title: Odporúčanie Rady z  30. novembra 2009 o prostredí bez dymu

text:
               5.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 296/4

      ODPORÚČANIE RADY

   z 30. novembra 2009
   o prostredí bez dymu
   2009/C 296/02
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na druhý pododsek jej článku 152 ods. 4,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na rezolúciu Európskeho parlamentu (1),
   so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
   keďže:

               (1)

               V článku 152 zmluvy sa ustanovuje, že činnosti Spoločenstva, ktoré dopĺňajú vnútroštátne politiky, sa zameriavajú na zlepšenie verejného zdravia, prevenciu ľudských chorôb a ochorení a odstraňovanie zdrojov nebezpečenstva pre zdravie ľudí.

               (2)

               Podľa článku 137 zmluvy Spoločenstvo podporuje a dopĺňa činnosti členských štátov, okrem iného v oblasti zlepšovania pracovného prostredia najmä s ohľadom na ochranu zdravia a bezpečnosti pracovníkov.

               (3)

               Vystavenie tabakovému dymu v prostredí, ktorý sa tiež nazýva sekundárny tabakový dym, je rozšírenou príčinou úmrtnosti, chorobnosti a zdravotného postihnutia v Európskej únii.

               (4)

               Podľa opatrných odhadov zomrelo v roku 2002 v krajinách Európskej únie približne 7 300 dospelých vrátane 2 800 nefajčiarov v dôsledku vystavenia sekundárnemu tabakovému dymu na pracoviskách. Ďalších 72 000 úmrtí vrátane 16 400 úmrtí medzi nefajčiarmi bolo spôsobených vystavením sekundárnemu tabakovému dymu v domácnostiach.

               (5)

               Vystavenie sekundárnemu tabakovému dymu je nebezpečné najmä pre deti a mladistvých a mohlo by zvýšiť pravdepodobnosť, že začnú fajčiť.

               (6)

               Medzinárodná agentúra Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO) pre výskum rakoviny klasifikovala sekundárny tabakový dym ako známy ľudský karcinogén a Fínsko a Nemecko ho klasifikovali ako karcinogén súvisiaci s povolaním.

               (7)

               Všetci ľudia majú právo na vysokú úroveň ochrany zdravia a mali by byť chránení pred vystavením tabakovému dymu.

               (8)

               Dobrovoľné politiky na vnútroštátnej úrovni sa ukázali ako neúčinné pri znižovaní vystavenia tabakovému dymu. Riadne presadzované a monitorované záväzné právne predpisy členských štátov sú účinným prostriedkom na primeranú ochranu ľudí pred zdravotnými rizikami sekundárneho tabakového dymu.

               (9)

               Právne predpisy týkajúce sa prostredia bez dymu sú najúčinnejšie, keď sa podporia opatreniami, akými sú kampane na zvyšovanie povedomia, podpora ukončenia konzumácie tabaku, výrazné výstrahy o zdravotných rizikách na obaloch tabakových výrobkov a iná regulácia tabakových výrobkov.

               (10)

               Občianska spoločnosť má dôležitú úlohu pri zabezpečovaní podpory právnych predpisov týkajúcich sa prostredia bez dymu a zaisťovaní ich dodržiavania.

               (11)

               Politiky v prospech prostredia bez dymu by mali zahŕňať primerané nástroje na uplatňovanie multisektorálneho prístupu ku kontrole tabaku.

               (12)

               Je potrebné posilniť spoluprácu medzi členskými štátmi s cieľom uľahčiť výmenu informácií a najlepších postupov a vytvoriť štandardizovaný systém monitorovania na úrovni EÚ.

               (13)

               V uznesení Rady a ministrov zdravotníctva členských štátov, ktorí sa zišli na zasadnutí Rady, z 18. júla 1989 o zákaze fajčenia na miestach prístupných verejnosti (3), sa členské štáty vyzvali na prijatie opatrení zakazujúcich fajčenie v určitých uzavretých priestoroch prístupných verejnosti a na rozšírenie zákazu fajčenia na všetky formy verejnej dopravy.

               (14)

               V odporúčaní Rady 2003/54/ES z 2. decembra 2002 o prevencii fajčenia a iniciatívach na zlepšenie kontroly tabaku (4) sa odporučilo, aby členské štáty vykonávali právne predpisy a/alebo iné účinné opatrenia, ktoré zabezpečujú ochranu pred vystavením sekundárnemu tabakovému dymu na pracoviskách vo vnútri budov, uzavretých verejných miestach a vo verejnej doprave.

               (15)

               Aj keď smernica Rady 89/391/EHS z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci (5) jasne neodkazuje na tabakový dym, vzťahuje sa na všetky riziká pre zdravie a bezpečnosť pracovníkov (6).

               (16)

               Komisia sa vo svojom akčnom pláne pre životné prostredie a zdravie (2004 – 2010) (7) zaviazala „rozvíjať činnosť na zlepšenie kvality vzduchu v interiéroch“, najmä „podporou obmedzovania fajčenia na všetkých pracoviskách preskúmaním právnych mechanizmov aj iniciatív na podporu zdravia na európskej úrovni i na úrovni členského štátu“.

               (17)

               Z konzultácie, ktorá sa začala zelenou knihou Komisie „K Európe bez tabakového dymu: možnosti politiky na úrovni EÚ“ (8) („zelená kniha“) vyplynulo, že komplexné politiky v prospech prostredia bez dymu na všetkých uzavretých pracoviskách a verejných miestach, ako aj ďalšia činnosť EÚ na podporu prostredia bez dymu vo všetkých členských štátoch majú významnú podporu.

               (18)

               Na zasadnutí Rady pre zamestnanosť, sociálnu politiku, zdravie a spotrebiteľské záležitosti, ktoré sa konalo 30. a 31. mája 2007, sa uskutočnila výmena názorov o politických možnostiach na úrovni EÚ pre dosiahnutie prostredia bez dymu. Rada uvítala zelenú knihu a zdôraznila potrebu usmernení Spoločenstva na ďalšiu podporu prostredia bez dymu na úrovni EÚ, ako aj podporu Spoločenstva pre vnútroštátne opatrenia a ich koordináciu.

               (19)

               V uznesení Európskeho parlamentu z 24. októbra 2007 o zelenej knihe sa členské štáty vyzvali, aby do dvoch rokov zaviedli komplexné právne predpisy v prospech prostredia bez dymu, a Komisia sa vyzvala, aby v prípade nedostatočného pokroku predložila príslušný legislatívny návrh do roku 2011. Zároveň sa v uznesení vyzvala Komisia, aby navrhla zmenu a doplnenie súčasného legislatívneho rámca na účely klasifikácie sekundárneho tabakového dymu ako karcinogénu a uložila zamestnávateľom povinnosť zaistiť, aby bolo pracovisko bez dymu.

               (20)

               Článkom 8 rámcového dohovoru WHO o kontrole tabaku (FCTC), ktorý podpísali v júni 2003 všetci členovia WHO a doteraz ho ratifikovalo 167 zmluvných strán vrátane Spoločenstva a 26 z jeho členských štátov, vzniká jeho zmluvným stranám právna povinnosť, aby v rámci oblastí, ktoré patria pod existujúcu vnútroštátnu právomoc ustanovenú vnútroštátnym právom, prijali a vykonávali účinné opatrenia na ochranu ľudí pred vystavením sekundárnemu tabakovému dymu na všetkých pracoviskách vo vnútri budov, vo verejnej doprave a na verejných miestach vo vnútri budov a prípadne aj na iných verejných miestach a v rámci oblastí, ktoré patria pod inú právomoc, aktívne podporovali prijímanie a vykonávanie takýchto opatrení.

               (21)

               Na druhej konferencii zmluvných strán FCTC v júli 2007 sa prijali usmernenia o ochrane pred vystavením tabakovému dymu (9), ktorých cieľom je pomôcť zmluvným stranám splniť povinnosti vyplývajúce z článku 8 dohovoru. Každá zmluvná strana by sa mala usilovať vykonať usmernenia do piatich rokov od nadobudnutia platnosti rámcového dohovoru pre danú zmluvnú stranu.

               (22)

               Článkom 14 rámcového dohovoru WHO vzniká jeho zmluvným stranám právna povinnosť vypracovať a šíriť vhodné, komplexné a integrované usmernenia založené na vedeckých dôkazoch a najlepších postupoch a prijať účinné opatrenia na podporu ukončenia konzumácie tabaku a vhodnej liečby závislosti od tabaku. Na tretej konferencii zmluvných strán rámcového dohovoru WHO sa rozhodlo o vytvorení pracovnej skupiny na vypracovanie usmernení na vykonávanie uvedeného článku.

               (23)

               V európskej stratégii o kontrole tabaku prijatej regionálnym výborom WHO pre Európu v septembri 2002 sa odporučilo, aby členské štáty zaistili práva občanov na prostredie bez dymu okrem iného tým, že zabezpečia, aby boli verejné miesta, pracoviská a verejná doprava bez dymu, zakážu fajčenie vo vonkajších priestoroch všetkých vzdelávacích inštitúcií pre neplnoleté osoby, na všetkých miestach poskytovania zdravotnej starostlivosti a na verejných podujatiach, ako aj tým, že klasifikujú sekundárny tabakový dym ako karcinogén.

               (24)

               Týmto odporúčaním nie sú dotknuté právne predpisy Spoločenstva, ktoré ustanovujú minimálne požiadavky na bezpečnosť a ochranu zdravia pracovníkov, prijaté podľa článku 137 Zmluvy, smernica 2001/37/ES Európskeho parlamentu a Rady z 5. júna 2001 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov týkajúcich sa výroby, prezentácie a predaja tabakových výrobkov (10) a rozhodnutie Komisie 2003/641/ES z 5. septembra 2003 o používaní farebných fotografií alebo iných obrázkov ako zdravotných výstrah na baleniach tabakových výrobkov (11).

         TÝMTO ODPORÚČA, ABY ČLENSKÉ ŠTÁTY:

               1.

               poskytovali účinnú ochranu pred vystavením tabakovému dymu na pracoviskách vo vnútri budov, verejných miestach vo vnútri budov, vo verejnej doprave, a prípadne aj na iných verejných miestach, ako sa ustanovuje v článku 8 rámcového dohovoru WHO o kontrole tabaku (FCTC) a na základe pripojených usmernení o ochrane pred vystavením tabakovému dymu, ktoré boli prijaté na druhej konferencii zmluvných strán FCTC, a to do piatich rokov od nadobudnutia platnosti FCTC pre daný členský štát alebo najneskôr do troch rokov od prijatia tohto odporúčania;

               2.

               vypracovali a/alebo posilnili stratégie a opatrenia na zníženie vystavenia detí a mladistvých sekundárnemu tabakovému dymu;

               3.

               doplnili politiky v prospech prostredia bez dymu podpornými opatreniami, ktoré môžu zahŕňať:

                           a)

                           prijatie účinných opatrení na podporu ukončenia konzumácie tabaku a vhodnej liečby závislosti od tabaku s prihliadnutím na okolnosti a priority konkrétnej krajiny, ako sa uvádza v článku 14 FCTC;

                           b)

                           zavedenie kombinovaných výstrah (vymedzených v článku 2 ods. 4 rozhodnutia Komisie 2003/641/ES o používaní farebných fotografií alebo iných obrázkov ako zdravotných výstrah na baleniach tabakových výrobkov (12) a informácií o službách podporujúcich ukončenie konzumácie tabaku na obaloch tabakových výrobkov s cieľom lepšie informovať spotrebiteľov o zdravotných rizikách konzumácie tabaku a vystavenia tabakovému dymu, podporiť úsilie prestať konzumovať tabak a odradiť od začatia s jeho konzumáciou;

               4.

               vypracovali, vykonávali, pravidelne aktualizovali a prehodnocovali komplexné multisektorálne stratégie, plány alebo programy na kontrolu tabaku, ktoré sa okrem iného zameriavajú na ochranu pred tabakovým dymom na všetkých miestach prístupných širokej verejnosti alebo miestach kolektívneho využitia bez ohľadu na to, kto ich vlastní, alebo kto má na ne právo vstupu;

               5.

               zabezpečili primerané nástroje na vykonávanie vnútroštátnych stratégií, politík a programov na kontrolu tabaku, aby sa zaistila účinná ochrana pred vystavením tabakovému dymu;

               6.

               oznámili Komisii, pokiaľ možno do šiestich mesiacov od prijatia tohto odporúčania, vnútroštátne kontaktné miesta pre kontrolu tabaku na účely výmeny informácií a najlepších postupov, ako aj koordinácie politík s inými členskými štátmi;

               7.

               úzko spolupracovali navzájom a s Komisiou na jednotnom rámci vymedzení pojmov, referenčných hodnôt a ukazovateľov na vykonávanie tohto odporúčania;

               8.

               monitorovali a hodnotili účinnosť politických opatrení pomocou uvedených ukazovateľov;

               9.

               oznámili Komisii legislatívne a iné opatrenia prijaté v nadväznosti na tieto odporúčania, ako aj výsledky monitorovania a hodnotenia.

         TÝMTO VYZÝVA KOMISIU ABY:

               1.

               podávala správy o vykonávaní, fungovaní a vplyvoch navrhovaných opatrení na základe informácií poskytnutých členskými štátmi;

               2.

               v kontexte možnej revízie smernice 2001/37/ES zvážila všetky opatrenia týkajúce sa výrobkov zamerané na zníženie príťažlivosti a návykovosti tabakových výrobkov;

               3.

               analyzovala právne otázky a poznatky v súvislosti s vplyvom jednoduchého balenia, okrem iného aj na fungovanie vnútorného trhu.

      V Bruseli 30. novembra 2009

            Za Radu

            predseda

         S. O. LITTORIN

      (1)  Rezolúcia z 26. novembra 2009 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (2)  Stanovisko z 5. novembra 2009 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (3)  Ú. v. ES C 189, 26.7.1989, s. 1.

      (4)  Ú. v. ES L 22, 25.1.2003, s. 31.

      (5)  Ú. v. ES L 183, 29.6.1989, s. 1.

      (6)  Pozri vec C-49/00 Komisia v. Taliansko, [2001] ECR 1-8575, odseky 12-13.

      (7)  KOM(2004) 416 v konečnom znení.

      (8)  KOM(2007) 27 v konečnom znení.

      (9)  [FCTC/COP2(7)] Usmernenia o ochrane pred vystavením tabakovému dymu vypracované pracovnou skupinou, ktorá sa zišla na základe rozhodnutia FCTC/COP1(15) konferencie strán rámcového dohovoru WHO o kontrole tabaku.

      (10)  Ú. v. ES L 194, 18.7.2001, s. 26.

      (11)  Ú. v. EÚ L 226, 10.9.2003, s. 24.

      (12)  Pozri poznámku pod čiarou 11.

      PRÍLOHA

         Usmernenia o ochrane pred vystavením tabakovému dymu prijaté na druhej konferencii strán k rámcovému dohovoru WHO o kontrole tabaku

         ÚČEL, CIELE A KĽÚČOVÉ ASPEKTY

         Účel usmernení

                  1.

                  V súlade s ostatnými ustanoveniami rámcového dohovoru WHO o kontrole tabaku a zámermi konferencie strán, je cieľom týchto usmernení pomôcť stranám pri plnení ich povinností podľa článku 8 dohovoru. Vychádzajú z najlepších dostupných dôkazov a skúseností strán, ktoré úspešne vykonali účinné opatrenia na zníženie vystavenia tabakovému dymu.

                  2.

                  Usmernenia obsahujú dohodnuté vyhlásenia o zásadách a vymedzenia relevantných termínov, ako aj dohodnuté odporúčania pre kroky potrebné na splnenie povinností vyplývajúcich z dohovoru. Okrem toho sa v usmerneniach určujú aj opatrenia potrebné na dosiahnutie účinnej ochrany pred rizikami sekundárneho tabakového dymu. Strany sa vyzývajú k tomu, aby používali tieto usmernenia nielen pri plnení svojich právnych povinností podľa dohovoru, ale takisto, aby sa riadili najlepšou praxou pri ochrane verejného zdravia.

         Ciele usmernení

                  3.

                  Tieto usmernenia majú dva súvisiace ciele. Prvým cieľom je pomôcť stranám pri plnení ich povinností podľa článku 8 rámcového dohovoru WHO spôsobom, ktorý je v súlade s vedeckými dôkazmi, týkajúcimi sa vystavenia sekundárnemu tabakovému dymu a celosvetovou najlepšou praxou pri vykonávaní opatrení v prospech prostredia bez dymu, s cieľom ustanoviť vysokú úroveň zodpovednosti za dodržiavanie dohovoru a pomôcť stranám pri zaistení čo najvyššej úrovne zdravia. Druhým cieľom je určiť kľúčové prvky právnych predpisov potrebné na účinnú ochranu ľudí pred vystavením tabakovému dymu, ako sa vyžaduje v článku 8.

         Základné aspekty

                  4.

                  Tieto usmernenia vychádzajú z týchto hlavných aspektov.

                              a)

                              Povinnosť ochrany pred tabakovým dymom ustanovená v znení článku 8 je zakotvená v základných ľudských právach a slobodách. Pri zohľadnení nebezpečenstva spojeného s vdychovaním sekundárneho tabakového dymu je povinnosť ochrany pred tabakovým dymom implicitne obsiahnutá okrem iného v práve na život av práve na čo najvyššiu úroveň zdravia, ako sa uznáva v mnohých medzinárodných právnych nástrojoch (vrátane Ústavy Svetovej zdravotníckej organizácie, Dohovoru o právach dieťaťa, Dohovoru o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien a Dohovoru o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach), formálne začlenených do preambuly rámcového dohovoru WHO a ako sa uznáva v ústavách mnohých národov.

                              b)

                              Povinnosť ochraňovať jednotlivcov pred tabakovým dymom zodpovedá povinnosti vlád, aby prijali právne predpisy na ochranu jednotlivcov pred ohrozením ich základných práv a slobôd. Táto povinnosť sa vzťahuje na všetky osoby a nie iba na určité skupiny obyvateľov.

                              c)

                              Niekoľko orgánov s vedeckou autoritou určilo, že sekundárny tabakový dym je karcinogénny. Niektoré strany k rámcovému dohovoru WHO (napríklad Fínsko a Nemecko) klasifikovali sekundárny tabakový dym ako karcinogénny a začlenili ochranu pred vystavením tabakovému dymu na pracovisku do svojich právnych predpisov v oblasti ochrany zdravia a bezpečnosti. Okrem požiadaviek článku 8 preto môžu byť strany povinné riešiť riziko vystavenia tabakovému dymu v súlade s existujúcimi právnymi predpismi o ochrane zdravia na pracovisku alebo inými právnymi predpismi upravujúcimi vystavenie škodlivým látkam vrátane karcinogénov.

         VYHLÁSENIE O ZÁSADÁCH A RELEVANTNÝCH VYMEDZENIACH TÝKAJÚCICH SA OCHRANY PRED VYSTAVENÍM TABAKOVÉMU DYMU

         Zásady

                  5.

                  Ako sa uvádza v článku 4 rámcového dohovoru WHO, na prijatie opatrení na ochranu všetkých osôb pred vystavením tabakovému dymu je potrebný silný politický záväzok. Vykonávanie článku 8 dohovoru by sa malo riadiť týmito dohodnutými zásadami.

         Zásada 1

                  6.

                  Ako sa uvádza v článku 8 rámcového dohovoru WHO, predpokladom účinných opatrení na zaistenie ochrany pred vystavením tabakovému dymu jeúplné odstránenie fajčenia a tabakového dymu v určitom priestore alebo prostredí na účely vytvorenia prostredia, v ktorom nie je žiadny dym. Bezpečná úroveň vystavenia tabakovému dymu neexistuje a termíny ako prahová hodnota toxicity zo sekundárneho dymu by sa mali odmietnuť, pretože sú v rozpore s vedeckými dôkazmi. Iné prístupy ako prostredia, v ktorých nie je žiadny dym, vrátane vetrania, filtrácie vzduchu a používania vyhradených fajčiarskych priestorov (so samostatnými vetracími systémami alebo bez nich) sa opakovane ukázali ako neúčinné a existujú presvedčivé vedecké a iné dôkazy, že technické prístupy neposkytujú ochranu pred vystavením tabakovému dymu.

         Zásada 2

                  7.

                  Všetky osoby by mali byť chránené pred vystavením tabakovému dymu. Všetky vnútorné priestory na pracoviskách a vnútorné verejné miesta by mali byť nefajčiarske.

         Zásada 3

                  8.

                  Právne predpisy sú potrebné na ochranu ľudí pred vystavením tabakovému dymu. Dobrovoľné politiky v prospech prostredia bez dymu neposkytujú primeranú ochranu a opakovane sa ukázali ako neúčinné. Na zaistenie účinnosti právnych predpisov by tieto mali byť jednoduché, jasné a vynútiteľné.

         Zásada 4

                  9.

                  Dobré plánovanie a primerané zdroje sú kľúčové pri úspešnom vykonávaní a presadzovaní právnych predpisov v prospech prostredia bez dymu.

         Zásada 5

                  10.

                  Občianska spoločnosť má ústrednú úlohu pri budovaní podpory a zaistení dodržiavania opatrení v prospech prostredia bez dymu a mala by byť zaradená ako aktívny partner v procese vypracúvania, vykonávania a presadzovania právnych predpisov.

         Zásada 6

                  11.

                  Vykonávanie právnych predpisov v prospech prostredia bez dymu, ich presadzovanie a vplyv by sa mali monitorovať a hodnotiť. Toto by malo zahŕňať monitorovanie činností tabakového priemyslu, ktoré sťažujú vykonávanie a presadzovanie právnych predpisov, ako sa uvádza v článku 20 bode 4 rámcového dohovoru WHO a reagovanie na ne.

         Zásada 7

                  12.

                  Ochrana ľudí pred vystavením tabakovému dymu by mala byť v prípade potreby posilnená a rozšírená; takáto činnosť môže zahŕňať nové alebo zmenené a doplnené právne predpisy, lepšie presadzovanie a ďalšie opatrenia, ktoré odrážajú nové vedecké dôkazy a poznatky z prípadových štúdií.

         Vymedzenia

                  13.

                  Pri tvorbe právnych predpisov je dôležité dôkladne vymedziť kľúčové termíny. Ďalej sa uvádza niekoľko odporúčaní založených na skúsenostiach z mnohých krajín v súvislosti s vhodnými vymedzeniami. Vymedzenia v tomto oddiele dopĺňajú vymedzenia už začlenené v rámcovom dohovore WHO.

         „Sekundárny tabakový dym“ alebo „environmentálny tabakový dym“

                  14.

                  Pri opise typu dymu, ktorým sa zaoberá článok 8 rámcového dohovoru WHO, sa bežne používa niekoľko alternatívnych termínov. Medzi tieto patrí „sekundárny dym“, „environmentálny tabakový dym“ a „dym iných osôb“. Termíny ako „pasívne fajčenie“ a „nedobrovoľné vystavenie tabakovému dymu“ by sa nemali používať, keďže zo skúseností vo Francúzsku a inde vyplýva, že tabakový priemysel môže použiť tieto termíny na podporu názoru, že „dobrovoľné“ vystavenie je prijateľné. „Sekundárny tabakový dym“ (Second-hand tobacco smoke), niekedy v skratke „SHS“ a „environmentálny tabakový dym“ (environmental tobacco smoke), niekedy v skratke „ETS“ sú preferovanými termínmi; v týchto usmerneniach sa používa termín „sekundárny tabakový dym“.

                  15.

                  Sekundárny tabakový dym sa môže vymedziť ako „dym vychádzajúci z horiaceho konca cigarety alebo iných tabakových výrobkov, zvyčajne v kombinácii s dymom, ktorý fajčiar vydychuje“.

                  16.

                  „Vzduch bez dymu“ je vzduch, ktorý neobsahuje žiadny dym. Toto vymedzenie zahŕňa okrem iného vzduch, v ktorom nie je možné vidieť, cítiť, zachytiť alebo zmerať tabakový dym (1).

         „Fajčenie“

                  17.

                  Tento pojem by sa mal vymedziť tak, aby zahŕňal držanie alebo manipuláciu so zapáleným tabakovým výrobkom bez ohľadu na to, či sa dym aktívne vdychuje, alebo vydychuje.

         „Verejné miesta“

                  18.

                  Aj keď presné vymedzenie verejných miest sa bude rozlišovať medzi jurisdikciami, je dôležité, aby právne predpisy vymedzili tento pojem v čo najširšej miere. Použité vymedzenie by malo zahŕňať všetky miesta prístupné širokej verejnosti alebo miesta kolektívneho využitia, bez ohľadu na to, kto ich vlastní alebo kto má na ne právo vstupu.

         „Vnútorný“ alebo „uzavretý“

                  19.

                  V článku 8 sa vyžaduje ochrana pred tabakovým dymom vo „vnútorných“ priestoroch na pracoviskách a na verejných miestach. S prihliadnutím na potenciálne úskalia pri vymedzovaní „vnútorných“ priestorov by sa mali osobitne preskúmať skúsenosti rôznych krajín pri vymedzovaní tohto termínu. Vymedzenie by malo byť čo najobsažnejšie a čo najjasnejšie a malo by sa pri ňom dbať na to, aby nedochádzalo k vytváraniu zoznamov, ktoré by sa mohli vykladať tak, že vylučujú určité potenciálne dôležité „vnútorné“ priestory. Odporúča sa, aby vymedzenie „vnútorných“ (alebo „uzavretých“) priestorov zahŕňalo akýkoľvek priestor pokrytý strechou alebo uzavretý jednou alebo viacerými múrmi alebo stenami, pričom nezáleží na type materiálu použitom na stavbu strechy, múru alebo steny a nezáleží na tom, či je konštrukcia trvalá alebo dočasná.

         „Pracovisko“

                  20.

                  Pracovisko by sa malo širšie vymedziť ako „akékoľvek miesto používané ľuďmi pri svojom zamestnaní alebo pri práci“. Vymedzenie by sa malo vzťahovať nielen na prácu vykonávanú za odmenu, ale tiež na dobrovoľnú prácu, ak ide o typ práce, za ktorú sa bežne poskytuje odmena. Okrem toho, „pracoviská“ zahŕňajú nielen miesta výkonu práce, ale tiež všetky susediace a pridružené miesta, ktoré pracovníci spoločne používajú pri svojom zamestnaní, vrátane napríklad chodieb, výťahov, schodísk, vestibulov, spoločných zariadení, kafetérií, toaliet, salónikov, jedální a tiež priestorov okolo budov, ako napríklad prístreškov a prístavkov. Pracoviskom sú aj vozidlá používané pri práci a mali by byť ako také osobitne označené.

                  21.

                  Dôkladne je treba posúdiť pracoviská, ktoré sú zároveň domovom alebo miestom, kde sú osoby ubytované, napríklad väznice, psychiatrické liečebne alebo zariadenia starostlivosti. Tieto miesta tiež predstavujú pracoviská pre iné osoby, ktoré by mali byť ochránené pre vystavením tabakovému dymu.

         „Verejná doprava“

                  22.

                  Vymedzenie verejnej dopravy by malo zahŕňať akékoľvek vozidlo používané vo verejnej doprave, zvyčajne spoplatnené alebo prevádzkované na účely obchodného zisku. Vzťahovalo by sa to aj na vozidlá taxi služby.

         PÔSOBNOSŤ ÚČINNÝCH PRÁVNYCH PREDPISOV

                  23.

                  V článku 8 sa vyžaduje prijatie účinných opatrení na ochranu osôb pred vystavením tabakovému dymu vo 1. vnútorných priestoroch na pracoviskách, 2. na vnútorných verejných miestach, 3. vo verejnej doprave a 4. „prípadne“ na „iných verejných miestach“.

                  24.

                  Týmto vzniká povinnosť poskytnúť všeobecnú ochranu vo všetkých vnútorných verejných miestach, všetkých vnútorných priestoroch na pracoviskách, v akejkoľvek verejnej doprave a pokiaľ možno na ostatných (vonkajších alebo polootvorených) verejných miestach, a to zamedzením vystaveniu sekundárnemu tabakovému dymu. Žiadne výnimky na základe zdravotných alebo právnych argumentov nie sú odôvodnené. Ak sa musia na základe iných argumentov posúdiť výnimky, mali by byť minimálne. Ak okrem toho nie je strana schopná dosiahnuť okamžite všeobecné pokrytie, článkom 8 vzniká priebežný záväzok postupovať čo najrýchlejšie na odstránení akýchkoľvek výnimiek a zaistení všeobecnej ochrany. Každá strana by sa mala snažiť zabezpečiť všeobecnú ochranu počas piatich rokov od nadobudnutia platnosti rámcového dohovoru WHO pre danú stranu.

                  25.

                  Neexistuje žiadna bezpečná úroveň vystavenia sekundárnemu dymu a, ako už uznala konferencia strán v rozhodnutí FCTC/COP1(15), technické prístupy, ako napríklad vetranie, výmena vzduchu a použitie vyhradených priestorov pre fajčiarov, nechránia pred vystavením tabakovému dymu.

                  26.

                  Ochrana by sa mala poskytovať na všetkých vnútorných alebo uzavretých pracoviskách vrátane motorových vozidiel používaných ako pracovisko (napríklad vozidlá taxi služby, sanitné vozidlá alebo dodávacie vozidlá).

                  27.

                  Znenie dohody vyžaduje ochranné opatrenia nielen vo všetkých „vnútorných“ verejných miestach, ale aj v „ostatných“ (t. j. vonkajších alebo polootvorených) verejných miestach tam, kde je to „vhodné“. Pri identifikácií týchto vonkajších a polootvorených verejných miest, na ktoré sa môžu vzťahovať právne predpisy, by mali strany zvážiť dôkazy o možných zdravotných rizikách v rôznych prostrediach a presadzovať prijatie najúčinnejšej ochrany voči/proti vystaveniu, vždy keď dôkazy preukážu, že takéto riziko existuje.

         INFORMOVANIE, KONZULTÁCIE A ZAPOJENIE VEREJNOSTI NA ZAISTENIE PODPORY A PLYNULÉHO VYKONÁVANIA PRÁVNYCH PREDPISOV

                  28.

                  Dôležitou úlohou pre vládne agentúry zaisťujúce v spolupráci s občianskou spoločnosťou, aby verejnosť pochopila a podporovala legislatívne opatrenia, je zvyšovanie povedomia verejnosti a mienkotvorných vedúcich predstaviteľov o rizikách vystavenia sekundárnemu tabakovému dymu prostredníctvom priebežných informačných kampaní. Medzi kľúčové zainteresované strany patria podniky, reštaurácie a združenia stravovacích a ubytovacích služieb, skupiny zamestnávateľov, odborové zväzy, médiá, odborný zdravotnícky personál, organizácie zastupujúce deti a mládež, vzdelávacie alebo náboženské inštitúcie, výskumná obec a široká verejnosť. Úsilie o zvýšenie povedomia by malo zahŕňať konzultácie s príslušnými podnikmi a ostatnými organizáciami a inštitúciami pri vypracovávaní právnych predpisov.

                  29.

                  Kľúčové informácie by sa mali zamerať na škodlivé účinky spôsobené vystavením sekundárnemu tabakovému dymu, na skutočnosť, že zákaz tabakového dymu vo vnútorných priestoroch je jediným vedecky podloženým riešením na zaistenie úplnej ochranu pred vystavením, na právo všetkých pracovníkov na rovnakú právnu ochranu a na skutočnosť, že medzi zdravím a ekonomikou neexistuje žiadny kompromis, pretože skúsenosti z čoraz väčšieho počtu jurisdikcií dokazujú, že prostredie bez dymu je prospešné pre zdravie aj pre ekonomiku. Kampane verejného vzdelávania by sa tiež mali zamerať na miesta, kde uplatňovanie právnych predpisov nemusí byť možné ani vhodné, napríklad na domácnosti.

                  30.

                  Rozsiahle konzultácie so zúčastnenými stranami majú tiež kľúčový význam pre vzdelávanie a mobilizáciu verejnosti a zvýšenie podpory právnych predpisov po ich prijatí. Po prijatí právnych predpisov by mala nasledovať vzdelávacia kampaň zameraná na ich vykonávanie, informovanie majiteľov podnikov a správcov budov o týchto predpisoch a zodpovedností z nich pre nich vyplývajúcich a o výrobe zo zdrojov, napríklad označení. Tieto opatrenia zvýšia pravdepodobnosť plynulého vykonávania a vysokých úrovní dobrovoľného dodržiavania uvedených predpisov. Informácie o posilnení postavenia nefajčiarov a poďakovanie fajčiarom za to, že dodržujú právne predpisy, posilní zapojenie verejnosti do ich presadzovania a plynulého vykonávania.

         PRESADZOVANIE

         Povinnosť dosiahnutia súladu

                  31.

                  Účinnými právnymi predpismi by sa mala ustanoviť právna zodpovednosť za ich dodržiavanie príslušnými podnikmi a jednotlivými fajčiarmi a mali by sa ustanoviť sankcie za ich porušenie pre podniky a prípadne pre fajčiarov. Presadzovanie by sa malo bežne zamerať na podniky. Zodpovednými za dodržiavanie by na základe právnych predpisov mali byť vlastník, vedúci alebo inú osobu zodpovedná za priestory a mali by jasne určiť opatrenia, ktoré tieto osoby musia vykonať. Tieto povinnosti by mali zahŕňať:

                              a)

                              povinnosť označiť zreteľne vchody a iné vhodné priestory označením, že fajčenie nie je povolené. Formát a obsah týchto označení by mali určiť orgány z oblasti zdravotníctva alebo iné vládne agentúry a malo by na nich byť uvedené telefónne číslo alebo iný spôsob, ako môže verejnosť ohlásiť porušenie zákazu fajčenia a meno osoby v daných priestoroch, ktorej by mali byť sťažnosti zaslané;

                              b)

                              povinnosť odstrániť z priestorov všetky popolníky;

                              c)

                              povinnosť kontrolovať dodržiavania pravidiel;

                              d)

                              povinnosť podniknúť určité primerané osobitné kroky na odradenie osôb od fajčenia v daných priestoroch. Tieto kroky by mohli spočívať v tom, že sa daná osoba požiada, aby nefajčila, je prerušená obsluha, daná osoba sa požiada, aby opustila priestory, prípadne sa kontaktuje orgán presadzovanie verejného poriadku alebo iný orgán.

         Sankcie

                  32.

                  V právnych predpisoch by sa mali určiť pokuty alebo iné peňažné sankcie za porušenie. Aj keď výška týchto sankcií bude nevyhnutne odrážať osobitné praktiky a zvyky každej krajiny, toto rozhodnutie by sa malo riadiť niekoľkými zásadami. Sankcie by mali byť predovšetkým dostatočne vysoké, aby odrádzali od porušovania právnych predpisov, pretože ináč ich môžu porušovatelia môžu prehliadať alebo považovať iba za súčasť nákladov na podnikanie. Vyššie sankcie majú odradiť porušovateľov z radov podnikov skôr ako jednotlivých fajčiarov, ktorých zdroje sú zvyčajne obmedzenejšie. Sankcie by sa mali zvýšiť v prípade opakovaného porušenia a mali by byť v súlade s tým, ako daná krajina rieši iné, rovnako závažné priestupky.

                  33.

                  Okrem peňažných sankcií by právne predpisy mali v súlade s praxou a právnym poriadkom danej krajiny tiež povoliť správne sankcie, napr. pozastavenie povolenia na podnikanie. Tieto „sankcie v krajnom prípade“ sa používajú zriedkakedy, ale sú veľmi dôležité pri presadzovaní práva voči ktorýmkoľvek podnikom, ktoré sa rozhodnú opakovane nedodržiavať zákon.

                  34.

                  Pokiaľ je to vhodné v rámci právneho a kultúrneho kontextu danej krajiny, je možné zvážiť aj začlenenie trestnoprávnych sankcií za porušenia.

         Infraštruktúra presadzovania právnych predpisov

                  35.

                  V právnych predpisoch by sa mal určiť orgán alebo orgány zodpovedné za presadzovanie a mali by sa do nich začleniť systémy tak na monitorovanie dodržiavania právnych predpisov ako aj na stíhanie porušovateľov.

                  36.

                  Monitorovanie by malo zahŕňať proces inšpekcie podnikov v súvislosti s dodržiavaním právnych predpisov. Zriedkakedy je potrebné vytvoriť nový inšpekčný systém presadzovania právnych predpisov v prospech prostredia bez dymu. Dodržiavanie uvedených predpisov je možné zvyčajne monitorovať pomocou jedného alebo viacerých mechanizmov, ktoré sa už používajú na inšpekciu priestorov a pracovísk jednotlivých podnikov. Na tieto účely zvyčajne existuje celá škála možností. V mnohých krajinách je možné kontrolu dodržiavania právnych predpisov začleniť do inšpekcií povolení na podnikanie, zdravotných a hygienických inšpekcií, inšpekcií bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci, protipožiarnej bezpečnosti alebo podobných programov. Mohlo by byť cenné použiť súčasne viacero takýchto zdrojov zberu informácií.

                  37.

                  Ak je to možné, odporúča sa využitie inšpektorov alebo orgánov presadzovania práva na miestnej úrovni; čím sa pravdepodobne zvýšia dostupné zdroje presadzovanie a úroveň dodržovania právnych predpisov. Tento prístup vyžaduje zavedenie vnútroštátneho koordinačného mechanizmu na zaistenie zosúladeného prístupu na celoštátnej úrovni.

                  38.

                  Bez ohľadu na použitý mechanizmus by malo byť sledovanie založené na celkovom pláne presadzovania a malo by zahŕňať proces účinnej odbornej prípravy inšpektorov. Účinné monitorovanie môže kombinovať pravidelné inšpekcie s neplánovanými, neohlásenými inšpekciami alebo kontrolami na základe sťažností. Takéto návštevy môžu mať charakter poučení v počiatočnom období po nadobudnutí účinnosti právneho predpisu, keďže väčšina porušení bude pravdepodobne neúmyselná. Na základe právnych predpisov by mali byť inšpektori oprávnení na vstup do priestorov podliehajúcich zákonu a zber vzoriek a dôkazov, ak už táto právomoc nie je ustanovená v existujúcich právnych predpisoch. Podobne by sa v právnych predpisoch mal ustanoviť zákaz pre podniky mariť činnosť inšpektorov.

                  39.

                  Náklady na účinné monitorovanie nie sú nadmerné. Nie je potrebné zamestnávať veľký počet inšpektorov, pretože inšpekcie sa môžu vykonať využitím existujúcich programov a zamestnancov a skúsenosti ukazujú, že právne predpisy v prospech prostredia bez dymu sa rýchlo začnú presadzovať samy (teda prevažne ich presadzuje verejnosť). Ak sa budú právne predpisy vykonávať opatrne a podniky a verejnosť budú dostatočne poučené, prípadov žalôb nebude mnoho.

                  40.

                  Aj keď tieto programy nie sú finančne náročné, na vzdelávanie podnikov, odbornú prípravu inšpektorov, na koordináciu inšpekčného procesu a odmeny zamestnancov za inšpekcie podnikov mimo bežných pracovných hodín sú potrebné zdroje. Na tieto účely by sa mal identifikovať mechanizmus financovania. Účinné monitorovacie programy používali viacero zdrojov financovania vrátane vyhradeného príjmu z daní, poplatkov z povolení na podnikanie a vyhradených príjmov zo zaplatených pokút.

         Stratégie presadzovania právnych predpisov

                  41.

                  Strategické prístupy k presadzovaniu právnych predpisov môžu maximalizovať ich dodržiavanie, zjednodušiť ich vykonávanie a znížiť úroveň zdrojov potrebných na ich presadzovanie.

                  42.

                  Pre úspech právneho predpisu a úspech monitorovania a presadzovania právneho predpisu v budúcnosti sú mimoriadne dôležité činnosti zamerané na presadzovanie hneď po nadobudnutí účinnosti uvedeného právneho predpisu. V mnohých jurisdikciách sa odporúča počiatočné obdobie ľahšieho presadzovania, počas ktorého sú porušovatelia varovaní, ale nie sankcionovaní. Tento prístup by sa mal kombinovať s aktívnou kampaňou zameranou na poučenie majiteľov podnikov o ich právnych povinnostiach a podniky by mali pochopiť, že po tomto počiatočnom miernejšom období alebo období postupného zavádzania bude nasledovať prísnejšie presadzovanie.

                  43.

                  Po začatí aktívneho presadzovania mnoho jurisdikcií odporúča použitie dôrazných trestných stíhaní na posilnenie odradzujúceho účinku. Identifikáciou najvýznamnejších osôb, ktoré porušujú zákon a nedodržujú ho alebo osôb, ktoré sú verejne známe, prijatím rozhodných a rýchlych opatrení a zaistením maximálneho verejného povedomia o týchto činnostiach sú orgány schopné preukázať svoju rozhodnosť a závažnosť daného právneho predpisu. Toto zvyšuje dobrovoľné dodržiavanie a znižuje zdroje potrebné na budúce monitorovanie a presadzovanie.

                  44.

                  Aj keď právne predpisy v prospech prostredia bez tabakového dymu začne rýchlo presadzovať sama verejnosť, je predsa len dôležité, aby orgány boli pripravené rýchlo a rozhodne reagovať na jednotlivé prípady otvoreného odporu. Predovšetkým vtedy, keď právny predpis po prvýkrát nadobudne účinnosť, sa môže príležitostne vyskytnúť osoba, ktorá chce ukázať verejnosti pohŕdanie zákonom. Rázna reakcia v týchto prípadoch stanovuje očakávanie dodržovania právnych predpisov, ktoré uľahčí budúce úsilie, pričom nerozhodnosť môže rýchlo viesť k rastúcemu počtu prípadov ich porušovania.

         Mobilizácia a zapojenie verejnosti

                  45.

                  Účinnosť programu monitorovania a presadzovania sa posilňuje začlenením verejnosti do programu. Využitie podpory verejnosti a povzbudzovanie občanov, aby sledovali dodržiavanie predpisov a hlásili ich porušenie výrazne rozširuje dosah inštitúcii, ktoré ich vymáhajú a znižuje zdroje potrebné na dosiahnutie dodržovania. V mnohých krajinách a regiónoch sú sťažnosti verejnosti v podstate primárnym prostriedkom na zaisťovanie dodržovania právnych predpisov. Z tohto dôvodu by sa malo v právnych predpisoch v prospech prostredia bez dymu určiť, že občania môžu iniciovať sťažnosti a každá osoba alebo mimovládna organizácia by mala byť oprávnená podať opatrenie na vynútenie dodržovania opatrení upravujúcich vystavenie sekundárnemu dymu. V programe presadzovania právnych predpisov by mala byť aj bezplatná telefonická linka pre podávanie sťažností alebo podobný systém na povzbudenie verejnosti, aby hlásila porušovanie právnych predpisov.

         MONITOROVANIE A HODNOTENIE OPATRENÍ

                  46.

                  Monitorovanie a hodnotenie opatrení na zníženie vystavenia tabakovému dymu sú dôležité z viacerých dôvodov, napríklad:

                              a)

                              na zvýšenie politickej a verejnej podpory na posilnenie a rozšírenie legislatívnych ustanovení;

                              b)

                              na preukázanie úspechov, ktoré budú signálom pre ostatné krajiny a pomôžu im v ich snahách;

                              c)

                              na určenie a uverejnenie snáh tabakového priemyslu podkopávať opatrenia vykonávacích právnych predpisov.

                  47.

                  Rozsah a komplexnosť monitorovania a hodnotenia sa bude líšiť medzi jurisdikciami, v závislosti od dostupných odborných poznatkov a zdrojov. Je však dôležité zhodnotiť výsledok vykonaných opatrení, predovšetkým v súvislosti s kľúčovým ukazovateľom vystavenia sekundárnemu dymu na pracoviskách a vo verejných miestach. To je možné dosiahnuť nákladovo účinnými spôsobmi, napríklad použitím údajov alebo informácii zozbieraných v rámci bežných činností, ako sú kontroly na pracoviskách.

                  48.

                  Existuje osem kľúčových procesných a výsledných ukazovateľov, ktoré by sa mali posúdiť (2):

         Procesy

                  a)

                  znalosti, postoje a podpora politík v prospech prostredia bez dymu medzi všeobecným obyvateľstvom a potenciálne u osobitných skupín, napríklad pracovníkov v baroch;

                  b)

                  presadzovanie politík v prospech prostredia bez dymu a ich dodržiavanie;

         Výsledky

                  a)

                  zníženie vystavenia zamestnancov sekundárnemu tabakovému dymu na pracoviskách a na verejných miestach;

                  b)

                  zníženie obsahu sekundárneho tabakového dymu vo vzduchu na pracoviskách (predovšetkým v reštauráciách) a na verejných miestach;

                  c)

                  zníženie úmrtnosti a chorobnosti z vystavenia sekundárnemu tabakovému dymu;

                  d)

                  zníženie vystavenia sekundárnemu tabakovému dymu v domácnostiach;

                  e)

                  zmeny vo výskyte fajčenia a v správaní fajčiarov;

                  f)

                  ekonomické vplyvy.

         (1)  Je možné, že zložkové prvky, ktoré tvoria tabakový dym môžu existovať vo vzduchu v takých malých množstvách, že ich nie je možné zmerať. Možnosti, že tabakový priemysel alebo sektor stravovacích a ubytovacích služieb sa môžu pokúsiť využiť obmedzenia tohto vymedzenia, by sa mala venovať pozornosť.

         (2)  V publikácii „WHO policy recommendations: protection from exposure to second-hand tobacco smoke“ (Ženeva, Svetová zdravotnícka organizácia, 2007) sa uvádzajú odkazy a prepojenia na monitorovacie štúdie uskutočnené inde na všetkých týchto ukazovateľoch.


     SK

SK        SK
 ---pagebreak---                      EURÓPSKA KOMISIA

                                                    Brusel, 11.8.2010
                                                    SEK(2010) 972 v konečnom znení

                             ODPORÚČANIE KOMISIE RADE,

     ktorým sa Komisia poveruje začať rokovania s Turkménskom na účely úpravy Dohody
     o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na
     jednej strane a Turkménskom na strane druhej, s cieľom zohľadniť pristúpenie Českej
       republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej
       republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej
                       republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii

SK                                                                                SK
 ---pagebreak---                               ODPORÚČANIE KOMISIE RADE,

     ktorým sa Komisia poveruje začať rokovania s Turkménskom na účely úpravy Dohody
     o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na
     jednej strane a Turkménskom na strane druhej, s cieľom zohľadniť pristúpenie Českej
       republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej
       republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej
                       republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii

     A.     DÔVODOVÁ SPRÁVA

     1.     Dohoda o partnerstve a spolupráci (ďalej len „dohoda“) medzi Európskymi
            spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane
            druhej, ktorá bola podpísaná 25. mája 1998 v Bruseli, ešte nenadobudla platnosť.

     2.     Keďže táto dohoda bola podpísaná pred rozšírením Európskej únie, ku ktorej 1. mája
            2004 pristúpili Česká republika, Estónska republika, Cyperská republika, Lotyšská
            republika, Litovská republika, Maďarská republika, Maltská republika, Poľská
            republika, Slovinská republika a Slovenská republika a 1. januára 2007 Bulharská
            republika a Rumunsko, je potrebné k dohode vypracovať protokol, na základe
            ktorého bude novým 12 členským štátom umožnené pristúpiť k tejto dohode, keď
            nadobudne platnosť.

     3.     Podľa článku 6 aktu o podmienkach pristúpenia Českej republiky, Estónskej
            republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej
            republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej
            republiky k Európskej únii a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska
            únia (Ú. v. EÚ:L:2003:236, ďalej len „akt o pristúpení“), sa pristúpenie týchto 10
            nových členských štátov k dohode s Turkménskom schváli uzatvorením protokolu
            k tejto dohode. V článku 6 ods. 2 aktu o pristúpení sa ustanovuje zjednodušený
            postup, keďže tento protokol je potrebné uzatvoriť medzi Radou Európskej únie,
            ktorá bude konať jednomyseľne v mene členských štátov, a príslušnou treťou
            stranou.

     4.     Na základe poverenia Radou z 23.októbra 2006 rokovala Komisia v mene
            Spoločenstva a jeho členských štátov s Turkménskom na účely uzatvorenia
            protokolu k dohode s cieľom zohľadniť pristúpenie Bulharskej republiky
            a Rumunska k EÚ. Tento protokol však ešte nebol uzatvorený.

     5      Komisia v mene Európskej únie na základe smerníc na rokovania prijatých Radou
            prerokuje protokol o pristúpení, pričom riadne zohľadní protokol o pristúpení
            Bulharskej republiky a Rumunska, ktorý už bol prerokovaný. Komisia bude konať
            jednomyseľne a po konzultácii s výborom zástupcov členských štátov. Návrh
            spoločného protokolu, ktorý má byť uzatvorený, Komisia predloží Rade.

     6.     Pokiaľ ide o harmonogram, tieto rokovania by mali byť ukončené promptne, aby
            protokol upravujúci dohodu mohol nadobudnúť účinnosť čo najskôr, predtým ako
            bude dokončená ratifikácia tejto dohody.

SK                                              2                                                 SK
 ---pagebreak---      B.      ODPORÚČANIE

     Komisia odporúča, aby Rada:

     – poverila Komisiu, aby v mene Európskej únie prerokovala s Turkménskom protokol
       upravujúci Dohodu o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich
       členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej, ktorá bola podpísaná
       25. mája 1998 v Bruseli, s cieľom zohľadniť pristúpenie Českej republiky, Estónskej
       republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej
       republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej
       republiky k Európskej únii, na základe pripojených smerníc na rokovania, riadne
       zohľadňujúc protokol o pristúpení Bulharskej republiky a Rumunska, ktorý už bol
       prerokovaný,

     – vymenovala COEST ako osobitný výbor zložený zo zástupcov členských štátov, ktoré by
       Komisii pomáhali s touto úlohou, ako aj

     – schválila pripojené smernice na rokovania.

SK                                                  3                                           SK
 ---pagebreak---                                             PRÍLOHA

        Smernice na rokovania na účely úpravy Dohody o partnerstve a spolupráci medzi
     Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na
      strane druhej, s cieľom zohľadniť pristúpenie Českej republiky, Estónskej republiky,
      Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky,
       Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky
                                        k Európskej únii

     1.     VŠEOBECNÝ CIEĽ

            Úprava Dohody o partnerstve a spolupráci s Turkménskom s cieľom umožniť novým
            členským štátom, ktoré pristúpili k EÚ 1. mája 2004, pristúpiť k tejto dohode.

     2.     OBSAH PROTOKOLU

            Nové členské štáty, ktoré k Európskej únii pristúpili 1. mája 2004, pristúpia k dohode
            o partnerstve a spolupráci s Turkménskom. V protokole budú ustanovené potrebné
            technické úpravy dohody, ktoré budú vyplývať z pristúpenia desiatich nových
            zmluvných strán, pričom bude riadne zohľadnený protokol o pristúpení Bulharskej
            republiky a Rumunska, ktorý už bol prerokovaný.

     3.     HARMONOGRAM

            Rokovania by mali byť ukončené promptne, aby protokol mohol nadobudnúť
            účinnosť predtým, ako bude dokončená ratifikácia dohody o partnerstve a spolupráci
            s Turkménskom.

SK                                               4                                                   SK


				|

		52014DC0404

			Odporúčanie ODPORÚČANIA RADY, ktoré sa týka národného programu reforiem Českej republiky na rok 2014 a ktorým sa predkladá stanovisko Rady ku konvergenčnému programu Českej republiky na rok 2014 /* COM/2014/0404 final - 2014/ () */

			   	Odporúčanie
ODPORÚČANIA RADY,
ktoré sa týka národného programu reforiem
Českej republiky na rok 2014
a ktorým sa predkladá stanovisko Rady ku konvergenčnému programu
Českej republiky na rok 2014
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej
únie, a najmä na jej článok 121 ods. 2 a článok 148 ods. 4,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1466/97
zo 7. júla 1997 o posilnení dohľadu nad stavmi rozpočtov
a o dohľade nad hospodárskymi politikami a ich koordinácii[1], a najmä na jeho
článok 9 ods. 2,
so zreteľom na odporúčanie Európskej
komisie[2],
so zreteľom na uznesenia Európskeho
parlamentu[3],
so zreteľom na závery Európskej rady,
so zreteľom na stanovisko Výboru pre
zamestnanosť,
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho
a finančného výboru,
so zreteľom na stanovisko Výboru pre
sociálnu ochranu,
so zreteľom na stanovisko Výboru pre
hospodársku politiku,
keďže:
(1)
Európska rada 26. marca 2010 schválila návrh
Komisie o iniciovaní novej stratégie pre rast a zamestnanosť
nazvanej Európa 2020, založenej na posilnenej koordinácii hospodárskych
politík, ktorá sa zameria na kľúčové oblasti, v ktorých sú
potrebné opatrenia na oživenie potenciálu Európy v oblasti
udržateľného rastu a konkurencieschopnosti.
(2)
Na základe návrhov Komisie prijala Rada 13. júla
2010 odporúčanie týkajúce sa všeobecných usmernení pre hospodárske
politiky členských štátov a Únie (na roky 2010 až 2014) a 21. októbra
2010 prijala rozhodnutie týkajúce sa usmernení pre politiky zamestnanosti
členských štátov, ktoré spolu tvoria „integrované usmernenia“.
Členské štáty boli vyzvané, aby tieto integrované usmernenia
zohľadnili vo svojej vnútroštátnej hospodárskej politike a politike
zamestnanosti.
(3)
Hlavy štátov alebo predsedovia vlád 29. júna
2012 rozhodli o Pakte pre rast a zamestnanosť, v ktorom sa
stanovuje koherentný rámec opatrení na vnútroštátnej úrovni, úrovni EÚ a na
úrovni eurozóny s využitím všetkých možných stimulov, nástrojov a politík.
Rozhodli o tom, že treba prijať opatrenie na úrovni členských
štátov, a predovšetkým sa v plnej miere prihlásili k záväzku
dosiahnuť ciele stratégie Európa 2020 a splniť odporúčania
pre jednotlivé krajiny.
(4)
Rada 9. júla 2013 prijala odporúčanie,
ktoré sa týka národného programu reforiem Českej republiky na rok 2013,
a vydala svoje stanovisko k aktualizovanému konvergenčnému
programu Českej republiky na roky 2012 – 2016.
(5)
Komisia 13. novembra 2013 prijala ročný
prieskum rastu[4],
čo znamenalo začiatok európskeho semestra koordinácie hospodárskej
politiky na rok 2014. Komisia v ten istý deň prijala na základe
nariadenia (EÚ) č. 1176/2011 správu o mechanizme varovania[5], v ktorej
neurčila Českú republiku za jeden z členských štátov, vo
vzťahu ku ktorým sa vykoná hĺbkové preskúmanie.
(6)
Európska rada 20. decembra 2013 schválila
priority na zabezpečenie finančnej stability a fiškálnej
konsolidácie, ako aj opatrenia na posilnenie rastu. Zdôraznila, že je potrebné
presadzovať diferencovanú fiškálnu konsolidáciu, ktorá podporuje rast,
obnoviť bežné úverové podmienky pre hospodárstvo, podporovať rast
a konkurencieschopnosť, riešiť problematiku nezamestnanosti
a sociálnych dôsledkov krízy, ako aj modernizovať verejnú správu.
(7)
Česká republika predložila 16. apríla
2014 svoj národný program reforiem na rok 2014 a 28. apríla 2014 svoj
konvergenčný program na rok 2014. S cieľom zohľadniť
prepojenia medzi nimi sa obidva programy posudzovali súčasne.
(8)
Cieľom rozpočtovej stratégie opísanej
v konvergenčnom programe na rok 2014 je udržať deficit verejných
financií počas programového obdobia pod referenčnou hodnotou 3 %
HDP stanovenou v zmluve. V programe sa uvádza strednodobý cieľ
vo výške –1 % HDP, ktorý odráža požiadavky Paktu stability a rastu.
Hoci rozpočtová stratégia v roku 2014 je v súlade s Paktom
stability a rastu, v roku 2015 sa nepredpokladá splnenie požadovaných
úprav v štrukturálnom vyjadrení, keďže sa očakáva zhoršenie
prepočítaného štrukturálneho salda o 0,6 percentuálneho bodu. Navyše
sa očakáva zvýšenie výdavkov verejnej správy, a to takým tempom,
ktoré nie je v súlade s referenčnou hodnotou pre výdavky.
Predpokladá sa, že prepočítané štrukturálne saldo sa od požadovaného
postupu úprav odchýli aj v rokoch 2016 a 2017, v ktorých sa
predpokladá prepočítané štrukturálne saldo vo výške –1,6 %, resp.
–1,9 % HDP. Celkovo sa od roku 2015 očakáva riziko odchýlenia sa od
postupu úprav smerujúcich k strednodobému cieľu. Podľa programu
sa predpokladá, že pomer dlhu k HDP, ktorý je pod úrovňou
referenčnej hodnoty 60 % HDP, v roku 2014 prechodne klesne
o 1,1 percentuálneho bodu na 45 % HDP a v roku 2015 stúpne
na 46 % HDP. Makroekonomický scenár, na ktorom sú založené rozpočtové
prognózy uvedené v programe, je realistický. Oproti hodnotám 2 %,
resp. 2,4 % uvedeným v prognóze Komisie z jari 2014 sa
podľa programu očakáva, že české hospodárstvo v roku 2014
porastie o 1,7 % a v roku 2015 o 2 %. Hlavné
riziká rozpočtového výhľadu vyplývajú z vysokej miery neistoty,
pokiaľ ide o budúci vývoj verejných investícií, a z potenciálnych
jednorazových výdavkov v súvislosti s plánovanou zmluvou o prenájme
bojových stíhačiek s predpokladaným vplyvom na zvýšenie deficitu vo
výške 0,5 % HDP v roku 2015. Podľa prognózy Komisie hrozí
v roku 2015 značná odchýlka od strednodobého cieľa. Rozdiel
oproti scenáru v programe spočíva v odlišných predpokladoch,
pokiaľ ide o politiky a diskrečné opatrenia v roku 2015.
Vychádzajúc zo svojho posúdenia programu a prognózy Komisie podľa
nariadenia Rady (ES) č. 1466/97 zastáva Rada názor, že deficit bol
v roku 2013 v súlade s odporúčaním Rady udržateľným
spôsobom znížený pod hranicu 3 % HDP a že, zatiaľ čo
v roku 2014 sa očakáva dosiahnutie strednodobého cieľa, hrozí,
že v roku 2015 dôjde k výraznému odchýleniu sa od tohto cieľa.
(9)
Česká republika sa vymanila z dvojročnej
recesie a v súčasnosti čelí výzve dosiahnutia
udržateľného vysokého rastu v situácii, keď obyvateľstvo
rýchlo starne. Verejné investície počas posledných rokov prudko klesali,
pričom predovšetkým trpeli investície do infraštruktúry. Model rastu
českého hospodárstva pred krízou sa opieral o silný prílev
zahraničného kapitálu a výrazné zameranie na vývoz. Keďže
priestor na dobiehanie založené na akumulácii výrobných faktorov (vrátane
zahraničného kapitálu) sa ukazuje ako obmedzený, zmena orientácie
hospodárstva na domáce hybné sily rastu by otvorila nové cesty k zvýšeniu
produktivity. Základné prvky tohto procesu zahŕňajú podporu
vzdelávania, odbornej prípravy a inovácií, ako aj posilnenie inštitúcií.
(10)
Vláda nedávno schválila Zmluvu o stabilite,
koordinácii a správe, aj keď na jej ratifikáciu v parlamente sa
stále čaká. Práca
na komplexnej reforme fiškálneho rámca sa začala v roku 2011, jej
prijatie a zavedenie je však stále neisté. Odložené
bolo aj prijatie príslušných právnych predpisov na zabezpečenie
dodržiavania smernice Rady 2011/85/EÚ o požiadavkách na rozpočtové
rámce.
(11)
V oblasti daňového systému stoja pred
Českou republikou kľúčové výzvy v podobe zefektívnenia
výberu daní a dosiahnutia daňovej štruktúry priaznivejšej pre rast.
Česká republika prijala niektoré opatrenia na zlepšenie daňovej
disciplíny, a to najmä v oblasti nepriamych daní, celkové náklady na
dodržiavanie predpisov sú však ešte stále príliš vysoké. V tejto
súvislosti ešte stále nedošlo k harmonizácii daňových základov (dane
z príjmu, príspevky na zdravotné poistenie a sociálne
zabezpečenie) a bolo zrušené zavedenie jednotného miesta na výber
daní a odvodov plánované na rok 2015. Česká
vláda však vyjadrila svoj zámer riešiť otázku harmonizácie daňových
základov. Odporúčania z roku 2013 týkajúce sa daňovej štruktúry
neboli zohľadnené. Zdaňovanie práce zostáva na vysokej úrovni, najmä
pokiaľ ide o osoby s nízkymi príjmami vrátane zamestnancov na
kratší pracovný čas, a to hlavne z dôvodu zvýšenia príspevkov na
sociálne zabezpečenie. Existuje určitý potenciál na posun
zdaňovania od práce k iným oblastiam, ako sú napríklad
environmentálne dane a periodické dane z nehnuteľného majetku,
ktoré sú v obidvoch prípadoch relatívne nízke.
Pretrvávajú podstatné rozdiely v daňovo-odvodovom zaťažení
a sociálnych príspevkoch v prípade zamestnancov a samostatne
zárobkovo činných osôb, čo vedie k zužovaniu daňového
základu a vytvára stimuly na zakladanie fiktívnej samostatne zárobkovej
činnosti s nespravodlivými dôsledkami pre osoby, zamestnané na
základe riadnej pracovnej zmluvy.
(12)
Z dlhodobého hľadiska Česká republika
čelí stredne vysokým rizikám udržateľnosti spôsobeným vo veľkej
miere predpokladaným zvýšením výdavkov v oblasti dôchodkového
zabezpečenia a zdravotnej starostlivosti. Podľa platných
právnych predpisov sa v dlhodobom výhľade plánuje zvýšenie zákonom
stanoveného veku odchodu do dôchodku, zo strednodobého hľadiska je však
tento postup príliš pomalý. Vláda zamýšľa zaviesť revízny mechanizmus
na prispôsobovanie veku odchodu do dôchodku zmenám strednej dĺžky života,
ide však len o čiastočnú reakciu na výzvu v podobe medzery
udržateľnosti. V roku 2015, teda o rok skôr než sa plánovalo,
okrem toho dôjde k ukončeniu dočasného zníženia indexácie
dôchodkov, pričom štandardný mechanizmus indexácie dôchodkov (ceny plus
tretina rastu reálnych miezd) nebol revidovaný. Obmedzený pokrok bol
zaznamenaný pri podpore zamestnateľnosti starších pracovníkov. K žiadnemu
pokroku nedošlo pri zlepšovaní nákladovej účinnosti verejných výdavkov
v oblasti zdravotnej starostlivosti. Sektor nemocničnej
starostlivosti sa vyznačuje prebytkom kapacity, čo poukazuje na
priestor pre potenciálne zlepšenie nákladovej účinnosti a riadenia.
(13)
Bolo vykonaných niekoľko
počiatočných krokov na zvýšenie kapacity a zlepšenie kvality
verejných služieb zamestnanosti. Uberajú sa správnym smerom, musí sa však
posúdiť ich vplyv. Aktívne politiky trhu práce naďalej trpia
nedostatočným financovaním a nie sú efektívne zacielené na ženy
s malými deťmi, mladých ľudí a starších pracovníkov.
Napriek relatívne vysokej celkovej miere zamestnanosti tieto skupiny nemajú na
trhu práce zodpovedajúce zastúpenie. Obmedzený prístup k finančne
dostupným zariadeniam a službám starostlivosti o deti a pomerne
nízke využívanie práce na kratší pracovný čas brzdí účasť žien
na trhu práce. Rozdiel v odmeňovaní žien a mužov bol v roku
2012 ešte stále jeden z najvyšších v EÚ.
(14)
Znepokojujúca je kvalita českého vzdelávacieho
systému a jeho relevantnosť pre trh práce. Boli prijaté určité
opatrenia na zlepšenie rámca pre hodnotenie v oblasti povinnej školskej
dochádzky, výzvou však zostávajú nadväzujúce opatrenia v školách a pri
práci so žiakmi so slabšími výsledkami. Problémom, ktorý chce vláda
riešiť, je aj atraktívnosť učiteľských povolaní. Nízke
zapojenie rómskych detí do všeobecného inkluzívneho predprimárneho vzdelávania,
ako aj do primárneho vzdelávania zostáva výzvou na ceste k ich integrácii.
Reforma vysokoškolského vzdelávania bola odložená a žiadny pokrok nebol
dosiahnutý ani pri zlepšovaní systému akreditácie a financovania
vysokoškolského vzdelávania. Boli zavedené len malé zmeny, pokiaľ ide
o financovanie výskumných inštitúcií. Uvedená reforma pritom zohráva
kľúčovú úlohu pri vytváraní správnych stimulov pre výskumných
pracovníkov z verejného sektora v úsilí o dosiahnutie
excelentnosti, pri riešení spoločenských výziev a spolupráci s podnikateľským
sektorom.
(15)
Začal sa proces deregulácie veľkého
počtu regulovaných profesií, pokračuje však pomalým tempom a neprináša
bezprostredný úžitok vyplývajúci zo zosilnenia konkurencie v sektore
služieb. Česká republika prijala niekoľko
počiatočných opatrení na zvýšenie energetickej efektívnosti, a to
najmä prostredníctvom stimulov z verejných zdrojov na podporu sektora
stavebníctva. Potenciál úspor energie je stále značný
a ambicióznejšie opatrenia by mohli prispieť aj k zníženiu
energetickej závislosti.
(16)
Výzvu s negatívnymi hospodárskymi dôsledkami
naďalej predstavuje kvalita a efektívnosť verejnej správy. Dlho
očakávaný zákon o štátnej službe ešte nebol prijatý, pričom jeho
prijatie je kľúčovou prioritou vlády. Obmedzený pokrok bol dosiahnutý
v boji proti korupcii. Najvýznamnejšie právne predpisy, ktoré sú
súčasťou stratégie boja proti korupcii na roky 2013 – 2014, neboli
prijaté. Stále ešte nebola sformulovaná jasná dlhodobá vízia trvalých riešení
tejto otázky, ktorá má veľký význam pre rozvoj hospodárstva a spoločnosti.
Realizácia verejných obstarávaní na miestnej a regionálnej úrovni je
poznačená zbytočnými prieťahmi. Nové pravidlá verejného
obstarávania sú krokom späť, pretože odstraňujú niektoré zo záruk
transparentnosti. Obmedzený pokrok bol dosiahnutý pri zlepšovaní využívania
fondov EÚ. Vysoké miery chybovosti, o ktorých orgán auditu informoval
v prípade niekoľkých programov koncom roka 2013, však poukazujú na
potrebu ďalšieho úsilia.
(17)
V rámci európskeho semestra Komisia vykonala
komplexnú analýzu hospodárskej politiky Českej republiky. Posúdila
konvergenčný program a národný program reforiem. Zohľadnila
nielen ich význam pre udržateľnú fiškálnu a sociálno-ekonomickú
politiku v Českej republike, ale aj ich súlad s pravidlami
a usmerneniami EÚ vzhľadom na potrebu posilniť celkovú správu
hospodárskych záležitostí Európskej únie zabezpečením vstupov na úrovni EÚ
do budúceho vnútroštátneho rozhodovania. Jej odporúčania v rámci
európskeho semestra sú premietnuté do odporúčaní 1 až 7.
(18)
Rada na základe tohto posúdenia preskúmala
konvergenčný program Českej republiky a jej stanovisko[6] je premietnuté najmä do
odporúčania 1.
TÝMTO ODPORÚČA, aby Česká
republika prijala v období rokov 2014 – 2015 opatrenia s cieľom:
1.           V
nadväznosti na nápravu nadmerného deficitu udržať zdravú fiškálnu pozíciu
v roku 2014. V záujme zabezpečenia dosiahnutia strednodobého
cieľa významným spôsobom posilniť rozpočtovú stratégiu v roku
2015 a potom zostať na úrovni strednodobého cieľa.
Uprednostniť výdavky podporujúce rast v záujme podpory oživenia
a zlepšenia rastových vyhliadok. Prijať a vykonávať
opatrenia na posilnenie fiškálneho rámca, a najmä zriadiť nezávislú
fiškálnu inštitúciu na monitorovanie fiškálnych politík, zaviesť fiškálne
pravidlá pre miestnu a regionálnu samosprávu a zlepšiť
koordináciu medzi všetkými stupňami verejnej správy.
2.           Zlepšiť daňovú
disciplínu s osobitným zameraním na DPH a znížiť náklady na
výber a platenie daní prostredníctvom zjednodušenia daňového systému
a harmonizácie daňových základov dane z príjmu fyzických osôb
a príspevkov na zdravotné poistenie a sociálne zabezpečenie.
Znížiť vysokú úroveň zdanenia práce, najmä v prípade osôb
s nízkymi príjmami. Posunúť zdaňovanie smerom k oblastiam,
ktoré sú menej škodlivé pre rast, ako sú periodické dane z nehnuteľného
majetku a environmentálne dane. Ďalej znižovať rozdiely v zdaňovaní
zamestnancov a samostatne zárobkovo činných osôb.
3.           Zabezpečiť dlhodobú
udržateľnosť verejného dôchodkového systému, a to najmä
zrýchlením zvyšovania zákonom stanoveného veku odchodu do dôchodku a jeho
jednoznačnejším napojením na zmeny strednej dĺžky života.
Podporiť zamestnateľnosť starších pracovníkov a revidovať
mechanizmus valorizácie dôchodkov. Prijať opatrenia na významné zlepšenie
nákladovej účinnosti a riadenia v sektore zdravotnej
starostlivosti, najmä v prípade nemocničnej starostlivosti.
4.           Posilniť
efektívnosť a účinnosť verejných služieb zamestnanosti,
a to najmä vytvorením systému merania výkonnosti. Osloviť
neevidovaných mladých ľudí a poskytnúť im individualizované
služby. Podstatným spôsobom zlepšiť prístupnosť finančne
dostupných a kvalitných zariadení a služieb starostlivosti o deti
so zameraním na deti do troch rokov.
5.           Zabezpečiť, aby
systém akreditácie, riadenia a financovania vysokoškolského vzdelávania
prispieval k zvyšovaniu jeho kvality a relevantnosti pre trh práce.
Zrýchliť vývoj a zavedenie novej metodiky hodnotenia výskumu a prideľovania
finančných prostriedkov v záujme zvýšenia podielu financovania
výskumných inštitúcií na základe výkonnosti. V oblasti povinnej školskej
dochádzky zvýšiť atraktívnosť učiteľského povolania,
zaviesť komplexný rámec hodnotenia a podporiť školy a žiakov
so slabšími výsledkami. Zvýšiť inkluzívnosť vzdelávania, a to
najmä prostredníctvom podpory zapojenia sociálne znevýhodnených a rómskych
detí predovšetkým do predprimárneho vzdelávania.
6.           Urýchliť reformu
regulovaných profesií so zameraním na odstránenie neodôvodnených a neprimeraných
požiadaviek. Znásobiť úsilie o zvýšenie energetickej účinnosti
v hospodárstve.
7.           V roku 2014 prijať
a vykonávať zákon o štátnej službe, ktorým sa zabezpečí
stabilná, efektívna a profesionálna služba v štátnej správe.
Urýchliť a podstatným spôsobom posilniť boj proti korupcii,
a to zavedením zostávajúcich legislatívnych opatrení stanovených v stratégii
boja proti korupcii na roky 2013 – 2014 a vypracovaním plánov na
nasledujúce obdobie. Ďalej zlepšovať riadenie finančných
prostriedkov z fondov EÚ zjednodušovaním štruktúr na ich využívanie,
zvyšovaním kapacity a riešením konfliktov záujmov. Zvýšiť
transparentnosť verejného obstarávania a zlepšiť realizáciu
verejných obstarávaní poskytnutím primeraného usmernenia a dohľadu.
V Bruseli
                                                                       Za
Radu
                                                                       predseda
[1]               Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2014) 404 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 a P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 final.
[5]               COM(2013) 790 final.
[6]               Podľa článku 9 ods. 2 nariadenia Rady (ES)
č. 1466/97.


title: Odporúčanie Rady z  30. novembra 2011 o vymenovaní člena Výkonnej rady Európskej centrálnej banky

text:
               14.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 364/6

         ODPORÚČANIE RADY
   z 30. novembra 2011
   o vymenovaní člena Výkonnej rady Európskej centrálnej banky
   2011/C 364/03
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 283 ods.2,
   so zreteľom na Protokol o Štatúte Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky, a najmä na jeho článok 11.2,
   keďže v nadväznosti na rozhodnutie pána Lorenza BINI SMAGHIHO o odstúpení s účinnosťou od konca 31. decembra 2011 je potrebné vymenovať nového člena Výkonnej rady Európskej centrálnej banky,
   TÝMTO ODPORÚČA EURÓPSKEJ RADE:
   vymenovať pána Benoît COEURÉ za člena Výkonnej rady Európskej centrálnej banky na funkčné obdobie ôsmich rokov.

      V Bruseli 30. novembra 2011

            Za Radu

            predseda

         J. VINCENT-ROSTOWSKI


title: Odporúčanie Komisie z  20. augusta 2009 o mediálnej gramotnosti v digitálnom prostredí pre konkurencieschopnejší audiovizuálny priemysel a priemysel obsahu a inkluzívnu znalostnú spoločnosť

text:
               29.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 227/9

      ODPORÚČANIE KOMISIE

   z 20. augusta 2009
   o mediálnej gramotnosti v digitálnom prostredí pre konkurencieschopnejší audiovizuálny priemysel a priemysel obsahu a inkluzívnu znalostnú spoločnosť
   (2009/625/ES)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 211 (1),
   keďže:

               (1)

               Dňa 20. decembra 2007 Komisia prijala oznámenie s názvom Európsky prístup k mediálnej gramotnosti v digitálnom prostredí (2), v ktorom sa zameriava na mediálnu gramotnosť v oblasti obchodnej komunikácie a zaoberá sa otázkami súvisiacimi s reklamou, na mediálnu gramotnosť v oblasti audiovizuálnych diel, ktorá sa čiastočne týka zvyšovania povedomia vo vzťahu k európskemu filmu a podpory tvorivosti, a mediálnej gramotnosti v oblasti komunikácie online, v rámci ktorej by sa občania napríklad dozvedeli viac o spôsobe fungovania internetových vyhľadávačov.

               (2)

               Európsky parlament vo svojej správe o mediálnej gramotnosti v digitálnom svete (3) vyzval Komisiu, aby svoju politiku rozšírila na propagáciu mediálnej gramotnosti, a to v spolupráci so všetkými európskymi inštitúciami a s miestnymi a regionálnymi orgánmi.

               (3)

               V záveroch Rady o mediálnej gramotnosti (4) prijatých na zasadnutí Rady pre vzdelávanie, mládež a kultúru 21. až 22. mája 2008 sa potvrdzuje strategický názor navrhnutý Európskou komisiou, že mediálna gramotnosť je dôležitý činiteľ slúžiaci aktívnemu občianstvu v dnešnej informačnej spoločnosti.

               (4)

               Výbor regiónov prijal v októbri 2008 (5) všeobecné stanovisko k tvorivému obsahu online a mediálnej gramotnosti.

               (5)

               V záveroch zasadnutia Rady v Lisabone (6) sa uvádza, že „obsahové odvetvia vytvárajú pridanú hodnotu tým, že využívajú kultúrnu rozmanitosť v Európe a organizujú ju prostredníctvom vytvárania sietí“. V Európskom programe pre kultúru, ktorý sa začal v roku 2007, sa stanovuje strategický rámec politiky na riešenie kľúčových úloh v oblasti kultúry, kým v záveroch zasadnutia Rady z mája 2009 týkajúcich sa kultúry ako katalyzátora tvorivosti a inovácie sa zdôrazňuje osobitný prínos kultúry k tvorivosti a inovácii a vyzýva sa na vytvorenie širšej koncepcie inovácie ako súčasti Lisabonskej stratégie po roku 2010. Je to takisto osobitne dôležité aj v rámci iniciatívy Európskej komisie s názvom i2010 s cieľom posilniť konkurencieschopnosť v odvetví IKT a vytvoriť jednotný európsky informačný priestor.

               (6)

               Vyšší stupeň mediálnej gramotnosti by výrazne pomohol uskutočniť ciele stanovené pre Európsku úniu na zasadnutí Európskej rady v Lisabone a v iniciatíve i2010, najmä pokiaľ ide o konkurencieschopnejšie znalostné hospodárstvo, pričom by prispel k inkluzívnejšej informačnej spoločnosti.

               (7)

               Z verejných konzultácií, ktoré sa konali na konci roka 2006, vyplynulo, že v Európe existujú odlišné praktické činnosti a nerovnomerné úrovne v oblasti mediálnej gramotnosti. Zároveň sa uznáva, že neexistujú dohodnuté kritériá ani normy na posudzovanie mediálnej gramotnosti, a že je naliehavo potrebný rozsiahly a dlhodobý výskum na stanovenie takýchto kritérií.

               (8)

               Ako sa uznáva v štúdii „Súčasné trendy a prístupy k mediálnej gramotnosti v Európe“, ktorá bola vypracovaná pre Komisiu v druhej polovici roka 2007, existuje niekoľko prekážok, ktoré bránia rozvoju v oblasti mediálnej gramotnosti na európskej úrovni. Medzi ne patrí najmä chýbajúca spoločná vízia, nedostatočná viditeľnosť vnútroštátnych, regionálnych a miestnych iniciatív v Európe, nedostatok európskych sietí a nedostatočná koordinácia medzi priamo zúčastnenými stranami.

               (9)

               Preto je veľmi dôležité mať schopnosť analyzovať, zdôrazňovať a šíriť osvedčené postupy v tejto oblasti v celej Európskej únii a vytvárať a podporovať európske siete medzi priamo zúčastnenými stranami.

               (10)

               Schopnosť európskych občanov v úlohe mediálnych spotrebiteľov uskutočňovať informovaný a diverzifikovaný výber by prispela ku konkurencieschopnosti európskeho audiovizuálneho priemyslu a priemyslu obsahu.

               (11)

               Mediálna gramotnosť súvisí so schopnosťou získavať prístup k médiám, chápať a kriticky vyhodnocovať rôzne stránky médií a mediálneho obsahu a komunikovať v rôznych kontextoch.

               (12)

               Rozptylom digitálneho tvorivého obsahu a nárastom počtu online a mobilných platforiem na šírenie obsahu sa pre mediálnu gramotnosť vytvárajú nové úlohy. V dnešnom svete je potrebné, aby občania rozvíjali analytické zručnosti, ktoré im umožnia lepšie intelektuálne a emocionálne pochopiť digitálne médiá.

               (13)

               Mediálna gramotnosť sa vzťahuje na všetky médiá. Cieľom mediálnej gramotnosti je zvýšiť informovanosť ľudí o mnohých formách mediálne sprostredkovaných správ, s ktorými sa vo svojom každodennom živote stretávajú. Mediálne sprostredkované správy sú programy, filmy, obrazy, texty, zvuky a webové lokality, ktoré sa prenášajú rôznymi formami komunikácie.

               (14)

               Mediálna gramotnosť zohráva dôležitú úlohu pri zvyšovaní uvedomenia si európskeho audiovizuálneho dedičstva a kultúrnych identít, ako aj pri zvyšovaní objemu vedomostí o audiovizuálnom dedičstve a najnovších európskych kultúrnych dielach a záujmu o ne.

               (15)

               Mediálna gramotnosť je vecou začlenenia do dnešnej informačnej spoločnosti a občianstva v tejto spoločnosti. Ide o základnú zručnosť nielen mladých ľudí, ale aj dospelých a starších ľudí, rodičov, učiteľov a profesionálov z mediálnej oblasti. Vďaka internetovej a digitálnej technológii teraz môže väčší počet Európanov vytvárať a šíriť obraz, informácie a obsah. Mediálna gramotnosť sa v súčasnosti pokladá za jeden zo základných predpokladov aktívneho a plného občianstva a za prostriedok na predchádzanie rizikám a znižovanie rizík vylúčenia zo života spoločenstva.

               (16)

               Mediálne gramotná spoločnosť by zároveň bola podnetom a predpokladom pre pluralitu a nezávislosť médií. Vyjadrenie rôznych stanovísk a myšlienok v rôznych jazykoch, zastupovanie rozdielnych skupín v spoločnostiach a v rámci niekoľkých rôznych spoločností má priaznivý vplyv na hodnoty, akými sú rozmanitosť, tolerancia, transparentnosť, rovnosť a dialóg. Rozvoj mediálnej gramotnosti by sa preto mal vo všetkých segmentoch spoločnosti podporovať a mal by sa dôsledne sledovať pokrok v tejto oblasti.

               (17)

               Demokracia závisí od aktívnej účasti občanov na živote ich spoločenstva a mediálna gramotnosť by im poskytla zručnosti, ktoré potrebujú, aby pochopili každodenný tok informácií, ktoré sa šíria prostredníctvom nových komunikačných technológií.

               (18)

               Mediálnou gramotnosťou sa treba zaoberať rôznymi spôsobmi na rôznych úrovniach. Za spôsoby začlenenia mediálnej gramotnosti do školských osnov na všetkých úrovniach sú na prvom mieste zodpovedné členské štáty. Úloha, ktorú zohrávajú miestne orgány, je takisto veľmi dôležitá, pretože majú blízko k občanom a podporujú iniciatívy v odvetví neformálneho vzdelávania. Občianska spoločnosť by mala aktívne prispievať k propagovaniu mediálnej gramotnosti prostredníctvom prístupu zdola nahor.

               (19)

               K mediálnej gramotnosti by prispeli aj iniciatívy Komisie ako MEDIA 2007 [rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1718/2006/ES z 15. novembra 2006 o vykonávaní programu na podporu európskeho audiovizuálneho sektora (MEDIA 2007) (7)] a smernica o audiovizuálnych mediálnych službách (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/65/ES z 11. decembra 2007, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 89/552/EHS o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch, týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (8), ktorých cieľom je posilniť konkurencieschopnosť európskeho audiovizuálneho priemyslu a priemyslu obsahu.

               (20)

               Komisia plánuje monitorovať úsilie v oblasti audiovizuálnej mediálnej gramotnosti a mediálnej gramotnosti v oblasti obchodnej komunikácie predpokladanej v 37. bode odôvodnenia smernice o audiovizuálnych mediálnych službách, najmä v rámci kontaktného výboru pre audiovizuálne mediálne služby a v rámci povinnosti predkladať správy stanovenej v článku 26 smernice.

               (21)

               Komisia bude podporovať výskumné projekty o mediálnej gramotnosti v rámci existujúcich programov. Má v úmysle najmä vypracovať štúdiu o úrovni uvedomenia si rizík súvisiacich so šírením osobných údajov v prostredí online a štúdiu o spôsobe, ako zlepšiť využívanie vyhľadávačov.

               (22)

               Iniciatívy v oblasti mediálnej gramotnosti by mali obsahovať aj rozmer týkajúci sa uvedomenia si úlohy autorských práv.

               (23)

               Ako súčasť iniciatív týkajúcich sa mediálnej gramotnosti sa treba zaoberať spracovaním osobných údajov v informačných a komunikačných sieťach, najmä na účely poskytovania ponúk prispôsobených zákazníkom, a úloh, ktoré z toho vyplývajú v súvislosti s ochranou osobných údajov a rešpektovaním súkromia. Je zrejmé, že informačné a komunikačné siete otvárajú užívateľom nové možnosti; mohli by však takisto predstavovať pre jednotlivcov nové riziká, ako napríklad krádež identity, diskriminačné profilovanie alebo neprestajný dohľad. Komisia sa týmto obavami zaoberala a začlenila možné riešenia do svojho oznámenia o podpore ochrany údajov prostredníctvom technológií na zvýšenie ochrany súkromia (PETs – Privacy Enhancing Technologies) (9).

               (24)

               Iniciatívy týkajúce sa digitálnej mediálnej gramotnosti by mali zaistiť, že sa na nich budú úzko podieľať tradiční vydavatelia, pričom prichádzali do úvahy vysoko hodnotné skúsenosti vydavateľského odvetvia, pokiaľ ide o mediálnu gramotnosť vo svete offline, a to vzhľadom na čoraz rozsiahlejší prechod na výrobu a distribúciu digitálneho obsahu v tomto odvetví.

               (25)

               Komisia má ďalej v úmysle dosahovať konsenzus o podstatných stránkach mediálnej gramotnosti (definície, ciele) a podporovať analýzu a výmenu osvedčených postupov v oblasti mediálnej gramotnosti v digitálnom prostredí vrátane ekonomiky mediálneho odvetvia v Európe, a to najmä prostredníctvom usporadúvania stretnutí kontaktného výboru pre audiovizuálne a mediálne služby (10), propagovania a podpory podujatí v rámci programu MEDIA 2007 (11), spolupráce s ostatnými európskymi inštitúciami a medzinárodnými organizáciami, ako sú Rada Európy, UNESCO a Aliancia civilizácií OSN, a podpory verejno-súkromných partnerstiev týkajúcich sa mediálnej gramotnosti,

         TÝMTO ODPORÚČA, ABY:

               I.

               Členské štáty v spolupráci s orgánmi zodpovednými za reguláciu audiovizuálnej a elektronickej komunikácie a prípadne spolu s dozornými orgánmi v oblasti ochrany údajov:

                           1.

                           pripravovali a vykonávali koregulačné iniciatívy, ktoré by viedli hlavné priamo zúčastnené strany k prijatiu kódexov správania, a podporovali sebaregulačné iniciatívy a usmernenia o subjektoch určených pre mediálne odvetvie podľa ďalej uvedenej časti II;

                           2.

                           v nadväznosti na súčasnú štúdiu Komisie o kritériách posudzovania úrovní mediálnej gramotnosti v Európe podporovali systematický výskum prostredníctvom štúdií a projektov o rozličných aspektoch a rozmeroch mediálnej gramotnosti v digitálnom prostredí a monitorovali, a merali pokrok úrovní mediálnej gramotnosti;

                           3.

                           na konferenciách a iných verejných podujatiach otvorili diskusiu o začlenení mediálnej gramotnosti do povinných školských osnov v rámci ustanovení o kľúčových kompetenciách pre celoživotné učenie sa stanovených v odporúčaní Európskeho parlamentu a Rady z 18. decembra 2006 o kľúčových kompetenciách pre celoživotné učenie sa;

                           4.

                           zvýšili svoje úsilie týkajúce sa lepšej informovanosti o vnútroštátnom a európskom audiovizuálnom dedičstve prostredníctvom vnútroštátnych kampaní na zvyšovanie informovanosti zameraných na občanov;

                           5.

                           pomocou školení, informačných dní a distribúcie informačných balíkov zvýšili informovanosť o rizikách súvisiacich so spracovaním osobných údajov prostredníctvom informačných a komunikačných sietí a aby v tejto oblasti vzdelávali užívateľov, najmä mladých ľudí, rodičov a učiteľov.

               II.

               Mediálne odvetvie posilňovalo svoj záväzok poskytovať potrebné nástroje na zlepšenie úrovne mediálnej gramotnosti týmito prostriedkami:

                           1.

                           systematickým šírením vedomostí pomocou informačných kampaní o tom, ako sa v digitálnom svete vyrábajú, spracovávajú a šíria informácie a tvorivý obsah, a o tom, ako fungujú vyhľadávače a ako ich možno lepšie využívať;

                           2.

                           poskytovaním jasných, používateľsky jednoduchých informácií občanom, usporadúvaním kampaní na zvýšenie informovanosti o technikách obchodnej komunikácie, najmä o umiestňovaní produktov, reklame online, ako aj prostriedkoch, ktoré im umožnia ľahšie rozoznať hranice medzi marketingom a obsahom;

                           3.

                           poskytovaním informácií občanom, vytváraním informačných balíkov zameraných najmä na mladých ľudí, ktoré sa týkajú spracovania ich osobných údajov v kontexte cielených ponúk, najmä pri interaktívnej reklame, pričom sa úplne dodržia existujúce právne ustanovenia;

                           4.

                           aktívnym informovaním občanov usporadúvaním informačných dní o tom, ako funguje tvorivé hospodárstvo, a o tom, akú úlohu má v tejto súvislosti autorské právo.

               III.

               Toto odporúčanie je určené členským štátom.

      V Bruseli 20. augusta 2009

            Za Komisiu

         Viviane REDING

            členka Komisie

      (1)  Ú. v. ES C 325, 24.12.2002, s. 1.

      (2)  KOM(2007) 833 v konečnom znení.

      (3)  2008/2129(INI) z 24. novembra 2008.

      (4)  2008/C 140/08.

      (5)  Výbor regiónov 94/2008.

      (6)  http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=REPORT&reference=A6-2005-0278&language=EN

      (7)  Ú. v. EÚ L 327, 24.11.2006, s. 12.

      (8)  Ú. v. EÚ L 332, 18.12.2007, s. 27.

      (9)  KOM(2007) 228 v konečnom znení z 2. mája 2007.

      (10)  Audiovizuálne a mediálne služby, pozri smernicu 2007/65/ES.

      (11)  Rozhodnutie č. 1718/2006/ES.