               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli5. 2. 2019
            COM(2019) 71 final
            Odporúčanie
            ROZHODNUTIE RADY,
            ktorým sa povoľuje účasť na rokovaniach o druhom dodatkovom protokole k Dohovoru Rady Európy o počítačovej kriminalite (CETS č. 185)

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT

               Vývoj informačných a komunikačných technológií – hoci prináša pre ľudstvo nevídané príležitosti – prináša aj výzvy, a to aj pokiaľ ide o trestné súdnictvo, a teda aj pre právny štát v kybernetickom priestore. Hoci počítačová kriminalita a iné trestné činy, ktoré zanechávajú elektronické dôkazy v počítačových systémoch, prekvitajú a hoci sa takéto dôkazy súvisiace s týmito trestnými činmi čoraz viac uchovávajú na serveroch v zahraničných, vo viacerých, v meniacich sa alebo neznámych jurisdikciách, t. j. na cloude, právomoci v oblasti presadzovania práva sú stále obmedzené územnými hranicami.

               Európska komisia sa v Európskom programe v oblasti bezpečnosti z apríla 2015
                  1
                zaviazala, že odstráni prekážky vyšetrovaní trestných činov v oblasti počítačovej kriminality, najmä pokiaľ ide o cezhraničný prístup k elektronickým dôkazom. Dňa 17. apríla 2018 Komisia predložila Rade a Európskemu parlamentu návrh nariadenia o európskom príkaze na predloženie a uchovanie elektronických dôkazov v trestných veciach
                  2
                a návrh smernice, ktorou sa stanovujú harmonizované pravidlá určovania právnych zástupcov na účely zhromažďovania dôkazov v trestnom konaní („návrhy týkajúce sa elektronických dôkazov“)
                  3
               . Účelom týchto návrhov je urýchliť postup, akým sa v Európskej únii zabezpečujú a získavajú elektronické dôkazy, ktoré majú uložené a/alebo ktorými disponujú poskytovatelia služieb so sídlom v inej jurisdikcii.

               Dohovor Rady Európy o počítačovej kriminalite

               Cieľom Dohovoru Rady Európy o počítačovej kriminalite (CETS č. 185) je uľahčiť boj proti trestným činom využívajúcim počítačové siete. Obsahuje ustanovenia 1. harmonizujúce prvky vnútroštátneho trestného hmotného práva týkajúce sa trestných činov a súvisiace ustanovenia v oblasti počítačovej kriminality; 2. stanovuje vnútroštátne právomoci v rámci procesného trestného práva potrebné na vyšetrovanie a stíhanie takýchto trestných činov, ako aj iných trestných činov spáchaných prostredníctvom počítačového systému alebo dôkazov, ktoré sú v elektronickej forme; a 3. má za cieľ vytvoriť rýchly a účinný režim medzinárodnej spolupráce. Do tohto dohovoru sa môžu zapojiť členské aj nečlenské štáty Rady Európy. Zmluvnými stranami dohovoru je v súčasnosti 62 krajín vrátane 26 členských štátov Európskej únie
                  4
               . V tomto dohovore sa nepredpokladá, že Európska únia pristúpi k dohovoru. Európska únia sa napriek tomu považuje za pozorovateľskú organizáciu Výboru pre Dohovor o počítačovej kriminalite (T-CY). Na tomto základe sa Európska únia zúčastňuje na zasadnutiach Výboru pre Dohovor o počítačovej kriminalite.

               V článku 46 ods. 1 písm. c) dohovoru sa stanovuje, že zmluvné strany sa podľa potreby pravidelne radia s cieľom uľahčiť posúdenie možnosti doplnenia alebo zmeny dohovoru. Zmluvné strany Dohovoru o počítačovej kriminalite sa už nejaký čas venujú existujúcim výzvam a prekážkam, ktoré bránia prístupu vnútroštátnych súdnych a policajných orgánov k elektronickým dôkazom o vyšetrovaných trestných činoch vo forme počítačových údajov – od roku 2012 do roku 2014 prostredníctvom pracovnej skupiny pre cezhraničný prístup k údajom a od roku 2015 do roku 2017 prostredníctvom skupiny pre cloudové dôkazy.

               Rokovania o druhom dodatkovom protokole k dohovoru

               Výbor pre Dohovor o počítačovej kriminalite (T-CY) prijal po návrhoch skupiny pre cloudové dôkazy
                  5
                niekoľko odporúčaní vrátane odporúčania o rokovaní o druhom dodatkovom protokole k Dohovoru o počítačovej kriminalite
                  6
                o posilnenej medzinárodnej spolupráci („druhý dodatkový protokol“). Výbor pre Dohovor o počítačovej kriminalite schválil v júni 2017 mandát na prípravu druhého dodatkového protokolu na obdobie od septembra 2017 do decembra 2019.

               Druhý dodatkový protokol môže v súlade s mandátom obsahovať tieto prvky:

               ·ustanovenia o účinnejšej vzájomnej právnej pomoci, najmä:

               –zjednodušený režim pre žiadosti o vzájomnú právnu pomoc týkajúce sa informácií o účastníkoch,

               –medzinárodné príkazy na predloženie dôkazov,

               –priama spolupráca medzi súdnymi orgánmi pri žiadostiach o vzájomnú právnu pomoc,

               –spoločné vyšetrovania a spoločné vyšetrovacie tímy,

               –žiadosti v anglickom jazyku,

               –audio alebo video výsluch svedkov, obetí a znalcov,

               –postupy núdzovej vzájomnej právnej pomoci;

               ·ustanovenia umožňujúce priamu spoluprácu s poskytovateľmi služieb v iných jurisdikciách, pokiaľ ide o žiadosti o informácie o účastníkoch, žiadosti o uchovanie dôkazov a núdzové žiadosti;

               ·jasnejší rámec a silnejšie záruky pre existujúce praktiky cezhraničného prístupu k údajom;

               ·záruky vrátane požiadaviek na ochranu údajov.

               Rokovania o rôznych ustanoveniach druhého dodatkového protokolu napredujú rôznym tempom. Súčasná situácia v pracovných skupinách v štyroch hlavných pracovných oblastiach uvedených v mandáte je takáto:

               ·Protokolárne prípravné plénum v júli 2018 predbežne prijalo ustanovenia o „jazykoch žiadostí“ a „núdzovej vzájomnej pomoci“.

               ·Protokolárne prípravné plénum v novembri 2018 predbežne prijalo ustanovenia o „videokonferenciách“.

               ·Protokolárne prípravné plénum v novembri 2018 umožnilo aj podrobné diskusie (ustanovenia o „jurisdikcii“ a „modeli záznamu“) a aktualizácie („priama spolupráca s poskytovateľmi“, „medzinárodné príkazy na predloženie dôkazov“, „rozšírené vyhľadávanie/prístup na základe osvedčení“, „spoločné vyšetrovania a spoločné vyšetrovacie tímy“ a „vyšetrovacie techniky“).

               ·V ostatných otázkach sa zatiaľ nedosiahol dostatočný pokrok (záruky vrátane požiadaviek na ochranu údajov).

               2.CIELE NÁVRHU

               Toto odporúčanie sa predkladá Rade na účely získania povolenia na účasť na rokovaniach v mene Európskej únie a jej členských štátov o druhom dodatkovom protokole, prijatia smerníc na rokovania a vymenovania Komisie za vyjednávača v súlade s návrhom pripojených smerníc na rokovania, v súlade s článkom 218 ZFEÚ.

               V článku 3 ods. 2 ZFEÚ sa stanovuje, že Únia má výlučnú právomoc „uzavrieť medzinárodnú dohodu... ak môžu byť uzavretím zmlúv dotknuté spoločné pravidlá alebo pozmenený rozsah ich pôsobnosti.“ Medzinárodnou dohodou môžu byť dotknuté spoločné pravidlá alebo pozmenený rozsah ich pôsobnosti, ak sa oblasť upravená dohodou prekrýva s právnymi predpismi Únie alebo ak je do veľkej miery upravená právnymi predpismi Únie.

               Európska únia prijala spoločné pravidlá založené na článku 82 ods. 1 a článku 16 ZFEÚ o prvkoch, o ktorých sa uvažuje v súvislosti s druhým dodatkovým protokolom. Súčasný právny rámec Európskej únie pozostáva najmä z nástrojov Únie na presadzovanie práva a spoluprácu v trestných veciach, ako sú smernica 2014/41/EÚ o európskom vyšetrovacom príkaze v trestných veciach
                  7
               , Dohovor o vzájomnej pomoci v trestných veciach medzi členskými štátmi Európskej únie
                  8
               , nariadenie 2018/1727 o Eurojuste
                  9
               , nariadenie (EÚ) 2016/794 o Europole
                  10
               , rámcové rozhodnutie Rady 2002/465/SVV o spoločných vyšetrovacích tímoch
                  11
                a rámcové rozhodnutie Rady 2009/948/SVV o predchádzaní kolíziám pri výkone právomoci v trestných veciach a ich urovnávaní
                  12
               . Únia okrem toho prijala niekoľko smerníc, ktoré posilňujú procesné práva podozrivých a obvinených osôb
                  13
               .

               Pokiaľ ide o vonkajšie vzťahy, Európska únia uzavrela viacero dvojstranných dohôd medzi Úniou a tretími krajinami, ako sú dohody o vzájomnej právnej pomoci medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi americkými
                  14
                a medzi Európskou úniou a Japonskom
                  15
               .

               Ochrana osobných údajov je základným právom zakotveným v zmluvách EÚ a v Charte základných práv Európskej únie a osobné údaje sa môžu spracúvať iba v súlade s nariadením (EÚ) 2016/679 (všeobecné nariadenie o ochrane údajov)
                  16
                a smernicou (EÚ) 2016/680 (smernica o ochrane policajných údajov)
                  17
               . Základné právo každého jednotlivca na rešpektovanie súkromného a rodinného života, obydlia a komunikácie je zakotvené aj v Charte základných práv a zahŕňa rešpektovanie súkromia komunikácie ako základného prvku. Údaje z elektronickej komunikácie sa môžu spracúvať len v súlade so smernicou 2002/58/ES (smernica o súkromí a elektronických komunikáciách)
                  18
               .

               Pri posudzovaní toho, či je nejaká oblasť prevažne upravená spoločnými pravidlami, je navyše nutné zohľadniť nielen právne predpisy Únie týkajúce sa danej oblasti v ich súčasnej podobe, ale aj ich budúci vývoj do tej miery, do akej sa dá predvídať v čase uskutočnenia danej analýzy. Oblasť, na ktorú sa vzťahuje druhý dodatkový protokol, priamo súvisí s predpokladaným budúcim vývojom príslušných spoločných pravidiel. V tejto súvislosti sú dôležité aj návrhy Komisie z apríla 2018 týkajúce sa cezhraničného prístupu k elektronickým dôkazom
                  19
               .

               Rozsah pôsobnosti návrhov zahŕňa osobitné druhy poskytovateľov služieb, ktorí poskytujú služby v Európskej únii. Poskytovateľ ponúka služby v Európskej únii, keď umožňuje používateľom v jednom alebo vo viacerých členských štátoch využívať svoje služby a ak má podstatnú väzbu s Úniou, napríklad keď má prevádzkareň v členskom štáte alebo keď v danom členskom štáte poskytuje služby veľkému počtu používateľov. Tí, ktorí nie sú prítomní v Európskej únii, sú povinní vymenovať právneho zástupcu, proti ktorému je možné presadzovať príkazy na predloženie dôkazov.

               V záveroch Európskej rady z 18. októbra sa uvádza, že „Mali by sa nájsť riešenia, ako zabezpečiť rýchly a účinný cezhraničný prístup k elektronickým dôkazom s cieľom účinne bojovať proti terorizmu a inej závažnej a organizovanej trestnej činnosti, a to v rámci EÚ, ako aj na medzinárodnej úrovni; do konca volebného obdobia by sa mala dosiahnuť dohoda o návrhoch Komisie týkajúcich sa elektronických dôkazov a prístupu k finančným informáciám, ako aj zefektívnenia boja proti praniu špinavých peňazí. Komisia by tiež mala urýchlene predložiť mandáty na medzinárodné rokovania o elektronických dôkazoch.“

               Návrhy Komisie týkajúce sa elektronických dôkazov sú východiskom pre koordinovaný a koherentný prístup tak v rámci Európskej únie, ako aj prístup Európskej únie na medzinárodnej úrovni, pri ktorom sa náležite zohľadnia pravidlá Európskej únie vrátane pravidiel týkajúcich sa zákazu diskriminácie medzi členskými štátmi Európskej únie a ich štátnymi príslušníkmi. Hoci Komisia už vo svojom posúdení vplyvu k návrhom týkajúcim sa elektronických dôkazov uviedla, že dané návrhy by bolo užitočné doplniť dvojstrannými alebo viacstrannými dohodami o cezhraničnom prístupe k elektronickým dôkazom so sprievodnými zárukami, rozhodla sa navrhnúť vnútorné pravidlá EÚ upravujúce vhodné spôsoby cezhraničného prístupu k elektronickým dôkazom a súvisiace záruky a až potom pristúpiť k medzinárodným rokovaniam s tretími stranami
                  20
               .

               Na medzinárodnej úrovni sa Komisia aj naďalej zúčastňovala ako pozorovateľ na súvisiacich diskusiách v rámci Dohovoru Rady Európy o počítačovej kriminalite
                  21
               . Cezhraničnému prístupu k elektronickým dôkazom sa počas svojich nedávnych stretnutí pravidelne venovali ministri spravodlivosti a vnútra EÚ a USA.

               Komisia práve súbežne prijíma dve odporúčania týkajúce sa účasti na rokovaniach o druhom dodatkovom protokole k Dohovoru o počítačovej kriminalite a začatia rokovaní so Spojenými štátmi americkými. Hoci tieto dva procesy budú napredovať rôznym tempom, týkajú sa vzájomne súvisiacich otázok a záväzky prijaté v rámci jedného rokovania môžu mať priamy vplyv na druhú oblasť rokovaní.

               Aj keď sa návrhmi týkajúcimi sa elektronických dôkazov rieši situácia vo vzťahu ku konkrétnym druhom poskytovateľov služieb, ktorí poskytujú služby na trhu EÚ, hrozí, že uložené povinnosti budú v rozpore s právnymi predpismi tretích krajín. V záujme riešenia týchto kolízií právnych poriadkov a v súlade so zásadou ústretovosti v medzinárodných vzťahoch obsahujú návrhy týkajúce sa elektronických dôkazov ustanovenia, v ktorých sa stanovujú osobitné mechanizmy pre prípad, že by poskytovateľ služieb mal v súvislosti so žiadosťou o poskytnutie dôkazov splniť protichodné povinnosti vyplývajúce z práva tretej krajiny. Jedným z týchto mechanizmov je postup preskúmania umožňujúci takúto situáciu objasniť. Druhým dodatkovým protokolom k Dohovoru Rady Európy o počítačovej kriminalite by sa malo predísť tomu, aby sa medzi zmluvnými stranami Dohovoru o počítačovej kriminalite uplatňovali protichodné povinnosti.

               Možno preto usúdiť, že uzavretie druhého dodatkového protokolu môže ovplyvniť spoločné pravidlá alebo pozmeniť ich rozsah pôsobnosti.

               Vzhľadom na to má Únia má výlučnú právomoc rokovať o druhom dodatkovom protokole, ktorý dopĺňa Dohovor o počítačovej kriminalite (na základe článku 3 ods. 2 ZFEÚ).

               Predmet druhého dodatkového protokolu by spadal do rámca politík a právomocí EÚ, najmä v oblasti nástrojov justičnej spolupráce v trestných veciach (článok 82 ods. 1 ZFEÚ) a ochrany údajov (článok 16 ZFEÚ), a keďže sa na ne vzťahuje právo EÚ, rokovania by sa nemohli uskutočniť bez účasti EÚ. Komisia má okrem toho všeobecnú úlohu zastupovať Európsku úniu stanovenú v článku 17 ods. 1 ZEÚ. So zreteľom na uvedené skutočnosti by mala Rada vymenovať Komisiu za vyjednávača druhého dodatkového protokolu, ktorý dopĺňa Dohovor o počítačovej kriminalite (CETS č. 185).

               3.RELEVANTNÉ USTANOVENIA V TEJTO OBLASTI POLITIKY

               Týmito rokovaniami by sa malo zabezpečiť, aby dohodnuté ustanovenia boli v súlade s právom EÚ a s povinnosťami členských štátov, ktoré z nich vyplývajú, pričom by sa mal zohľadniť aj jeho budúci vývoj. Bude navyše potrebné zabezpečiť, aby druhý dodatkový protokol obsahoval oddeľovaciu doložku umožňujúcu členským štátom Európskej únie, ktoré sa stanú zmluvnými stranami druhého dodatkového protokolu, regulovať vzájomné vzťahy medzi sebou na základe práva EÚ. Medzi členskými štátmi Európskej únie by sa malo zachovať najmä fungovanie návrhov Európskej komisie týkajúcich sa elektronických dôkazov, a to aj v podobe, do akej sa vyvinú počas rokovaní medzi spoluzákonodarcami v rámci legislatívneho postupu, a prípadne v ich konečnej (prijatej) podobe.

               Druhý dodatkový protokol by mal zahŕňať nevyhnutné záruky, pokiaľ ide o základné práva a slobody uznané v Charte základných práv Európskej únie, najmä právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života, obydlia a komunikácie uznané v článku 7 charty, právo na ochranu osobných údajov uznané v článku 8 charty, právo na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces uznané v článku 47 charty, prezumpciu neviny a právo na obhajobu uznané v článku 48 charty a zásady zákonnosti a primeranosti trestných činov a trestov uznané v článku 49 charty. Druhý dodatkový protokol by sa mal uplatňovať v súlade s uvedenými právami a zásadami.

               Súčasťou protokolu musia byť primerané záruky ochrany údajov a súkromia, pokiaľ ide o zber, prenos a následné použitie osobných údajov a údajov z elektronickej komunikácie, aby sa zabezpečilo, že poskytovatelia služieb z EÚ budú v plnej miere dodržiavať svoje povinnosti podľa právnych predpisov EÚ o ochrane údajov a súkromia, keďže by takáto medzinárodná dohoda mohla poskytnúť právny základ pre prenosy údajov v reakcii na príkazy na predloženie dôkazov alebo na žiadosti vydané orgánom z krajiny, ktorá nie je členom EÚ a ktorá je zmluvnou stranou dodatkového protokolu, ktorým sa od prevádzkovateľa alebo sprostredkovateľa vyžaduje, aby poskytol osobné údaje a údaje z elektronickej komunikácie. Mali by teda zabezpečiť ochranu základných práv a slobôd občanov EÚ vrátane ochrany súkromia a osobných údajov pri poskytovaní osobných údajov alebo údajov z elektronickej komunikácie orgánom presadzovania práva v krajinách mimo Európskej únie.

               Keďže v návrhoch Európskej komisie týkajúcich sa elektronických dôkazov chýbajú ustanovenia o prístupe orgánov k údajom bez pomoci sprostredkovateľa („priamy prístup“), akékoľvek použitie týchto opatrení môže byť založené len na vnútroštátnych právnych predpisoch. Aj keď druhý dodatkový protokol môže zahŕňať ustanovenia týkajúce sa „rozšírenia vyhľadávania a prístupu na základe osvedčení“ a „vyšetrovacích techník“, hlavným cieľom by malo byť zavedenie pevnejších záruk pre takýto cezhraničný priamy prístup k údajom s cieľom zabezpečiť ochranu základných práv a slobôd občanov EÚ vrátane ochrany súkromia a osobných údajov.

               Uzatvorením druhého dodatkového protokolu by sa malo umožniť uzatváranie dvojstranných dohôd alebo zmlúv medzi zmluvnými stranami protokolu a medzi zmluvnými stranami protokolu a Európskou úniou, ktorými sa riadia ich vzťahy. Na tento účel by sa malo vložiť vhodné ustanovenie predpokladajúce, že ak dve alebo viaceré zmluvné strany dohovoru už uzatvorili dohodu alebo zmluvu o otázkach, ktoré sú predmetom dohovoru, alebo by tak v budúcnosti mali urobiť, sú oprávnené uplatňovať takúto dohodu alebo zmluvu alebo riadiť takéto vzťahy za predpokladu, že sa tak deje spôsobom, ktorý je v súlade s cieľmi a zásadami dohovoru. Dohoda medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi o cezhraničnom prístupe k elektronickým dôkazom v oblasti justičnej spolupráce v trestných veciach by mala mať v bilaterálnych vzťahoch medzi Spojenými štátmi americkými a Európskou úniou prednosť pred akoukoľvek dohodou alebo dojednaním dosiahnutými v rámci rokovaní o druhom dodatkovom protokole, pokiaľ sa vzťahuje na rovnaké otázky.

               Odporúčanie

               ROZHODNUTIE RADY,

               ktorým sa povoľuje účasť na rokovaniach o druhom dodatkovom protokole k Dohovoru Rady Európy o počítačovej kriminalite (CETS č. 185)

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 218 ods. 3 a 4,

               so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Výbor pre Dohovor Rady Európy o počítačovej kriminalite (CETS č. 185) (T-CY) prijal 9. júna 2017 rozhodnutie, ktorým sa prijíma mandát pre vypracovanie druhého dodatkového protokolu k dohovoru.

               (2)Mandát pre druhý dodatkový protokol obsahuje tieto prvky na zváženie: ustanovenia o účinnejšej vzájomnej právnej pomoci (zjednodušený režim pre žiadosti o vzájomnú právnu pomoc týkajúce sa informácií o predplatiteľoch; medzinárodné príkazy na predloženie dôkazov; priama spolupráca medzi súdnymi orgánmi pri žiadostiach o vzájomnú právnu pomoc; spoločné vyšetrovania a spoločné vyšetrovacie tímy; žiadosti v anglickom jazyku; audio alebo video výsluch svedkov, obetí a znalcov; postupy núdzovej vzájomnej právnej pomoci); ustanovenia umožňujúce priamu spoluprácu s poskytovateľmi služieb v iných jurisdikciách, pokiaľ ide o žiadosti o informácie o predplatiteľoch, žiadosti o uchovanie dôkazov a núdzové žiadosti; jasnejší rámec a silnejšie záruky pre existujúce praktiky cezhraničného prístupu k údajom; záruky vrátane požiadaviek na ochranu údajov.

               (3)Európska únia prijala spoločné pravidlá, ktoré sa v značnej miere prekrývajú s prvkami, o ktorých sa uvažuje v súvislosti s druhým dodatkovým protokolom. Tie zahŕňajú najmä komplexný súbor nástrojov na uľahčenie justičnej spolupráce v trestných veciach
                  22
               , na zabezpečenie minimálnych noriem procesných práv
                  23
               , ako aj záruky na ochranu údajov a súkromia
                  24
               .

               (4)Komisia takisto predložila legislatívny návrh nariadenia o európskom príkaze na predloženie a uchovanie elektronických dôkazov v trestných veciach a návrh smernice, ktorou sa stanovujú harmonizované pravidlá určovania právnych zástupcov na účely zhromažďovania dôkazov v trestnom konaní, ktorými sa zavádzajú záväzné cezhraničné európske príkazy na predloženie a uchovanie dôkazov adresované priamo zástupcovi poskytovateľa služieb v inom členskom štáte
                  25
               .

               (5)Druhý dodatkový protokol môže preto ovplyvniť spoločné pravidlá Únie alebo pozmeniť ich rozsah pôsobnosti.

               (6)Právomoci Únie v oblasti justičnej spolupráce v trestných veciach, ako aj v oblasti ochrany údajov a súkromia sa stanovujú v článku 82 ods. 1 a článku 16 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. V snahe zachovať integritu právnych predpisov Únie a zabezpečiť trvalú konzistentnosť pravidiel medzinárodného práva a práva EÚ je nevyhnutné, aby sa Únia zúčastnila na rokovaniach o druhom dodatkovom protokole.

               (7)Druhý dodatkový protokol by mal obsahovať záruky nevyhnutné pre základné práva a slobody vrátane práva na ochranu súkromia a osobných údajov, práva na súkromný a rodinný život, obydlie a komunikáciu uznaného v článku 7 charty, práva na ochranu osobných údajov uznaného v článku 8 charty, práva na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces uznaného v článku 47 charty, prezumpcie neviny a práva na obhajobu uznaného v článku 48 charty a zásad zákonnosti a primeranosti trestných činov a trestov uznaných v článku 49 charty. Druhý dodatkový protokol by sa mal uplatňovať v súlade s uvedenými právami a zásadami.

               (8) S európskym dozorným úradníkom pre ochranu údajov sa konzultovalo v súlade s článkom 42 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1725
                  26
               . Vydal stanovisko k ...
                  27
               ,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Komisia sa týmto poveruje rokovať v mene Únie o druhom dodatkovom protokole k Dohovoru Rady Európy o počítačovej kriminalite (CETS č. 185).

               Článok 2

               Smernice na rokovania sa stanovujú v prílohe.

               Článok 3

               Tieto rokovania sa uskutočnia po porade s osobitným výborom, ktorý ustanoví Rada.

               Článok 4

               Toto rozhodnutie je určené Komisii.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Rade: Európsky program v oblasti bezpečnosti, 28. apríla 2015, COM(2015) 185 final.

                     (2)

                        Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o európskom príkaze na predloženie a uchovanie elektronických dôkazov v trestných veciach, 17. apríla 2018, COM(2018) 225 final.

                     (3)

                        Návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa stanovujú harmonizované pravidlá určovania právnych zástupcov na účely zhromažďovania dôkazov v trestnom konaní, 17. apríla 2018, COM(2018) 226 final.

                     (4)

                        Všetky štáty okrem Írska a Švédska, ktoré dohovor podpísali, ale neratifikovali. Napriek tomu sa zaviazali pokračovať v prístupovom procese.

                     (5)

                        Záverečná správa skupiny pre cloudové dôkazy Výboru pre Dohovor o počítačovej kriminalite (T-CY Cloud Evidence Group) „Prístup trestného súdnictva k elektronickým dôkazom na cloude: Odporúčania T-CY na zváženie“ (Criminal justice access to electronic evidence in the cloud: Recommendations for consideration by the T-CY) zo 16. septembra 2016.

                     (6)

                        Prvý dodatkový protokol (CETS č. 189) k Dohovoru o počítačovej kriminalite, ktorý sa týka kriminalizácie skutkov rasistického a xenofóbneho pôvodu páchaných prostredníctvom počítačových systémov, otvorili štáty, ktoré podpísali dohovor v roku 2003, na podpis. Zmluvnými stranami prvého dodatkového protokolu je 31 krajín vrátane 17 členských štátov EÚ.

                     (7)

                        Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/41/EÚ z 3. apríla 2014 o európskom vyšetrovacom príkaze v trestných veciach (Ú. v. EÚ L 130, s. 1).

                     (8)

                        Akt Rady z 29. mája 2000, ktorým sa v súlade s článkom 34 Zmluvy o Európskej únii ustanovuje Dohovor o vzájomnej pomoci v trestných veciach medzi členskými štátmi Európskej únie (Ú. v. ES C 197, 12.7.2000, s. 1).

                     (9)

                        Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1727 zo 14. novembra 2018 o Agentúre Európskej únie pre justičnú spoluprácu v trestných veciach (Eurojust) a o nahradení a zrušení rozhodnutia Rady 2002/187/SVV.

                     (10)

                        Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/794 z 11. mája 2016 o Agentúre Európskej únie pre spoluprácu v oblasti presadzovania práva (Europol), ktorým sa nahrádzajú a zrušujú rozhodnutia Rady 2009/371/SVV, 2009/934/SVV, 2009/935/SVV, 2009/936/SVV a 2009/968/SVV (Ú. v. EÚ L 135, 24.5.2016, s. 53).

                     (11)

                        Rámcové rozhodnutie Rady 2002/465/SVV z 13. júna 2002 o spoločných vyšetrovacích tímoch (Ú. v. ES L 162, 20.6.2002, s. 1).

                     (12)

                        Rámcové rozhodnutie Rady 2009/948/SVV o predchádzaní kolíziám pri výkone právomoci v trestných veciach a ich urovnávaní (Ú. v. EÚ L 328, 15.12.2009, s. 42).

                     (13)

                        Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/64/EÚ z 20. októbra 2010 o práve na tlmočenie a preklad v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 280, 26.10.2010, s. 1); smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 142, 1.6.2012, s. 1); smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/48/EÚ z 22. októbra 2013 o práve na prístup k obhajcovi v trestnom konaní a v konaní o európskom zatykači a o práve na informovanie tretej osoby po pozbavení osobnej slobody a na komunikáciu s tretími osobami a s konzulárnymi úradmi po pozbavení osobnej slobody (Ú. v. EÚ L 294, 6.11.2013, s. 1); smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1919 z 26. októbra 2016 o právnej pomoci pre podozrivé a obvinené osoby v trestnom konaní a pre vyžiadané osoby v konaní o európskom zatykači (Ú. v. EÚ L 297, 4.11.2016, s. 1); smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/800 z 11. mája 2016 o procesných zárukách pre deti, ktoré sú podozrivými alebo obvinenými osobami v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 132, 21.5.2016, s. 1); smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/343 z 9. marca 2016 o posilnení určitých aspektov prezumpcie neviny a práva byť prítomný na konaní pred súdom v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 65, 11.3.2016, s. 1); smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní.

                     (14)

                        Rozhodnutie Rady 2009/820/SZBP z 23. októbra 2009 o uzavretí v mene Európskej únie Dohody o extradícii medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi americkými a Dohody o vzájomnej právnej pomoci medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi americkými (Ú. v. EÚ L 291, 7.11.2009, s. 40 – 41).

                     (15)

                        Dohoda medzi Európskou úniou a Japonskom o vzájomnej právnej pomoci v trestných veciach (Ú. v. EÚ L 39, 12.2.2010, s. 20).

                     (16)

                        Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES.

                     (17)

                        Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/680 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov príslušnými orgánmi na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania alebo na účely výkonu trestných sankcií a o voľnom pohybe takýchto údajov a o zrušení rámcového rozhodnutia Rady 2008/977/SVV.

                     (18)

                        Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES z 12. júla 2002, týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií (smernica o súkromí a elektronických komunikáciách) (Ú. v. ES L 201, 31.7.2002, s. 37), zmenená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/136/ES z 25. novembra 2009, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2002/22/ES o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb, smernica 2002/58/ES týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií a nariadenie (ES) č. 2006/2004 o spolupráci medzi národnými orgánmi zodpovednými za vynucovanie právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa.

                     (19)

                        Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o európskom príkaze na predloženie a uchovanie elektronických dôkazov v trestných veciach, 17. apríl 2018, COM(2018) 225 final; návrh smernice, ktorou sa stanovujú harmonizované pravidlá určovania právnych zástupcov na účely zhromažďovania dôkazov v trestnom konaní, 17. apríl 2018, COM(2018) 226 final.

                     (20)

                        Popri prebiehajúcich rokovaniach s Európskym parlamentom a Radou Rada na zasadnutí Rady pre spravodlivosť a vnútorné veci 7. decembra 2018 schválila všeobecné smerovanie v súvislosti s návrhom nariadenia predloženým Komisiou.

                     (21)

                        Budapeštiansky dohovor Rady Európy o počítačovej kriminalite (CETS č. 185), 23. november 2001, http://conventions.coe.int.

                     (22)

                        Akt Rady z 29. mája 2000 potvrdzujúci Dohovor o vzájomnej pomoci v trestných veciach medzi členskými štátmi Európskej únie (Ú. v. ES C 197, 12.7.2000, s. 1); nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1727 o Agentúre Európskej únie pre justičnú spoluprácu v trestných veciach (Eurojust) a o nahradení a zrušení rozhodnutia Rady 2002/187/SVV (Ú. v. EÚ L 295, 21.11.2018); nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/794 z 11. mája 2016 o Agentúre Európskej únie pre spoluprácu v oblasti presadzovania práva (Europol), ktorým sa nahrádzajú a zrušujú rozhodnutia Rady 2009/371/SVV, 2009/934/SVV, 2009/935/SVV, 2009/936/SVV a 2009/968/SVV (Ú. v. EÚ L 135, 24.5.2016, s. 53); rámcové rozhodnutie Rady 2002/465/SVV z 13. júna 2002 o spoločných vyšetrovacích tímoch (Ú. v. ES L 162, 20.6.2002, s. 1); rámcové rozhodnutie Rady 2009/948/SVV o predchádzaní kolíziám pri výkone právomoci v trestných veciach a ich urovnávaní (Ú. v. EÚ L 328, 15.12.2009, s. 42); smernica 2014/41/EÚ o európskom vyšetrovacom príkaze v trestných veciach (Ú. v. EÚ L 130, 1.5.2014, s. 1).

                     (23)

                        Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/64/EÚ z 20. októbra 2010 o práve na tlmočenie a preklad v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 280, 26.10.2010, s. 1); smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 142, 1.6.2012, s. 1); smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/48/EÚ z 22. októbra 2013 o práve na prístup k obhajcovi v trestnom konaní a v konaní o európskom zatykači a o práve na informovanie tretej osoby po pozbavení osobnej slobody a na komunikáciu s tretími osobami a s konzulárnymi úradmi po pozbavení osobnej slobody (Ú. v. EÚ L 294, 6.11.2013, s. 1); smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1919 z 26. októbra 2016 o právnej pomoci pre podozrivé a obvinené osoby v trestnom konaní a pre vyžiadané osoby v konaní o európskom zatykači (Ú. v. EÚ L 297, 4.11.2016, s. 1); smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/800 z 11. mája 2016 o procesných zárukách pre deti, ktoré sú podozrivými alebo obvinenými osobami v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 132, 21.5.2016, s. 1).

                     (24)

                        Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES; smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/680 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov príslušnými orgánmi na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania alebo na účely výkonu trestných sankcií a o voľnom pohybe takýchto údajov a o zrušení rámcového rozhodnutia Rady 2008/977/SVV.

                     (25)

                        COM(2018) 225 final a COM(2018) 226 final.

                     (26)

                        Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1725 z 23. októbra 2018 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov inštitúciami, orgánmi, úradmi a agentúrami Únie a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 45/2001 a rozhodnutie č. 1247/2002/ES (Ú. v. EÚ L 295, 21.11.2018, s. 39).

                     (27)

                        Ú. v. EÚ C …

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli5. 2. 2019
            COM(2019) 71 final
            PRÍLOHA
            k
            odporúčaniu na ROZHODNUIE RADY,
            ktorým sa povoľuje účasť na rokovaniach o druhom dodatkovom protokole k Dohovoru Rady Európy o počítačovej kriminalite (CETS č. 185)

               PRÍLOHA

               1.CIELE

               Komisia by sa mala v priebehu rokovaní snažiť dosiahnuť konkrétne ciele, ktoré sú podrobne uvedené ďalej:

               a)Rokovaniami by sa mala zabezpečiť úplná zlučiteľnosť dohovoru a dodatkových protokolov s právom EÚ a povinnosťami členských štátov, ktoré z nich vyplývajú, najmä pokiaľ ide o vyšetrovacie právomoci udelené zmluvným stranám, ktoré nie sú členmi EÚ.

               b)Rokovaniami by sa malo zabezpečiť najmä rešpektovanie základných práv, slobôd a všeobecných zásad práva EÚ zakotvených v zmluvách o Európskej únii a v Charte základných práv vrátane primeranosti, procesných práv, prezumpcie neviny a práv osôb, proti ktorým sa vedie trestné konanie, na obhajobu, ako aj práva na súkromie a ochranu osobných údajov a údajov z elektronickej komunikácie pri ich spracúvaní, a to aj pri prenosoch orgánom presadzovania práva v tretích krajinách mimo Európskej únie, a všetkých povinností orgánov presadzovania práva a justičných orgánov v tejto súvislosti.

               c)Druhý dodatkový protokol by mal byť navyše zlučiteľný s legislatívnymi návrhmi Komisie týkajúcimi sa elektronických dôkazov, a to aj v podobe, do akej sa vyvinú na základe rokovaní spoluzákonodarcov v rámci legislatívneho postupu, a nakoniec aj v ich konečnej (prijatej) podobe, a mal by predchádzať kolízii právnych predpisov. Takýto protokol by mal predovšetkým v čo najväčšej možnej miere znížiť riziká príkazov na predloženie dôkazov vydaných na základe budúceho nástroja EÚ, ktorými sa vytvára kolízia s právnymi predpismi tretích krajín, ktoré sú zmluvnými stranami druhého dodatkového protokolu. Keď budú jeho súčasťou primerané záruky ochrany údajov a súkromia, uľahčí sa to, aby si poskytovatelia  služieb z EÚ plnili svoje povinnosti vyplývajúce z právnych predpisov EÚ o ochrane údajov a súkromia, keďže by takáto medzinárodná dohoda mohla poskytnúť právny základ pre prenosy údajov v reakcii na príkazy na predloženie dôkazov alebo na žiadosti vydané orgánom z krajiny, ktorá nie je členom EÚ a ktorá je zmluvnou stranou druhého dodatkového protokolu, ktorými sa od prevádzkovateľa alebo sprostredkovateľa vyžaduje, aby poskytol osobné údaje alebo údaje z elektronickej komunikácie.

               2.OSOBITNÉ OTÁZKY

               I. Vzťah k právnym predpisom EÚ a k iným (možným) dohodám

               d)Malo by sa zabezpečiť, aby druhý dodatkový protokol obsahoval oddeľovaciu doložku, na základe ktorej budú členské štáty Európskej únie vo vzájomných vzťahoch naďalej uplatňovať pravidlá Európskej únie, a nie druhý dodatkový protokol.

               e)Druhý dodatkový protokol sa môže uplatňovať v prípade, že neexistujú iné špecifickejšie medzinárodné dohody zaväzujúce Európsku úniu alebo jej členské štáty a iné zmluvné strany dohovoru, alebo ak takéto medzinárodné dohody existujú, len pokiaľ určité otázky nie sú upravené uvedenými dohodami. Takéto špecifickejšie medzinárodné dohody by preto mali mať prednosť pred druhým dodatkovým protokolom za predpokladu, že sú v súlade s cieľmi a zásadami dohovoru.

               II. Ustanovenia o účinnejšej vzájomnej právnej pomoci:

               f)V súčasnej podobe ustanovení o „jazykoch žiadostí“ sa stanovuje, že žiadosti by sa mali podávať v jazyku, ktorý je pre žiadanú zmluvnú stranu prijateľný, alebo by k nim mal byť priložený preklad do takéhoto jazyka. Európska únia by mala podporiť návrh textu a vysvetľujúcu správu, ktoré boli predbežne prijaté.

               g)V súčasnej podobe ustanovenia o „núdzovej vzájomnej pomoci“ umožňujú rýchle vyhľadávanie vzájomnej pomoci, a to pomocou zaslania takejto žiadosti v elektronickej forme, keď žiadajúca strana zastáva názor, že existuje núdzová situácia, ktorá je vymedzená ako situácia, keď existuje významné a bezprostredné ohrozenie života alebo bezpečnosti nejakej fyzickej osoby. Európska únia by mala podporiť návrh textu a vysvetľujúcu správu, ktoré boli predbežne prijaté. Rozsah vzájomnej pomoci by mal byť rovnaký ako rozsah stanovený v článku 25 dohovoru.

               h)Pokiaľ ide o ustanovenia o „videokonferenciách“, Európska únia by sa mala snažiť, aby druhý dodatkový protokol bol v súlade s príslušnými ustanoveniami existujúcich medzinárodných dohôd medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi a inými zmluvnými stranami dohovoru, ak je to možné. Tieto ustanovenia by mali členským štátom umožniť, aby zabezpečili dodržiavanie platných procesných záruk vyplývajúcich z právnych predpisov Únie a vnútroštátnych právnych predpisov.

               i)Pokiaľ ide o ustanovenia o „modeli záznamu“, Európska únia by sa mala snažiť, aby návrh textu a dôvodová správa obsahovali prvky, ako sú napríklad povinné maximálne lehoty na rozhodnutia vnútroštátnych orgánov, s cieľom zabezpečiť, aby jeho využívanie vyústilo do rýchlejších postupov; mala by takisto zabezpečiť, aby záťaž pre poskytovateľov služieb bola primeraná a aby sa v prípade potreby uplatňovali prostriedky nápravy.

               III.Ustanovenia umožňujúce priamu spoluprácu s poskytovateľmi služieb v iných jurisdikciách:

               j)Pokiaľ ide o ustanovenia o „priamej spolupráci s poskytovateľmi vo všetkých jurisdikciách“, Európska únia by mala zabezpečiť, aby druhý dodatkový protokol bol v súlade s právnymi predpismi EÚ, obsahoval primerané záruky a aby záťaž poskytovateľov služieb bola primeraná.

               k)Pokiaľ ide o ustanovenia o „medzinárodných príkazoch na predloženie dôkazov“, Európska únia by mala zabezpečiť, aby druhý dodatkový protokol zahŕňal primerané záruky dodržiavania základných práv, pričom by mala zohľadniť rôznu úroveň citlivosti príslušných kategórií údajov a ochranné opatrenia zahrnuté v európskych príkazoch na predloženie dôkazov pre rôzne kategórie údajov.

               l)Pokiaľ ide o ustanovenia o „medzinárodných príkazoch na predloženie dôkazov“, Európska únia by nemala brániť tomu, aby sa do druhého dodatkového protokolu zahrnuli dodatočné záruky a dôvody na zamietnutie v porovnaní s návrhmi Komisie týkajúcimi sa elektronických dôkazov, a to aj v podobe, do akej sa vyvinú na základe rokovaní spoluzákonodarcov v rámci legislatívneho postupu, a nakoniec aj v ich konečnej (prijatej) podobe, ako napríklad oznámenie a súhlas štátu poskytovateľa služieb a predbežné preskúmanie vykonané súdom alebo nezávislým správnym orgánom, pokiaľ to neprimerane neznižuje účinnosť nástroja v rámci druhého dodatkového protokolu (napríklad v prípadoch platne uznanej naliehavosti). Žiadne dodatočné záruky a dôvody na zamietnutie by nemali mať vplyv na fungovanie návrhov EÚ týkajúcich sa elektronických dôkazov v členských štátoch Európskej únie.

               IV.Silnejšie záruky pre existujúce praktiky cezhraničného prístupu k údajom:

               m)Pokiaľ ide o ustanovenia o „rozšírení vyhľadávania a prístupe na základe osvedčení“ a o „vyšetrovacích technikách“, Európska únia by mala zabezpečiť, aby druhý dodatkový protokol zahŕňal primerané záruky základných práv. V návrhu textu by sa preto mala uviesť aj podmienka, že údaje uložené v prepojenom počítačovom systéme sú dostupné v súlade so zákonom z pôvodného systému a prístup k nim je potrebný a primeraný a nepredstavuje porušenie bezpečnostných opatrení v zariadeniach v súlade so zárukami uvedenými ďalej v texte.

               n)Európska únia by mala takisto zabezpečiť, aby neobmedzila možnosti takéhoto prístupu, ktoré sú v súčasnosti stanovené v členských štátoch.

               V.Záruky vrátane požiadaviek na ochranu osobných údajov:

               o)Európska únia by mala zabezpečiť, aby sa v druhom dodatkovom protokole stanovovali primerané záruky ochrany údajov v zmysle smernice (EÚ) 2016/680, nariadenia (EÚ) 2016/679 a smernice 2002/58/ES, pokiaľ ide o zber, prenos a následné použitie osobných údajov a údajov z elektronickej komunikácie zahrnutých do elektronických dôkazov, ktoré požaduje žiadajúci orgán. Tieto záruky by sa mali zahrnúť do druhého dodatkového protokolu s prihliadnutím na tie, ktoré sú stanovené v dohodách EÚ, ako je napríklad zastrešujúca dohoda medzi EÚ a USA, a v modernizovanom dohovore Rady Európy o ochrane jednotlivcov pri automatizovanom spracovaní osobných údajov (CETS č. 108). Tieto záruky by sa mali zaoberať situáciami pri spracúvaní údajov v kontexte vzájomnej pomoci medzi orgánmi presadzovania práva a priamej spolupráce medzi orgánmi presadzovania práva a poskytovateľmi. Európska únia by sa mala usilovať, aby sa tieto záruky vzťahovali na všetky vyšetrovacie právomoci – na tie, ktoré existujú v kontexte dohovoru, aj na tie, ktoré boli vytvorené v rámci druhého dodatkového protokolu.

               3.ÚZEMNÁ PÔSOBNOSŤ, NADOBUDNUTIE PLATNOSTI A INÉ ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA

               Záverečné ustanovenia dodatkového protokolu vrátane ustanovení o nadobudnutí platnosti, výhradách, vypovedaní atď. by sa mali, pokiaľ je to možné a vhodné, riadiť ustanoveniami Dohovoru Rady Európy o počítačovej kriminalite (CETS č. 185). Ustanovenia, ktoré sa odchyľujú od štandardných doložiek, by sa mali použiť len vtedy, keď je to potrebné na dosiahnutie cieľov alebo na zohľadnenie osobitných okolností druhého dodatkového protokolu.


title: Odporúčanie ROZHODNUTIE RADY, ktorým sa schvaľuje začatie rokovaní o preskúmaní Dohody Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov, ktorá sa týka prijatia jednotných technických predpisov pre kolesové vozidlá, vybavenia a časti, ktoré môžu byť namontované a/alebo používané na kolesových vozidlách, a podmienok pre vzájomné uznávanie schválení udelených na základe týchto predpisov (ďalej len „revidovaná dohoda z roku 1958")

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli5. 6. 2019
            COM(2019) 534 final
            Odporúčanie
            ODPORÚČANIE RADY
            s cieľom napraviť značnú zistenú odchýlku od postupu úprav smerom k strednodobému rozpočtovému cieľu v Maďarsku
            {SWD(2019) 534 final}

               Odporúčanie

               ODPORÚČANIE RADY

               s cieľom napraviť značnú zistenú odchýlku od postupu úprav smerom k strednodobému rozpočtovému cieľu

                  v Maďarsku

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 121 ods. 4,

               so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1466/97 zo 7. júla 1997 o posilnení dohľadu nad stavmi rozpočtov a o dohľade nad hospodárskymi politikami a ich koordinácii
                  1
               , a najmä na jeho článok 10 ods. 2 druhý pododsek,

               so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie,

               keďže:

               (1)V súlade s článkom 121 Zmluvy majú členské štáty podporovať zdravé verejné financie v strednodobom horizonte prostredníctvom koordinácie hospodárskych politík a mnohostranného dohľadu s cieľom zabrániť vzniku nadmerných deficitov verejných financií.

               (2)Pakt stability a rastu vychádza z cieľa zdravých verejných financií, ktoré sú prostriedkom na posilňovanie podmienok pre cenovú stabilitu a silný udržateľný rast smerujúci k vytváraniu pracovných miest.

               (3)Rada 22. júna 2018 v súlade s článkom 121 ods. 4 Zmluvy dospela k záveru, že v Maďarsku bola zaznamenaná značná odchýlka od postupu úprav smerom k strednodobému rozpočtovému cieľu, pričom deficit verejnej správy v Maďarsku dosiahol v roku 2017 1,0 % HDP v štrukturálnom vyjadrení. Vzhľadom na zaznamenanú značnú odchýlku Rada 22. júna 2018 odporučila Maďarsku
                  2
               , aby prijalo opatrenia nevyhnutné na zabezpečenie toho, aby nominálna miera rastu čistých primárnych verejných výdavkov
                  3
                v roku 2018 nepresiahla 2,8 %, čo zodpovedá ročnej štrukturálnej úprave vo výške 1,0 % HDP. Zároveň Maďarsku odporučila, aby na zníženie deficitu využilo všetky neočakávané príjmy, a tak sa nasmerovalo na primeraný postup úprav smerom k strednodobému rozpočtovému cieľu. Rada 4. decembra 2018 dospela k záveru, že Maďarsko neprijalo v reakcii na odporúčanie Rady z 22. júna 2018 účinné opatrenia. Na základe toho vydala Rada 4. decembra 2018 revidované odporúčanie, aby Maďarsko prijalo opatrenia nevyhnutné na zabezpečenie toho, aby nominálna miera rastu čistých primárnych verejných výdavkov v roku 2019 nepresiahla 3,3 %, čo zodpovedá ročnej štrukturálnej úprave vo výške 1,0 % HDP.

               (4)Podľa prognózy Komisie z jari 2019 a výsledných údajov z roku 2018 schválených Eurostatom rast nominálnych primárnych verejných výdavkov v roku 2018 výrazne presiahol referenčnú hodnotu pre výdavky a poukázal na značnú odchýlku (vo výške 1,3 % HDP). Štrukturálne saldo sa zhoršilo z -3,4 % v roku 2017 na -3,7 %, čo takisto poukázalo na značnú odchýlku od odporúčaného postupu úprav (odchýlka vo výške 1,3 % HDP). Na veľkosť odchýlky, na ktorú poukázalo štrukturálne saldo, negatívne vplývajú rozsiahle výpadky príjmov, ako aj vyššie investičné výdavky v podmienkach prehriateho hospodárstva. Zároveň sa odhaduje, že na ňu mierne pozitívne vplýva pokles úrokových výdavkov. Na referenčnú hodnotu pre výdavky veľmi nepriaznivo vplýva strednodobý potenciálny rast HDP použitý pri jej výpočte, ktorý zahŕňa veľmi nízky potenciálny rast HDP v pokrízovom období. Okrem toho sa zdá, že deflátor HDP, z ktorého vychádza referenčná hodnota pre výdavky, náležite nezohľadňuje zvýšený tlak nákladov na verejné výdavky. Po úpravách o tieto faktory sa zdá, že referenčná hodnota pre výdavky primerane odzrkadľuje fiškálne úsilie a naďalej poukazuje na značnú odchýlku. Vzhľadom na tieto faktory oba ukazovatele potvrdzujú, že v roku 2018 došlo k značnej odchýlke od požiadaviek preventívnej časti PSR,

               (5)Po celkovom posúdení dospela Komisia 5. júna 2019 k názoru, že v Maďarsku existuje značná zistená odchýlka od postupu úprav smerom k strednodobému rozpočtovému cieľu, a vydala Maďarsku napomenutie v súlade s článkom 121 ods. 4 Zmluvy a článkom 10 ods. 2 prvým pododsekom nariadenia (ES) č. 1466/97.

               (6)V súlade s článkom 10 ods. 2 druhým pododsekom nariadenia (ES) č. 1466/97 by do jedného mesiaca odo dňa, keď Komisia prijme napomenutie, malo byť dotknutému členskému štátu adresované odporúčanie Rady, aby prijal potrebné opatrenia. V nariadení (ES) č. 1466/97 sa stanovuje, že v odporúčaní sa členskému štátu určí na riešenie odchýlky lehota najviac piatich mesiacov. Na danom základe sa lehota určená Maďarsku na riešenie odchýlky do 15. októbra 2019 javí ako primeraná. V uvedenej lehote by malo Maďarsko podať správu o opatreniach prijatých v reakcii na toto odporúčanie.

               (7)Na základe prognóz Komisie z jari 2019 týkajúcich sa produkčnej medzery bude hospodárska situácia Maďarska v rokoch 2019 a 2020 naďalej priaznivá. Zatiaľ čo v roku 2019 bude podľa odhadu reálny HDP rásť v súlade s potenciálnym HDP (na úrovni 3,7 %), v roku 2020 sa očakáva, že rast reálneho HDP (na úrovni 2,8 %) bude nižší ako potenciál rastu (na úrovni 3,6 %). Pomer maďarského dlhu verejnej správy k HDP prekročil hranicu 60 % HDP. Minimálne požadované štrukturálne úsilie stanovené v nariadení (ES) č. 1466/97 a v spoločne dohodnutej matici úprav preventívnej časti PSR, v ktorom sa zohľadňujú prevládajúce hospodárske podmienky a obavy o udržateľnosť, tak predstavuje v rokoch 2019 aj 2020 minimálne 0,75 % HDP.

               (8)Štrukturálny deficit Maďarska sa zvýšil v roku 2017 o 1,4 % HDP a v roku 2018 o 0,3 % HDP, takže v roku 2018 dosiahol hodnotu 3,7 % HDP. Podľa prognózy Komisie z jari 2019 sa od roku 2019 bude znižovať. Požadovanú minimálnu úpravu v roku 2019 by malo dopĺňať dodatočné úsilie potrebné na nápravu kumulovanej odchýlky a na to, aby sa Maďarsko vrátilo k vykonávaniu primeraného postupu konsolidácie, ktorý od roku 2017 prerušilo. Vzhľadom na rozsah zistenej značnej odchýlky od odporúčaného postupu úprav smerom k strednodobému rozpočtovému cieľu sa javí ako primerané vyvinúť v porovnaní s úsilím, ktoré vyplýva zo spoločne dohodnutej matice preventívnej časti PSR na úrovni 0,25 % HDP v roku 2019, dodatočné úsilie. Úsilie požadované v roku 2019 je v súlade s úpravou, ktorú odporučila Rada 4. decembra 2018. V roku 2020 sa javí ako primeraná požiadavka minimálnej úpravy vo výške 0,75 % HDP, pokiaľ sa dodrží úprava požadovaná v roku 2019.

               (9)Požadované zlepšenie štrukturálneho salda o 1,0 % HDP v roku 2019 a 0,75 % HDP v roku 2020 je v súlade s nominálnou mierou rastu čistých primárnych verejných výdavkov na úrovni najviac 3,3 % v roku 2019 a 4,7 % v roku 2020.

               (10)V prognóze Komisie z jari 2019 sa predpokladá zlepšenie štrukturálneho salda v roku 2019 o 0,4 % HDP a v roku 2020 o ďalších 0,6 % HDP. Na zlepšenie štrukturálneho salda na úrovni 1,0 % HDP v roku 2019 a 0,75 % HDP v roku 2020 je preto potrebné prijať v porovnaní s východiskovým scenárom v prognóze Komisie z jari 2019 opatrenia s celkovým štrukturálnym vplyvom vo výške 0,6 % HDP v roku 2019 a dodatočné opatrenia so štrukturálnym vplyvom vo výške 0,2 % HDP v roku 2020.

               (11)Keďže Maďarsko na predošlé odporúčania napraviť zistenú značnú odchýlku nereagovalo, jeho návrat k obozretnej fiškálnej politike si vyžaduje rýchly postup.

               (12)Na to, aby Maďarsko dosiahlo odporúčané rozpočtové ciele, je kľúčové, aby prijalo a dôsledne vykonávalo potrebné opatrenia a podrobne monitorovalo vývoj bežných výdavkov.

               (13)Maďarsko by malo do 15. októbra 2019 podať Rade správu o opatreniach prijatých v reakcii na toto odporúčanie.

               (14)Je vhodné, aby sa toto odporúčanie zverejnilo.

               TÝMTO ODPORÚČA, ABY MAĎARSKO:

               1.prijalo opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby nominálna miera rastu čistých primárnych verejných výdavkov nepresiahla v roku 2019 úroveň 3,3 % a v roku 2020 úroveň 4,7 %, čo zodpovedá ročnej štrukturálnej úprave vo výške 1,0 % HDP v roku 2019 a 0,75 % HDP v roku 2020, čím by sa tento členský štát nasmeroval na primeraný postup úprav smerom k strednodobému rozpočtovému cieľu;

               2.použilo akékoľvek neočakávané zisky na zníženie deficitu; opatrenia na rozpočtovú konsolidáciu by mali zabezpečiť trvalé zlepšenie štrukturálneho salda verejných financií spôsobom, ktorý podporuje rast;

               3.podalo do 15. októbra 2019 Rade správu o opatreniach prijatých v reakcii na toto odporúčanie; uvedená správa by mala zahŕňať dostatočne konkretizované a dôveryhodne ohlásené opatrenia zamerané na dodržanie požadovaného postupu úprav vrátane vplyvu každého z nich na rozpočet, ako aj aktualizované a podrobné rozpočtové prognózy na obdobie 2019 – 2020.

               Toto odporúčanie je určené Maďarsku.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        Ú. v. EÚ C 223, 27.6.2018, s. 1.

                     (3)

                        Čisté primárne verejné výdavky pozostávajú z celkových verejných výdavkov bez úrokových výdavkov, výdavkov na programy Únie plne hradených z fondov Únie a nediskrečných zmien vo výdavkoch na dávky v nezamestnanosti. Štátom financovaná tvorba hrubého fixného kapitálu sa rovnomerne rozloží na obdobie štyroch rokov. Diskrečné opatrenia na strane príjmov alebo zvýšenia príjmov vyplývajúce z právnych predpisov sú zohľadnené. Jednorazové opatrenia na strane príjmov aj na strane výdavkov sú vzájomne započítané.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli27. 6. 2019
            COM(2019) 291 final
            Odporúčanie
            ROZHODNUTIE RADY
            o poverení začať rokovania o zriadení regionálnej organizácie pre riadenie rybárstva alebo zavedení nástroja na ochranu a riadenie morských biologických zdrojov v stredozápadnom Atlantiku

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT ODPORÚČANIA

               •Dôvody a ciele odporúčania

               Rybárska komisia pre stredozápadný Atlantik (ďalej ako „komisia WECAFC“) je poradným orgánom zriadeným v roku 1973 podľa článku VI ústavy Organizácie OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (ďalej ako „organizácia FAO“). Jej účelom je v rámci svojej oblasti pôsobnosti podporovať ochranu, riadenie a rozvoj morských biologických zdrojov. Rozhodnutia komisie WECAFC nie sú však pre jej členov záväzné. Sekretariát komisie WECAFC je spravovaný a financovaný organizáciou FAO. Únia je členom komisie WECAFC.

               V kontexte „podpory regionálneho riadenia rybárstva a spolupráce v kľúčových oblastiach oceánov v záujme odstránenia nedostatkov v regionálnom riadení spoločného oznámenia vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku a Európskej komisie s názvom Medzinárodná správa oceánov: program pre budúcnosť našich oceánov“, Únia v rámci opatrenia č. 2 prisľúbila, že „do roku 2020 bude podporovať modernizáciu Výboru pre rybolov v stredovýchodnom Atlantiku a Rybárskej komisie pre stredozápadný Atlantik“.

               Proces zmeny strategického zamerania sa začal v roku 2012 a zahŕňal prieskum činností (2013 – 2014), strategický plán (2014), dva semináre o novom zameraní a strategickom plánovaní (2014 a 2015) a analýzu nákladov a prínosov procesu zmeny zamerania (2016). Na 16. plenárnom zasadnutí komisie WECAFC (2016) sa členovia Európskej komisie dohodli začať proces, ktorého cieľom je objasniť niektoré kľúčové otázky súvisiace s vytvorením regionálnej organizácie pre riadenie rybárstva (RFMO) v oblasti pôsobnosti komisie WECAFC. Sekretariát WECAFC koncom roka 2018 pripravil „diskusný dokument“ s cieľom objasniť otázky súvisiace s cieľmi, rozsahom kompetencií, pokrytím populácií rýb, inštitucionálnou štruktúrou, finančnými dôsledkami a pod. V dňoch 25. a 26. marca 2019 sa na Barbadose uskutočnil prvý prípravný seminár v súvislosti so zmenou zamerania komisie WECAFC, ktorého cieľom bolo pripraviť 17. plenárne zasadnutie komisie WECAFC v júli 2019, na ktorom sa bude riešiť otázka zriadenia regionálnej organizácie pre riadenie rybárstva (RFMO) v rámci komisie WECAFC.

                  Zavedenie záväzného nástroja na reformu komisie WECAFC v oblasti stredozápadného Atlantiku vytvorí pevný základ pre trvalo udržateľné riadenie a ochranu morských biologických zdrojov v tejto oblasti. Je to v súlade s článkom 28 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1380/2013 o spoločnej rybárskej politike a so závermi Rady z 19. marca 2012 o oznámení Komisie o „vonkajšom rozmere spoločnej rybárskej politiky“.

               •Súlad s existujúcimi politickými ustanoveniami v tejto oblasti politiky

                  Regionálne organizácie pre riadenie rybárstva (RFMO) sú medzinárodné organizácie zriadené jednotlivými krajinami. Členmi týchto organizácií sú krajiny v regióne (pobrežné štáty), regionálne integračné organizácie, ako napríklad EÚ, a rybárske subjekty, ktoré majú rybolovné záujmy v danej oblasti. Niektoré RFMO riadia všetky populácie rýb v rámci určitej oblasti, zatiaľ čo ostatné sa zameriavajú na konkrétne druhy migrujúce na veľké vzdialenosti, najmä na tuniaky, v rámci rozsiahlych zemepisných oblastí. Zatiaľ čo niektoré z nich sú výlučne poradného charakteru, väčšina z nich má riadiace právomoci na stanovenie obmedzení výlovu a rybolovného úsilia, určenie technických opatrení a kontrolných povinností.

                  V súlade s oznámením Komisie s názvom „Participation in regional fisheries organisations (RFOs)“ [Účasť v regionálnych rybárskych organizáciách (RFO)] Európska únia, zastúpená Komisiou, zohráva aktívnu úlohu v 6 organizáciách zameraných na tuniaky a v 11 organizáciách zameraných na iné druhy.

                  Ústredným prvkom činnosti EÚ na týchto fórach je podpora opatrení na zvýšenie účinnosti regionálnych organizácií pre riadenie rybárstva (RFMO) a v prípade potreby zlepšenie ich riadenia. Je to v súlade so spoločným oznámením vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku a Európskej komisie s názvom „Medzinárodná správa oceánov: program pre budúcnosť našich oceánov“, ako aj so závermi Rady týkajúcimi sa tohto spoločného oznámenia,

               2.PRÁVNE PRVKY ODPORÚČANIA

               •Právny základ

                  Cieľom tohto odporúčania je, aby Komisia získala od Rady poverenie rokovať v mene EÚ o zriadení regionálnej organizácie pre riadenie rybárstva (RFMO) v oblasti stredozápadného Atlantiku. Právnym základom pre poverenie Radou na začatie rokovaní je článok 218 ods. 3 a 4 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).

               •Voľba nástroja

                  Podľa článku 218 ods. 3 a 4 ZFEÚ, Komisia predkladá odporúčania Rade, ktorá prijme rozhodnutie poverujúce na začatie rokovaní. Rada môže adresovať vyjednávačovi usmernenia a určiť osobitný výbor, aby dohliadal na rokovania v súlade so smernicami na rokovania.

               3.VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI

               Táto iniciatíva je spojená so záväzkom prijatým v rámci spoločného oznámenia vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku a Komisie s názvom „Medzinárodná správa oceánov: program pre budúcnosť našich oceánov, v súvislosti s ktorým bola zorganizovaná konzultácia so zainteresovanými stranami. Okrem toho Komisia predložila na zasadnutí pracovnej skupiny Rady v marci 2019 neoficiálny dokument, v ktorom navrhla, aby EÚ podporila reformný proces komisie WECAFC. Členské štáty tento návrh všeobecne podporili.

               4.VPLYV NA ROZPOČET

                  Pristúpenie EÚ k dohovoru si môže vyžadovať platenie ročného finančného príspevku v prospech novej organizácie, ktorého výška sa odhaduje na 100 000 EUR. Tento príspevok sa hradí z rozpočtového riadka 11.03.02 (povinné príspevky regionálnym organizáciám pre riadenie rybárstva). Výška príspevku EÚ sa môže líšiť v závislosti od konečnej dohody o kritériách, ktoré sa majú použiť na výpočet príspevkov strán na výdavky organizácie. Presná suma sa vyčlení v príslušných rozpočtových riadkoch v rámci každoročného rozpočtového postupu.

                  Do úvahy môžu prichádzať aj dobrovoľné príspevky do rozpočtu organizácie v rámci rozpočtového riadku 11.06.62.03 určené na podporu vedeckého výskumu, v tejto fáze je však ťažké určiť presnú sumu. Z rozpočtového riadka 11.01.04.01 sa poskytuje aj technická pomoc na podporu poskytovania vedeckého poradenstva na zasadnutiach komisie NPFC. Tieto náklady, sa odhadujú na 10 000 EUR ročne.

               Odporúčanie

               ROZHODNUTIE RADY

               o poverení začať rokovania o zriadení regionálnej organizácie pre riadenie rybárstva alebo zavedení nástroja na ochranu a riadenie morských biologických zdrojov v stredozápadnom Atlantiku

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 218 ods. 3 a ods. 4,

               so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Únia je oprávnená prijímať opatrenia na ochranu morských biologických zdrojov v rámci spoločnej rybárskej politiky a uzatvárať dohody s tretími krajinami a medzinárodnými organizáciami.

               (2)Podľa rozhodnutia Rady 98/392/ES je Únia zmluvnou stranou Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z 10. decembra 1982. Na základe uvedeného dohovoru musia všetci členovia medzinárodného spoločenstva spolupracovať pri ochrane a riadení morských biologických zdrojov.

               (3)V zmysle rozhodnutia Rady 98/414/ES je Únia zmluvnou stranou Dohody o uplatňovaní ustanovení Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z 10. decembra 1982 o ochrane a využívaní transzonálnych populácií rýb a populácií rýb migrujúcich na veľké vzdialenosti.

               (4)V nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1380/2013 sa stanovuje, že Únia je v záujme zabezpečenia udržateľného využívania a ochrany morských biologických zdrojov a morského prostredia povinná riadiť svoje vonkajšie vzťahy v oblasti rybárstva v súlade so svojimi medzinárodnými povinnosťami a cieľmi politík, ako aj cieľmi a zásadami stanovenými v článkoch 2 a 3 uvedeného nariadenia.

               (5)Rybárska komisia pre stredozápadný Atlantik (ďalej ako „komisia WECAFC“) je poradným orgánom zriadeným v roku 1973 podľa článku VI ústavy Organizácie OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (ďalej ako „organizácia FAO“). Cieľom komisie WECAFC je presadzovať ochranu, správu a rozvoj morských biologických zdrojov v rámci svojich kompetencií.

               (6)Komisia WECAFC v roku 2012 iniciovala proces zmeny strategického zamerania, ktorý zahŕňal prieskum činností (2013 – 2014), strategický plán (2014), dva semináre o novom zameraní a strategickom plánovaní (2014 a 2015) a prvý prípravný seminár (marec 2019).

               (7)Od júla 2019 sa uskutočnia medzinárodné konzultácie s cieľom uzavrieť medzinárodnú dohodu o zriadení regionálnej organizácie pre riadenie rybárstva alebo zavedení nástroja s právomocou prijímať právne záväzné rozhodnutia o ochrane a riadení morských biologických zdrojov v stredozápadnom Atlantiku za účasti členov komisie WECAFC.

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Komisia sa týmto poveruje v mene Európskej únie rokovať o dohode na účely zriadenia regionálnej organizácie pre riadenie rybárstva alebo zavedenia nástroja na ochranu a riadenie morských biologických zdrojov v stredozápadnom Atlantiku

               Článok 2

               Tieto rokovania musia prebiehať na základe konzultácií s [názov osobitného výboru, ktorý určí Rada] a v súlade so smernicami na rokovania nachádzajúcimi sa v prílohe k tomuto rozhodnutiu.

               Článok 3

               Rozhodnutie je určené Komisii.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli27. 6. 2019
            COM(2019) 291 final
            PRÍLOHA
            k
            odporúčaniu pre rozhodnutie Rady o poverení začať rokovania o zriadení regionálnej organizácie pre riadenie rybárstva alebo zavedení nástroja na ochranu a riadenie morských biologických zdrojov v stredozápadnom Atlantiku

               PRÍLOHA

               Smernice na rokovania, ktoré má viesť Komisia v mene Európskej únie s cieľom zriadiť regionálnu organizáciu pre riadenie rybárstva alebo zaviesť nástroj na ochranu a riadenie morských biologických zdrojov v stredozápadnom Atlantiku

               1.Účelom rokovaní je umožniť Európskej únii zúčastniť sa na rokovacom procese v rámci Rybárskej komisie pre stredozápadný Atlantik (ďalej ako „komisia WECAFC“) s cieľom uzavrieť dohodu o zriadení regionálnej organizácie pre riadenie rybárstva alebo zaviesť nástroj (ďalej ako „dohoda“), v rámci ktorých je možné prijímať právne záväzné rozhodnutia o ochrane a riadení morských biologických zdrojov v stredozápadnom Atlantiku.

               2.Pri rokovaniach s ostatnými stranami, ktoré sú zapojené do zriadenia regionálnej organizácie pre riadenie rybárstva alebo zavedenia nástroja na ochranu a riadenie morských biologických zdrojov v stredozápadnom Atlantiku, Komisia koná tak, aby dohoda:

               –bola v súlade s medzinárodným právom, a najmä s ustanoveniami Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z roku 1982, Dohody o ochrane a využívaní transzonálnych populácií rýb a populácií rýb migrujúcich na veľké vzdialenosti z roku 1995 a Dohody o podporovaní dodržiavania medzinárodných ochranných a riadiacich opatrení rybárskymi plavidlami na šírom mori z roku 1995 bez toho, aby boli dotknuté práva a povinnosti pobrežných štátov, Dohody o opatreniach prístavných štátov zameraných na prevenciu a odrádzanie od nezákonného, nenahláseného a neregulovaného rybolovu a na jeho odstránenie z roku 2009,

               –zabezpečila zlučiteľnosť opatrení na ochranu a hospodárenie stanovených pri určitej populácii rýb vzhľadom na vody pod vnútroštátnou právomocou a opatrení prijatými vzhľadom na šíre more v súlade s článkom 118 Dohovoru OSN o morskom práve a článkom 8 dohody OSN o populáciách rýb,

               –neporušovala úlohu a mandáty Medzinárodnej komisie pre zachovanie atlantických tuniakov (ICCAT) a/alebo Organizácie pre rybolov v severozápadnom Atlantiku (NAFO) a zabezpečila úzku súčinnosť a koordináciu medzi príslušnými opatreniami prijatými na základe dohody a komisiou ICCAT a/alebo organizáciou NAFO,

               –presadzovala prístup Únie zacielený na ochranu a riadenie svetových oceánov a posilňovala jej záväzok v oblasti dlhodobej ochrany a udržateľného využívania celosvetových rybolovných zdrojov,

               –bola v súlade s cieľmi a zásadami, ktoré sleduje Únia spoločnou rybárskou politikou, ako sa stanovuje v nariadení (EÚ) č. 1380/2013,

               –zriadila regionálnu organizáciu pre riadenie rybárstva alebo zaviedla nástroj s cieľom prijímať právne záväzné rozhodnutia o zachovaní a riadení morských biologických zdrojov v stredozápadnom Atlantiku,

               –umožňovala účasť rybárskych subjektov a organizácií regionálnej hospodárskej integrácie, na ktoré ich členské štáty preniesli právomoci v záležitostiach, na ktoré sa vzťahuje dohoda,

               –mala ako hlavný cieľ stanovenú ochranu a riadenie rybolovných zdrojov vrátane prieskumného rybolovu uplatnením preventívneho prístupu a usilovala sa zabezpečiť, aby sa pri využívaní morských biologických zdrojov populácie lovených druhov obnovovali a udržiavali ich stavy nad úrovňami, pri ktorých možno dosiahnuť maximálny udržateľný výnos, poskytovala osobám závislým od rybolovných činností primeranú životnú úroveň a prispievala k dostupnosti dodávok morských plodov,

               –v kontexte zmeny klímy sledovala uplatňovanie ekosystémového prístupu k riadeniu rybárstva s cieľom prispieť k trvalo udržateľnému riadeniu oceánov vo všetkých jeho aspektoch, zabezpečila, aby sa minimalizovali akékoľvek negatívne vplyvy rybolovných činností na morský ekosystém, a usilovala sa zabrániť zhoršovaniu morského prostredia,

               –pokrývala celú oblasť pôsobnosti komisie WECAFC, prípadne jej časť, pokiaľ možno vrátane výhradných hospodárskych zón (VHZ) pobrežných štátov,

               –obsahovala účinný rozhodovací proces a pokiaľ možno mechanizmy väčšinového hlasovania a námietkové konania,

               –obsahovala vhodné, inkluzívne a transparentné mechanizmy na zhromažďovanie relevantných údajov a vypracovanie spoľahlivých vedeckých odporúčaní s cieľom podporiť rozhodovanie, ako aj primerané zapojenie zainteresovaných strán,

               –obsahovala vhodné mechanizmy na podporu účinného monitorovania, kontroly a dohľadu nad rybolovnými činnosťami, boja proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu a na podporu regulácie prekládkových činností, programu inšpekcií na mori aj v prístave a vysledovateľnosti produktov rybolovu,

               –podporovala spoluprácu v boji proti nútenej práci súvisiacej s nezákonným, nenahláseným a neregulovaným rybolovom a v presadzovaní dôstojnej práce v oblasti rybolovu v súlade s Dohovorom Medzinárodnej organizácie práce (MOP) o práci v odvetví rybolovu,

               –obsahovala mechanizmus na podporu dodržiavania dohody a opatrení prijatých organizáciou zriadenou na základe dohody alebo v rámci nástroja zavedeného na základe dohody,

               –zavádzala pravidelné preskúmanie opatrení prijatých organizáciou zriadenou na základe dohody alebo v rámci nástroja zavedeného na základe dohody,

               –obsahovala vhodnú administratívnu štruktúru a orgány a dostatočné finančné zdroje, na ktoré všetky členské štáty prispievajú spravodlivým spôsobom,

               –umožňovala prístup k rybolovným zdrojom a primeraný podiel na týchto zdrojoch pre flotilu EÚ v oblasti, na ktorú sa vzťahuje,

               –obsahovala postup mierového urovnávania sporov,

               –vhodným spôsobom zohľadňovala akékoľvek osobitné okolnosti týkajúce sa malých ostrovných rozvojových štátov v oblasti, na ktorú sa vzťahuje.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli22. 11. 2017
            COM(2017) 770 final
            Odporúčanie
            ODPORÚČANIE RADY
            o hospodárskej politike eurozóny
            {SWD(2017) 660 final}

               Odporúčanie

               ODPORÚČANIE RADY

               o hospodárskej politike eurozóny

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 136 v spojení s článkom 121 ods. 2,

               so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1466/97 zo 7. júla 1997 o posilnení dohľadu nad stavmi rozpočtov a o dohľade nad hospodárskymi politikami a ich koordinácii
                  1
               , a najmä na jeho článok 5 ods. 2,

               so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1176/2011 zo 16. novembra 2011 o prevencii a náprave makroekonomických nerovnováh
                  2
               , a najmä na jeho článok 6 ods. 1,

               so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie,

               so zreteľom na závery Európskej rady,

               so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a finančného výboru,

               so zreteľom na stanovisko Výboru pre hospodársku politiku,

               keďže:

               (1)Hospodárska expanzia v eurozóne stále trvá a rozširuje sa do čoraz väčšieho počtu krajín. Oživenie je čoraz viac založené na domácom dopyte, súkromná spotreba predstavuje kľúčový faktor rastu a investície sa zvyšujú. Úroveň zamestnanosti aj počas roku 2016 a v prvej polovici roku 2017 naďalej rástla. Hoci miera nezamestnanosti je stále vyššia ako v roku 2008, možno pozorovať jej výrazný pokles. Oživenie v eurozóne sa napriek všetkému vyznačuje niektorými netypickými znakmi: nízkou úrovňou jadrovej inflácie a rastu miezd, ktoré nezodpovedajú zlepšeniam na trhu práce, na ktoré poukazujú štandardné ukazovatele trhu práce, vysokým prebytkom bežného účtu a pretrvávajúcim, aj keď klesajúcim, nedostatkom investícií. Konkrétne sa zdá, že nízky rast miezd je následkom pretrvávajúceho nevyužívania kapacity trhu práce v niektorých ekonomikách, nízkych inflačných očakávaní, ktoré majú vplyv na rokovania o výške miezd, a nízkeho rastu produktivity. Reálny príjem domácností vzrástol, ale v mnohých krajinách je stále nižší než v roku 2008. Pokiaľ ide o HDP na obyvateľa a miery nezamestnanosti, pretrvávajú rozdiely medzi jednotlivými krajinami eurozóny. Miera dlhodobej nezamestnanosti a miera nezamestnanosti mladých ľudí sú stále vysoké, zatiaľ čo chudoba, sociálna exklúzia a nerovnosť predstavujú vo viacerých členských štátoch aj naďalej závažný problém.

               (2)Celkovo sa na základe výkladu ekonomických ukazovateľov pre eurozónu zdá, že ďalšia podpora dopytu, investícií a rastu miezd podnieti vnútornú aj vonkajšiu obnovu rovnováhy a hospodársku a sociálnu konvergenciu, a nebude viesť k riziku vzniku inflačných tlakov. Zároveň treba dôsledne sledovať náznaky vznikajúcich nerovnováh, napr. na trhu s nehnuteľnosťami v niektorých členských štátoch
                  3
               .

               (3)V eurozóne pretrvávajú značné nerovnováhy. Hoci krajiny, ktoré sú čistými dlžníkmi, dosiahli pri náprave svojich vonkajších nerovnováh značný pokrok, v niektorých veriteľských krajinách naďalej existujú veľké prebytky bežného účtu, čo sa odzrkadľuje v celkovom poklese súhrnného dopytu. Tieto prebytky vytvorili v roku 2016 prebytok eurozóny vo výške 3,3 % HDP, pričom v roku 2019 sa predpokladá jeho pokles na 2,9 % HDP. Čisté medzinárodné investičné pozície najviac zadlžených členských štátov sa zlepšujú len pomaly a je potrebné neustále úsilie v oblasti obnovovania rovnováhy. Krajiny, ktoré mali dlho vysoký deficit bežného účtu, majú stále veľké záporné čisté medzinárodné investičné pozície, ktoré sú zvyčajne spojené s veľkým objemom súkromného alebo verejného dlhu, čo predstavuje slabé miesto. Zároveň je potrebné vynaložiť úsilie aj v krajinách s veľkým prebytkom bežného účtu na podporu domáceho dopytu, čo podnieti obnovenie rovnováhy v eurozóne.

               (4)Rast miezd prispieva k oživeniu hospodárstva v eurozóne prostredníctvom podpory súhrnného dopytu, zmenšuje nerovnosti a zaručuje vysokú životnú úroveň. Efektívne mechanizmy stanovovania miezd by mali zabezpečiť mzdy diferencované v závislosti od špecifických podmienok v danej krajine a s náležitým ohľadom na zmeny produktivity. Vykonávanie štrukturálnych reforiem, ktoré by zvýšili produktivitu vo všetkých krajinách, zlepšenie kvality a štruktúry verejných výdavkov na podporu investícií, podpora rastu miezd a silnejšej dynamiky dopytu v krajinách, ktoré sú čistými veriteľmi, ako aj vykonávania opatrenia, ktoré obmedzia rast jednotkových nákladov práce v krajinách, ktoré sú čistými dlžníkmi, by pomohli urýchliť proces obnovy rovnováhy v eurozóne.

               (5)Na zabezpečenie solídnej a udržateľnej hospodárskej obnovy je kľúčová konzistentnosť a rovnováha v celkovej skladbe makroekonomických politík v eurozóne, a to vrátane menovej, fiškálnej a štrukturálnej politiky. V posledných rokoch sa táto skladba politík orientovala skôr na menovú politiku, ktorá na dosiahnutie strednodobého cieľa ECB týkajúceho sa inflácie využívala nové nekonvenčné nástroje, čím sa zároveň podporoval aj rast a tvorba pracovných miest. ECB oznámila, že od januára 2018 začne upravovať podmienky svojho nákupu aktív. To si bude vyžadovať podpornú úlohu ostatných politík v tých členských štátoch, ktoré majú k dispozícii priestor pre opatrenia v oblasti týchto politík.

               (6)Pre dosiahnutie vhodných súhrnných zámerov fiškálnej politiky eurozóny a riadne fungovanie menovej únie je rozhodujúca silná koordinácia vnútroštátnych fiškálnych politík založená na spoločných pravidlách. Spoločné fiškálne pravidlá sú zamerané na sledovanie udržateľnosti dlhu na národnej úrovni a zároveň poskytujú priestor na makroekonomickú stabilizáciu. Zámery fiškálnej politiky členských štátov a na súhrnnej úrovni v eurozóne musia teda udržiavať rovnováhu medzi jednotlivými cieľmi – dlhodobou udržateľnosťou vnútroštátnych verejných financií a krátkodobou makroekonomickou stabilizáciou na úrovni krajín a na úrovni eurozóny. Vzhľadom na súčasné hospodárske oživenie v eurozóne vyznačujúce sa niektorými atypickými znakmi, následky dlhov z krízy a očakávanú úpravu podmienok nákupu aktív ECB sa ako vhodné pre eurozónu na súhrnnej úrovni javia všeobecne neutrálne zámery fiškálnej politiky. Je potrebná primeraná diferenciácia fiškálneho úsilia vo všetkých členských štátov eurozóny, a to so zreteľom na fiškálny priestor a účinky presahovania medzi jednotlivými krajinami.

               (7)Rozhodným zlepšením štruktúry a riadenia národných rozpočtov, a to na strane príjmov aj na strane výdavkov, napríklad presunutím zdrojov na hmotné a nehmotné investície, by sa v krátkodobom horizonte zvýšil vplyv verejných rozpočtov na dopyt a v dlhodobom horizonte by sa zvýšila produktivita. Zlepšenia vo fungovaní národných fiškálnych rámcov a dobre riadené preskúmania výdavkov podporujú fiškálne politiky, ktoré sú dôveryhodné a podporujú rast.

               (8)Dobre navrhnutá štruktúra zdaňovania je zásadná pre podporu rastu a zamestnanosti, ako aj pre zníženie nerovností. Zjednodušovanie daňových systémov a zamedzovanie daňovým podvodom, únikom a vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam sú nevyhnutné na to, aby sa daňové systémy zefektívnili a stali sa spravodlivejšími. To môže uvoľniť finančné prostriedky na verejné investície, vzdelávanie, zdravotnú starostlivosť a prispieť k podpore investícií, zamestnanosti a zvyšovaniu sociálnej spravodlivosti. Na zabezpečenie príjmov verejnej správy, zabránenie narúšaniu hospodárskej súťaže medzi firmami, zachovanie sociálnej súdržnosti a na boj proti rastúcim nerovnostiam sú nevyhnutné opatrenia proti agresívnemu daňovému plánovaniu. Spoločný konsolidovaný základ dane z príjmov právnických osôb (CCCTB) by bol ďalším významným nástrojom v boji proti vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam, a zároveň by zlepšil jednotný trh pre podniky.

               (9)Štrukturálne a inštitucionálne aspekty trhov práce a trhov s výrobkami a dobre fungujúce verejné správy sú dôležitými faktormi hospodárskej odolnosti a cyklickej, reálnej a sociálnej konvergencie vo všetkých členských štátoch eurozóny. Odolné hospodárske štruktúry zabraňujú tomu, aby mali otrasy významný a dlhotrvajúci účinok na príjmy a zamestnanosť v členských štátoch a celej eurozóne. Týmto spôsobom znižujú hospodárske výkyvy a vytvárajú priaznivé prostredie pre udržateľný a inkluzívny rast. Lepšia koordinácia uskutočňovania štrukturálnych reforiem, najmä tých, ktoré sú stanovené v odporúčaniach pre jednotlivé krajiny, môže priniesť pozitívne účinky presahovania v členských štátoch a posilniť ich pozitívne vplyvy.

               (10)Dobre fungujúce trhy práce a systémy sociálnej ochrany predstavujú dôležité základy pre inkluzívny hospodársky rast, znižovanie nerovností a pre odolnosť národných ekonomík a eurozóny ako celku. V záujme dosiahnutia väčšej konvergencie v tejto oblasti sa v európskom pilieri sociálnych práv stanovuje 20 kľúčových zásad, ktoré sú rozdelené do troch hlavných kapitol: i) rovnosť príležitostí a prístup na trh práce; ii) spravodlivé pracovné podmienky a iii) sociálna ochrana a inklúzia.

               (11)Napriek pokroku v oblasti reforiem, ktorých cieľom je zlepšiť adaptačnú kapacitu trhov práce, pretrvávajú medzi jednotlivými členskými štátmi eurozóny významné rozdiely, ktoré naďalej komplikujú jej hladké fungovanie. Dobre navrhnuté politiky trhu práce, ktoré sú plne integrované do systémov sociálnej ochrany, môžu podporiť zmenu postavenia na trhu práce a reintegráciu, znížiť segmentáciu trhu práce, poskytnúť účinnú automatickú stabilizáciu a posilniť sociálnu spravodlivosť. Dobre navrhnuté opatrenia v oblasti pracovného času môžu pomôcť zmierniť otrasy. Účinnú a včasnú aktiváciu nezamestnaných ľudí, ktorí sa môžu zúčastňovať na trhu práce, možno dosiahnuť poskytovaním individualizovanej podpory pri hľadaní pracovného miesta, odbornej príprave a rekvalifikácii, a zároveň chrániť tých, ktorí sa na trhu práce zúčastňovať nemôžu. Vznikajúce nové formy zamestnanosti a nové typy zmlúv so sebou prinášajú výzvy súvisiace s istotou zamestnania a sociálnou ochranou. V tejto súvislosti sa v právnych predpisoch na ochranu zamestnanosti musia stanoviť spravodlivé a dôstojné pracovné podmienky pre všetkých pracovníkov.

               (12)Účinné systémy sociálnej ochrany majú rozhodujúci význam pre podporu inkluzívnych trhov práce, zabezpečenie primeranej podpory príjmu a zaručenie vhodnej sociálnej podpory prostredníctvom prístupu ku kvalitným službám. Dôchodkové reformy a politiky rovnováhy medzi pracovným a súkromným životom majú takisto kľúčový význam pre posilnenie účasti na trhu práce. Mali by sa zrušiť zbytočné obmedzenia týkajúce sa zamestnania, odvetvovej a geografickej mobility pracovníkov v zamestnaní a systémov sociálnej ochrany.

               (13)Prístup k vysokokvalitnému vzdelávaniu a odbornej príprave je nevyhnutný na zabezpečenie rovnakých príležitostí a riešenie nesúladu medzi ponúkanými a požadovanými zručnosťami. Primerané investície do ľudského kapitálu prostredníctvom systémov vzdelávania a odbornej prípravy, ktoré zlepšujú celoživotné vzdelávanie a zabezpečujú, aby úrovne zručností zodpovedali súčasným aj budúcim potrebám trhu práce, zohrávajú kľúčovú úlohu pri zlepšovaní adaptačnej kapacity hospodárstva a reálnej konvergencie v dlhodobom horizonte. Investície do zručností môžu takisto podporovať inovácie a zvyšovať produktivitu a konkurencieschopnosť a zároveň zabezpečovať sociálnu inklúziu a mobilitu.

               (14)Reformy trhu s výrobkami, ktoré zvyšujú hospodársku súťaž, a reformy, ktoré zlepšujú podnikateľské prostredie a kvalitu inštitúcií (vrátane účinného systému súdnictva, ktoré uľahčuje vymáhateľnosť zmlúv), posilňujú hospodársku odolnosť v členských štátoch a v eurozóne ako celku. Ukázalo sa, že hlbšia integrácia jednotného trhu bola hlavnou hnacou silou rastu a konvergencie medzi členskými štátmi. Jednotný trh má stále veľký nevyužitý potenciál a na jeho dokončenie je potrebný značný pokrok. Jednotný trh so službami (vrátane finančných služieb, digitálneho obchodu, energetiky a dopravy) stále predstavuje výzvu. Pozornosť by sa však mala zamerať aj na trhy s tovarom, aby sa zabránilo možnej segmentácii trhu. Jednotný digitálny trh by mal prispieť k dokončeniu právneho prostredia s cieľom urýchliť digitalizáciu ekonomických činností ako nevyhnutný krok na zlepšenie výkonnosti trhov s výrobkami a konkurencieschopnosti v celosvetovom meradle.

               (15)Zatiaľ čo sa celková odolnosť bankového sektora eurozóny od krízy zvýšila a objem bankových úverov začal opäť rásť, stále existujú slabé miesta, ktorými sa treba zaoberať. Banky, a to najmä malé a stredné inštitúcie, čelia nízkej ziskovosti. Náklady na prispôsobenie obchodných modelov bánk, prostredie vyznačujúce sa nízkymi úrokovými sadzbami a rastúca konkurencia iných foriem financovania budú aj naďalej vyvíjať tlak na ziskovosť bánk. Obchodné modely sa teda musia stále prispôsobovať, aby sa stali udržateľnými v dlhodobom horizonte. Pomer nesplácaných úverov sa v takmer všetkých dotknutých členských štátoch eurozóny stabilizoval alebo má klesajúcu tendenciu, pokrok je však stále nedostatočný. Vysoký podiel nesplácaných úverov obmedzuje schopnosť bánk poskytovať úvery, transmisiu menovej politiky, ako aj adaptačnú kapacitu hospodárstva. Sú takisto zdrojom slabých miest bankového systému ako celku. Komisia na základe akčného plánu na riešenie nesplácaných úverov, ktorý schválila Rada v júli 2017 a ktorý Komisia predstavila vo svojom oznámení o bankovej únii z 11. októbra 2017, v súčasnosti pracuje na komplexnom balíku opatrení na zníženie objemu nesplácaných úverov do roku 2018.

               (16)Posilnenie inštitucionálnej štruktúry hospodárskej a menovej únie (HMÚ) si prioritne vyžaduje dobudovanie bankovej únie a ďalší pokrok v oblasti únie kapitálových trhov. Pri vytváraní bankovej únie sa výrazne pokročilo, stále však nie je dokončená. Nedávne oznámenie Komisie o dobudovaní bankovej únie bolo pokusom vytýčiť cestu, pokiaľ ide o možnosť dosiahnuť dohodu o dobudovaní bankovej únie na základe existujúcich záväzkov Rady. Neexistencia spoločného systému ochrany vkladov a spoločného zabezpečovacieho mechanizmu pre jednotný fond na riešenie krízových situácií bránia bankovej únii prerušiť prepojenie medzi bankami a štátmi. Musí sa pokračovať v úsilí o ďalšie znižovanie rizika a zlepšenie riadenia rizík v bankách. V tejto súvislosti je nesmierne dôležité urýchlene pracovať na dosiahnutí dohody o regulačnom balíku, ktorý Komisia navrhla v novembri 2016, ako aj dosiahnuť ďalší pokrok v znižovaní objemu nesplácaných úverov a pri pomoci bankám diverzifikovať ich investície do štátnych dlhopisov.

               (17) Bielou knihou Komisie o budúcnosti Európy, v ktorej sú predstavené možné scenáre, sa začal proces reflexie, v rámci ktorého má 27 členov EÚ rozhodnúť o budúcnosti Únie. Komisia okrem toho vypracovala sériu diskusných dokumentov, medzi ktoré patrí aj diskusný dokument o prehĺbení HMÚ, v ktorom načrtla celkovú víziu pre dokončenie HMÚ s jasnou postupnosťou krokov, ktoré treba podniknúť na dokončenie jej architektúry. V správe o stave Únie v roku 2017 sa stanovili kľúčové prvky na dosiahnutie pokroku v oblasti HMÚ a na jeseň 2017 Komisia predložila príslušné návrhy,

               TÝMTO ODPORÚČA, aby členské štáty eurozóny v rokoch 2018 až 2019 jednotlivo aj spoločne v rámci Euroskupiny vykonali opatrenia s cieľom:

               1.Uskutočňovať politiky, ktoré podporujú udržateľný a inkluzívny rast, zvyšujú odolnosť a konvergenciu a podporujú obnovu rovnováhy. Dosiahnuť výrazný pokrok pri dokončovaní jednotného trhu, najmä v oblasti služieb vrátane finančných služieb, digitálneho obchodu, energetiky a dopravy. Vzhľadom na priaznivé cyklické podmienky by všetky členské štáty mali uprednostniť reformy, ktoré zvyšujú produktivitu a potenciál rastu, zlepšujú inštitucionálne a podnikateľské prostredie, odstraňujú prekážky brániace investovaniu, podporujú vytváranie kvalitných pracovných miest a znižujú nerovnosť. Členské štáty s deficitom bežného účtu alebo vysokým vonkajším dlhom by sa navyše mali zamerať na zníženie jednotkových nákladov práce. Členské štáty s vysokými prebytkami bežného účtu by navyše mali podporovať rast miezd a prioritne zaviesť opatrenia na podporu investícií, domáceho dopytu a na uľahčenie obnovenia rovnováhy v eurozóne.

               2.Dať si za cieľ dosiahnuť všeobecne neutrálne zámery fiškálnej politiky na súhrnnej úrovni eurozóny a vyváženú skladbu politík. Pri fiškálnych politikách by sa mala dosiahnuť primeraná rovnováha medzi zabezpečovaním udržateľnosti verejných financií, najmä znižovaním vysokých mier zadlženosti, a podporou oživenia hospodárstva. Popri zaisťovaní účinného fungovania národných fiškálnych rámcov, by členské štáty mali zároveň uskutočňovať fiškálne politiky so zreteľom na Pakt stability a rastu a na podporu investícií a zlepšenie kvality a štruktúry verejných financií, a to aj využívaním preskúmania výdavkov a prijatím spravodlivých daňových štruktúr podporujúcich rast. Členské štáty by mali prijať a vykonať opatrenia na obmedzenie zvýhodňovania dlhu pri zdaňovaní a bojovať proti agresívnemu daňovému plánovaniu, aby zabezpečili rovnaké podmienky a spravodlivé zaobchádzanie s daňovníkmi a chránili verejné financie a stabilitu v rámci eurozóny. Zahŕňa to pokračovanie v práci na spoločnom konsolidovanom základe dane z príjmov právnických osôb (CCCTB).

               3.Uskutočniť reformy, ktoré podporujú vytváranie kvalitných pracovných miest, rovnaké príležitosti a prístup na trh práce, spravodlivé pracovné podmienky, sociálnu ochranu a inklúziu. Reformy by mali byť zamerané na: i) spoľahlivé a pružné pracovné zmluvy spolu s primeranou podporou pri zmene postavenia a zabránením segmentácii trhu práce; ii) kvalitné, efektívne a celoživotné systémy vzdelávania a odbornej prípravy zamerané na zosúladenie zručností s potrebami trhu práce; iii) účinné aktívne politiky trhu práce na podporu účasti na trhu práce; iv) udržateľné a primerané systémy sociálnej ochrany, ktoré reagujú na nové formy zamestnania a pracovnoprávnych vzťahov; v) plynulú mobilitu pracovníkov medzi zamestnaniami, odvetviami a miestami výkonu práce; vi) účinný sociálny dialóg a vyjednávanie o mzdách na primeranej úrovni; vii) presunutie daňového zaťaženia z práce, najmä v prípade osôb s nízkymi príjmami a druhých zárobkovo činných osôb v domácnosti.

               4.V súlade s plánom Rady (ECOFIN) z júna 2016 pokračovať v práci na dobudovaní bankovej únie s ohľadom na znižovanie a rozdelenie rizík, vrátane európskeho systému ochrany vkladov, sfunkčnenia spoločného zabezpečovacieho mechanizmu pre jednotný fond na riešenie krízových situácií a posilnenie európskeho systému finančného dohľadu, aby sa zabránilo nahromadeniu rizík. Prijať opatrenia s cieľom citeľne urýchliť zníženie objemu nesplácaných úverov na základe akčného plánu dohodnutého Radou (ECOFIN) a podporovať disciplinované znižovanie zadlženia v členských štátoch, ktoré majú veľký objem súkromného dlhu. Posilniť integráciu a rozvoj kapitálových trhov EÚ, aby sa podporil rast v reálnej ekonomike, a zároveň zachovať stabilitu finančného trhu.

               5.Dosiahnuť rýchly pokrok, pokiaľ ide o dokončenie hospodárskej a menovej únie, najmä na základe iniciatívy Komisie z jesene 2017, a to pri plnom rešpektovaní vnútorného trhu Únie a otvoreným a transparentným spôsobom vo vzťahu k členským štátom mimo eurozóny.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        Ú. v. EÚ L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        Pozri správu o mechanizme varovania na rok 2018.