenciál nielen na vnútroštátnej úrovni, ale aj v cezhraničných situáciách zahŕňajúcich rozličné členské štáty a dokonca aj tretie krajiny. V cezhraničných prípadoch je plynulá komunikácia medzi justičnými orgánmi členských štátov veľmi dôležitá. Videokonferencie sú jedným z možných spôsobov zjednodušenia a podpory takejto komunikácie. Výhody videokonferencií boli uznané v práve Únie, ktoré podporilo ich využívanie napríklad v cezhraničnom vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach (5) a v európskom konaní vo veciach s nízkou hodnotou sporu (6), alebo v regulovaných postupoch pre ich využitie v rámci trestných konaní (7).

               7.

               Videokonferenčnú technológiu možno využiť vo všetkých typoch súdnych konaní (v trestných aj občianskych/obchodných veciach), pričom poskytuje súdom a prokuratúram väčšiu flexibilitu pri získavaní svedectiev obetí a svedkov, vypočutí stanovísk znalcov a pri výsluchu svedkov a obžalovaných. Videokonferencie môžu pomôcť znížiť stres zraniteľných svedkov, akými sú napríklad deti. Umožňujú aj vyhnúť sa cestovaniu, keď sa od obetí, svedkov alebo znalcov z iných členských štátov vyžaduje, aby poskytli dôkazy. Umožňujú tiež poskytovať okamžité a účinné záruky, ako je napríklad právo na tlmočenie, právo na informácie, na prístup k advokátovi v prípade podozrivého, ak bol zatknutý vo vzdialenom mieste (napr. v prípade zatknutia na otvorenom mori). Využitie tejto technológie zároveň znižuje náklady vnútroštátnych správnych orgánov na vypočúvanie. Značné prínosy, pokiaľ ide o náklady a bezpečnosť, sa môžu dosiahnuť tým, že nie je potrebná preprava zadržaných osôb.

               8.

               V rámci európskej elektronickej justície už členské štáty EÚ začali spolupracovať na podpore využívania videokonferencií a výmene skúseností a najlepších postupov. Takáto činnosť sa uskutočňuje okrem iného v kontexte pracovnej skupiny pre elektronické právo (elektronická justícia) na úrovni EÚ.

               9.

               Doteraz vykonaná práca v oblasti videokonferencií na vnútroštátnej úrovni a na úrovni EÚ v rámci prvého akčného plánu na roky 2009 – 2013 týkajúceho sa európskej elektronickej justície už priniesla významné výsledky. Portál elektronickej justície ponúka informácie o využití videokonferenčných zariadení v súdnom konaní v cezhraničných situáciách vo všetkých úradných jazykoch vrátane príručky a – pri väčšine členských štátov – relevantných kontaktných údajov.

               10.

               Cieľom druhého viacročného akčného plánu na roky 2014 – 2018 týkajúceho sa európskej elektronickej justície je nadviazať na činnosť, ktorá sa už vykonala, a pokračovať v tomto pozitívnom vývoji na vnútroštátnej aj európskej úrovni. Túto prácu treba chápať aj ako súčasť všeobecnejšieho vývoja smerom k modernizácii justície v EÚ, pričom sa zohľadní existujúci právny rámec v tejto konkrétnej oblasti a potreba dodržiavať procesné záruky existujúce na úrovni členských štátov a EÚ;

         ZDÔRAZŇUJE, že:

               11.

               Ako sa uvádza vo viacročnom akčnom pláne na roky 2014 – 2018 týkajúcom sa európskej elektronickej justície, začatie súdnych a mimosúdnych konaní v cezhraničných situáciách by sa malo uľahčiť tým, že sa umožnení komunikácia medzi súdmi a účastníkmi konania, ako aj svedkami, obeťami, znalcami a inými účastníkmi pomocou elektronických prostriedkov.

               12.

               Okrem toho využívanie videokonferencií, telekonferencií a iných vhodných prostriedkov diaľkovej komunikácie na ústne pojednávanie, ak je to vhodné, by sa malo rozšíriť tak, aby nebolo potrebné cestovať na súd s cieľom zúčastniť sa na súdnom konaní, najmä v cezhraničných prípadoch, a aby sa tak prostredníctvom zníženia nákladov a úsilia prispelo k účinnému prístupu k spravodlivosti.

               13.

               Ako sa uvádza vo viacročnom akčnom pláne na roky 2014 – 2018 týkajúcom sa elektronickej justície, budúca práca v tejto oblasti by sa mala rozšíriť s cieľom ďalej uľahčiť organizovanie a uskutočňovanie cezhraničných videokonferencií vo všetkých členských štátoch prostredníctvom podpory využívania IT nástrojov na podporu a organizovanie videokonferencií a zlepšenie interoperability videokonferencií. Táto práca by mala zahŕňať aj vytvorenie spoločného formulára žiadosti/potvrdenia cezhraničnej videokonferencie. Malo by sa tiež zvážiť vytvorenie siete na výmenu skúseností a najlepších postupov v oblasti videokonferencií vrátane odbornej prípravy. Zohľadniť by sa mala účasť odborníkov z právnej praxe, ako napríklad sudcov, prokurátorov, advokátov, mediátorov, ako aj súdnych tlmočníkov na tejto práci;

         VÍTA:

               14.

               Prácu, ktorú vykonala expertná pracovná skupina pre cezhraničné videokonferencie s cieľom zlepšiť celkové fungovanie systémov elektronickej justície v členských štátoch a na európskej úrovni. Expertná skupina bola vytvorená v januári 2014 pod rakúskym vedením s cieľom podporovať praktické využívanie cezhraničných videokonferencií a vymieňať si osvedčené postupy a odborné poznatky o organizačných, technických a právnych aspektoch.

               15.

               Záverečnú správu expertnej pracovnej skupiny predloženú v marci 2015 s konkrétnymi odporúčaniami pre budúcu prácu v tejto oblasti;

         BERIE NA VEDOMIE skutočnosť, že:
   a)   Expertná pracovná skupina

               16.

               Vo svojej záverečnej správe expertná pracovná skupina identifikovala niekoľko technických, organizačných a právnych prekážok, ktoré bránia využívaniu videokonferenčných zariadení členskými štátmi v cezhraničných situáciách. Výsledky ukázali, že hoci je pravda, že existujúce právne požiadavky sa musia dodržiavať, väčšina bezprostredných problémov, ktoré vznikajú pri cezhraničných situáciách, je viac organizačného a technického charakteru. Sú to práve tieto otázky, ktoré by sa mali riešiť prioritne buď v krátkodobom, alebo strednodobom horizonte.

         b)   Portál elektronickej justície

               17.

               Okrem toho informácie, ktoré sú už dostupné na portáli elektronickej justície, by sa mali aktualizovať a doplniť. Budúce plány by mohli zahŕňať najmä doplnenie: odkazov na právne predpisy EÚ a členských štátov, ktorými sa reguluje využívanie videokonferencií; konsolidovaných informácií o všetkých súdoch s videokonferenčnými zariadeniami v členských štátoch; nástrojov na praktické zabezpečenie videokonferencií (elektronické formuláre, v dlhodobom horizonte možno aj rezervačný systém); odkazov na vnútroštátne pokyny alebo príručky, ak sú k dispozícii; sekcie s uvedenými príkladmi videokonferencií v cezhraničných konaniach a súborom najlepších postupov; informácií o odbornej príprave a online školiacich moduloch a odkazu na prepojené databázy tlmočníkov, ak sú k dispozícii.

         c)   Synergie s inými projektmi

               18.

               Potenciálne synergie s inými projektmi, ako sú napríklad projekty e-CODEX, AVIDICUS (tlmočenie počas videokonferencie) a Európska sieť odbornej justičnej prípravy, by sa takisto mali vziať do úvahy. Okrem informácií, ktoré sú už dostupné na portáli elektronickej justície, by sa mali tiež použiť, pokiaľ je to možné, existujúce užitočné materiály z iných zdrojov vrátane členských štátov a Eurojustu.

         d)   Právne aspekty

               19.

               Videokonferencie získali právne uznanie prostredníctvom medzinárodných dohovorov a niekoľkých právnych aktov EÚ, ako je nariadenie o vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach, nariadenie, ktorým sa ustanovuje európske konanie vo veciach s nízkou hodnotou sporu, a najnovšie aj smernice o európskom vyšetrovacom príkaze v trestných veciach.

               20.

               Zatiaľ čo videokonferencie zvyšujú ochranu podozrivých osôb, obetí, svedkov a zraniteľných osôb, malo by sa zabezpečiť, aby ich využívanie nepoškodzovalo práva obhajoby; osobitná pozornosť sa preto musí venovať tomu, aby sa zabezpečilo dodržiavanie zásad včasnosti, rovnakého postavenia účastníkov konania a odporovania. Toto si vyžaduje použitie zariadenia, ktoré je moderné, aby sa dosiahla dostatočná kvalita obrazu a zvuku, a bezpečné v závislosti od citlivosti prípadu.

               21.

               Bude preto potrebné posúdiť vplyv legislatívneho vývoja, najmä európskeho vyšetrovacieho príkazu, ktorý stanovuje podrobný postup na použitie videokonferencie v trestných prípadoch, na rôzne procesné pravidlá a záruky, ktoré sa uplatňujú v žiadajúcom aj vykonávajúcom členskom štáte. Ostatné právne otázky týkajúce sa videokonferencií zahŕňajú aj určenie príslušných orgánov;

         VYZÝVA ČLENSKÉ ŠTÁTY, ABY:

               22.

               zvážili vykonávanie nasledujúcich opatrení na vnútroštátnej úrovni s cieľom zlepšiť interoperabilitu medzi členskými štátmi:

         a)   Organizačné aspekty

               a)

               Vytvoriť národné videokonferenčné kontaktné miesto alebo kontaktné miesta, ak je to relevantné, a to v každom členskom štáte. Následne zlepšiť a aktualizovať – v prípade potreby v úzkej spolupráci s Komisiou – informácie na portáli elektronickej justície (prostredníctvom európskej databázy súdov) o vnútroštátnych videokonferenčných zariadeniach, národných kontaktných miestach a relevantných príslušných súdoch. Zlepšiť organizáciu kontaktných miest na vnútroštátnej úrovni, ako aj na úrovni súdov.

               b)

               V prípade jednotlivých videokonferencií dohodnúť v prípade potreby spoločný jazyk spolu s primeranými prekladateľskými a tlmočníckymi službami a ktoré časové pásmo sa použije na určenie začiatku videokonferencie. Ak je pri videokonferencii potrebné tlmočenie, členské štáty by si mali byť vedomé odporúčaní získaných na základe projektov AVIDICUS a mali by sa týmito odporúčaniami v čo najväčšej miere riadiť.

               c)

               Bez toho, aby bola dotknutá nezávislosť súdnictva a jeho rozdielne organizačné štruktúry v rámci Únie, poskytnúť efektívnu odbornú prípravu potenciálnym používateľom vrátane sudcov a prokurátorov na zvýšenie ich dôvery a schopnosti viesť cezhraničné videokonferencie.

         b)   Technické aspekty

               d)

               Vytvoriť účinné mechanizmy vrátane zlepšeného formulára pre efektívnu výmenu variabilných a/alebo dôverných parametrov videokonferencie v spojení s verejnými a statickými informáciami o videokonferenčných zariadeniach za každý členský štát, ktoré sa uverejnia na Európskom portáli elektronickej justície.

               e)

               Vypracovať praktické usmernenia pre používateľov a personál technického plánovania a podpory týkajúce sa odporúčaných technických noriem.

               f)

               Zlepšiť interoperabilitu medzi členskými štátmi prostredníctvom vykonávania systematických praktických testov medzi dvojicami členských štátov s cieľom zdokumentovať prevádzkové parametre. Tie sa potom môžu znovu použiť na zabezpečenie spoľahlivejších videokonferencií medzi členskými štátmi s dostatočnou kvalitou zvuku a obrazu.

               g)

               Zaviesť minimálne tieto technické normy s cieľom zlepšiť kvalitu videokonferenčných podujatí:

                           —

                           používanie videokonferenčného systému založeného na hardvéri (H.323/videoconferenčný systém SIP),

                           —

                           pri videokonferencii by sa mala používať IP,

                           —

                           používanie infraštruktúry prechádzajúcej bezpečnostným rozhraním (firewall),

                           —

                           používanie šifrovanej komunikácie (AES- 128),

                           —

                           príjem prezentácie ako dvojitého zobrazenia (duo video, H.239) (8).

         c)   Právne aspekty

               h)

               Posúdiť vplyv prijatých nástrojov EÚ, napríklad európskeho vyšetrovacieho príkazu, pokiaľ ide o platné procesné pravidlá.

         VYZÝVA PRACOVNÚ SKUPINU PRE ELEKTRONICKÉ PRÁVO (ELEKTRONICKÁ JUSTÍCIA), ABY:

               23.

               začala skúmať praktické možnosti a riešenia pre koordinovaný prístup s cieľom iniciovať spoluprácu v oblasti videokonferencií s tretími krajinami okrem dvojstranných kontaktov, ktoré už členské štáty v tejto oblasti nadviazali;

               24.

               pokračovala v práci vykonanej v rámci expertnej pracovnej skupiny pre cezhraničné videokonferencie vytvorením siete spolupráce medzi členskými štátmi v rámci pracovnej skupiny pre elektronické právo (elektronická justícia) na účely výmeny skúseností a najlepších postupov pri videokonferenciách, vrátane odbornej prípravy, na základe návrhu predloženého expertnou pracovnou skupinou. Táto sieť by mala:

                           a)

                           zvážiť zlepšenie využívania videokonferenčných zariadení na európskej úrovni vytvorením bezpečných „virtuálnych videokonferenčných zasadacích miestností“, do ktorých by sa zúčastnené členské štáty mohli pripojiť;

                           b)

                           vypracovať jasný opis jednotlivých krokov („protokol“) na prípravu a uskutočňovanie cezhraničných videokonferencií, ktorý zodpovedá typickým súdnym prípadom využívajúcim cezhraničné videokonferencie a kombinuje všetky potrebné organizačné, technické a súdne prvky;

                           c)

                           poskytnúť používateľom usmernenie týkajúce sa typických súdnych prípadov využívajúcich videokonferencie, ktoré by mali najväčší prospech zo zvýšeného a lepšieho využívania cezhraničných videokonferencií;

                           d)

                           zlepšiť elektronické zasielanie formulárov žiadostí o cezhraničnú vzájomnú právnu pomoc, a to kombináciou funkcií dynamického formulára z Európskeho portálu elektronickej justície s projektom e-CODEX, napr. formuláre na „priame vykonanie dôkazov“ a „(nepriame) vykonanie dôkazov“;

                           e)

                           navrhnúť nástroje, ktoré pomôžu súdnym orgánom určiť právny nástroj uplatniteľný na organizáciu konkrétnej videokonferencie;

                           f)

                           navrhnúť nástroje, ktoré pomôžu súdnym orgánom určiť príslušný orgán pre organizáciu konkrétnej videokonferencie;

                           g)

                           určiť opatrenia, ktoré by sa mali prijať, aby sa zaručili procesné záruky pri výkone práv na obhajobu, a

                           h)

                           zabezpečiť udržateľnosť činnosti:

                                       —

                                       monitorovaním vykonávania opatrení a projektov zameraných na zlepšenie,

                                       —

                                       monitorovaním nových videokonferenčných technológií,

                                       —

                                       navrhnutím nových opatrení a projektov pre ďalšie zlepšenia.

         VYZÝVA EURÓPSKU KOMISIU, ABY:

               25.

               uverejnila záverečnú správu expertnej skupiny pre cezhraničné videokonferencie na portáli elektronickej justície v záujme jej rozsiahlejšieho šírenia medzi odborníkmi z právnej praxe a ostatnými zainteresovanými stranami;

               26.

               finančne podporila vnútroštátne vykonávanie opatrení uvedených v bode 22, ktoré sú zamerané na zaistenie cezhraničnej interoperability videokonferenčných zariadení, a to v rozsahu, v akom sa v tejto súvislosti vytvára európska pridaná hodnota, v súlade s uplatniteľnými nástrojmi financovania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 376, 21.12.2013, s. 7.

      (2)  Ú. v. EÚ C 182, 14.6.2014, s. 2.

      (3)  Dokument 15771/14.

      (4)  Dokument 8364/15 + ADD.

      (5)  Nariadenie Rady (ES) č. 1206/2001 z 28. mája 2001 o spolupráci medzi súdmi členských štátov pri vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 174, 27.6.2001, s. 1).

      (6)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 861/2007 z 11. júla 2007, ktorým sa ustanovuje Európske konanie vo veciach s nízkou hodnotou sporu (Ú. v. EÚ L 199, 31.7.2007, s. 1).

      (7)  Dohovor z 29. mája 2000 o vzájomnej pomoci v trestných veciach medzi členskými štátmi Európskej únie.

      (8)
   Poznámka: môže byť potrebné použiť ISDN ako záložné riešenie, ak videokonferenčný partner ešte nepodporuje IP.