title: Odporúčanie Komisie (EÚ) 2020/1365 z 23. septembra 2020 o spolupráci členských štátov pri operáciách vykonávaných plavidlami, ktoré vlastnia alebo prevádzkujú súkromné subjekty na účely pátracích a záchranných činností

text:
               1.10.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 317/23

      ODPORÚČANIE KOMISIE (EÚ) 2020/1365
      z 23. septembra 2020
      o spolupráci členských štátov pri operáciách vykonávaných plavidlami, ktoré vlastnia alebo prevádzkujú súkromné subjekty na účely pátracích a záchranných činností
      EURÓPSKA KOMISIA,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 292,
      keďže:

                  (1)

                  Poskytovanie pomoci všetkým osobám, ktoré sa nachádzajú v núdzi na mori, je právnym záväzkom členských štátov stanoveným v medzinárodnom obyčajovom a konvenčnom práve, najmä v Medzinárodnom dohovore o bezpečnosti ľudského života na mori (dohovor SOLAS z roku 1974), Dohovore Organizácie Spojených národov o morskom práve (dohovor UNCLOS z roku 1979) a Medzinárodnom dohovore o pátraní a záchrane na mori (dohovor SAR z roku 1979), ako aj v práve Únie. Európska únia je zmluvnou stranou dohovoru UNCLOS.

                  (2)

                  Od roku 2014 sa tisícky ľudí pokúšali preplaviť cez Stredozemné more a dostať sa tak do Európy, na čo musela Európska únia a jej členské štáty rôznorodým spôsobom reagovať v snahe zabrániť stratám na životoch, zlepšiť riadenie migrácie, riešiť základné príčiny neregulárnej migrácie a rozložiť organizované zločinecké skupiny prevádzačov a obchodníkov s ľuďmi.

                  (3)

                  Zatiaľ čo neregulárna migrácia do EÚ za posledné dva roky poklesla a na mori došlo k menším stratám na životoch, riskantné používanie malých plavidiel, ktoré nie sú spôsobilé na plavbu na mori, zostáva v oblasti Stredozemia jedným z charakteristických znakov migračnej situácie, ktorá naďalej podnecuje k organizovanej trestnej činnosti a spôsobuje neakceptovateľné úmrtia. Ako uvádza Medzinárodná organizácia pre migráciu, celkový počet úmrtí v Stredozemnom mori už od začiatku roka 2020 presiahol 500, pričom v roku 2019 ich bolo viac ako 1 880 a celkovo od roku 2014 viac ako 20 300, čo znamená, že najmä trasa cez centrálne Stredozemie do Európy je najnebezpečnejšou na svete.

                  (4)

                  Od roku 2015 došlo v reakcii na migračnú krízu v Stredozemí k výraznému zvýšeniu pátracej a záchrannej kapacity, koordinácie a účinnosti, a to aj vďaka značnému príspevku pobrežných štátov a zvýšenému zapojeniu súkromných a komerčných plavidiel. EÚ a členské štáty posilnili svoje kapacity v Stredozemí, a to aj prostredníctvom vnútroštátnych operácií a operácií vedených Európskou agentúrou pre pohraničnú a pobrežnú stráž (ďalej len „Frontex“), ako napríklad Themis (predtým Triton), Poseidon a Indalo, ako aj predchádzajúcej námornej operácie EÚ EUNAVFOR MED Sophia, ktorá od roku 2015 pomohla zachrániť na mori viac ako 600 000 ľudí.

                  (5)

                  V tejto súvislosti treba uviesť, že viacero mimovládnych organizácií tiež prevádzkuje súkromné plavidlá, najmä v centrálnom Stredozemí, ktoré významne prispievajú k záchrane osôb na mori, ktoré sa následne prepravujú na územie EÚ na účely bezpečného vylodenia. Ako už bolo zdôraznené v akčnom pláne EÚ proti prevádzaniu migrantov (2015 – 2020) a ďalej objasnené v usmernení Komisie o balíku opatrení proti prevádzačom [C(2020) 6470], je potrebné zabrániť kriminalizácii osôb, ktoré poskytujú humanitárnu pomoc ľuďom v núdzi na mori, a zároveň zabezpečiť, aby boli proti prevádzačom zavedené primerané trestné sankcie.

                  (6)

                  Európsky parlament vo svojom uznesení z 18. apríla 2018 o pokroku dosiahnutom v plnení globálnych paktov OSN o bezpečnej, riadenej a legálnej migrácii a o utečencoch [2018/2642(RSP)] požadoval väčšie pátracie a záchranné kapacity pre ľudí v núdzi, poskytnutie väčších kapacít všetkými štátmi a uznanie podpory poskytovanej súkromnými subjektmi a mimovládnymi organizáciami pri vykonávaní záchranných operácií na mori a na pevnine.

                  (7)

                  Pátracie a záchranné operácie v núdzových situáciách si vyžadujú koordináciu a rýchle vylodenie na bezpečnom mieste, ako aj dodržiavanie základných práv zachránených osôb v súlade so záväzkami vyplývajúcimi z Charty základných práv EÚ, vrátane zásady zákazu vyhostenia alebo vrátenia, a s obyčajovým a konvenčným medzinárodným právom v oblasti ľudských práv a morským právom vrátane Usmernení Výboru pre námornú bezpečnosť (MSC) Medzinárodnej námornej organizácie (ďalej len „IMO“) o zaobchádzaní s osobami zachránenými na mori.

                  (8)

                  V posledných rokoch sa v európskom námornom prostredí objavila nová forma pátracích a záchranných operácií, pri ktorých boli plavidlá prevádzkované mimovládnymi organizáciami v centrálnej časti Stredozemného mora zapájané prevažne do pátracích a záchranných operácií, ktoré vykonávali za koordinácie národných námorných záchranných koordinačných stredísk alebo z vlastnej iniciatívy. V mnohých prípadoch vykonávali tieto plavidlá viaceré po sebe nasledujúce záchranné operácie pred tým, ako boli zachránené osoby vylodené na bezpečnom mieste.

                  (9)

                  Prevádzačstvo po mori je trestným činom, ktorý môže ohroziť životy ľudí a za ktorý sa ukladajú sankcie tak podľa európskeho, ako aj medzinárodného práva. Európska únia a jej členské štáty sú zmluvnými stranami Dohovoru Organizácie Spojených národov proti nadnárodnému organizovanému zločinu (ďalej len „dohovor UNTOC“) a jeho protokolov vrátane Protokolu proti pašovaniu migrantov po súši, po mori a letecky, ktorý dopĺňa dohovor UNTOC. V tejto súvislosti je nevyhnutné zabrániť situácii, keď siete prevádzačov alebo obchodníkov s ľuďmi vrátane zločineckých skupín, ktoré obchodujú s ľuďmi alebo sa zapájajú do foriem vykorisťovania podobných otroctvu, využívajú záchranné operácie, ktoré vykonávajú súkromné plavidlá v Stredozemnom mori.

                  (10)

                  Treba pripomenúť, že dohovor SAR ukladá zmluvným stranám povinnosť zúčastňovať sa na rozvoji pátracích a záchranných služieb a prijímať naliehavé opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa potrebná pomoc poskytla každej osobe, ktorá je, resp. sa zdá, že je v núdzi na mori; príslušné strany by mali svoju činnosť koordinovať a vzájomne spolupracovať, aby boli osoby, ktorým bola poskytnutá pomoc, vylodené z lode poskytujúcej pomoc a dopravené na bezpečné miesto ihneď, ako je to reálne možné. V súlade s usmerneniami IMO o zaobchádzaní s osobami zachránenými na mori by sa pri výbere bezpečného miesta na vylodenie mali vziať do úvahy rôzne dôležité faktory a osobitné okolnosti každého prípadu. V prípade žiadateľov o azyl a utečencov zachránených na mori by sa okrem iného mala vziať do úvahy potreba vyhnúť sa vyloďovaniu na územiach, kde by boli ohrozené životy a slobody osôb, ktoré majú údajne opodstatnené obavy z prenasledovania. Okrem toho sa v usmerneniach IMO vyžaduje, aby zodpovedné štátne orgány vynaložili maximálne úsilie na urýchlenie procesu vylodenia osôb, ktoré ostali nažive, hoci sa v nich zároveň zdôrazňuje, že v niektorých prípadoch môže v dôsledku potrebnej koordinácie dochádzať k nevyhnutnému zdržaniu.

                  (11)

                  Pravidelná prítomnosť plavidiel mimovládnych organizácií, ktoré vykonávajú pátracie a záchranné činnosti v Stredozemnom mori, prináša osobitné operačné potreby posilnenej koordinácie a spolupráce medzi plavidlami prepravujúcimi zachránené osoby a vnútroštátnymi orgánmi, pričom členských štátov sa týka rôznym spôsobom: niektoré štáty koordinujú pátracie a záchranné operácie; niektoré prijímajú zachránené osoby, ktoré sú vylodené na ich území; v niektorých boli právne zriadené mimovládne organizácie a iné sú vlajkovým štátom plavidla používaného pri pátracích a záchranných činnostiach.

                  (12)

                  Súkromné plavidlá využívané pri záchrane v Stredozemnom mori sú zapájané do zložitých a často opakujúcich sa pátracích a záchranných operácií, ktoré sa môžu týkať veľkého počtu ľudí v závislosti od kapacity plavidla a zahŕňať širokú škálu aktérov, a to od záchrany až po vylodenie. Je preto v záujme verejnej politiky, ako aj v záujme bezpečnosti, aby boli tieto plavidlá riadne zaregistrované a náležite vybavené tak, aby spĺňali príslušné bezpečnostné a zdravotné požiadavky súvisiace s touto činnosťou, a nepredstavovali tak nebezpečenstvo pre posádku alebo zachránené osoby. Tieto činnosti sa musia vykonávať na základe koordinovaného rámca prostredníctvom posilnenej spolupráce a koordinácie medzi súkromnými prevádzkovateľmi a vnútroštátnymi orgánmi.

                  (13)

                  Neustále vyloďovanie zachránených osôb v pobrežných členských štátoch má priame dôsledky na ich systémy riadenia migrácie a vytvára zvýšený a bezprostredný tlak na ich migračné a azylové systémy vrátane ich prijímacích kapacít a kapacít v oblasti spracovávania žiadostí.

                  (14)

                  Okrem iných iniciatív prijala Komisia 4. júla 2017„Akčný plán týkajúci sa opatrení na podporu Talianska, zníženie tlaku na trase cez centrálne Stredozemie a zvýšenie solidarity“, v rámci ktorého Taliansko na základe konzultácie s Komisiou a dialógu s mimovládnymi organizáciami vypracovalo kódex správania pre mimovládne organizácie, ktoré vykonávajú pátracie a záchranné činnosti v Stredozemnom mori.

                  (15)

                  Okrem doterajšieho koordinačného úsilia, ktoré sa okrem iného vynakladalo aj rámci mechanizmu spoločného informovania a riešenia konfliktov v Stredozemí (SHADE MED) zriadeného v rámci námornej operácie EÚ Sophia, pretrváva potreba zamerať sa na špecifický charakter pátracích a záchranných postupov, ktoré sa v Stredozemnom mori uplatňovali v posledných rokoch, a to vytvorením štruktúrovanejšieho, spoľahlivejšieho a udržateľnejšieho rámca, ktorý bude zohľadňovať právomoci EÚ a príslušné medzinárodní normy. V tomto rámci by sa mali stanoviť osobitné pravidlá solidarity medzi členskými štátmi a mala by sa v ňom riešiť potreba posilnenej spolupráce najmä medzi vlajkovými a pobrežnými členskými štátmi. Potrebná je aj spolupráca so súkromnými subjektmi, ktoré vlastnia alebo prevádzkujú plavidlá na účely pátracích a záchranných činností a dopravenia zachránených osôb na územie EÚ; cieľom takéhoto rámca by malo byť aj poskytovanie primeraných informácií o operáciách a administratívnej štruktúre týchto subjektov v súlade so zásadou proporcionality a Chartou základných práv EÚ a zároveň zvýšiť bezpečnosť v súlade s platnými medzinárodnými právnymi predpismi v záujme všetkých osôb na palube.

                  (16)

                  Komisia zriadi interdisciplinárnu kontaktnú skupinu, v rámci ktorej môžu členské štáty spolupracovať a koordinovať svoje činnosti pri vykonávaní tohto odporúčania. Skupina zostaví prehľad vnútroštátnych pravidiel a postupov, sprostredkuje získané poznatky, posúdi možnosť zlepšenia metód spolupráce medzi vlajkovými a pobrežnými štátmi, pričom bude prihliadať na ich úlohy a povinnosti, a vypracuje najlepšie postupy, ktoré by odrážali potreby vyplývajúce z pátracích a záchranných operácií, ktoré sa objavili v posledných rokoch. Skupina bude v pravidelnom kontakte s príslušnými zainteresovanými stranami vrátane agentúr EÚ, konkrétne agentúrou Frontex, a v náležitých prípadoch s mimovládnymi organizáciami, ktoré vykonávajú pátracie a záchranné činnosti v Stredozemnom mori, akademickými pracovníkmi a medzinárodnými organizáciami, ako je IMO, s cieľom vymieňať si poznatky a zabezpečovať súlad činností s medzinárodným právnym a operačným rámcom. Členské štáty by mali Komisii poskytnúť všetky relevantné informácie o vykonávaní tohto odporúčania. Kontaktná skupina bude monitorovať vykonávanie odporúčania a raz ročne predkladať správu Komisii.

                  (17)

                  Komisia bude prihliadať na prácu kontaktnej skupiny a vykonávanie tohto odporúčania pri vypracúvaní európskej stratégie v oblasti azylu a riadenia migrácie a v náležitých prípadoch aj výročných správ o riadení migrácie stanovených v nariadení o azyle a riadení migrácie. Na tomto základe Komisia v prípade potreby posúdi a odporučí budúce iniciatívy.

                  (18)

                  Týmto odporúčaním nie je dotknutá žiadna povinnosť spolupráce ani žiadna iná povinnosť vyplývajúca z príslušného medzinárodného práva a práva Únie,

            PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:

                  1.

                  Členské štáty by mali vzájomne spolupracovať pri operáciách vykonávaných plavidlami, ktoré vlastnia alebo prevádzkujú súkromné subjekty na účely pátracích a záchranných činností, s cieľom znížiť počet úmrtí na mori, zachovať bezpečnosť plavby a zabezpečiť účinné riadenie migrácie v súlade s príslušnými právnymi záväzkami.
                  Predovšetkým vlajkové a pobrežné členské štáty by si mali pravidelne a včas vymieňať informácie o plavidlách zapojených do konkrétnych záchranných operácií a subjektoch, ktoré ich vlastnia alebo prevádzkujú, pričom by mali postupovať v súlade s medzinárodným právom a právom Únie vrátane Charty základných práv EÚ a ochrany osobných údajov.

                  2.

                  Členské štáty by mali spolupracovať navzájom medzi sebou a s Komisiou, a to najmä prostredníctvom kontaktnej skupiny, ktorá bude v kontakte so všetkými príslušnými zainteresovanými stranami a v náležitých prípadoch aj so súkromnými subjektmi, ktoré vlastnia alebo prevádzkujú plavidlá na účely pátracích a záchranných činností, s cieľom určiť najlepšie postupy a prijať akékoľvek potrebné opatrenia v snahe zaistiť:

                              a)

                              väčšiu bezpečnosť na mori a

                              b)

                              dostupnosť všetkých informácií, ktoré príslušné orgány potrebujú na monitorovanie a overovanie dodržiavania noriem v oblasti bezpečnosti na mori, ako aj príslušných pravidiel riadenia migrácie.

                  3.

                  Členské štáty by mali Komisii poskytnúť všetky relevantné informácie o vykonávaní tohto odporúčania, a to aspoň raz ročne do 31. marca roka nasledujúceho po referenčnom roku.

         V Bruseli 23. septembra 2020

               Za Komisiu

            Ylva JOHANSSON

               členka Komisie


title: Odporúčanie Komisie (EÚ) 2020/1366 z 23. septembra 2020 o mechanizme EÚ pre pripravenosť a riadenie kríz v oblasti migrácie (Koncepcia pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie)

text:
               1.10.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 317/26

      ODPORÚČANIE KOMISIE (EÚ) 2020/1366
      z 23. septembra 2020
      o mechanizme EÚ pre pripravenosť a riadenie kríz v oblasti migrácie
      (Koncepcia pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie)
      EURÓPSKA KOMISIA,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 292,
      keďže:

                  (1)

                  Utečenecká kríza v roku 2015 odhalila slabé stránky a nedostatky v systémoch riadenia migračných kríz na úrovni EÚ a na vnútroštátnej úrovni, ako aj to, že kapacity a nástroje, ktoré majú k dispozícii členské štáty najviac vystavené tlaku, sú nedostatočné. Kríza odhalila potrebu konať na viacerých frontoch súčasne, v tretích krajinách pôvodu, krajinách tranzitu a/alebo určenia, na vonkajších hraniciach EÚ a v iných členských štátoch vystavených tlaku.

                  (2)

                  Opatrenia, ktoré Únia a členské štáty prijali po utečeneckej kríze v roku 2015, boli zacielené na viaceré politické, legislatívne, operačné a finančné potreby a zamerané na zlepšenie udržateľnosti riadenia migrácie. Toto bezprecedentné úsilie, ktoré zahŕňa opatrenia na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni a na úrovni EÚ, prispelo k postupnému každoročnému znižovaniu počtu neregulárnych príchodov a v roku 2019 napokon k dosiahnutiu najnižšej úrovne za šesť rokov.

                  (3)

                  Situácia na vonkajších hraniciach je však naďalej veľmi nestabilná a v záujme lepšej prípravy na zvládnutie prípadných rozsiahlych migračných kríz sú potrebné ďalšie zlepšenia. Migranti, ktorí sa neoprávnene pohybujú vo viacerých členských štátoch a predkladajú v nich žiadosti o azyl, môžu navyše predstavovať vážnu záťaž pre vnútroštátne azylové systémy.

                  (4)

                  S cieľom predísť vzniku zdanlivo nekontrolovaných migračných tokov prichádzajúcich do EÚ, k akým došlo v roku 2015, a zabezpečiť účinné fungovanie vnútroštátnych migračných systémov je potrebné skonsolidovať doteraz rozvinutú operačnú spoluprácu vytvorením rámca na podporu koordinovanejšieho využívania príslušných právnych predpisov. Vytvorenie takéhoto rámca by významne prispelo k zabezpečeniu toho, aby členské štáty a Únia rozvíjali odolnosť potrebnú na účinné zvládnutie akejkoľvek migračnej krízy. Okrem toho by sa mala pravidelne monitorovať situácia v oblasti migrácie, aby sa rozhodnutia podľa možnosti vždy prijímali na základe úplného situačného prehľadu. Tento proces by mal vychádzať zo skúseností získaných po utečeneckej kríze v roku 2015 pri monitorovaní migračnej situácie, ako aj pri vydávaní správ integrovanej situačnej informovanosti a analýzy (ISAA) v rámci relevantnej aktivácie integrovanej politickej reakcie Rady na krízu (IPCR).

                  (5)

                  S cieľom posilniť odolnosť Únie a členských štátov by sa všetky zainteresované strany vrátane členských štátov mali prostredníctvom dvojstranných kanálov naďalej aktívne zapájať do predchádzania konfliktom a do ich riešenia a vzájomne sa informovať o potenciálnej kríze v tretej krajine, ktorá by mohla viesť k migračnej kríze v rámci EÚ. Všetky relevantné nástroje EÚ v súlade s ich právnymi rámcami a hlavnými cieľmi by sa mali použiť na podporu partnerských krajín pri budovaní ich kapacít a pri riešení takýchto kríz pred tým, ako sa ich vplyv prejaví v EÚ, a zároveň by mali posilniť ciele migračnej politiky.

                  (6)

                  Účinná operačná reakcia na migračnú krízu závisí od pripravenosti jednotlivých členských štátov a ich schopnosti nasadiť potrebné vybavenie a zdroje, ako aj od koordinovaných opatrení podporovaných existujúcimi štruktúrami Únie. Okrem toho sa od všetkých príslušných aktérov vyžaduje rýchla a účinná spolupráca. Účinný a včasný mechanizmus krízového riadenia preto závisí od existencie vopred stanovených postupov krízovej spolupráce, v ktorých sú jasne vymedzené úlohy a povinnosti kľúčových aktérov na vnútroštátnej úrovni a na úrovni Únie.

                  (7)

                  Je potrebný štruktúrovaný mechanizmus riadenia migrácie s monitorovaním v reálnom čase, včasným varovaním a centralizovanou a koordinovanou reakciou EÚ na mobilizáciu potrebných štruktúr, nástrojov, ľudských a finančných zdrojov v rámci jednotlivých inštitúcií a agentúr EÚ a v spolupráci s členskými štátmi.

                  (8)

                  V nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1896 (1) o európskej pohraničnej a pobrežnej stráži sa stanovila spoločná zodpovednosť Európskej agentúry pre pohraničnú a pobrežnú stráž (Frontex) a príslušných orgánov členských štátov za vykonávanie európskeho integrovaného riadenia hraníc. Vyžaduje si to aj zabezpečenie situačnej informovanosti a integrovaného plánovania európskeho integrovaného riadenia hraníc vrátane plánovania pre prípad nepredvídaných udalostí.

                  (9)

                  Hlavnými zásadami koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie by mali byť: predvídanie, solidarita a spravodlivé rozdelenie zodpovednosti, koordinácia, včasná reakcia a flexibilné prideľovanie zdrojov.

                  (10)

                  Kľúčovým cieľom koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie je zabezpečiť situačnú informovanosť a lepšiu pripravenosť na jednej strane a účinné riadenie a včasnú reakciu na strane druhej.

                  (11)

                  Koncepcia pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie by mala poskytnúť operačný rámec na monitorovanie a predvídanie migračných tokov a migračných situácií, budovanie odolnosti, ako aj organizovanie koordinovanej reakcie na migračnú krízu. Tieto ciele odrážajú dve kľúčové fázy načrtnuté v koncepcii pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie, monitorovanie a pripravenosť na jednej strane a krízové riadenie na strane druhej.

                  (12)

                  Na účely koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie by sa migračná kríza mala vymedziť ako akákoľvek situácia alebo vývoj, ku ktorým dôjde v rámci EÚ alebo v tretej krajine a ktoré majú vplyv a vytvárajú osobitný tlak na azylový systém, migračný systém alebo systém riadenia hraníc ktoréhokoľvek členského štátu alebo ktoré majú takýto potenciál. To zahŕňa a presahuje okolnosti vymedzené v článku 1 ods. 2 návrhu nariadenia, ktorým sa riešia krízové situácie a prípady vyššej moci v oblasti migrácie a azylu, alebo okolnosti vymedzené v článku 2 písm. w) návrhu nariadenia o riadení azylu a migrácie.

                  (13)

                  Koncepcia pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie je v súlade s vytvorenými mechanizmami krízového riadenia EÚ, najmä s mechanizmom Únie v oblasti civilnej ochrany (UCPM) vrátane jeho Koordinačného centra pre reakcie na núdzové situácie (ERCC), integrovanými dojednaniami Rady o politickej reakcii na krízu (IPCR), mechanizmom Komisie ARGUS a mechanizmom reakcie ESVČ na krízy (CRM), a dopĺňa ich. Uvedené mechanizmy sa môžu aktivovať súbežne s aktiváciou koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie v jej fáze krízového riadenia alebo po jej aktivácii. Cieľom koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie je podporiť interakciu a spoluprácu týchto všeobecných krízových mechanizmov tým, že sa zabezpečí, aby mali k dispozícii aktuálne informácie o krízovej situácii.

                  (14)

                  Hoci koncepcia pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie vychádza z príslušných existujúcich právnych predpisov, je navrhnutá aj na podporu vykonávania nových nástrojov navrhnutých Komisiou vrátane nariadenia o riadení azylu a migrácie a nariadenia, ktorým sa riešia krízové situácie a prípady vyššej moci v oblasti migrácie a azylu.

                  (15)

                  Vo svojej fáze monitorovania a pripravenosti by koncepcia pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie mala stanovovať niekoľko krokov, ktoré zabezpečia pravidelnú situačnú informovanosť a včasné varovanie/prognózy, ako aj pomoc pri príprave výročnej správy o riadení migrácie, ktorú vydáva Komisia v súlade s článkom 6 návrhu nariadenia o riadení azylu a migrácie. Situačná informovanosť, ktorú poskytuje koncepcia pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie, by okrem iného mohla predsedníctvu Rady poskytnúť možnosť deeskalovať súčasnú aktiváciu IPCR v súvislosti s migračnou krízou. Vo svojej fáze krízového riadenia by koncepcia pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie mala zabezpečiť, aby všetci aktéri mali k dispozícii aktuálne komplexné informácie o migračnej situácii, ktoré umožňujú prijímať včasné rozhodnutia, a aby sa vykonávanie týchto rozhodnutí riadne monitorovalo a koordinovalo.

                  (16)

                  Aby sa koncepcia pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie stala realitou, členské štáty, Rada, Komisia, Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ), Európsky podporný úrad pre azyl (EASO), Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž (Frontex), Európska agentúra pre presadzovanie práva (EUROPOL), Agentúra Európskej únie na prevádzkové riadenie rozsiahlych informačných systémov v priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti (eu-LISA) a Agentúra pre základné práva (FRA) by mali spolupracovať v rámci siete EÚ pre pripravenosť a krízové riadenie v oblasti migrácie („sieť“). Hlavným cieľom siete by malo byť zabezpečenie primeranej výmeny informácií relevantných pre dve fázy koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie.

                  (17)

                  Táto sieť by mala podporovať monitorovanie a predvídanie migračných tokov, zvyšovať odolnosť a zlepšovať technickú koordináciu reakcie na krízu pri plnom dodržiavaní platných právnych predpisov a zároveň by mala využívať a dopĺňať existujúce nástroje.

                  (18)

                  Príslušné tretie krajiny pôvodu, tranzitu a/alebo určenia by mali byť podľa možnosti ad hoc zapojené do fungovania koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie. Toto zapojenie by malo prispieť k efektívnej výmene informácií, ako aj k opatreniam na budovanie primeranej situačnej informovanosti o migrácii v uvedených krajinách a ich reakcii na potenciálne krízy,

            PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:

                  1.

                  S cieľom prispieť k efektívnejšiemu riadeniu migrácie monitorovaním a predvídaním migračných tokov, budovaním odolnosti a pripravenosti, ako aj organizovaním reakcie na migračnú krízu, by členské štáty, Rada, Komisia, Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ), Európsky podporný úrad pre azyl (EASO), Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž (Frontex), Európska agentúra pre presadzovanie práva (EUROPOL), Agentúra Európskej únie na prevádzkové riadenie rozsiahlych informačných systémov v priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti (eu-LISA) a Agentúra pre základné práva (FRA) (ďalej len „aktéri“) mali spolupracovať v rámci „koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie“.

                  2.

                  Na tento účel by aktéri mali spoločne pracovať v rámci siete EÚ pre pripravenosť a mechanizmy krízového riadenia v oblasti migrácie (ďalej len „sieť“) s cieľom podporiť vykonávanie koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie.

                  3.

                  Aktéri tvoriaci sieť by mali zabezpečiť primeranú výmenu informácií relevantných pre dve fázy koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie v plnom súlade s právnymi ustanoveniami týkajúcimi sa ich právomocí a zodpovedností.

                  4.

                  Počas prvej fázy koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie, ktorá by mala byť aktivovaná nepretržite a pokračovať počas druhej fázy, by aktéri mali poskytovať včasné a primerané informácie na účely zaistenia aktualizovanej situačnej informovanosti v oblasti migrácie a zabezpečovať včasné varovanie/prognózy, ako aj zvyšovať odolnosť v záujme efektívneho zvládnutia akéhokoľvek druhu migračnej krízy. Druhá fáza by mala byť uplatniteľná na akúkoľvek situáciu alebo vývoj, ku ktorým dôjde v rámci EÚ alebo v tretej krajine a ktoré majú vplyv a vytvárajú osobitný tlak na azylový systém, migračný systém alebo systém riadenia hraníc ktoréhokoľvek členského štátu alebo ktoré majú takýto potenciál. Druhá fáza zahŕňa a presahuje okolnosti vymedzené v článku 1 ods. 2 návrhu nariadenia, ktorým sa riešia krízové situácie a prípady vyššej moci v oblasti migrácie a azylu, alebo okolnosti vymedzené v článku 2 písm. w) návrhu nariadenia o riadení azylu a migrácie.

                  5.

                  Sieť by mala vypracovať vykonávacie usmernenia s cieľom zabezpečiť efektívny tok informácií relevantných pre fungovanie koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie medzi príslušnými mechanizmami krízového riadenia na vnútroštátnej úrovni a na úrovni EÚ.

                  6.

                  Členské štáty, Rada, Komisia, Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ), Európsky podporný úrad pre azyl (EASO), Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž (Frontex), Európska agentúra pre presadzovanie práva (EUROPOL), Európska agentúra na prevádzkové riadenie rozsiahlych informačných systémov v oblasti bezpečnosti a spravodlivosti (eu-LISA) a Agentúra pre základné práva (FRA) by mali určiť kontaktné miesto na sprevádzkovanie siete.

                  7.

                  Kontaktné miesta by si mali pravidelne vymieňať informácie, najmä s cieľom podporiť Komisiu pri vydávaní pravidelných správ o riadení migrácie uvedených v článku 6 ods. 4 návrhu nariadenia o riadení azylu a migrácie a situačných správ uvedených v článku 6 ods. 6 návrhu nariadenia o riadení azylu a migrácie.

                  8.

                  V súlade so zisteniami správ o riadení migrácie a situačných správ by členské štáty mali prediskutovať potrebné opatrenia, ktoré sa majú prijať. Takéto rokovania by sa mali uskutočňovať na technickej, strategickej a v prípade potreby aj na politickej úrovni v príslušných prípravných orgánoch Rady alebo v Rade.

                  9.

                  Komisia by mala po dohode s členským štátom, ktorý čelí situácii
                     migračnej krízy, ako sa uvádza v odporúčaní 4, informovať o situácii ostatné kontaktné miesta siete s cieľom aktivovať krízovú fázu koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie. Kontaktné miesto zasiahnutého členského štátu by malo bezodkladne poskytnúť kontaktnému miestu Komisie potrebné informácie, ako sa uvádza v prílohe.

                  10.

                  V takejto krízovej situácii by kontaktné miesta mali podporovať Komisiu prostredníctvom poskytovania potrebných informácií a usmernení a koordináciou opatrení reagujúcich na krízu.

                  11.

                  Výmena informácií v rámci siete by sa mala uskutočňovať prostredníctvom dostupných komunikačných kanálov podľa možnosti vrátane platformy IPCR s jej špecializovanými funkciami a v súlade s vykonávacími usmerneniami uvedenými v odporúčaní 5.

                  12.

                  Dve fázy koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie by mali byť v súlade s riadením a pracovným postupom, ako sa uvádza v prílohe.

         V Bruseli 23. septembra 2020

               Za Komisiu

            Ylva JOHANSSON

               členka Komisie

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1896 z 13. novembra 2019 o európskej pohraničnej a pobrežnej stráži a zrušení nariadení (EÚ) č. 1052/2013 a (EÚ) 2016/1624 (Ú. v. EÚ L 295, 14.11.2019, s. 1).

         PRÍLOHA
         V tejto prílohe sa uvádzajú zásady a hlavní aktéri koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie a podrobne sa opisuje jej fungovanie v dvoch fázach.
         1.   ZÁSADY A AKTÉRI PRE DVE FÁZY

            Zásady

         Pri určovaní potrebných opatrení a prideľovaní zodpovedností príslušným aktérom by koncepcia pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie mala fungovať na základe týchto zásad:

                     i)

                        Predvídanie: migračná situácia by sa mala pravidelne monitorovať a rozhodnutia by sa mali prijímať na základe úplného a koordinovaného situačného prehľadu, najmä v záujme prevencie.

                     ii)

                        Koordinácia: v reakcii na krízu by sa mali využívať opatrenia zo všetkých relevantných oblastí vnútornej a vonkajšej politiky a všetkých zainteresovaných aktérov v rámci koordinovaného a komplexného prístupu.

                     iii)

                        Včasná reakcia: opatrenia by sa mali prijať hneď, ako budú potrebné, aby sa zabránilo eskalácii situácie.

                     iv)

                        Flexibilné prideľovanie zdrojov: zdroje by sa mali mobilizovať rýchlo, pričom príslušní aktéri by mali naplno využiť flexibilitu, ktorú umožňujú rôzne nástroje financovania.

                     v)

                        Solidarita a spravodlivé rozdelenie zodpovednosti, ako sa uvádza v článku 5 návrhu nariadenia o riadení azylu a migrácie.

            Aktéri

            Aktérmi zapojenými do vykonávania dvoch fáz koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie sú:

                     —

                     členské štáty vrátane ich styčných úradníkov,

                     —

                     Rada,

                     —

                     Európska komisia vrátane zamestnancov pôsobiacich v teréne a v delegáciách EÚ, ako aj európskych styčných úradníkov pre migráciu (EMLO),

                     —

                     Európska služba pre vonkajšiu činnosť vrátane delegácií EÚ, príslušných misií a operácií spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky,

                     —

                     agentúry EÚ (EASO, Frontex, EUROPOL, eu-LISA a FRA) vrátane ich styčných úradníkov.

               2.   FÁZA MONITOROVANIA A PRIPRAVENOSTI (1. FÁZA)
         a)   Cieľ

            Cieľom koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie v jej fáze monitorovania a pripravenosti je podporiť koordinovanejšie využívanie existujúcich právnych predpisov posilnením a zdieľaním spoločnej situačnej informovanosti medzi všetkými zainteresovanými aktérmi, vytvorením systému včasného varovania/prognóz na úrovni EÚ a podporovaním rozvoja potrebnej odolnosti v členských štátoch v záujme efektívneho riešenia akéhokoľvek druhu migračnej krízy.
         Prvá fáza mechanizmu je zameraná na dosiahnutie týchto hlavných cieľov:

                     —

                        Zdieľanie situačnej informovanosti a včasného varovania/prognóz. Včasné a dostatočne komplexné pochopenie udalostí a nových trendov všetkými príslušnými zainteresovanými stranami by malo umožniť monitorovať situáciu a byť v prípade potreby dobre pripravený na koordinovanú reakciu. Nové vznikajúce problematické a kritické situácie by sa mali predvídať včas. Všetci aktéri by mali poskytovať informácie a podklady do systému včasného varovania/prognóz, ktorý sa má vyvinúť na úrovni EÚ. Úsilie o vytvorenie takéhoto systému by mala koordinovať Komisia, pričom by mala vychádzať z nástrojov, ktoré sú k dispozícii v súčasnosti, a možných budúcich nástrojov.

                     —

                        Podpora rozvoja odolnosti. Spoločné chápanie situácie, jej príčin a prognóz by mali podporiť členské štáty v tom, aby svoje úsilie zamerali na budovanie kapacít pre prípad, že sa vyskytne nová migračná kríza.

               b)   Riadenie a správa

            Komisia by v prípade potreby v spolupráci s ESVČ mala zohrávať vedúcu úlohu vo fáze monitorovania a pripravenosti, pričom by mala využívať všetky svoje prostriedky vrátane európskych styčných úradníkov pre migráciu, Koordinačného centra pre reakcie na núdzové situácie (ERCC) a dostupných finančných prostriedkov v súlade s ich príslušnými mandátmi, cieľmi a postupmi. Komisia by mala predsedať sieti a zabezpečovať jej sekretariát, zhromažďovať informácie, vypracúvať potrebné správy a monitorovať vykonávanie opatrení, ktoré má prijať ktorýkoľvek aktér.

            Členské štáty, agentúry EÚ a ďalší aktéri by mali podporovať Komisiu v uvedenej úlohe, najmä poskytovaním včasných a presných informácií, analýz a prognóz, ako aj posúdení svojej pripravenosti a plánovania pre prípad nepredvídaných udalostí.
         Na základe zistení vyplývajúcich zo správ Komisie vydaných v tejto fáze koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie by sa v príslušných prípravných orgánoch Rady na technickej, strategickej a v prípade potreby aj na politickej úrovni mali uskutočniť potrebné rokovania, ktoré si vyžadujú prijatie opatrení v členských štátoch.
         V situáciách, keď sa Rada rozhodne vydať operatívne závery a odporúčania, by sieť mala podporovať ich vykonávanie prostredníctvom výmeny príslušných informácií.
         c)   Postup

               Zdieľanie situačnej informovanosti a včasného varovania/prognóz

         Komisia by mala pravidelne, aspoň raz za štvrťrok, zvolávať zasadnutia alebo videokonferencie siete. Frekvencia takýchto kontaktov by mala závisieť od závažnosti migračnej situácie, ako aj od problémov identifikovaných prostredníctvom monitorovania migrácie a nepredvídaných udalostí.
         Ak je to vhodné a uskutočniteľné, zástupcovia hlavných tretích krajín pôvodu, tranzitu a/alebo určenia, ako aj zástupcovia kľúčových medzinárodných partnerov a zainteresovaných strán by mali byť ad hoc pozývaní na diskusie siete zamerané na konkrétnu migračnú trasu s cieľom včasnej a pravidelnej výmeny informácií o migračných tokoch, prevádzačských činnostiach a akýchkoľvek iných faktoroch (vrátane geopolitických, zdravotných, environmentálnych, klimatických, demografických alebo akýchkoľvek iných sociálno-ekonomických faktorov), ktoré majú vplyv na azyl, migráciu alebo riadenie hraníc EÚ. Modality tohto príspevku by sa mali stanoviť po konzultácii s dotknutými krajinami prostredníctvom príslušných delegácií EÚ a v úzkej koordinácii s ESVČ.
         Kľúčovým prvkom dialógov o migrácii s tretími krajinami, najmä v susedstve EÚ, by mala byť pripravenosť, pričom by mala byť zameraná na vytvorenie komunikačných kanálov a identifikovanie miestnych aktérov, ktorí sa majú využiť a kontaktovať v prípade krízy.
         Komisia by podľa možnosti v spolupráci s ESVČ mala vytvárať ad hoc špecializované videokonferencie pre každú migračnú trasu s hlavnými tretími krajinami pôvodu, tranzitu a/alebo určenia a posilniť podobné videokonferencie, ktoré sa konajú v súčasnosti. Do týchto videokonferencií by sa mali zapojiť všetky ostatné zainteresované strany, ktoré sú zasiahnuté migračnými pohybmi po danej migračnej trase, alebo ktoré majú jasný záujem v tejto veci. Štruktúra videokonferencie by mala podporovať vecné diskusie v úzkej spolupráci s delegáciami EÚ v prospech všetkých účastníkov.
         Všetky kontaktné miesta siete by mali poskytovať informácie s cieľom pomôcť vytvoriť potrebný situačný prehľad. Zdieľanie situačnej informovanosti zahŕňa údaje o migračných tokoch, informácie o systémoch prijímania, azylu a riadenia hraníc, príslušný vnútroštátny vývoj v oblasti migrácie v členských štátoch a tretích krajinách, oznámenia týkajúce sa včasného varovania/prognóz, ako aj opatrenia v oblasti spolupráce s tretími krajinami. V záujme spoločného situačného prehľadu na úrovni EÚ by si všetky kontaktné miesta mali vymieňať informácie o výzvach, nedostatkoch a prijatých opatreniach priamo na mieste. Presné fungovanie siete by malo byť podrobne opísané v štandardných operačných postupoch.
         Sieť by mala v plnej miere využívať dostupné komunikačné kanály a platformy podľa možnosti vrátane platformy IPCR s jej špecializovanými funkciami. Ak dostupné nástroje nebudú dostatočné, Komisia zváži zlepšenie existujúcich platforiem alebo vytvorenie špecializovanej zabezpečenej webovej platformy, ktorá zabezpečí rýchlu výmenu informácií v rámci siete.
         Na základe týchto príspevkov by Komisia mala vydávať situačné správy – správu o situačnej informovanosti a analýze v oblasti migrácie (MISAA) s frekvenciou, o ktorej by mala rozhodnúť sieť počas fázy monitorovania a pripravenosti. Správa MISAA by mala vychádzať zo vzoru a metodiky aktuálne vydanej správy o integrovanej situačnej informovanosti a analýze (ISAA), ktorá bola vypracovaná počas aktivácie IPCR pre utečeneckú krízu v roku 2015, pričom správa MISAA nahradí správu ISAA, ak predsedníctvo deaktivuje uvedené IPCR. Aktéri by si mali podľa možnosti vymieňať aj informácie získané zo zdrojov mimo EÚ, ako aj od tretích krajín a medzinárodných partnerov. Správa MISAA by mala identifikovať trendy a prípadne obsahovať včasné varovanie/prognózy tokov, ktoré umožnia varovať všetkých aktérov a aktivovať ich nápravné opatrenia. Správa MISAA by sa mala aktérom poskytovať výlučne prostredníctvom platformy IPCR v plnom súlade s pravidlami prístupu k tejto platforme a s príslušným zapojením Koordinačného centra pre reakcie na núdzové situácie.
         Členské štáty by mali prediskutovať potrebné opatrenia, ktoré sa majú prijať, a závery identifikované v správe MISAA. Členské štáty by mali uskutočniť rokovania na technickej, strategickej a v prípade potreby aj na politickej úrovni v príslušných prípravných orgánoch Rady alebo na zasadnutiach Rady. Rada môže vydať operatívne závery a odporúčania, na ktoré by mali nadviazať príslušní aktéri s podporou siete.

               Podpora rozvoja odolnosti

         Na základe správ o riadení migrácie a vnútroštátnych stratégií uvedených v článku 6 ods. 4 a 6 návrhu nariadenia o riadení azylu a migrácie a s cieľom posilniť odolnosť celkového riadenia migrácie v EÚ by sa mal vytvoriť cyklus pre nepredvídané udalosti v oblasti migrácie.
         V súlade s článkom 6 ods. 3 návrhu nariadenia o riadení azylu a migrácie musia mať členské štáty zavedené vnútroštátne stratégie na zabezpečenie dostatočnej kapacity na účinné riadenie azylu a migrácie, ktoré zahŕňajú informácie o tom, ako členské štáty vykonávajú zásady stanovené v uvedenom nariadení a právne povinnosti, ktoré z neho vyplývajú na vnútroštátnej úrovni. Uvedené stratégie zahŕňajú plánovanie pre prípad nepredvídaných udalostí na vnútroštátnej úrovni, pričom zohľadňujú plánovanie pre prípad nepredvídaných udalostí podľa príslušných právnych predpisov vrátane článku 8 ods. 6 a článku 9 ods. 3, 5 a 6 nariadenia (EÚ) 2019/1896 (Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž) a vykonávanie európskeho integrovaného riadenia hraníc, ako sa stanovuje v uvedenom nariadení.

            Agentúry EÚ by mali Komisii podávať správy o svojich kapacitách a plánoch pre prípad nepredvídaných udalostí, ako aj akékoľvek iné správy, ktoré môže Komisia v tejto súvislosti využiť.

            ESVČ by mala prispievať k vonkajším aspektom migrácie a k činnostiam v oblasti spolupráce s tretími krajinami pôvodu, tranzitu a/alebo určenia.

            Tretie krajiny by mali mať možnosť dobrovoľne si vymieňať vlastné migračné stratégie a plány pre prípad nepredvídaných udalostí s Komisiou alebo so sieťou.
         Na základe uvedených informácií a v súlade s článkom 6 ods. 4 návrhu nariadenia o riadení azylu a migrácie Komisia každoročne predloží správu o riadení migrácie, v ktorej opíše pravdepodobný vývoj migračnej situácie a pripravenosť Únie a členských štátov.
         Členské štáty by mali prediskutovať zistenia výročných správ o riadení migrácie vypracovaných Komisiou na príslušných fórach.
         Komisia by s podporou ostatných aktérov v sieti mala poskytnúť rámec na monitorovanie opatrení nadväzujúcich na zistenia výročných správ o riadení migrácie a v nasledujúcom ročnom cykle podávania správ by mala podať správu o dosiahnutom pokroku a aktuálnom stave.
         3.   FÁZA RIADENIA MIGRAČNEJ KRÍZY (2. FÁZA)
         a)   Cieľ

            Cieľom koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie v jej fáze krízového riadenia je podporiť rýchlu, účinnú a koordinovanú reakciu EÚ na migračnú krízu poskytovaním včasných a aktuálnych informácií o vývoji operačnej situácie rozhodovacím orgánom EÚ, ako aj podporovaním monitorovania, koordináciou na mieste a komunikáciou na technickej úrovni medzi všetkými aktérmi.
         b)   Riadenie a správa
         Vo fáze krízového riadenia koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie a dovtedy, kým sa neaktivujú všeobecné krízové mechanizmy EÚ (mechanizmus Únie v oblasti civilnej ochrany, integrovaná politická reakcia na krízu, ARGUS a mechanizmus reakcie na krízu), sa v koncepcii pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie využíva jej rámec vrátane siete a mechanizmu podávania správ, a to v záujme dosiahnutia jej cieľa.
         Po aktivácii všeobecných krízových mechanizmov EÚ v súlade s ich príslušnými postupmi a cieľmi by sa malo zabezpečiť plnenie úlohy celkového krízového riadenia vrátane potrebnej koordinácie medzi nimi.
         Počas aktivácie 2. fázy činnosti 1. fázy pokračujú a zintenzívnia sa.

            Sieť, ktorú aktivovala a ktorej predsedá Komisia, by mala podporovať prácu všeobecných krízových mechanizmov EÚ. Podpora by sa mala zamerať najmä na poskytovanie situačnej informovanosti potrebnej na diskusie a rozhodnutia v rámci uvedených mechanizmov a na sledovanie ich vykonávania príslušnými aktérmi. Na tento účel by sa sieť mala pravidelne stretávať prostredníctvom videokonferencie a diskutovať o všetkých operačných aspektoch rozhodnutí prijatých v rámci všeobecných krízových mechanizmov EÚ a následne ich náležite informovať.
         Ak sú aktivované centrá krízového riadenia členských štátov, mali by zabezpečiť primerané prepojenie so všeobecnými krízovými mechanizmami EÚ vrátane mechanizmu Únie v oblasti civilnej ochrany a jeho ERCC, ako aj podporiť činnosť svojho príslušného kontaktného miesta v sieti v súlade s usmerneniami uvedenými v odporúčaní 5.
         V prípade potreby a na doplnenie zasadnutí, ktoré sa konajú v rámci Rady podľa pravidiel IPCR, by sa ďalšie rokovania mohli uskutočniť v príslušných prípravných orgánoch Rady alebo v Rade na základe zistení v situačných správach Komisie.

            Každý aktér by mal prijať potrebné opatrenia vrátane opatrení uvedených v súbore nástrojov pod písmenom d).
         c)   Postup

                     1.

                     Fázu krízového riadenia v rámci koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie môže Komisia spustiť po dohode s členským štátom, ktorý čelí situácii migračnej krízy, ako sa uvádza v odporúčaní 4.

                     2.

                        Kontaktné miesto Komisie by malo informovať ostatné kontaktné miesta v rámci siete (predsedníctvo EÚ, členské štáty, Rada, ESVČ, agentúry EÚ) o rozhodnutí aktivovať koncepciu pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie vo fáze krízového riadenia.

                     3.

                     Komisia bezodkladne plne aktivuje sieť v režime 24 hodín denne 7 dní v týždni a zvolá naliehavé zasadnutie/videokonferenciu siete s cieľom riešiť na technickej úrovni tieto body:

                                 a)

                                 výmena informácií o situácii;

                                 b)

                                 analýza možností rýchlej, efektívnej a účinnej reakcie;

                                 c)

                                 koordinácia správ na informovanie verejnosti spôsobom, ktorý je konzistentný s existujúcimi štruktúrami;

                                 d)

                                 koordinácia podpory na mieste.

                     4.

                     Zasiahnutý členský štát by mal aktivovať vlastné opatrenia pre prípad nepredvídaných udalostí a vykonať počiatočné posúdenie potrieb, ktoré by mal bezodkladne poskytnúť Komisii a ostatným členom siete. Toto počiatočné posúdenie by malo obsahovať tieto informácie:

                                 a)

                                 situácia na mieste, hlavné faktory a prognóza vrátane možných dôsledkov;

                                 b)

                                 súčasné materiálne, operačné a finančné kapacity;

                                 c)

                                 vykonávanie opatrení pre prípad nepredvídaných udalostí;

                                 d)

                                 materiálne, operačné a finančné potreby, ktoré majú poskytnúť príslušní aktéri vrátane iných členských štátov alebo agentúr EÚ.

                     5.

                     Na základe informácií zhromaždených prostredníctvom siete by Komisia mala informovať sieť a poskytnúť najmä:

                                 a)

                                 prehľad situácie vrátane prognózy a možných dôsledkov; podľa možnosti by v ňom mali byť zahrnuté informácie z príslušných tretích krajín a o týchto krajinách;

                                 b)

                                 súčasné kapacity členských štátov a tretích krajín pôvodu, tranzitu a/alebo určenia zasiahnutých krízou a súčasné kapacity EÚ a iných členských štátov na riešenie krízy;

                                 c)

                                 súčasná úroveň pomoci EÚ a členských štátov;

                                 d)

                                 posúdenie nedostatkov a potrieb;

                                 e)

                                 možné opatrenia na úrovni inštitúcií EÚ, orgánov EÚ, agentúr EÚ a členských štátov z ďalej uvedeného súboru nástrojov.

                           Ak členský štát predložil odôvodnenú žiadosť podľa článku 2 ods. 1 alebo článku 6 ods. 1 návrhu nariadenia, ktorým sa riešia krízové situácie a prípady vyššej moci v oblasti migrácie a azylu, informácie získané prostredníctvom siete môžu podporiť analýzu a opatrenia Komisie, ako sa uvádza v článkoch 2 a 6 uvedeného návrhu.
                     Keď Komisia vykoná posúdenie migračnej situácie v členskom štáte podľa článku 47 návrhu nariadenia o riadení azylu a migrácie, informácie zhromaždené prostredníctvom siete môžu slúžiť ako podklady pre správu Komisie o migračných tlakoch uvedenú v článku 48 uvedeného návrhu.
                     Pokiaľ ide o pomoc v oblasti civilnej ochrany, koordinácia medzi členskými štátmi by sa mala zaistiť prostredníctvom Koordinačného centra pre reakcie na núdzové situácie.

                     6.

                     Predsedníctvo Rady by mohlo zvážiť potrebu zvolať mimoriadne zasadnutie Rady.

                     7.

                     Sieť sa zapojí do práce všeobecných systémov krízového riadenia EÚ po ich aktivácii prostredníctvom zabezpečenia situačnej informovanosti a výmenou informácií potrebných na monitorovanie vykonávania potrebných opatrení na technickej úrovni, ako sa dohodlo v rámci uvedených systémov.

                     8.

                        Koordinácia v členských štátoch by sa mala zabezpečiť v rámci príslušných vnútroštátnych mechanizmov krízového riadenia, ktoré sa zaoberajú migráciou, so zapojením všetkých príslušných vnútroštátnych aktérov, a to v plnom súlade s vykonávaním koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie v rámci celkovej koordinačnej úlohy IPCR.

                     9.

                     V prípade aktivácie mechanizmu Únie v oblasti civilnej ochrany by Koordinačné centrum Komisie pre reakcie na núdzové situácie (ERCC) malo zabezpečiť pomoc pri rýchlom poskytnutí núdzovej podpory žiadajúcim členským štátom a pôsobiť ako koordinačné centrum pre pomoc v oblasti civilnej ochrany medzi všetkými členskými štátmi EÚ. Medzi príslušnými útvarmi Komisie by sa malo vytvoriť spojenie fungujúce 24 hodín denne 7 dní v týždni.

                     10.

                     Ak je to relevantné a možné, mal by sa zriadiť posilnený monitorovací mechanizmus v tretích krajinách, a to vyslaním styčných úradníkov všetkých aktérov do hlavných tretích krajín tranzitu, pôvodu a/alebo určenia alebo ich aktiváciou.

                     11.

                     V závislosti od potrieb uvedených v súbore nástrojov by sa mali aktivovať iné sektorové krízové mechanizmy a nástroje.

                     12.

                        Sieť by mala byť počas krízy plne aktivovaná 24 hodín denne 7 dní v týždni.

                     13.

                     Ak dôjde k aktivácii IPCR, pravidelné monitorovanie migrácie sa bude zabezpečovať prostredníctvom správ ISAA, ktoré nahradia správy MISAA počas obdobia aktivácie. Ak sa IPCR neaktivuje, bude sa v správach MISAA, ktoré vydáva Komisia počas prvej fázy koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie, pokračovať na základe vstupov príslušných aktérov zhromaždených prostredníctvom siete.

                     14.

                     Správy MISAA/ISAA vydané Komisiou počas tejto fázy koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie by sa mali prerokovať v príslušných prípravných orgánoch Rady alebo v Rade.

                     15.

                     Komisia môže na žiadosť jedného alebo viacerých členských štátov alebo z vlastnej iniciatívy deaktivovať fázu krízového riadenia koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie, keď sa skončí situácia, ktorá vyvolala krízu, alebo keď dospeje k názoru, že situácia je pod kontrolou.

                     16.

                     Komisia by spolu s Radou, ESVČ a agentúrami EÚ mala organizovať špecializovanú odbornú prípravu zameranú na postupy a nástroje používané v situáciách migračnej krízy s cieľom zlepšiť znalosti a pripravenosť všetkých príslušných zamestnancov.

                     17.

                     Všetci aktéri by mali pravidelne precvičovať reakciu na migračné krízy na vnútroštátnej úrovni a na úrovni EÚ a v prípade potreby revidovať súčasnú koncepciu pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie na základe získaných skúseností.

               d)   Súbor nástrojov
         Tieto opatrenia predstavujú súbor nástrojov na riešenie migračnej krízy v súlade s príslušnými právnymi predpismi.

            Opatrenia v krajinách pôvodu, tranzitu a/alebo určenia

                     —

                     Okrem prebiehajúcej spolupráce s tretími partnermi Komisia v spolupráci s ESVČ, delegáciami EÚ a členskými štátmi zaisťuje koordináciu s hlavnými tretími krajinami pôvodu, tranzitu a/alebo určenia – s osobitným dôrazom na susedné krajiny EÚ – v záujme podpory ďalšieho zlepšovania ich prijímacích kapacít a lepšieho riadenia migračných tokov, najmä pokiaľ ide o ochranu hraníc a boj proti prevádzačstvu migrantov, a v záujme posilnenia spolupráce v oblasti návratu.

                     —

                     Komisia v spolupráci s členskými štátmi a ESVČ zabezpečuje ďalšie bezpečné koridory a systémy presídľovania v príslušných tretích krajinách pôvodu, tranzitu a/alebo určenia.

                     —

                     Komisia spolupracuje s hlavnými medzinárodnými organizáciami (najmä UNHCR a IOM) a kľúčovými mimovládnymi organizáciami a zabezpečuje medzi nimi synergie v záujme vhodného doplnkového zavádzania opatrení v príslušnej krajine pôvodu, tranzitu a/alebo určenia.

                     —

                     Komisia na základe identifikovaných potrieb preskúma a aktivuje dostupné finančné prostriedky v rámci všetkých relevantných (interných a externých) nástrojov financovania podľa potreby vrátane ich núdzových zložiek v súlade s ich právnymi rámcami a cieľmi. Na riešenie dlhotrvajúcich migračných tlakov je nevyhnutné spoločné uvažovanie medzi jednotlivými nástrojmi.

                     —

                     Za výnimočných okolností Komisia skúma dostupnosť dodatočných zdrojov, ktoré možno mobilizovať na základe ustanovení VFR, ak vyššie uvedené finančné prostriedky nie sú dostatočné.

                     —

                     Komisia v spolupráci s členskými štátmi zváži spoločné využívanie finančných prostriedkov z rozpočtu EÚ a vnútroštátnych rozpočtov, kým sa neprijme rozhodnutie o ich pokračovaní v budúcom VFR.

                     —

                     Ak je to relevantné a možné, Komisia v spojení s existujúcimi opatreniami členských štátov zriadi posilnený monitorovací mechanizmus v tretích krajinách, pričom využije aj špecializované videokonferencie pre každú migračnú trasu, ak sú vytvorené v rámci koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie, a vyslanie styčných úradníkov do hlavných tretích krajín tranzitu, pôvodu a/alebo určenia alebo ich aktiváciou.

                     —

                     Ak bola medzi EÚ a treťou krajinou uzavretá dohoda o štatúte, Frontex vyšle tímy riadenia hraníc na podporu príslušných orgánov danej tretej krajiny pri kontrole jej hraníc.

                     —

                     V prípade vzniku vážnej alebo núdzovej situácie, ktorá sa týka vonkajšieho rozmeru migrácie alebo ho zahŕňa, ESVČ aktivuje svoj mechanizmus reakcie na krízu, pričom podľa potreby využíva jednotlivé prvky mechanizmu reakcie na krízu: krízové zasadnutie, krízová jednotka; krízová platforma; a osobitná skupina.

                     —

                     Delegácie ESVČ v úzkej spolupráci s Komisiou plnia svoje príslušné úlohy pred krízou, počas krízy a po kríze, a to vrátane zabezpečovania situačnej informovanosti, ale aj diplomatickej, politickej a operačnej reakcie EÚ.

                     —

                     ESVČ mobilizuje funkcie riaditeľstva integrovaného prístupu pre mier a bezpečnosť, útvaru pre plánovanie a vedenie civilných operácií, útvaru pre plánovanie a vedenie vojenských operácií a misií spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky s cieľom aktualizovať akúkoľvek vhodnú koordinačnú platformu ako súčasť funkcií situačnej informovanosti a pripravenosti (odolnosť).

            Opatrenia v členských štátoch na vonkajších hraniciach EÚ

                     —

                     Vnútroštátne plánovanie pre prípad nepredvídaných udalostí/opatrenia týkajúce sa riadenia hraníc, prijímania a azylu sa aktivujú v členských štátoch na vonkajších hraniciach EÚ.

                     —

                     Informácie o operačnej situácii, nedostatkoch a potrebách na vonkajších hraniciach EÚ poskytujú členské štáty.

                     —

                     Na žiadosť členského štátu na vonkajších hraniciach EÚ možno aktivovať mechanizmus Únie v oblasti civilnej ochrany, aby poskytol potrebnú pomoc.

                     —

                     V spolupráci s Komisiou a agentúrami EÚ sa zintenzívni hraničný dozor, aby sa rozšírilo pokrytie na najviac zasiahnuté oblasti.

                     —

                     Podpora agentúry Frontex sa na žiadosť členských štátov poskytuje na posilnenie existujúcich spoločných operácií alebo na nasadenie rýchleho pohraničného zásahu agentúry Frontex.

                     —

                     Úrad EASO v koordinácii s členskými štátmi nasadzuje príslušných zamestnancov a vybavenie na pomoc pri prijímaní a azyle.

                     —

                     Europol v koordinácii s členskými štátmi nasadzuje svojich zamestnancov/vybavenie/styčných úradníkov na vykonávanie bezpečnostných kontrol prichádzajúcich migrantov.

                     —

                     Agentúra Frontex podporuje činnosti v oblasti návratu v koordinácii s členskými štátmi, a to nasadením špecialistov na návrat a organizovaním a koordináciou návratových operácií prostredníctvom charterových a pravidelných letov vrátane sprievodu a pozorovateľov návratu.

                     —

                     Komisia zriaďuje európske regionálne osobitné skupiny (EURTF) v členských štátoch na vonkajších hraniciach EÚ ako rámec na uľahčenie výmeny informácií a zlepšenie koordinácie medzi všetkými zainteresovanými stranami.

                     —

                     Problémové oblasti (hotspoty) a prijímacie centrá sa zriaďujú na miestach vystavených tlaku, ktoré zabezpečujú zamestnanci príslušných vnútroštátnych orgánov a ktoré podporujú agentúry EÚ prostredníctvom potrebných migračných a bezpečnostných informačných systémov.

                     —

                     Komisia nasadzuje v členských štátoch na vonkajších hraniciach EÚ zamestnancov na pomoc pri koordinácii opatrení v oblasti reakcie.

                     —

                     Komisia v koordinácii s členskými štátmi schvaľuje kľúčové správy krízovej komunikácie s verejnosťou, pričom na šírenie týchto správ a na boj proti dezinformáciám využíva najúčinnejšie komunikačné nástroje vrátane platformy IPCR.

                     —

                     Komisia v spolupráci s členskými štátmi spolupracuje v jednotlivých prípadoch s hlavnými medzinárodnými organizáciami (najmä UNHCR a IOM) a kľúčovými mimovládnymi organizáciami v záujme vhodného doplnkového zavádzania opatrení v členských štátoch na vonkajších hraniciach EÚ.

                     —

                     Komisia členským štátom umožňuje využívať projekty asistovaného dobrovoľného návratu a reintegrácie.

                     —

                     Komisia na základe posúdenia potrieb členských štátov preskúma a aktivuje dostupné finančné prostriedky v rámci všetkých relevantných (interných a externých) nástrojov financovania podľa potreby vrátane ich núdzových zložiek.

                     —

                     Za výnimočných okolností Komisia skúma dostupnosť dodatočných zdrojov, ktoré možno mobilizovať na základe ustanovení VFR, ak vyššie uvedené finančné prostriedky nie sú dostatočné.

                     —

                     Komisia zvažuje spoločné využívanie finančných prostriedkov z rozpočtu EÚ a vnútroštátnych rozpočtov v spolupráci s členskými štátmi, kým sa neprijme rozhodnutie o ich pokračovaní v budúcom VFR.

                     —

                     Členské štáty, ktoré nie sú vystavené tlaku, môžu ponúknuť pomoc členským štátom na vonkajších hraniciach EÚ prostredníctvom vybavenia, materiálu, zamestnancov, nasadenia špecializovaného personálu a dobrovoľného premiestnenia migrantov, ako aj poskytnutím zamestnancov na operácie agentúr EÚ.

                     —

                     Členské štáty, ktoré nie sú vystavené tlaku, môžu finančne prispieť k akýmkoľvek dodatočným finančným riešeniam, ktoré sú potrebné na vykonávanie núdzových opatrení.

            Opatrenia v iných členských štátoch, ktoré sú vystavené tlaku

                     —

                     Vnútroštátne plánovanie pre prípad nepredvídaných udalostí/opatrenia týkajúce sa prijímania a azylu sa aktivujú v iných členských štátoch vystavených tlaku.

                     —

                     Informácie o operačnej situácii, nedostatkoch a potrebách poskytované inými členskými štátmi vystavenými tlaku.

                     —

                     Na žiadosť členského štátu vystaveného tlaku možno aktivovať mechanizmus Únie v oblasti civilnej ochrany, aby poskytol potrebnú pomoc.

                     —

                     Komisia zriaďuje európske regionálne osobitné skupiny (EURTF) v iných členských štátoch vystavených tlaku ako rámec na uľahčenie výmeny informácií a zlepšenie koordinácie medzi všetkými zainteresovanými stranami.

                     —

                     Agentúra Frontex podporuje činnosti v oblasti návratu v koordinácii s členskými štátmi, a to nasadením špecialistov na návrat a organizovaním a koordináciou návratových operácií prostredníctvom charterových a pravidelných letov vrátane sprievodu a pozorovateľov návratu.

                     —

                     Úrad EASO v koordinácii s členskými štátmi nasadzuje príslušných zamestnancov a vybavenie na pomoc pri prijímaní a azyle.

                     —

                     Europol vysiela svojich zamestnancov/vybavenie/styčných úradníkov na vykonávanie bezpečnostných kontrol prichádzajúcich migrantov.

                     —

                     V členských štátoch vystavených tlaku Komisia nasadzuje zamestnancov na pomoc pri koordinácii opatrení v oblasti reakcie.

                     —

                     Komisia v koordinácii s členskými štátmi schvaľuje kľúčové správy krízovej komunikácie s verejnosťou, pričom na šírenie týchto správ a na boj proti dezinformáciám využíva najúčinnejšie komunikačné nástroje vrátane platformy IPCR.

                     —

                     Komisia v spolupráci s členskými štátmi spolupracuje s hlavnými medzinárodnými organizáciami (najmä UNHCR a IOM) a kľúčovými mimovládnymi organizáciami v záujme vhodného doplnkového zavádzania opatrení v iných členských štátoch vystavených tlaku.

                     —

                     Komisia umožňuje iným členským štátom vystaveným tlaku využívať projekty asistovaného dobrovoľného návratu a reintegrácie.

                     —

                     Komisia na základe posúdenia potrieb členských štátov preskúma a aktivuje dostupné finančné prostriedky v rámci všetkých relevantných (interných a externých) nástrojov financovania podľa potreby vrátane ich núdzových zložiek.

                     —

                     Za výnimočných okolností Komisia skúma dostupnosť dodatočných zdrojov, ktoré možno mobilizovať na základe ustanovení VFR, ak vyššie uvedené finančné prostriedky nie sú dostatočné.

                     —

                     Komisia zvažuje spoločné využívanie finančných prostriedkov z rozpočtu EÚ a vnútroštátnych rozpočtov v spolupráci s členskými štátmi, kým sa neprijme rozhodnutie o ich pokračovaní v budúcom VFR.

                     —

                     Členské štáty, ktoré nie sú vystavené tlaku, môžu ponúknuť pomoc iným členským štátom vystaveným tlaku prostredníctvom vybavenia, materiálu, personálu, nasadenia špecializovaného personálu a dobrovoľného premiestnenia migrantov, ako aj poskytnutím zamestnancov na operácie agentúr EÚ.

                     —

                     Členské štáty, ktoré nie sú vystavené tlaku, môžu finančne prispieť k akýmkoľvek dodatočným finančným riešeniam potrebným na vykonávanie núdzových opatrení.

            OBRÁZOK 1

         Na tomto grafe je vizuálne znázornená viacúrovňová štruktúra koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie.


title: Odporúčanie Komisie (EÚ) 2020/1595 z 28. októbra 2020 týkajúce sa stratégie testovania na COVID-19 vrátane používania rýchlych antigénových testov

text:
               30.10.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 360/43

      ODPORÚČANIE KOMISIE (EÚ) 2020/1595
      z 28. októbra 2020
      týkajúce sa stratégie testovania na COVID-19 vrátane používania rýchlych antigénových testov
      EURÓPSKA KOMISIA,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 292,
      keďže:

                  (1)

                  Pandémia COVID-19 aj naďalej predstavuje vážne ohrozenie verejného zdravia. Ako sa uvádza v oznámení Komisie o krátkodobej pripravenosti EÚ v oblasti zdravia na vypuknutia nákazy COVID-19 (1), spoľahlivé stratégie testovania a dostatočné testovacie kapacity sú zásadným aspektom pripravenosti a reakcie na COVID-19, pretože umožňujú skoré odhalenie potenciálne nákazlivých jednotlivcov a zabezpečujú viditeľnosť mier nákazy a prenosu v komunitách. Navyše sú aj predpokladom primeraného vyhľadávania kontaktov v snahe obmedziť šírenie nákazy rýchlou izoláciou postihnutých.

                  (2)

                  V súlade s článkom 168 ods. 7 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (2) zostáva vymedzenie zdravotnej politiky, ako aj organizácia a poskytovanie zdravotníckych opatrení vo vnútroštátnej kompetencii. Členské štáty EÚ sú teda zodpovedné za rozhodnutia týkajúce sa vypracovania a vykonávania stratégií testovania na COVID-19 pri zohľadnení epidemiologickej a spoločenskej situácie v danej krajine.

                  (3)

                  EÚ v roku 2013 prijala rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1082/2013/EÚ (3) s cieľom zlepšiť pripravenosť a kapacity v celej Európe a posilniť jej kapacity monitorovať a rýchlo zistiť ohrozenia zdravia a koordinovať reakcie na ne. Spolu s rozhodnutím č. 1082/2013/EÚ sa zaviedli rozmanité nástroje (4) určené na podporu a koordinovanie členských štátov pri plánovaní reakcií a opatrení v situáciách, keď sa ocitnú v stave cezhraničného ohrozenia zdravia.

                  (4)

                  Kľúčovým prvkom pri koordinácii celoúnijných kríz v oblasti verejného zdravia je Výbor pre zdravotnú bezpečnosť (HSC). Jeho úlohou je posilniť koordinovanie najlepších postupov a ich spoločné využívanie, ako aj informácií potrebných na pripravenosť a plánovanie reakcií na vnútroštátnej úrovni, ďalej podporovať interoperabilitu a medziodvetvový rozmer takýchto činností a zaviesť mechanizmus spoločného obstarávania na zabezpečenie zdravotníckych protiopatrení.

                  (5)

                  Komisia 15. júla 2020 prijala oznámenie o krátkodobej pripravenosti EÚ v oblasti zdravia (5) s cieľom zabezpečiť krátkodobú pripravenosť EÚ v oblasti zdravia v prípade ďalšieho šírenia ochorenia COVID-19 v Európe. Jedno z opatrení zahrnutých v tomto oznámení je prostredníctvom HSC dosiahnuť dohodu na úrovni EÚ zameranú na zladené stratégie a metodiky testovania.

                  (6)

                  Rada 30. júna prijala odporúčanie o postupnom zrušení obmedzenia ciest do EÚ, ktoré nie sú nevyhnutné (6). Tento krok bol založený na súbore zásad a objektívnych kritérií vrátane zdravotnej situácie, schopnosti uplatňovať opatrenia na zamedzenie šírenia nákazy počas cestovania, hľadisko reciprocity a údaje z relevantných zdrojov, ako je Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC) a Svetová zdravotnícka organizácia (WHO).

                  (7)

                  Výbor pre zdravotnú bezpečnosť dosiahol 17. septembra 2020 dohodu o dokumente Pripravenosť EÚ v otázkach zdravia: odporúčania k spoločnej koncepcii testovania na COVID-19 v EÚ (7), v ktorom sa krajinám predkladajú rôzne opatrenia na zváženie pri aktualizovaní alebo prispôsobovaní ich stratégií testovania. Účelom odporúčaní je dosiahnuť dohodu o jednotnej koncepcii testovania na COVID-19 v celej Európe. Ich obsah vychádza zo situácie v európskych krajinách začiatkom septembra 2020 a zodpovedajúcich realizovaných stratégií a cieľov testovania v tom čase.

                  (8)

                  Členské štáty by sa mali usilovať vyhnúť sa zákazom cestovania. V snahe zaručiť slobody vyplývajúce z jednotného trhu by sa prípadné obmedzenie malo uplatňovať v súlade so všeobecnými zásadami práva Únie, predovšetkým zásadou proporcionality a nediskriminácie, a nemalo by presahovať rámec toho, čo je nevyhnutne potrebné na ochranu verejného zdravia.

                  (9)

                  Rada 13. októbra 2020 prijala odporúčanie o koordinovanom prístupe k obmedzeniu voľného pohybu v reakcii na pandémiu COVID-19 (8), v ktorom sa okrem iného podrobnejšie objasňujú opatrenia uplatňované v prípade cestujúcich z oblastí s väčším rizikom (testovanie a domáca karanténa), aby verejnosť mala k dispozícii jednoznačné a včasné informácie.

                  (10)

                  Účinné testovanie zohráva kľúčovú úlohu pri zaistení voľného pohybu osôb a umožnení bezproblémového fungovania vnútorného trhu. Od vypuknutia pandémie COVID-19 sa oblasť diagnostického testovania rýchlo vyvíja a potvrdila svoju ústrednú úlohu, ktorú zohráva v kontrole výskytov ohnísk choroby. EÚ uznáva význam diagnostických testov a podporuje ich vývoj viacerými opatreniami EÚ v rámci výskumu a inovácie. Pri zmierňovaní šírenia nákazy SARS-CoV-2 je mimoriadne dôležité precízne využívanie testovania na COVID-19, a to pri veľkom počte ľudí, ako aj zabezpečenie čo najmenšieho časového odstupu medzi žiadosťou o vykonanie testu a dodaním výsledku. Aktuálne najspoľahlivejšou metodikou testovania prípadov a kontaktov sú testy RT-PCR (reverzná transkripčná polymerázová reťazová reakcia); tieto testy boli medzi prvými dostupnými, keď pandémia zasiahla európsky kontinent.

                  (11)

                  Miera testovania RT-PCR v EÚ síce narastá a darí sa ním odhaliť viac pozitívnych prípadov COVID-19, predovšetkým medzi mladšími ročníkmi, ktoré často majú len mierne alebo žiadne symptómy, ale laboratóriá majú ťažkosti zabezpečiť dostatočné zdroje a kapacity na pokrytie dopytu. Dôsledkom je nedostatok vybavenia na RT-PCR testovanie a dlhší čas medzi vykonaním testu a dodaním výsledku, čo obmedzuje účinné vykonávanie zmierňujúcich opatrení i rýchle vyhľadávanie kontaktov. Komisia na zmiernenie tohto nedostatku už 19. marca zorganizovala spoločné obstarávanie laboratórneho vybavenia vrátane testovacích súprav a reaktantov na testy RT-PCR, na ktorom sa podieľalo 20 členských štátov.

                  (12)

                  Napriek realizácii spoločného obstarávania členské štáty opäť čelia problémom v podobe obmedzených testovacích kapacít a dlhého času medzi testom a dodaním výsledkov, predovšetkým v súčasnom epidemiologickom kontexte, keď Európa zažíva opätovný prudký nárast počtu pozitívnych prípadov COVID-19. Členské štáty sa v tejto situácii čoraz viac orientujú na možnosť využívať rýchle alebo terénne testovanie pacientov (napr. antigénové testy), spravidla v zdravotníckych zariadeniach, a skúmajú možnosti ich širšieho využitia. Táto nová generácia rýchlejších a lacnejších testov na COVID-19, ktoré často umožňujú získať výsledky už do menej než 30 minút, je na trhu čoraz viac zastúpená.

                  (13)

                  WHO 11. septembra 2020 uverejnila prechodné usmernenie k používaniu rýchlych antigénových testov na zisťovanie COVID-19 (9)s praktickými radami pre krajiny vzhľadom na úlohu, ktorú tieto testy zohrávajú a potrebu dôkladného výberu testov. Zdôraznila, že rýchle antigénové testy síce môžu ponúknuť užitočné riešenie na diagnostiku nákazy SARS-CoV-2 v celej škále prostredí a scenárov, ale ich klinický výkon (ešte) nie je optimálny a malo by sa postupovať obozretne.

                  (14)

                  Spomedzi existujúcich modelov WHO odporúča používať rýchle antigénové testy, ktoré spĺňajú minimálne výkonnostné požiadavky, t. j. ≥ 80 % citlivosť a ≥ 97 % špecificita, a používať by sa mali predovšetkým v situáciách dočasne obmedzenej dostupnosti testov RT-PCR alebo keď dlhý čas medzi vykonaním testu a dodaním výsledku znemožňuje klinickú využiteľnosť. Používanie rýchlych antigénových testov na skríning jednotlivcov ponúka potenciál rýchlej identifikácie ľudí s väčším rizikom šírenia nákazy, predovšetkým v okolnostiach veľkej miery komunitného šírenia. Okrem toho by rýchle antigénové testovanie mal vykonávať vyškolený personál v súlade s pokynmi výrobcu a do 5 – 7 dní od prvých symptómov, keď vírusová záťaž dosahuje maximálne úrovne.

                  (15)

                  Viaceré členské štáty (10) začali používať rýchle antigénové testy v praxi a zahrnuli ich do svojich vnútroštátnych stratégií testovania na COVID-19. Navyše väčšina členských štátov v súčasnosti vykonáva validačné štúdie alebo pilotné projekty v snahe posúdiť klinický výkon rýchlych antigénových testov v konkrétnych prostrediach a na diagnostikovanie nákazy SARS-CoV-2 v určitých cieľových populáciách. Výbor pre zdravotnú bezpečnosť sa na svojom zasadnutí 19. októbra 2020 dohodol, že vypracuje spoločnú pozíciu k používaniu rýchlych antigénových testov, v ktorej sa okrem iných prvkov zameria aj na uplatňovanie tohto druhu testovania a používanie výsledkov.

                  (16)

                  Konzorcium EU Healthy Gateways Joint Action (11) posúdilo používanie rýchlych antigénových testov predovšetkým pri cestujúcich na letiskách pri prílete. Okrem iného poskytlo analýzy možností metód laboratórneho testovania, načasovania testovania cestujúcich, potrebných zdrojov a praktických úprav na letiskách. Výsledky môžu byť relevantné aj pre cestujúcich využívajúcich iné dopravené prostriedky.

                  (17)

                  Komisia navyše nedávno požiadala Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC) a Európsku agentúru pre bezpečnosť letectva (EASA), aby vypracovali protokol k bezpečnejšiemu cestovaniu leteckou dopravou vrátane návrhu spoločného protokolu EÚ na testovanie zdravotnej bezpečnosti na letiskách. Zahŕňať by mal prvky ako načasovanie testov, cieľová populácia, typy testov a možná realizácia testovania na letiskách, pričom by sa mohol ďalej rozšíriť tak, aby sa vzťahoval aj na iné spôsoby dopravy. Zostavenie stratégií testovania na základe validovaných technológií pre konkrétny kontext a na základe dostupných kapacít by takisto malo byť zdrojom údajov pre koncepcie karantény alebo iných obmedzení, napr. vzájomné uznávanie výsledkov testov by mohlo primerane zmierniť riziko importovania prípadov na úroveň rovnakú alebo nižšiu než je prevládajúce riziko v regióne destinácie, a teda viesť k upusteniu od karantény alebo iných obmedzení.

                  (18)

                  Vývoj stratégií testovania na základe validovaných technológií a dostupných kapacít by takisto malo byť zdrojom údajov pre koncepcie karantény v EÚ. Komisia Európskemu centru pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC) zadala úlohu poskytnúť vedecké usmernenie ku karanténam v snahe navrhnúť európsku koncepciu v tejto otázke,

            PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:

         ÚČEL

                  1.

                  V tomto odporúčaní sa stanovuje usmernenie určené krajinám a týkajúce sa kľúčových prvkov, ktoré treba zvážiť pri národných, regionálnych alebo miestnych stratégiách testovania.

                  2.

                  Konkrétne sa odporúčania zameriavajú na rozsah stratégií testovania na COVID-19, skupiny, ktoré treba určiť ako prioritné, a osobitné situácie, ktoré treba zvážiť, ako aj na kľúčové body spojené s testovacími kapacitami a zdrojmi. Takisto obsahuje úvahy týkajúce sa používania rýchlych antigénových testov.

                  3.

                  Ďalej je účelom odporúčaní zabezpečiť, aby politiky testovania prispeli k bezproblémovému fungovaniu vnútorného trhu, cezhraničnému cestovaniu a voľnému pohybu osôb, služieb a tovaru v Únii.

         STRATÉGIE TESTOVANIA

                  4.

                  Zásadným aspektom je skoré odhalenie prípadov pomocou testovania. Členské štáty by mali testovať v čo najväčšej možnej miere, prioritne osoby so symptómami, osoby, ktoré boli v kontakte s potvrdenými prípadmi, pri vážnych miestnych šíreniach ochorenia a podľa možností aj čo najviac bezpríznakových osôb v súlade s dostupnými zdrojmi, kapacitami na testovanie a vyhľadávanie kontaktov, pričom by mali zohľadňovať scenáre v usmerneniach k testovaniu, ktoré uverejnilo ECDC (12).

                  5.

                  Ak nie sú k dispozícii dostatočné kapacity, členské štáty by mali ako prioritu určiť testovanie osôb so symptómami, aké sa prejavujú pri COVID-19, a to vrátane miernych symptómov a predovšetkým osôb so symptómom akútnej respiračnej infekcie. Podľa možností by sa tieto testy mali skombinovať s testami na influenzu a iné respiračné ochorenia, napr. prostredníctvom multiplexových alebo iných relevantných skúšok. Kritériá určovania priorít pri testovaní by mali byť objektívne a mali by sa uplatňovať nediskriminujúcim spôsobom.

                  6.

                  Členské štáty by mali venovať osobitnú pozornosť prevencii a/alebo eliminácii prenosu nákazy COVID-19 v zariadeniach zdravotnej a dlhodobej starostlivosti (napr. v domovoch alebo zariadeniach opatrovateľskej starostlivosti pre seniorov). Zamestnanci v týchto sektoroch by mali byť pravidelne testovaní a mali by sa zaviesť režimy testovania. Okrem toho by sa mali testovať pacienti pred hospitalizáciou alebo v momente hospitalizácie, pričom pri hospitalizovaných pacientoch by sa mali monitorovať symptómy COVID-19 počas minimálne 14 dní od prijatia a mali by byť v súlade so zavedeným režimom pravidelne testovaní (napr. raz za týždeň).

                  7.

                  V prípade ohraničených a dobre identifikovaných klastrov nákazy by sa malo zvážiť testovanie väčšiny dotknutej komunity bez ohľadu na to, či jednotlivci majú symptómy, pretože tak možno minimalizovať alebo dokonca eliminovať potrebu zaviesť prísnejšie opatrenia v oblasti verejného zdravia. Miestne orgány by mali vypracovať režim testovania a dodržiavania predpisov v predvídateľných kritických situáciách, napríklad v školách a na pracoviskách.

                  8.

                  Členské štáty by mali zabezpečiť zavedenie režimov testovania pre kritický personál (vrátane pracovníkov v zdravotníctve, dlhodobej starostlivosti a školstve), ako aj prístup k častému testovaniu na COVID-19 pre tieto skupiny.

                  9.

                  Členské štáty by mali zabezpečiť jasnú komunikáciu s občanmi a poskytovať im informácií o verejnom zdraví. Takisto by mali zabezpečiť, aby ich obyvateľstvo malo k dispozícii testovacie centrá, ako aj ich celkovú účasť na testovaní na COVID-19, predovšetkým v prípade testovania osôb bez symptómov a v situáciách vypuknutia nákazy.

         KAPACITY A ZDROJE NA TESTOVANIE

                  10.

                  Komisia opäť zdôrazňuje, že členské štáty by mali vymedziť potrebné kapacity a zdroje na testovanie (na odber vzoriek, vykonanie testov a vyhľadávanie kontaktov) na základe cieľov testovania, plánovania dopytu a ponuky, ako aj najaktuálnejších vedeckých dôkazov o vlastnostiach choroby.

                  11.

                  Členské štáty by mali zabezpečiť kapacity a zdroje, ktoré umožnia cielené, včasné a presné testovanie vrátane krátkeho času (ideálne 24 hodín) od žiadosti o otestovanie po dodanie výsledkov, ako aj včasné vyhľadávanie kontaktov na uľahčenie rýchleho určenia a zachytenia prípadov a klastrov, a čo najrýchlejší návrat do bežného života pre skupiny, ktoré nie sú postihnuté.

                  12.

                  Navyše možno sledovanie výskytu SARS-CoV-2 v odpadovej vode využiť ako doplnkový spôsob sledovania šírenia vírusu v populácii, rovnako ako systém včasného varovania. Niektoré členské štáty takýto dohľad už zaviedli a mal by sa podľa možností čo najviac rozšíriť.

                  13.

                  Apelujeme na členské štáty, aby v súlade s aktuálnymi usmerneniami ECDC vykonávali testy RT-PCR alebo overené ekvivalentné testy pri osobách, ktoré mali kontakt s nakazenými ľuďmi, v snahe skrátiť karanténu. Členské štáty vyzývame, aby monitorovali a aktualizovali vnútroštátne ustanovenia o karanténe v súlade s vedeckými dôkazmi, ktoré budú v budúcnosti dostupné.

                  14.

                  Členské štáty by mali vykonať stresové testy na základe vymedzených scenárov zamerané na testovacie kapacity a zavádzanie testovania, ako aj systémy vyhľadávania kontaktov. Takéto stresové testy by sa mali vykonávať nielen na vnútroštátnej úrovni, ale mali by sa zamerať aj na miestne výskyty ohniska choroby a mali by byť založené na konkrétnych scenároch, ako sú podujatia, kde dochádza k hromadným nákazám, vypuknutie nákazy v konkrétnych priemyselných sektoroch, školskom prostredí a domovoch. Členské štáty by sa po vykonaní testovania mali napríklad prostredníctvom Výboru pre zdravotnú bezpečnosť podeliť o získané poznatky a najlepšie postupy.

                  15.

                  Členské štáty by mali preskúmať možnosti cezhraničnej spolupráce v snahe zabezpečiť dostatočné kapacity na testovanie RT-PCR a rýchle testovanie v celej EÚ, napríklad prostredníctvom zabezpečenia mobilných laboratórií alebo technického vykonávania testov medzi krajinami.

         RÝCHLE ANTIGÉNOVÉ TESTY

                  16.

                  Členské štáty by sa mali dohodnúť na kritériách, ktoré treba uplatňovať pri výbere rýchlych antigénových testov, a to predovšetkým na kritériách týkajúcich sa klinického výkonu, ako je citlivosť a špecificita, a takisto dosiahnuť dohodu, pokiaľ ide o scenáre a prostredia, v ktorých je použitie rýchlych antigénových testov primerané, napríklad v situáciách vysokej miery komunitného šírenia.

                  17.

                  Členské štáty by mali predovšetkým prostredníctvom Výboru pre zdravotnú bezpečnosť, ale aj iných platforiem na šírenie poznatkov (napr. integrované dojednania Rady EÚ o politickej reakcii na krízu – IPCR), poskytovať a prediskutovať informácie o výsledkoch validácie vykonaných štúdií o rýchlych antigénových testoch v krajinách EÚ, a to nezávisle od takýchto štúdií, ktoré vykonali spoločnosti, ktoré testy vyvinuli.

                  18.

                  Komisia bezodkladne nadviaže spoluprácu s členskými štátmi na vytvorení rámca na hodnotenie, schválenie a vzájomné uznávanie rýchlych testov, ako aj na vzájomné uznávanie výsledkov testov. Okrem toho bude monitorovať trh a dostupnosť nových rýchlych antigénových testov, pričom do úvahy zoberie ich klinický výkon a kritériá, ktoré treba dohodnúť, a vytvorí register informácií o rýchlych antigénových testoch a výsledkoch validácie štúdií, keď budú v celej EÚ k dispozícii, pričom bude vychádzať z existujúcej „Databázy diagnostických zariadení in vitro a testovacích metód pre COVID-19“. Spustí iniciatívy na verejné obstarávanie testov s cieľom zaručiť rovnocenný prístup k rýchlym antigénovým testom, ako aj ich rýchle zavedenie v celej EÚ.

         V Bruseli 28. októbra 2020

               Za Komisiu

            Stella KYRIAKIDES

               členka Komisie

         (1)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX%3A52020DC0318&qid=1603899755406

         (2)  Ú. v. EÚ C 326, 26.10.2012, s. 47.

         (3)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1082/2013/EÚ z 22. októbra 2013 o závažných cezhraničných ohrozeniach zdravia, ktorým sa zrušuje rozhodnutie č. 2119/98/ES (Ú. v. EÚ L 293, 5.11.2013, s. 1).

         (4)  Patria sem napríklad EWRS, koordinácia a spoločné obstarávanie na pôde HSC atď.

         (5)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SK/TXT/?uri=CELEX:52020DC0318.

         (6)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-9208-2020-INIT/sk/pdf.

         (7)  https://ec.europa.eu/health/sites/health/files/preparedness_response/docs/common_testingapproach_covid-19_en.pdf.

         (8)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-11689-2020-REV-1/sk/pdf.

         (9)  https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/334253/WHO-2019-nCoV-Antigen_Detection-2020.1-eng.pdf?sequence=1&isAllowed=y

         (10)  K 22. októbru táto skupina zahŕňa Belgicko, Fínsko, Francúzsko, Grécko, Nemecko, Taliansko, Španielsko, ako aj Spojené kráľovstvo.

         (11)  https://www.healthygateways.eu/.

         (12)  https://www.ecdc.europa.eu/en/publications-data/covid-19-testing-strategies-and-objectives.