title: Odporúčanie Európskeho výboru pre systémové riziká z 20. októbra 2017, ktorým sa mení odporúčanie ESRB/2015/2 o posudzovaní cezhraničných účinkov opatrení makroprudenciálnej politiky a ich dobrovoľnej reciprocite (ESRB/2017/4)

text:
               15.12.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 431/1

         ODPORÚČANIE EURÓPSKEHO VÝBORU PRE SYSTÉMOVÉ RIZIKÁ
   z 20. októbra 2017,
   ktorým sa mení odporúčanie ESRB/2015/2 o posudzovaní cezhraničných účinkov opatrení makroprudenciálnej politiky a ich dobrovoľnej reciprocite
   (ESRB/2017/4)
   (2017/C 431/01)
   GENERÁLNA RADA EURÓPSKEHO VÝBORU PRE SYSTÉMOVÉ RIZIKÁ,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 z 24. novembra 2010 o makroprudenciálnom dohľade Európskej únie nad finančným systémom a o zriadení Európskeho výboru pre systémové riziká (1), a najmä na jeho článok 3 a články 16 až 18,
   so zreteľom na rozhodnutie Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2011/1 z 20. januára 2011, ktorým sa prijíma rokovací poriadok Európskeho výboru pre systémové riziká (2), a najmä na jeho článok 15 ods. 3 písm. e) a články 18 až 20,
   keďže:

               (1)

               Rámec pre dobrovoľnú reciprocitu opatrení makroprudenciálnej politiky ustanovený v odporúčaní Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2015/2 (3) by mal zabezpečiť, aby sa všetky opatrenia makroprudenciálnej politiky založené na expozícii, ktoré boli aktivované v jednom členskom štáte v čo najväčšej miere recipročne uplatňovali v ostatných členských štátoch.

               (2)

               Príslušné orgány členských štátov môžu oslobodiť poskytovateľa finančných služieb s nevýznamnou expozíciou od uplatňovania recipročného opatrenia (zásada de minimis).

               (3)

               Súčasný rámec pre dobrovoľnú reciprocitu Európskeho výboru pre systémové riziká (ESRB) neposkytuje usmernenie týkajúce sa prahovej hodnoty, ktorú majú príslušné orgány použiť na určenie významnosti expozície. Ak príslušný orgán oslobodí určitého poskytovateľa finančných služieb s nevýznamnou expozíciou, môže tento orgán v súčasnosti stanoviť prahovú hodnotu, ktorú považuje za vhodnú, čím môžu vznikať rozdiely v uplatňovaní zásady de minimis.

               (4)

               Aby sa zabránilo takýmto potenciálnym rozdielom, príslušný aktivačný orgán by mal zároveň so žiadosťou o reciprocitu navrhnúť maximálny prah významnosti na úrovni poskytovateľa finančných služieb. Stály hodnotiaci tím, ktorý je uvedený v rozhodnutí Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2015/4 (4), môže, ak to považuje za potrebné, odporučiť inú prahovú hodnotu.

               (5)

               Odporúčanie ESRB/2015/2 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

         PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:

      Zmeny

   Odporúčanie ESRB/2015/2 sa mení takto:

               1.

               V oddiele 1 sa odporúčanie B bod 2 nahrádza takto:

                           „2.

                           Ak sa reciprocita zo strany iných členských štátov považuje za nevyhnutnú pre zabezpečenie účinného fungovania príslušných opatrení, odporúča sa príslušným aktivačným orgánom predložiť ESRB žiadosť o reciprocitu spolu s oznámením opatrenia. Súčasťou žiadosti by mal byť navrhovaný prah významnosti.“

               2.

               V oddiele 2 bode 1 sa dopĺňa toto písmeno:

                           „i)

                           ‚prahom významnosti‘ sa rozumie kvantitatívna prahová hodnota, pod ktorou sa môže expozícia určitého poskytovateľa finančných služieb voči identifikovanému makroprudenciálnemu riziku v jurisdikcii, v ktorej aktivačný orgán uplatňuje opatrenie makroprudenciálnej politiky, považovať za nevýznamnú.“

               3.

               V oddiele 2 bode 2 sa odsek 1 nahrádza takto:

                           „1.

                           Príslušné orgány môžu oslobodiť poskytovateľa finančných služieb, ktorý spadá do ich jurisdikcie, od uplatňovania určitého recipročného opatrenia makroprudenciálnej politiky, ak má tento poskytovateľ finančných služieb nevýznamnú expozíciu voči identifikovanému makroprudenciálnemu riziku v jurisdikcii, v ktorej príslušný aktivačný orgán uplatňuje dotknuté opatrenie makroprudenciálnej politiky (zásada de minimis). Príslušné orgány sa vyzývajú, aby ESRB oznámili tieto oslobodenia s použitím vzoru pre oznamovanie recipročných opatrení ako je uverejnený na webovom sídle ESRB.
                           Na účely uplatňovania zásady de minimis ESRB odporúča prah významnosti založený na prahu významnosti, ktorý navrhol príslušný aktivačný orgán podľa oddielu 1 odporúčania B bodu 2. Kalibrácia prahovej hodnoty by mala vychádzať z osvedčených postupov stanovených ESRB. Prah významnosti predstavuje odporúčanú maximálnu úroveň prahovej hodnoty. Príslušné orgány uplatňujúce reciprocitu môžu použiť odporúčanú prahovú hodnotu, podľa potreby stanoviť nižšiu prahovú hodnotu pre svoju jurisdikciu alebo opatrenia recipročne uplatniť bez akéhokoľvek prahu významnosti. Pri uplatňovaní zásady de minimis by mali dotknuté orgány sledovať, či dochádza k únikom a regulačnej arbitráži, a v prípade potreby odstrániť medzeru v regulácii.“

               4.

               V oddiele 2 sa odsek 4 nahrádza takto:

                           „4.

                              Zmeny odporúčania

                           Generálna rada rozhodne, či sú potrebné zmeny tohto odporúčania. Tieto zmeny zahŕňajú najmä všetky následné alebo zmenené opatrenia makroprudenciálnej politiky, ktoré sa majú recipročne uplatniť, ako je to vymedzené v odporúčaní C a v súvisiacich prílohách, ktoré obsahujú informácie týkajúce sa konkrétnych opatrení vrátane prahu významnosti, ktorý odporučil ESRB. Generálna rada môže tiež predĺžiť lehoty uvedené v predchádzajúcich odsekoch, ak je na splnenie jedného alebo viacerých odporúčaní potrebné iniciovať prijatie právnych predpisov. Generálna rada môže najmä rozhodnúť o zmene tohto odporúčania po tom, ako Európska komisia preskúma rámec pre povinné uznávanie podľa práva Únie, alebo na základe skúseností s fungovaním mechanizmu o dobrovoľnej reciprocite zavedeného týmto odporúčaním.“

      Vo Frankfurte nad Mohanom 20. októbra 2017

         Francesco MAZZAFERRO

            najvyšší predstaviteľ sekretariátu ESRB

            v mene Generálnej rady ESRB

      (1)  Ú. v. EÚ L 331, 15.12.2010, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ C 58, 24.2.2011, s. 4.

      (3)  Odporúčanie Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2015/2 z 15. decembra 2015 o posudzovaní cezhraničných účinkov opatrení makroprudenciálnej politiky a ich dobrovoľnej reciprocite (Ú. v. EÚ C 97, 12.3.2016, s. 9).

      (4)  Rozhodnutie Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2015/4 z 16. decembra 2015 o koordinačnom rámci pre oznamovanie vnútroštátnych opatrení makroprudenciálnej politiky príslušnými orgánmi, pre vydávanie stanovísk a odporúčaní Európskym výborom pre systémové riziká a o zrušení rozhodnutia ESRB/2014/2 (Ú. v. EÚ C 97, 12.3.2016, s. 28).


title: Odporúčanie Komisie (EÚ) 2018/103 z 20. decembra 2017 týkajúce sa zásady právneho štátu v Poľsku, ktoré je doplnením odporúčaní (EÚ) 2016/1374, (EÚ) 2017/146 a (EÚ) 2017/1520

text:
               23.1.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 17/50

         ODPORÚČANIE KOMISIE (EÚ) 2018/103
   z 20. decembra 2017
   týkajúce sa zásady právneho štátu v Poľsku, ktoré je doplnením odporúčaní (EÚ) 2016/1374, (EÚ) 2017/146 a (EÚ) 2017/1520
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 292,
   keďže:

               (1)

               Komisia prijala 27. júla 2016 odporúčanie týkajúce sa zásady právneho štátu v Poľsku (1), v ktorom vyjadruje svoje obavy súvisiace so situáciou ústavného súdu a odporúča, ako by sa tieto obavy mali riešiť. Komisia prijala 21. decembra 2016 a 26. júla 2017 doplňujúce odporúčania týkajúce sa zásady právneho štátu v Poľsku (2).

               (2)

               Odporúčania Komisie boli prijaté na základe rámca pre právny štát (3). V tomto rámci pre právny štát sa stanovuje reakcia Komisie v prípade vzniku jasných známok ohrozenia právneho štátu v niektorom členskom štáte Únie a vysvetľuje zásadu fungovania právneho štátu. Rámec na podporu právneho štátu poskytuje usmernenia pre dialóg medzi Komisiou a členským štátom s cieľom zabrániť vzniku systémového ohrozenia právneho štátu, ktoré by mohlo prerásť do „jasného rizika vážneho porušenia hodnôt“, čo by mohlo vyvolať využitie „postupu podľa článku 7 ZEÚ“. V prípade existencie jasných známok systémového ohrozenia právneho štátu v členskom štáte môže Komisia začať dialóg s daným členským štátom na základe rámca pre právny štát.

               (3)

               Európska únia bola založená na spoločnom súbore hodnôt zakotvených v článku 2 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ), súčasťou ktorých je aj dodržiavanie zásady právneho štátu. Komisia je okrem zabezpečovania dodržiavania práva Únie zodpovedná spolu s Európskym parlamentom, členskými štátmi a Radou aj za garantovanie spoločných hodnôt Únie.

               (4)

               Judikatúra Súdneho dvora Európskej únie a Európskeho súdu pre ľudské práva, ako aj dokumenty vypracované Radou Európy, ktoré sa opierajú najmä o odborné poznatky Európskej komisie pre demokraciu prostredníctvom práva (ďalej len „Benátska komisia“), poskytujú neúplný zoznam týchto zásad, a teda vymedzujú základný význam právneho štátu ako spoločnej hodnoty Únie v súlade s článkom 2 ZEÚ. K týmto zásadám patria zákonnosť, z ktorej vyplýva transparentný, zodpovedný, demokratický a pluralitný postup zavádzania zákonov; právna istota, zákaz svojvoľných výkonných právomocí; nezávislé a nestranné súdy; účinné súdne preskúmanie vrátane dodržiavania základných práv; a rovnosť pred zákonom (4). Okrem dodržiavania týchto zásad a hodnôt sú štátne inštitúcie povinné aj lojálne spolupracovať.

               (5)

               Komisia vo svojom odporúčaní z 27. júla 2016 vysvetlila okolnosti, za ktorých 13. januára 2016 rozhodla o preskúmaní situácie podľa rámca pre právny štát a za ktorých 1. júna 2016 prijala stanovisko týkajúce sa právneho štátu v Poľsku. V odporúčaní takisto vysvetlila, že komunikačnými výmenami medzi Komisiou a poľskou vládou sa nepodarilo obavy Komisie odstrániť.

               (6)

               Komisia vo svojom odporúčaní dospela k názoru, že v Poľsku je systémovo ohrozená zásada právneho štátu, a poľským orgánom odporučila naliehavo prijať vhodné opatrenia na riešenie tohto ohrozenia.

               (7)

               Komisia vo svojom odporúčaní z 21. decembra 2016 zohľadnila najnovší vývoj v Poľsku, ku ktorému došlo od vydania odporúčania Komisie z 27. júla 2016. Komisia dospela k názoru, že aj keď niektoré z otázok uvedených v jej poslednom odporúčaní boli vyriešené, zostali nevyriešené dôležité otázky a medzitým vznikli nové obavy. Komisia takisto dospela k názoru, že postup, ktorý viedol k menovaniu novej predsedníčky ústavného súdu, vyvolal z hľadiska zásady právneho štátu vážne obavy. Komisia dospela k záveru, že v Poľsku pretrváva systémové ohrozenie právneho štátu. Komisia vyzvala poľskú vládu, aby zistené problémy urýchlene vyriešila, do dvoch mesiacov, a aby informovala Komisiu o opatreniach, ktoré na tento účel prijala. Komisia uviedla, že je naďalej pripravená viesť konštruktívny dialóg s poľskou vládou na základe odporúčania.

               (8)

               Komisia prijala 26. júla 2017 tretie odporúčanie týkajúce sa zásady právneho štátu v Poľsku, ktoré dopĺňa jej odporúčania z 27. júla a 21. decembra 2016. Komisia vo svojom odporúčaní zohľadnila najnovší vývoj v Poľsku, ku ktorému došlo od vydania odporúčania Komisie z 21. decembra 2016. Obavy Komisie týkajúce sa chýbajúceho nezávislého a legitímneho ústavného preskúmania a prijatia nových právnych predpisov poľským parlamentom, ktoré sa týkajú poľského súdnictva a ktoré vyvolávajú obavy, pokiaľ ide o nezávislosť súdnictva, a výrazne zvyšujú systémové ohrozenie právneho štátu v Poľsku. Vo svojom odporúčaní sa Komisia domnieva, že situácia systémového ohrozenia právneho štátu v Poľsku, ako sa uvádza v jej odporúčaniach z 27. júla 2016 a 21. decembra 2016, sa vážne zhoršila.

               (9)

               Konkrétne sa v odporúčaní zdôrazňuje, že zákon o Národnej súdnej rade z 15. júla 2017 a zákon o najvyššom súde z 22. júla 2017, ak nadobudnú účinnosť, štrukturálne ohrozia nezávislosť súdnictva v Poľsku a mali by okamžitý a konkrétny vplyv na nezávislé fungovanie súdnictva ako celku. Vzhľadom na to, že nezávislosť súdnictva je kľúčovou zložkou právneho štátu, tieto nové zákony významne zvyšujú systémové ohrozenie právneho štátu, ktoré bolo identifikované v predchádzajúcich odporúčaniach. V odporúčaní sa zdôrazňuje, že odvolávanie sudcov najvyššieho súdu, ich možné opätovné menovanie a iné opatrenia obsiahnuté v zákone o najvyššom súde by veľmi vážne zhoršili systémové ohrozenie právneho štátu. Komisia spomedzi odporúčaných opatrení odporúča, aby poľské orgány zabezpečili, že tieto dva zákony o najvyššom súde a o národnej súdnej rade nevstúpia do platnosti, a že reforma súdnictva bude rešpektovať právny štát a bude v súlade s právom EÚ a európskymi normami o nezávislosti súdnictva a že bude pripravená v úzkej spolupráci so súdnictvom a všetkými zainteresovanými stranami. Komisia takisto požiadala poľské orgány, aby neprijímali žiadne opatrenie na odvolanie či vynútenie odchodu sudcov najvyššieho súdu do dôchodku, pretože tieto opatrenia veľmi vážne zhoršia systémové ohrozenie právneho štátu. Komisia uviedla, že ak by poľské orgány prijali akékoľvek opatrenie tohto druhu, Komisia je pripravená ihneď aktivovať článok 7 ods. 1 ZEÚ.

               (10)

               Komisia vyzýva poľskú vládu, aby problémy zistené v tomto odporúčaní vyriešila do jedného mesiaca odo dňa doručenia tohto odporúčania.

               (11)

                  Sejmu bolo 31. júla 2017 formálne oznámené rozhodnutie prezidenta vetovať zákon, ktorým sa mení zákon o Národnej súdnej rade a zákon o najvyššom súde.

               (12)

               Poľská vláda napísala 4. augusta a 16. augusta 2017 Komisii list so žiadosťou o vysvetlenie jej odporúčania z 26. júla 2017, na ktoré Komisia odpovedala listami z 8. augusta a 21. augusta 2017.

               (13)

               Poľská vláda zaslala 28. augusta 2017 odpoveď na uvedené odporúčanie z 26. júla 2017. V odpovedi vyjadrila nesúhlas so všetkými problémami uvedenými v odporúčaní a neoznámila žiadne nové opatrenia na odstránenie obáv identifikovaných Komisiou.

               (14)

               V stanovisku Úradu OBSE pre demokratické inštitúcie a ľudské práva (ODIHR) z 30. augusta 2017 sa došlo k záveru, že pozastavený zákon o najvyššom súde nie je v súlade s medzinárodnými normami týkajúcimi sa nezávislosti súdnictva (5).

               (15)

               Poľská vláda iniciovala 11. septembra 2017 kampaň s názvom „Spravodlivé súdy“ s cieľom získať sociálnu podporu pre prebiehajúce reformy súdnictva. Národná súdna rada a všeobecné súdy uverejnili niekoľko vyhlásení, ktorými sa napravujú obvinenia namierené proti súdom, sudcom a rade počas kampane.

               (16)

               Ústavný súd vyhlásil 11. septembra 2017 v senáte piatich sudcov protiústavnosť niektorých ustanovení občianskeho súdneho poriadku, ktorými sa všeobecným súdom a najvyššiemu súdu umožňuje posúdiť zákonnosť vymenovania predsedu a podpredsedu ústavného súdu (6).

               (17)

               Minister spravodlivosti začal 13. septembra 2017 výkon právomocí na odvolanie predsedov a podpredsedov súdov podľa nového zákona o organizácii všeobecných súdov.

               (18)

               Národná súdna rada kritizovala 15. septembra a 18. októbra 2017 rozhodnutia ministra spravodlivosti na odvolanie predsedov súdov. Rada uviedla, že takáto svojvoľná právomoc ministra spravodlivosti je v rozpore s ústavnou zásadou nezávislosti súdov a môže nepriaznivo ovplyvniť nestrannosť sudcov.

               (19)

                  Sejm vymenoval 15. septembra 2017 osobu na už obsadenú funkciu sudcu ústavného súdu a prezident republiky prijal prísahu 18. septembra 2017.

               (20)

                  Sejm prijal 15. septembra 2017 prijal zákon o Národnom ústave pre slobodu – centrum pre rozvoj občianskej spoločnosti, ktorým sa centralizuje rozdelenie finančných prostriedkov vrátane tých, ktoré sú určené pre organizácie občianskej spoločnosti.

               (21)

               Rada Organizácie Spojených národov pre ľudské práva rokovala 22. septembra 2017 o správach o Poľsku, ktoré boli predložené v rámci tretieho pravidelného preskúmania, ktoré obsahujú odporúčania týkajúce sa nezávislosti súdnictva a právneho štátu.

               (22)

               Komisia informovala 25. septembra 2017 Radu o situácii týkajúcej sa zásady právneho štátu v Poľsku. Dospelo sa k širokej dohode o tom, že právny štát je spoločným záujmom a spoločnou zodpovednosťou a o potrebe, aby sa Poľsko a Komisia zapojili do dialógu s cieľom nájsť riešenie.

               (23)

               Prezident republiky zaslal 26. septembra 2017Sejmu dva návrhy zákonov o najvyššom súde a o národnej súdnej rade.

               (24)

                  Sejm poslal 3. októbra 2017 dva prezidentské návrhy zákonov o najvyššom súde a o národnej súdnej rade na konzultácie príslušným zainteresovaným stranám vrátane ombudsmana, najvyššieho súdu a národnej súdnej rady.

               (25)

               Najvyšší súd uverejnil 6. a 25. októbra 2017 svoje stanoviská k týmto dvom návrhom zákonov o najvyššom súde a o národnej súdnej rade. V stanoviskách sa konštatuje, že návrh zákona o najvyššom súde by výrazne obmedzil jeho nezávislosť a že návrh zákona o súdnej rade sa nedá uviesť do súladu s koncepciou demokratického štátu, ktorý sa riadi zásadami právneho štátu.

               (26)

               Parlamentné zhromaždenie Rady Európy prijalo 11. októbra 2017 rezolúciu o nových hrozbách pre právny štát v členských štátoch Rady Európy, v ktorej vyjadrilo svoje obavy aj o vývoji v Poľsku, ktorý ohrozuje rešpektovanie právneho štátu, a najmä nezávislosť súdnictva, ako aj zásadu oddelenia právomocí (7).

               (27)

               Európska sieť súdnych rád (ENCJ) vydala 13. októbra 2017 stanovisko (8) k návrhu nového zákona o národnej súdnej rade, v ktorom zdôraznila jeho nesúlad s európskymi normami v oblasti súdnych rád.

               (28)

               Dňa 23. októbra 2017, v nadväznosti na tretí cyklus všeobecného pravidelného preskúmania Poľska, požiadal Úrad vysokého komisára OSN pre ľudské práva, aby poľské orgány prijali odporúčania Organizácie Spojených národov o zachovaní nezávislosti súdnictva.

               (29)

               Ústavný súd v senáte s dvoma nezákonne menovanými sudcami vyhlásil 24. októbra 2017 protiústavnosť ustanovení zákona o najvyššom súde, na základe ktorého bol, okrem iného, vymenovaný súčasný prvý predseda najvyššieho súdu.

               (30)

               Ústavný súd v senáte s dvoma nezákonne menovanými sudcami vyhlásil 24. októbra 2017 ústavnosť ustanovení troch zákonov týkajúcich sa ústavného súdu z decembra 2016 vrátane ustanovení, na základe ktorých mohli dvaja nezákonne menovaní sudcovia rozhodujúci v tomto prípade rozhodovať na ústavnom súde. Návrh poľského ombudsmana týkajúci sa odvolania dvoch nezákonne vymenovaných sudcov z tohto prípadu odmietol ústavný súd.

               (31)

               Osobitný spravodajca OSN pre nezávislosť sudcov a právnikov, Diego García-Sayán, predstavil 27. októbra 2017 svoje predbežné zistenia (9), podľa ktorých dva návrhy zákonov o najvyššom súde a o národnej súdnej rade vyvolávajú určité obavy, pokiaľ ide o nezávislosť súdnictva.

               (32)

               Národná súdna rada prijala 31. októbra 2017 stanovisko k novému návrhu zákona o národnej súdnej rade, ktorý predložil prezident republiky. Rada poznamenáva, že návrh zákona je v zásadnom rozpore s poľskou ústavou tým, že poskytuje Sejmu právomoc nominovať sudcov – členov Rady a predčasne ukončuje ústavne chránené funkčné obdobie súčasných sudcov – členov Rady.

               (33)

               Poradný výbor európskych sudcov (CCJE) prijal 10. novembra 2017 vyhlásenie, v ktorom sa vyvolávajú obavy o nezávislosť súdnictva v Poľsku (10).

               (34)

               Ombudsman zaslal 11. novembra 2017 list prezidentovi republiky, ktorý obsahuje posúdenie dvoch nových návrhov zákonov o najvyššom súde a o národnej súdnej rade a v ktorom sa odporúča ich neprijatie, pretože by neboli zárukou toho, že súdnictvo zostane nezávislé od výkonnej moci a že občania budú môcť uplatňovať svoje ústavné právo na prístup k nezávislému súdu.

               (35)

               Úrad OBSE pre demokratické inštitúcie a ľudské práva (ODIHR) prijal 13. novembra 2017 stanovisko k návrhu nového zákona o najvyššom súde, v ktorom sa tvrdí, že posudzované ustanovenia sú nezlučiteľné s medzinárodnými normami týkajúcimi sa nezávislosti súdnictva (11).

               (36)

               Európsky parlament prijal 15. novembra 2017 uznesenie o situácii v oblasti právneho štátu a demokracie v Poľsku, pričom vyjadril podporu pre odporúčania týkajúce sa právneho štátu vydané Komisiou, ako aj pre konanie o nesplnení povinnosti, a vzhľadom na to, že súčasná situácia v Poľsku predstavuje jasné riziko vážneho porušenia hodnôt uvedených v článku 2 ZEÚ (12).

               (37)

               Rada advokátskych komôr a združení právnikov Európy (CCBE) vyzvala 24. novembra 2017 poľské orgány, aby neprijali tieto dva návrhy zákonov o najvyššom súde a o národnej súdnej rade, pretože by mohli ohroziť oddelenie právomocí, ktoré zaručuje poľská ústava (13). Organizácia sudcov „Iustitia“ Helsinská nadácia pre ľudské práva a Amnesty International vydali 29. novembra 2017 spoločné vyhlásenie, v ktorom kritizovali legislatívny postup týkajúci sa týchto dvoch prezidentských návrhov zákonov.

               (38)

               Európska sieť súdnych rád (ENCJ) prijala 5. decembra 2017 stanovisko, v ktorom kritizuje návrh zákona o národnej súdnej rade za nedodržiavanie noriem ENCJ (14).

               (39)

               Benátska komisia na žiadosť parlamentného zhromaždenia Rady Európy prijala 8. decembra 2017 stanovisko k návrhu zákona o národnej súdnej rade, návrhu zákona o najvyššom súde a k zákonu o organizácii všeobecných súdov, ako aj stanovisko k zákonu o prokuratúre (15). Benátska komisia dospela k záveru, že zákon a návrhy zákonov, a to najmä spoločne a vnímané v kontexte zákona o prokuratúre z roku 2016, umožňujú, aby legislatívne a výkonné moci vážnym a rozsiahlym spôsobom zasahovali do výkonu spravodlivosti, a tým predstavujú vážne ohrozenie nezávislosti súdnictva, ktorá je kľúčovým prvkom právneho štátu. Apeluje na prezidenta republiky, aby odvolal svoje návrhy a začal dialóg pred pokračovaním legislatívneho postupu. Vyzýva tiež poľský parlament, aby prehodnotil posledné zmeny zákona o organizácii všeobecných súdov.

               (40)

               Komisár Rady Európy pre ľudské práva vydal 8. decembra 2017 vyhlásenie, v ktorom vyjadruje poľutovanie nad tým, že Sejm prijal zákony o najvyššom súde a národnej súdnej rade, ktoré by ešte viac ohrozili nezávislosť súdnictva.

               (41)

                  Sejm prijal tieto návrhy zákonov 8. decembra 2017. Tieto dva zákony schválil Senát 15. decembra 2017.

         PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:

               1.

               Poľská republika by mala riadne zohľadniť analýzu Komisie uvedenú v tomto dokumente a prijať opatrenia uvedené v oddiele 4 tohto odporúčania, aby sa zistené obavy vyriešili v stanovenej lehote.

         1.   ROZSAH PÔSOBNOSTI A CIEĽ ODPORÚČANIA

               2.

               Týmto odporúčaním sa dopĺňajú odporúčania z 27. júla 2016, 21. decembra 2016 a 26. júla 2017. Okrem obáv vznesených v týchto odporúčaniach sú v tomto odporúčaní vyjadrené nové obavy Komisie, pokiaľ ide o zásadu právneho štátu v Poľsku, ktoré odvtedy vznikli. Obavy sa týkajú nasledujúcich oblastí:

                           a)

                           zákon o najvyššom súde prijatý v Sejme8. decembra 2017;

                           b)

                           zákon, ktorým sa mení zákon o Národnej súdnej rade a niektoré ďalšie zákony („zákon o Národnej súdnej rade“); prijatý v Sejme8. decembra 2017.

               3.

               Obavy a odporúčané opatrenia stanovené v odporúčaní z 26. júla 2017 týkajúcom sa ústavného súdu, zákona o organizácii všeobecných súdov a zákona o Národnej škole súdnictva (16) ostávajú v platnosti.

         2.   OHROZENIA NEZÁVISLOSTI SÚDOV

               4.

               Zákon o najvyššom súde a zákon o Národnej súdnej rade obsahujú niekoľko ustanovení, ktoré vyvolávajú vážne obavy, pokiaľ ide o zásady nezávislosti súdnictva a deľby moci.

         2.1.   Najvyšší súd

   2.1.1.   Odvolanie a povinný odchod do dôchodku súčasných sudcov najvyššieho súdu

               5.

               Zákonom o najvyššom súde sa znižuje všeobecný dôchodkový vek sudcov najvyššieho súdu zo 70 na 65 rokov (17). Toto opatrenie sa uplatňuje na všetkých sudcov, ktorí sú v súčasnosti v úrade. Sudcovia, ktorí dosiahli vek 65 rokov, alebo dosiahnu tento vek do 3 mesiacov od nadobudnutia účinnosti tohto zákona, budú v dôchodku (18).

               6.

               Znížením vekovej hranice pre odchod do dôchodku a jej uplatnením na súčasných sudcov najvyššieho súdu sa zákonom ukončuje funkčné obdobie a potenciálne odchádza značný počet súčasných sudcov najvyššieho súdu: 31 z 83 (37 %) podľa najvyššieho súdu. Uplatňovanie takto zníženého súčasného dôchodkového veku na sudcov najvyššieho súdu má výrazný negatívny vplyv na tento konkrétny súd, ktorý je zložený zo sudcov, ktorí sú prirodzene na konci svojej kariéry. Takýto povinný odchod do dôchodku značného počtu súčasných sudcov najvyššieho súdu umožňuje rozsiahlu a okamžitú zmenu zloženia najvyššieho súdu. Táto možnosť vyvoláva osobitné obavy, pokiaľ ide o deľbu moci, najmä keď sa posudzujú v kombinácii so súbežnými reformami národnej súdnej rady. V skutočnosti: v dôsledku zníženia dôchodkového veku budú všetci noví sudcovia vymenovaní prezidentom republiky na základe odporúčania novozloženej národnej súdnej rady, ktorej budú z veľkej časti dominovať politickí nominanti. Nútený odchod do dôchodku súčasných sudcov najvyššieho súdu tiež vyvoláva obavy, pokiaľ ide o zásadu neodvolateľnosti sudcov, ktorá je kľúčovým prvkom nezávislosti sudcov, ako je zakotvené v judikatúre Súdneho dvora a Európskeho súdu pre ľudské práva (19) a v európskych normách (20). Benátska komisia vo svojom stanovisku k návrhu zákona o najvyššom súde zdôrazňuje, že predčasný odchod v súčasnosti zasadajúcich sudcov do dôchodku ohrozuje ich zabezpečenie dĺžky funkčného obdobia a tiež nezávislosť súdu vo všeobecnosti (21).

               7.

               Sudcovia by mali byť chránení proti odvolaniu existenciou účinných ochranných opatrení proti nevhodnému zásahu alebo nátlaku výkonnej moci (22). Nezávislosť súdnictva si vyžaduje dostatočné záruky na ochranu osoby tých, ktorí majú za úlohu rozhodovať v spore (23). Neodvolateľnosť sudcov počas ich funkčného obdobia je dôsledok ich nezávislosti, a je teda zahrnutá do záruk článku 6 ods. 1 EDĽP (24). V dôsledku toho sudcovia musia byť odvolávaní len jednotlivo, ak je to odôvodnené na základe disciplinárneho konania týkajúceho sa ich individuálnej činnosti a ak sú prítomné všetky záruky pre obhajobu v demokratickej spoločnosti. Sudcovia nemôžu byť odvolaní ako skupina a sudcovia nemôžu byť odvolaní zo všeobecných dôvodov, ktoré nesúvisia s ich individuálnym správaním. Tieto záruky a ochranné opatrenia v tomto prípade chýbajú a predmetné ustanovenia predstavujú svojvoľné porušenie nezávislosti sudcov najvyššieho súdu a deľbu moci (25), a teda zásady právneho štátu.

               8.

               Okrem toho bude šesťročné funkčné obdobie súčasného prvého predsedu, ustanovené v ústave, predčasne ukončené (ústavne by sa malo skončiť v roku 2020). Ak sa skončí funkčné obdobie prvého predsedu, vymenovanie „zastupujúceho prvého predsedu“ prezidentom republiky bude mimo bežného postupu (26): podľa ústavy by mal byť prvý predseda vymenovaný prezidentom republiky spomedzi kandidátov, ktorých navrhuje plénum najvyššieho súdu (27). Takéto predčasné ukončenie ústavne zakotveného funkčného obdobia predstavuje závažné porušenie zásady neodvolateľnosti a zabezpečenia dĺžky funkčného obdobia. Vymenovanie zastupujúceho prvého predsedu podľa postupu ad hoc bez zapojenia súdnictva vyvoláva vážne obavy, pokiaľ ide o zásady deľby moci.

               9.

               Podľa dôvodovej správy k zákonu je zmena zloženia najvyššieho súdu nevyhnutná kvôli spôsobu, akým najvyšší súd viedol po roku 1989 prípady „dekomunizácie“, a pretože na najvyššom súde sú stále sudcovia, ktorí pre predchádzajúci režim buď pracovali alebo v ňom rozhodovali (28). Európsky súd pre ľudské práva jasne zdôraznil, že lustračný proces musí byť individualizovaný (napr. treba rozlišovať medzi jednotlivými úrovňami zapojenia s bývalým režimom) a domnieva sa, že lustračné opatrenia prebiehajúce dlho po konci komunistického režimu môžu byť menej opodstatnené vzhľadom na zmenšujúce sa riziká v novovytvorených demokraciách (29). K dispozícii sú aj iné primerané opatrenia, ktoré by štát mohol prijať na riešenie jednotlivých sudcov s komunistickou minulosťou (ktoré by obsahovali transparentné konanie uplatňované v jednotlivých prípadoch pred nestrannými orgánmi konajúcimi na základe kritérií vopred určených zákonom) (30).

               10.

               Benátska komisia sa vo svojom stanovisku k návrhu zákona o najvyššom súde domnieva, že je ťažké pochopiť, prečo by osoba, ktorá sa považuje za vhodnú na plnenie služobných povinností počas niekoľkých ďalších rokov, by sa náhle považovala za nevhodnú. Dôvodovú správu k zákonu možno chápať tak, že znamená, že v dôsledku reformy by väčšina vyšších sudcov, z ktorých mnohí slúžili za predchádzajúceho režimu, odišla do dôchodku. Ak je toto chápanie správne, takýto prístup je neakceptovateľný: ak majú orgány pochybnosti o lojalite jednotlivých sudcov, mali by uplatňovať existujúce disciplinárne alebo lustračné postupy, a nemeniť vek odchodu do dôchodku.

               11.

               Benátska komisia dospela k záveru, že včasné odstránenie veľkého počtu sudcov najvyššieho súdu (vrátane prvého predsedu) tým, že sa na nich bude s okamžitou platnosťou vzťahovať nižší vek odchodu do dôchodku, porušuje ich práva a ohrozuje nezávislosť súdnictva ako celku; mali by mať umožnené slúžiť až do súčasného veku odchodu do dôchodku (31). Benátska komisia zdôrazňuje najmä to, že predčasný odchod v súčasnosti zasadajúcich sudcov do dôchodku ohrozuje ich zabezpečenie dĺžky funkčného obdobia a tiež nezávislosť súdu vo všeobecnosti (32).

               12.

               Napokon, tieto ustanovenia vyvolávajú obavy týkajúce sa ústavnosti. Ako uviedli najvyšší súd a ombudsman, odvolaním a núteným odchodom do dôchodku súčasných sudcov najvyššieho súdu sa porušuje zásada nezávislosti súdnictva a priamo sú dotknuté práva na nezávislý súd. Ombudsman konštatuje, že inštitút zastupujúceho prvého predsedu najvyššieho súdu predstavuje porušovanie zásady právneho štátu, pretože porušuje zásadu nepreberania kompetencií výkonnej moci, zásadu delenia a rovnováhy právomocí a zásadu nezávislosti súdnictva.

         2.1.2.   Právomoc predĺžiť funkčné obdobie sudcov najvyššieho súdu

               13.

               Podľa zákona môžu sudcovia najvyššieho súdu, ktorých sa dotýka znížený dôchodkový vek a ktorí chcú predĺžiť svoje aktívne funkčné obdobie, podať žiadosť prezidentovi republiky (33).

               14.

               Pokiaľ ide o právomoc prezidenta republiky rozhodnúť o predĺžení aktívneho funkčného obdobia sudcov najvyššieho súdu, v právnych predpisoch nie sú stanovené žiadne kritériá, žiadny časový rámec pre prijatie rozhodnutia, ani žiadne súdne preskúmanie. Sudca, ktorý požiadal o predĺženie je „vydaný napospas“ rozhodnutiu prezidenta republiky. Prezident republiky bude navyše môcť rozhodnúť o predĺžení dvakrát (zakaždým na obdobie 3 rokov). Tieto prvky majú vplyv na zabezpečenie dĺžky funkčného obdobia a prezidentovi republiky umožnia, aby vyvíjal tlak na aktívnych sudcov najvyššieho súdu. Tento režim je v rozpore s odporúčaním Rady Európy z roku 2010, v ktorom sa vyžaduje, aby rozhodnutia týkajúce sa výberu a kariéry sudcov boli založené na objektívnych kritériách vopred stanovených zákonom, a že by mal existovať nezávislý a príslušný orgán vybraný v podstatnej časti z oblasti súdnictva, ktorý je oprávnený k vykonávaniu odporúčaní alebo vyjadreniu stanovísk, ktoré príslušný menovací orgán v praxi dodržiava (34). Vyžaduje si to tiež, aby dotknutí sudcovia mali právo napadnúť rozhodnutie o svojej kariére (35).

               15.

               Nový dôchodkový režim má nepriaznivý vplyv na nezávislosť sudcov (36). Novými pravidlami sa vytvára ďalší nástroj, pomocou ktorého môže minister spravodlivosti ovplyvňovať jednotlivých sudcov. Konkrétne, chýbajúce akékoľvek kritériá na predĺženie funkčných období umožňujú neprimeranú diskrečnú právomoc, čím sa ohrozuje zásada neodvolateľnosti sudcov. Zákon znižuje vek odchodu do dôchodku a zároveň umožňuje, aby prezident republiky predĺžil funkčné obdobie sudcom až o šesť rokov. Takisto neexistuje časový rámec, v ktorom má prezident republiky prijať rozhodnutie o predĺžení funkčného obdobia, čo prezidentovi umožňuje udržať si vplyv nad dotknutými sudcami počas zvyšného času ich funkčného obdobia sudcu. Už aj pred dosiahnutím veku odchodu do dôchodku by samotný výhľad na žiadosť prezidentovi o takéto predĺženie mohol vytvárať tlak na dotknutých sudcov.

               16.

               Benátska komisia zdôrazňuje vo svojom stanovisku k návrhu zákona o najvyššom súde, že táto právomoc prezidenta republiky mu dáva nadmerný vplyv nad sudcami najvyššieho súdu, ktorí sa blížia k veku odchodu do dôchodku. Z tohto dôvodu dospela Benátska komisia k záveru, že prezident republiky by ako volený politik nemal mať diskrečnú právomoc na rozšírenie funkčného obdobia sudcu najvyššieho súdu za hranice veku odchodu do dôchodku (37).

               17.

               Nové pravidlá vyvolávajú tiež obavy týkajúce sa ústavnosti. Podľa stanovísk najvyššieho súdu a ombudsmana novým mechanizmom predĺženia funkčných období sudcov sa nerešpektuje zásada zákonnosti a deľba moci.

         2.1.3.   Mimoriadny opravný prostriedok

               18.

               Zákonom sa zavádza nová forma súdneho preskúmania konečných a záväzných rozsudkov a rozhodnutí, mimoriadny opravný prostriedok (38). Do troch rokov (39) od nadobudnutia účinnosti zákona o najvyššom súde bude môcť zmeniť (40) úplne alebo čiastočne (41) akýkoľvek konečný rozsudok poľského súdu za posledných 20 rokov, a to vrátane rozsudkov najvyššieho súdu, s určitými výnimkami (42). Právomoc podať odvolanie má v rukách, okrem iného, generálny prokurátor a ombudsman (43). Dôvody na odvolanie sú široké: mimoriadny opravný prostriedok možno podať vtedy, keď je potrebné zabezpečiť právny štát a sociálnu spravodlivosť a rozhodnutie nemožno zrušiť alebo zmeniť prostredníctvom iných mimoriadnych opravných prostriedkov a buď (1) porušuje zásady alebo práva a slobody osôb a občanov zakotvených v ústave, alebo (2) predstavuje jasné porušenie zákona z dôvodu nesprávnej interpretácie alebo nesprávneho uplatnenia, alebo (3) je zrejmé, že existuje rozpor medzi zisteniami súdu a zhromaždenými dôkazmi (44).

               19.

               Tento nový postup týkajúci sa mimoriadneho opravného prostriedku vyvoláva obavy, pokiaľ ide o zásadu právnej istoty, ktorá predstavuje kľúčovú zložku právneho štátu (45). Ako uviedol Súdny dvor, je potrebné upozorniť na význam tak v právnom poriadku Únie, ako aj vo vnútroštátnych právnych poriadkoch, zásady res judicata:„v záujme zabezpečenia stability práva a právnych vzťahov a riadneho výkonu spravodlivosti, je dôležité, aby súdne rozhodnutia, ktoré sa stali konečnými po vyčerpaní všetkých práv na odvolanie alebo po uplynutí lehôt stanovených v tejto súvislosti, nemohli byť už spochybnené“ (46). Ako poznamenal Európsky súd pre ľudské práva, mimoriadne preskúmanie by malo byť „odvolanie v prestrojení“ a „obyčajná možnosť, že na túto tému existujú dva pohľady, nie je dôvodom na opätovné preskúmanie“ (47).

               20.

               Benátska komisia zdôraznila vo svojom stanovisku k návrhu zákona o najvyššom súde, že postup týkajúci sa mimoriadneho opravného prostriedku je nebezpečný pre stabilitu poľského právneho poriadku. V stanovisku sa konštatuje, že bude možné otvoriť všetky veci rozhodnuté v krajine za posledných 20 rokov prakticky z akéhokoľvek dôvodu a výsledkom tohto systému by mohla byť situácia, v ktorej žiadne rozhodnutie nebude nikdy konečné (48).

               21.

               Nový mimoriadny opravný prostriedok vyvoláva tiež obavy týkajúce ústavnosti. Podľa najvyššieho súdu a ombudsmana má zákon vplyv na zásadu stability judikatúry a definitívnosti rozsudkov (49), zásadu ochrany dôvery v štát a právo, ako aj právo na súdne konanie v primeranom čase (50).

         2.1.4.   Ďalšie ustanovenia

               22.

               Ako sa zdôrazňuje v stanovisku Benátskej komisie a iných orgánov (51), niektoré ďalšie ustanovenia v zákone o najvyššom súde vyvolávajú obavy, pokiaľ ide o zásady nezávislosti súdnictva a deľbu moci.

               23.

               Novým zákonom sa zriaďuje nový disciplinárny systém pre sudcov najvyššieho súdu. Plánujú sa dva druhy disciplinárnych úradníkov: disciplinárny úradník najvyššieho súdu, ktorého menuje kolégium najvyššieho súdu na štvorročné funkčné obdobie (52) a mimoriadny disciplinárny úradník menovaný podľa jednotlivých prípadov prezidentom republiky z radov sudcov najvyššieho súdu, všeobecných sudcov, sudcov vojenského súdu a prokurátorov (53). Podľa poľského práva môžu o začatí disciplinárneho konania proti sudcom rozhodnúť iba disciplinárni úradníci. K menovaniu mimoriadneho úradníka prezidentom republiky dochádza bez zapojenia súdnictva a zodpovedá žiadosti o začatie predbežného vyšetrovania. Menovaním mimoriadneho disciplinárneho úradníka k prebiehajúcemu disciplinárnemu konaniu sa disciplinárny úradník najvyššieho súdu z tohto konania vylučuje (54). Skutočnosť, že prezident republiky (a v niektorých prípadoch aj minister spravodlivosti (55)) má moc ovplyvňovať disciplinárne konanie proti sudcom najvyššieho súdu menovaním disciplinárneho úradníka, ktorý bude prípad vyšetrovať („disciplinárny úradník“), čím sa vylúči disciplinárny úradník najvyššieho súdu z prebiehajúceho konania, vytvára obavy, pokiaľ ide o zásadu deľby moci a môže ovplyvniť nezávislosť súdnictva. Takéto obavy sa objavili aj v stanoviskách OBSE-ODHIR a najvyššieho súdu (56).

               24.

               Zákonom sa tiež odstraňuje súbor procesných záruk v disciplinárnom konaní proti všeobecným sudcom (57) a sudcom najvyššieho súdu (58): dôkazy, ktoré boli získané v rozpore so zákonom, by sa mohli použiť voči sudcovi (59), za určitých podmienok by sa nemuseli zohľadniť dôkazy, ktoré predložil dotknutý sudca (60), premlčanie disciplinárnych prípadov by bolo pozastavené na obdobie disciplinárnych konaní, čo znamená, že sudca by mohol byť predmetom konania na dobu neurčitú (61), napokon, disciplinárne konania môžu pokračovať aj v prípade, ak dotknutý sudca nebol prítomný (aj vtedy, keď bola neprítomnosť odôvodnená) (62). Nový disciplinárny režim tiež vyvoláva obavy, pokiaľ ide o jeho súlad s požiadavkami na náležitý postup podľa článku 6 ods. 1 EDĽP, ktoré sa vzťahujú na disciplinárne konanie proti sudcom (63).

               25.

               Zákonom sa upravuje vnútorná štruktúra najvyššieho súdu, ktorým sa do nej dopĺňajú dve nové komory. Nová komora mimoriadnej kontroly a vecí verejných bude posudzovať prípady oznámené podľa nového postupu týkajúceho sa mimoriadneho opravného prostriedku (64). Táto nová komora bude zložená z väčšiny nových sudcov (65) a bude overovať platnosť všeobecných a miestnych volieb a skúmať volebné spory, vrátane volebných sporov do Európskeho parlamentu (66). Okrem toho bude nová nezávislá (67) disciplinárna komora zložená výhradne z nových sudcov (68) poverená preskúmaním disciplinárnych prípadov v prvom a druhom stupni proti sudcom najvyššieho súdu (69). Tieto dve nové, do veľkej miery nezávislé, komory zložené z nových sudcov vyvolávajú obavy, pokiaľ ide o oddelenie právomocí. Ako uviedla Benátska komisia, hoci obe komory sú súčasťou najvyššieho súdu, v praxi stoja nad všetkými ostatnými komorami, čím sa vytvára riziko, že celému systému súdnictva budú dominovať tieto komory, ktoré sú zložené z nových sudcov volených s rozhodujúcim vplyvom vládnucej väčšiny (70). Benátska komisia tiež zdôrazňuje, že zákonom sa súdne preskúmanie volebných sporov stane obzvlášť citlivé na politický vplyv, čím sa vytvorí vážne nebezpečenstvo pre fungovanie poľskej demokracie (71).

               26.

               Zákonom sa zavádzajú prísediaci, ktorých menuje Senát republiky (72), v konaní pred najvyšším súdom o mimoriadnych opravných prostriedkoch a disciplinárnych prípadoch, ktoré skúma najvyšší súd. Ako poznamenala Benátska komisia, zavedením prísediacich do týchto dvoch nových komôr najvyššieho súdu je ohrozená efektívnosť a kvalita súdnictva (73).

         2.2.   Národná súdna rada

               27.

               Podľa poľskej ústavy chráni nezávislosť sudcov Národná súdna rada (74). Úloha Národnej súdnej rady má priamy vplyv na nezávislosť sudcov, najmä pokiaľ ide o ich povýšenie, presun, disciplinárne konanie, odvolanie a predčasný odchod do dôchodku. Napríklad povýšenie sudcu (napr. z okresného súdu na krajský súd) si vyžaduje, aby prezident republiky znovu menoval sudcu, a preto bude nutné znovu prejsť postupom súdneho hodnotenia a menovania so zapojením Národnej súdnej rady. Aj pomocných sudcov, ktorí už vykonávajú úlohy sudcu, musí posúdiť Národná súdna rada pred ich vymenovaním za sudcu prezidentom republiky.

               28.

               Z tohto dôvodu v členských štátoch, v ktorých bola vytvorená súdna rada, je jej nezávislosť mimoriadne dôležitá na zabránenie neprimeranému vplyvu vlády alebo parlamentu na nezávislosť sudcov (75).

               29.

               Zákon o Národnej súdnej rade zvyšuje obavy, pokiaľ ide o celkovú nezávislosť súdnictva, stanovením predčasného ukončenia funkčného obdobia všetkých sudcov – členov národnej súdnej rady a vytvorením úplne nového režimu na vymenovanie jeho sudcov – členov, čím sa umožňuje vysoký stupeň politického vplyvu.

               30.

               Podľa článku 6 zákona o Národnej súdnej rade budú funkčné obdobia všetkých súčasných sudcov – členov Národnej súdnej rady ukončené predčasne. Toto ukončenie, o ktorom sa rozhoduje v rámci legislatívnych právomocí, vzbudzuje obavy týkajúce sa nezávislosti a oddelenia právomocí. Parlament získa rozhodujúci vplyv na zloženie Rady na úkor vplyvu samotných sudcov. K tejto zmene zloženia Národnej súdnej rady by mohlo dôjsť už v priebehu jeden a pol mesiaca po uverejnení zákona (76). Predčasné ukončenie vyvoláva aj obavy týkajúce sa ústavnosti, ako sa zdôrazňuje v stanovisku Národnej súdnej rady, najvyššieho súdu a ombudsmana.

               31.

               Vážne obavy vyvoláva aj tento nový systém menovania sudcov – členov Národnej súdnej rady. Z rovnakého dôvodu sa v uznávaných európskych normách, najmä v odporúčaní Výboru ministrov Rady Európy z roku 2010 stanovuje, že „najmenej polovica členov [súdnych rád] má byť tvorená sudcami, ktorí sú volení ich kolegami zo všetkých úrovní súdneho systému, a výber by mal rešpektovať pluralitu vo vnútri súdnictva“ (77). Je zodpovednosťou členských štátov, aby si usporiadali svoje systémy súdnictva vrátane toho, či vytvoria súdnu radu. Ak však bola takáto rada vytvorená, ako v prípade Poľska, jej nezávislosť musí byť zaručená v súlade s európskymi normami.

               32.

               Až do prijatia zákona o Národnej súdnej rade bol poľský systém v úplnom súlade s týmito normami, keďže Národná súdna rada bola zložená prevažne zo sudcov vybraných sudcami. Článkom 1 ods. 1 a článkom 7 zákona, ktorým sa mení zákon o Národnej súdnej rade, by sa tento systém radikálne zmenil, pretože sa v nich stanovuje, že 15 sudcov – členov Národnej súdnej rady – bude menovaných a môže byť opätovne menovaných Sejmom
                   (78). Okrem toho neexistuje žiadna záruka, že podľa nového zákona bude Sejm menovať sudcov – členov Rady schválených sudcami, keďže kandidátov na tieto funkcie môžu predstaviť nielen skupiny 25 sudcov, ale aj skupiny najmenej 2 000 občanov (79). Okrem toho konečný zoznam kandidátov, s ktorým bude Sejm musieť súhlasiť en bloc, vopred určuje výbor Sejmu
                   (80). Nové pravidlá menovania sudcov za členov Národnej súdnej rady výrazne zvyšujú vplyv parlamentu na radu a majú nepriaznivý vplyv na jej nezávislosť, v rozpore s európskymi normami. Skutočnosť, že sudcov – členov bude menovať Sejm trojpätinovou väčšinou, nezmierňuje túto obavu, keďže sudcov – členov stále nevyberú ich kolegovia. Okrem toho v prípade, ak sa táto trojpätinová väčšina nedosiahne, sudcov – členov Rady vymenuje Sejm absolútnou väčšinou hlasov.

               33.

               Táto situácia vyvoláva obavy z hľadiska nezávislosti súdnictva. Napríklad sudca okresného súdu, ktorý musí vydať rozsudok o politicky citlivom prípade, pričom sa tento sudca zároveň uchádza o povýšenie na pozíciu sudcu krajského súdu, môže inklinovať k tomu, aby sa riadil stanoviskom, ktoré uprednostňuje politická väčšina, aby neohrozil svoje šance na povýšenie. Aj keď sa toto riziko neprejaví, nový systém neposkytuje dostatočné záruky na zabezpečenie obrazu nezávislosti, ktorý je veľmi dôležitý na zachovanie dôvery, ktorú súdy v demokratickej spoločnosti musia vzbudzovať vo verejnosti (81). Pomocných sudcov bude musieť tiež posúdiť politicky ovplyvnená Národná súdna rada pred ich vymenovaním za sudcu.

               34.

               Benátska komisia dospela k záveru, že voľba 15 súdnych členov Národnej súdnej rady zo strany Parlamentu, v spojení s okamžitým nahradením súčasnosti zasadajúcich členov, bude viesť k ďalekosiahlej politizácii tohto orgánu. Benátska komisia odporúča, aby namiesto toho boli súdni členovia Národnej súdnej rady volení svojimi kolegami, ako je to v súčasnom zákone (82). Takisto skonštatovala, že zákon oslabuje nezávislosť Rady, pokiaľ ide o väčšinu v parlamente a prispieva k oslabeniu nezávislosti súdnictva ako celku (83).

               35.

               Vo svojich stanoviskách týkajúcich sa návrhu zákona vyjadrili najvyšší súd, Národná súdna rada a ombudsman viaceré obavy, pokiaľ ide o ústavnosť nového režimu. Najmä Národná súdna rada poznamenáva, že podľa poľskej ústavy slúži Rada ako protiváha k parlamentu, ktorý bol ústavne oprávnený rozhodovať o obsahu práva. Politické menovanie sudcov – členov a predčasné ukončenie funkčných období súčasných sudcov – členov Rady preto porušuje zásady deľby moci a nezávislosti súdnictva. Ako už bolo vysvetlené v predchádzajúcom odporúčaní, účinné ústavné preskúmanie týchto ustanovení nie je v súčasnosti možné.

         3.   NÁLEZ SYSTÉMOVÉHO OHROZENIA PRÁVNEHO ŠTÁTU

               36.

               Z vyššie uvedených dôvodov sa Komisia domnieva, že obavy vyjadrené v odporúčaní na účely právneho štátu z 26. júla 2017 týkajúcom sa zákonov o najvyššom súde a Národnej súdnej rade neboli vyriešené prostredníctvom týchto dvoch nových zákonov o najvyššom súde a Národnej súdnej rade.

               37.

               Komisia navyše konštatuje, že neboli vyriešené žiadne z ostatných obáv vymedzených v odporúčaní z 26. júla 2017 týkajúcom sa ústavného súdu, zákona o organizácii všeobecných súdov a zákona o Národnej škole súdnictva.

               38.

               Preto sa Komisia domnieva, že situácia systémového ohrozenia právneho štátu v Poľsku, ako sa uvádza v jej odporúčaniach z 27. júla 2016, 21. decembra 2016 a 26. júla 2017, sa ďalej vážne zhoršila. Zákon o Národnej súdnej rade a zákon o najvyššom súde, tiež v kombinácii so zákonom o národnej škole súdnictva, a zákon o organizácii všeobecných súdov výrazne zvyšujú systémové ohrozenie právneho štátu, ako sa uvádza v predchádzajúcich odporúčaniach. Konkrétne:

                           1.

                           povinným odchodom do dôchodku značného počtu súčasných sudcov najvyššieho súdu v kombinácii s možnosťou predĺženia ich aktívneho funkčného obdobia sudcu, ako aj novým disciplinárnym režimom pre sudcov najvyššieho súdu, sa štrukturálne oslabuje nezávislosť sudcov najvyššieho súdu, pričom nezávislosť súdnictva je kľúčovým prvkom právneho štátu,

                           2.

                           povinný odchod do dôchodku značného počtu súčasných sudcov najvyššieho súdu umožňuje rozsiahlu a okamžitú zmenu zloženia najvyššieho súdu. Táto možnosť vyvoláva obavy, pokiaľ ide o deľbu moci, najmä keď sa posudzujú v kombinácii so súbežnými reformami národnej súdnej rady. V skutočnosti budú všetci noví sudcovia vymenovaní prezidentom republiky na základe odporúčania novozloženej národnej súdnej rady, ktorej budú z veľkej časti dominovať politickí nominanti. Výsledkom je, že súčasná parlamentná väčšina bude môcť určiť, aspoň nepriamo, budúce zloženie najvyššieho súdu v oveľa väčšej miere, ako by to bolo možné v systéme, v ktorom existujúce pravidlá o trvaní funkčného obdobia sudcov fungujú normálne – bez ohľadu na dĺžku trvania a na to, aký štátny orgán má právomoc rozhodovať o menovaniach sudcov,

                           3.

                           nový postup týkajúci sa mimoriadneho opravného prostriedku vyvoláva obavy vo vzťahu k právnej istote a, ak sa zohľadňuje v kombinácii s možnosťou rozsiahlej a okamžitej zmeny zloženia najvyššieho súdu, vo vzťahu k deľbe moci,

                           4.

                           rovnako vážne dôvody na obavy sú ukončenie funkčného obdobia všetkých sudcov – členov Národnej súdnej rady, ako aj opätovné vymenovanie jej sudcov – členov podľa procesu, ktorý umožňuje vysoký stupeň politického vplyvu,

                           5.

                           tieto nové zákony vyvolávajú vážne obavy, pokiaľ ide o ich zlučiteľnosť s poľskou ústavou, ako sa zdôraznilo v celej rade stanovísk, a to najmä v stanoviskách najvyššieho súdu, Národnej súdnej rady a ombudsmana. Ako však už bolo vysvetlené v odporúčaní na účel právneho štátu z 26. júla 2017, účinné ústavné preskúmanie týchto zákonov už nie je možné.

               39.

               Komisia zdôrazňuje, že bez ohľadu na zvolený model systému trestného súdnictva sa v právnom štáte vyžaduje ochrana nezávislosti súdnictva, oddelenia právomocí a právnej istoty. Je zodpovednosťou členských štátov, aby si usporiadali svoje systémy súdnictva vrátane toho, či vytvoria súdnu radu, ktorej úlohou je chrániť nezávislosť súdnictva. Ak však členský štát takúto radu vytvoril, tak ako je to v prípade Poľska, v ktorom je poľskou ústavou Národná súdna rada výslovne poverená úlohou ochrany nezávislosti súdnictva, nezávislosť tejto rady musí byť zaručená v súlade s európskymi normami. Komisia s veľkou obavou poznamenáva, že v dôsledku nových zákonov uvedených vyššie v texte by už právny režim v Poľsku nebol v súlade s týmito požiadavkami.

               40.

               Okrem toho sa konštatuje, že opatrenia a verejné vyhlásenia proti sudcom a súdom v Poľsku, ktoré vydala poľská vláda a poslanci parlamentu z vládnucej väčšiny, poškodili dôveru v súdny systém ako celok. Komisia zdôrazňuje zásadu lojálnej spolupráce medzi štátnymi orgánmi, ktorá je, ako sa zdôraznilo v stanoviskách Benátskej komisie, ústavným predpokladom v demokratickom štáte založenom na zásade právneho štátu.

               41.

               Dodržiavanie zásady právneho štátu nie je len predpokladom ochrany všetkých základných hodnôt uvedených v článku 2 ZEÚ. Je aj predpokladom dodržiavania všetkých práv a povinností vyplývajúcich zo zmlúv, ako aj vzájomnej dôvery medzi občanmi, podnikmi a vnútroštátnymi orgánmi v právnych systémoch všetkých ostatných členských štátov.

               42.

               Riadne fungovanie právneho štátu je takisto nevyhnutné najmä pre bezproblémové fungovanie vnútorného trhu, pretože hospodárske subjekty musia vedieť, že sa s nimi bude podľa zákona zaobchádzať rovnako. Toto nie je možné zaručiť bez nezávislého súdnictva v každom členskom štáte.

               43.

               Komisia konštatuje, že široké spektrum aktérov na európskej a medzinárodnej úrovni vyjadrilo svoje hlboké znepokojenie nad týmito dvoma novými zákonmi o najvyššom súde a Národnej súdnej rade, najmä Benátska komisia, osobitný spravodajca OSN pre nezávislosť sudcov a právnikov, Úrad OBSE pre demokratické inštitúcie a ľudské práva a zástupcovia súdnej moci v celej Európe vrátane Poradného výboru európskych sudcov, Európskej siete súdnych rád a Rady advokátskych komôr a združení právnikov Európy.

               44.

               Európsky parlament vo svojom uznesení z 15. novembra 2017 o situácii v oblasti právneho štátu a demokracie v Poľsku vyhlásil, že je hlboko znepokojený prepracovanými právnymi predpismi, ktoré sa týkajú poľského súdnictva a vyzval poľského prezidenta, aby nepodpísal nové zákony, pokiaľ nebudú plne zaručovať nezávislosť súdnictva.

         4.   ODPORÚČANÉ OPATRENIA

               45.

               Komisia poľským orgánom odporúča, aby naliehavo prijali vhodné opatrenia na riešenie tohto systémového ohrozenia právneho štátu, ktoré je uvedené v oddiele 2.

               46.

               Komisia v prvom rade odporúča, aby poľské orgány prijali nasledujúce opatrenia s ohľadom na novoprijaté zákony s cieľom zabezpečiť ich súlad s požiadavkami na ochranu nezávislosti súdnictva, oddelenia právomocí a právnej istoty, ako aj s poľskou ústavou a európskymi normami týkajúcimi sa nezávislosti súdnictva:

                           a)

                           zaistiť, aby sa zákon o najvyššom súde zmenil tak, aby sa:

                                       —

                                       neuplatňoval znížený dôchodkový vek súčasných sudcov najvyššieho súdu,

                                       —

                                       odstránila diskrečná právomoc prezidenta republiky predĺžiť aktívne funkčné obdobie sudcov najvyššieho súdu,

                                       —

                                       odstránil postup týkajúci sa mimoriadneho opravného prostriedku,

                           b)

                           zaistilo, že zákon o Národnej súdnej rade sa zmení tak, aby sa funkčné obdobie sudcov – členov Národnej súdnej rady neukončilo a aby sa odstránil nový režim menovania v záujme zabezpečenia volieb sudcov – členov ich kolegami,

                           c)

                           zdržalo opatrení a verejných vyjadrení, ktorými by sa mohla ďalej spochybňovať legitimita najvyššieho súdu, všeobecných súdov, sudcov, jednotlivo či kolektívne, alebo súdnictva ako celku.

               47.

               Komisia navyše pripomína, že neboli prijaté žiadne z nasledujúcich opatrení, ktoré odporúčala vo svojom odporúčaní z 26. júla 2017 týkajúcom sa ústavného súdu, zákona o organizácii všeobecných súdov a zákona o Národnej škole súdnictva, a preto znova zdôrazňuje svoje odporúčanie prijať nasledujúce opatrenia:

                           d)

                           obnoviť nezávislosť a legitimitu ústavného súdu ako garanta poľskej ústavy zabezpečením toho, aby boli jeho sudcovia, jeho predseda a podpredseda zákonne volení a menovaní a aby v plnom rozsahu vykonali rozsudky ústavného súdu z 3. a 9. decembra 2015, v ktorých sa vyžaduje, aby sa traja sudcovia, ktorí boli v predchádzajúcom legislatívnom období, v októbri 2015, právoplatne nominovaní, ujali svojej funkcie sudcov na ústavnom súde a aby sa traja sudcovia nominovaní v novom legislatívnom období bez platného právneho základu neujali funkcie sudcov bez právoplatného zvolenia,

                           e)

                           uverejniť a v plnom rozsahu vykonať rozsudky ústavného súdu z 9. marca 2016, 11. augusta 2016 a 7. novembra 2016,

                           f)

                           zaistiť zrušenie alebo zmenu zákona o organizácii všeobecných súdov a o národnej škole súdnictva s cieľom zabezpečiť ich súlad s ústavou a európskymi normami týkajúcimi sa nezávislosti súdnictva, Konkrétne Komisia odporúča najmä:

                                       —

                                       odstrániť nový dôchodkový režim pre sudcov všeobecných súdov vrátane diskrečnej právomoci ministra spravodlivosti predĺžiť ich funkčné obdobie,

                                       —

                                       odstrániť diskrečnú právomoc ministra spravodlivosti menovať a odvolávať predsedov súdov a prijímať opravné prostriedky k už prijatým rozhodnutiam,

                           g)

                           zabezpečiť, že reforma súdnictva bude rešpektovať právny štát a bude v súlade s právom EÚ a európskymi normami nezávislosti súdnictva a že bude pripravená v úzkej spolupráci so súdnictvom a všetkými zainteresovanými stranami.

               48.

               Komisia zdôrazňuje, že tým najpodstatnejším pri hľadaní riešenia v súčasnej situácii je lojálna spolupráca, ktorá sa vyžaduje medzi jednotlivými štátnymi inštitúciami vo veciach týkajúcich sa právneho štátu. Komisia takisto vyzýva poľské orgány, aby vykonali stanoviská Benátskej komisie k zákonu o Národnej súdnej rade, zákonu o organizácii všeobecných súdov a k zákonu o najvyššom súde a aby si vyžiadali stanovisko Benátskej komisie k akémukoľvek novému legislatívnemu návrhu, ktorého cieľom je reformovať súdny systém v Poľsku.

               49.

               Komisia vyzýva poľskú vládu, aby problémy zistené v tomto odporúčaní vyriešila do troch mesiacov odo dňa prijatia tohto odporúčania a informovala Komisiu o opatreniach, ktoré v tomto zmysle prijala.

               50.

               Toto odporúčanie je vydané súbežne s odôvodneným návrhom, ktorý predložila Komisia v súlade s článkom 7 ods. 1 ZEÚ, týkajúceho sa zásad právneho štátu v Poľsku. Komisia je v úzkej spolupráci s Európskym parlamentom a Radou pripravená prehodnotiť tento odôvodnený návrh v prípade, ak poľské orgány vykonajú odporúčané opatrenia vymedzené v tomto odporúčaní v stanovenej lehote.

               51.

               Na základe tohto odporúčania je Komisia pripravená na konštruktívny dialóg s poľskou vládou.

      V Bruseli 20. decembra 2017

            Za Komisiu

         Frans TIMMERMANS

            prvý podpredseda

      (1)  Odporúčanie Komisie (EÚ) 2016/1374 z 27. júla 2016 týkajúce sa zásady právneho štátu v Poľsku (Ú. v. EÚ L 217, 12.8.2016, s. 53).

      (2)  Odporúčanie Komisie (EÚ) 2017/146 z 21. decembra 2016 týkajúce sa zásady právneho štátu v Poľsku, ktoré je doplnením odporúčania (EÚ) 2017/146 (Ú. v. EÚ L 22, 27.1.2017, s. 65) a odporúčanie Komisie (EÚ) 2017/1520 z 26. júla 2017 týkajúce sa zásady právneho štátu v Poľsku, ktoré je doplnením odporúčaní (EÚ) 2016/1374 a (EÚ) 2017/146 (Ú. v. EÚ L 228, 2.9.2017, s. 19).

      (3)  Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Rade z 11. marca 2014 – „Nový rámec EÚ na posilnenie právneho štátu“, COM(2014) 158 final.

      (4)  Pozri COM(2014) 158 final, oddiel 2 prílohy I.

      (5)  Úrad OBSE pre demokratické inštitúcie a ľudské práva (ODIHR), 30. augusta 2017, Stanovisko o niektorých ustanoveniach návrhu zákona o Najvyššom súde Poľskej republiky.

      (6)  K 10/17.

      (7)  PACE, 11. októbra 2017, rezolúcia 2188 (2017), Nové hrozby pre právny štát v členských štátoch Rady Európy: vybrané príklady.

      (8)  ENCJ, 13. októbra 2017, Stanovisko výkonnej rady ENCJ na požiadanie Krajowa Rada Sądownictwa (Národná súdna rada) Poľska.

      (9)  Osobitný spravodajca OSN pre nezávislosť sudcov a právnikov, 27. októbra 2017, predbežné zistenia na oficiálnej návšteve Poľska (23. – 27. októbra 2017).

      (10)  CCJE(2017)9, 10. novembra 2017, Vyhlásenie, pokiaľ ide o situáciu týkajúcu sa nezávislosti súdnictva v Poľsku.

      (11)  OBSE-ODIHR, 13. novembra 2017, Stanovisko k niektorým ustanoveniam návrhu zákona o Najvyššom súde Poľska (k 26. septembru 2017).

      (12)  Uznesenie Európskeho parlamentu z 15. novembra 2017 o situácii v oblasti právneho štátu a demokracie v Poľsku [2017/2931 (RSP)].

      (13)  CCBE, 24. novembra 2017, Uznesenie plenárneho zasadnutia Rady advokátskych komôr a združení právnikov Európy (CCBE).

      (14)  ENCJ, 5. decembra 2017 stanovisko výkonnej rady ENCJ k prijatiu zmien v zákone o národnej súdnej rade.

      (15)  Stanovisko Benátskej komisie 904/2017 CDL(2017)035 k návrhu zákona, ktorým sa mení zákon o Národnej súdnej rade, k návrhu zákona, ktorým sa mení zákon o najvyššom súde, ktorý navrhol prezident Poľska a k zákonu o organizácii všeobecných súdov [ďalej len „CDL(2017)035“] a stanovisko Benátskej komisie 892/2017 CDL(2017)037 k zákonu o prokuratúre v znení neskorších predpisov [ďalej len „CDL(2017)037“].

      (16)  Zákon, ktorým sa mení zákon o Národnej škole súdnictva a prokuratúre, zákon o organizácii všeobecných súdov a niektoré ďalšie zákony („zákon o Národnej škole súdnictva“).

      (17)  Článok 37 ods. 1 zákona o najvyššom súde. Toto ustanovenie sa vzťahuje aj na sudcov najvyššieho správneho súdu, vzhľadom na to, že v článku 49 zákona z 25. júla 2002 o administratívnej organizácii súdov sa stanovuje, že záležitosti vzťahujúce sa na najvyšší správny súd, ktoré neupravuje tento akt (dôchodkový režim neupravuje) sa riadia mutatis mutandis podľa zákona o najvyššom súde.

      (18)  Článok 111 ods. 1 zákona o najvyššom súde. Okrem toho budú podľa článku 111 ods. 3 zákona o najvyššom súde všetci sudcovia vojenskej komory (bez ohľadu na vek) prepustení a odídu do dôchodku bez možnosti požiadať prezidenta republiky o predĺženie ich aktívneho funkčného obdobia.

      (19)  Vec ESĽP Campbell a Fell/Spojené kráľovstvo, 28. júna 1984, bod 80, Vec Henryk Urban a Ryszard Urban/Poľsko, 30. novembra 2011 (final), bod 45, Vec Fruni/Slovensko, 21. júna 2011 (final) bod 145, a vec Brudnicka a iní/Poľsko, 3. marca 2005 (final) bod 41.

      (20)  Body 49 a 50 odporúčania CM/Rec(2010)12 Výboru ministrov členským štátom o sudcoch: nezávislosť, efektívnosť a zodpovednosť („odporúčanie 2010 CoE“).

      (21)  Stanovisko CDL(2017)035, bod 48.

      (22)  Rozsudok z 31. mája 2005 vo veci C-53/03 Syfait a iní, ECLI:EU:C:2005:333, bod 31, rozsudok zo 4. februára 1999 vo veci C-103/97 Köllensperger a Atzwanger, ECLI:EU:C:1999:52, bod 20.

      (23)  Rozsudok z 9. októbra 2014 vo veci C-222/13 TDC, ECLI:EU:C:2014:2265, body 29 – 32; rozsudok z 19. septembra 2006 vo veci C-506/04 Wilson, ECLI:EU:C:2006:587, bod 53; rozsudok zo 4. februára 1999 vo veci C-103/97 Köllensperger a Atzwanger, ECLI:EU:C:1999:52, body 20 – 23; rozsudok zo 17. septembra 1997 vo veci C-54/96 Dorsch Consult, ECLI:EU:C:1997:413, bod 36; rozsudok z 29. novembra 2001 vo veci C-17/00, De Coster, ECLI:EU:C:2001:651, body 18 – 21; rozsudok z 13. decembra 2017 vo veci C-403/16, Hassani, ECLI:EU:C:2017:960, bod 40; rozsudok z 23. júna 2016 vo veci ESĽP Baka/Maďarsko, 20261/12, bod 121.

      (24)  Vec ESĽP, Campbell a Fell/Spojené kráľovstvo, A80 (1984), 28. júna 1984, bod 80.

      (25)  Konkrétne sú nové pravidlá v rozpore so zásadou neodvolateľnosti sudcov ako kľúčového prvku nezávislosti sudcov, ktorý je zakotvený v odporúčaní Rady Európy z roku 2010 (bod 49). Sudcom najvyššieho súdu by preto mala byť zaručená funkcia a ich funkčné obdobia by sa nemali predčasne ukončiť. Takisto rozhodnutia o výbere a kariére sudcov by mali byť založené na objektívnych kritériách vopred stanovených zákonom alebo príslušnými orgánmi, a ak vláda alebo zákonodarná moc prijímajú rozhodnutia o výbere a kariére sudcov, nezávislý a príslušný orgán pozostávajúci zo značnej časti zo súdnej moci by mal byť oprávnený vydávať odporúčania alebo vyjadrovať stanoviská, ktoré príslušný menovací orgán v praxi dodržiava (body 44 – 48).

      (26)  Podľa článku 111 ods. 4 zákona o najvyššom súde zverí prezident republiky vedenie najvyššieho súdu sudcovi najvyššieho súdu podľa vlastného výberu. Tento „zastupujúci prvý predseda“ bude vykonávať svoje funkcie dovtedy, kým valné zhromaždenie sudcov nepredloží 5 kandidátov na post prvého predsedu najvyššieho súdu (článok 12). Valné zhromaždenie sudcov najvyššieho súdu bude môcť predstaviť týchto kandidátov najskôr po vymenovaní aspoň 110 sudcov najvyššieho súdu.

      (27)  V článku 183 ods. 3 poľskej ústavy sa stanovuje, že prvého predsedu najvyššieho súdu vymenúva prezident republiky na šesťročné funkčné obdobie spomedzi kandidátov navrhnutých na valnom zhromaždení sudcov najvyššieho súdu.

      (28)  Usmernenie k smernici o právach spotrebiteľov, s. 2.

      (29)  Vec ESĽP Sõro/Estónsko, 3. septembra 2015, body 60 – 62.

      (30)  Body 44 – 47 a bod 50 odporúčania Rady Európy z roku 2010.

      (31)  Stanovisko CDL(2017)035, bod 130.

      (32)  Stanovisko CDL(2017)035, bod 48.

      (33)  Žiadosť sa podáva prostredníctvom prvého predsedu najvyššieho súdu, ktorý poskytuje stanovisko k žiadosti sudcu. Na predĺženie funkčného obdobia prvého predsedu musí prvý predseda predložiť prezidentovi republiky stanovisko kolégia najvyššieho súdu. V procese tvorby rozhodnutí môže prezident republiky požiadať o nezáväzné stanovisko NCJ (pozri článok 37 ods. 2 v spojení s článkom 111 ods. 1 zákona o najvyššom súde. Treba poznamenať, že podľa stanoviska najvyššieho súdu by si takéto rozhodnutie prezidenta republiky v zmysle ústavy vyžadovalo súhlas predsedu vlády v súlade s článkom 144 ods. 1 a ods. 2 poľskej ústavy.

      (34)  Body 46 a 47. Tento režim by tiež vyvolal obavy, pokiaľ ide o akčný plán Rady Európy na posilnenie súdnej nezávislosti a nestrannosti CM(2016)36 final (položka C. ii; „akčný plán Rady Európy z roku 2016“) a kritériami CCJE [stanovisko č. 1 k normám, ktoré sa týkajú nezávislosti súdnictva a neodvolateľnosti sudcov (bod 25)].

      (35)  Bod 48 odporúčania Rady Európy z roku 2010.

      (36)  Bod 49 odporúčania Rady Európy z roku 2010.

      (37)  Pozri stanovisko CDL(2017)035, body 51 a 130.

      (38)  Článok 89 ods. 1 zákona o najvyššom súde.

      (39)  Článok 115 zákona o najvyššom súde. Po uplynutí trojročnej lehoty by sa muselo podať odvolanie v lehote piatich rokov od momentu, keď sa rozsudok stal konečným a zákonným a do jedného roka, ak bolo podané kasačné odvolanie, pokiaľ sa mimoriadny opravný prostriedok nepodá v neprospech obvineného, v takom prípade možno odvolanie podať najneskôr do jedného roka po tom, ako sa rozhodnutie stane konečné (alebo, v prípade podania kasačného odvolania, najneskôr šesť mesiacov po preskúmaní kasačného odvolania; pozri článok 89 ods. 4 zákona o najvyššom súde).

      (40)  Po uplynutí šiestich rokov od toho, ako sa sporné rozhodnutie stalo konečným a rozhodnutie má nezvratné právne účinky, alebo ak je to odôvodnené zásadami alebo právami a slobodami osôb a občanov, ktoré sú zakotvené v ústave, najvyšší súd sa môže obmedziť len na konštatovanie, že sporné rozhodnutie je v rozpore so zákonom a uvedenie okolností, ktoré ho viedli k vydaniu takéhoto rozhodnutia (pozri článok 89 ods. 4 a článok 115 ods. 2 zákona o najvyššom súde).

      (41)  Článok 91 ods. 1 zákona o najvyššom súde.

      (42)  V trestných prípadoch nemožno podať mimoriadny opravný prostriedok na úkor obvineného viac než jeden rok odo dňa, keď sa rozhodnutie stane konečným (alebo, v prípade podania kasačného odvolania, najneskôr šesť mesiacov po preskúmaní kasačného odvolania), takisto neexistuje žiadna možnosť odvolania proti rozsudkom o neplatnosti manželstva, anulovaní manželstva alebo vyhlásení rozvodu (len v prípade, ak jedna alebo obidve strany znovu uzatvorili manželstvo po tom, ako sa rozhodnutie stalo konečným) alebo proti rozhodnutiu o adopcii. Mimoriadny opravný prostriedok sa nemôže týkať drobných priestupkov alebo menších daňových trestných činov, pozri článok 89 ods. 3 a 90 ods. 3 a ods. 4 zákona o najvyššom súde.

      (43)  Článok 89 ods. 2 zákona o najvyššom súde.

      (44)  Článok 89 ods. 1, položky 1 – 3 zákona o najvyššom súde.

      (45)  Vec ESĽP Brumărescu/Rumunsko, 28. októbra 1999, bod 61, Vec Ryabykh/Rusko, 3. marca 2003, body 54 a 57, Vec Miragall Escolano a iní/Španielsko, 25. januára 2000, bod 33, aj Phinikaridou/Cyprus, 20. decembra 2007, bod 52.

      (46)  Rozsudok z 30. septembra 2003 vo veci C-224/01, Köbler, ECLI:EU:C:2003:513, bod 38.

      (47)  Moreira Ferreira/Portugalsko (č. 2), 11. júla 2017 (final), bod 62.

      (48)  Stanovisko CDL(2017) 035, body 58, 63 a 130.

      (49)  Oba princípy považuje ústavný súd za súčasť právneho štátu, pozri rozsudky ústavného súdu SK 7/06 z 24. októbra 2007 a SK 77/06 z 1. apríla 2008.

      (50)  Rozsudok SK 19/05 z 28. novembra 2006, SK 16/05 zo 14. novembra 2007.

      (51)  Najmä stanoviská najvyššieho súdu zo 6. a 23. októbra a 30. novembra 2017, stanovisko ombudsmana z 11. novembra 2017 a stanovisko OBSE-ODIHR z 13. novembra 2017.

      (52)  Článok 74 zákona o najvyššom súde.

      (53)  Článok 76 ods. 8 zákona o najvyššom súde; prezident republiky môže menovať mimoriadneho disciplinárneho úradníka z radov prokurátorov, ktorých navrhuje štátny prokurátor, ak sa disciplinárny prípad týka disciplinárneho priestupku, ktorý spĺňa kritériá úmyselného trestného činu trestne stíhaného na základe verejného obvinenia alebo úmyselných daňových trestných činov.

      (54)  Článok 76 ods. 8 zákona o najvyššom súde.

      (55)  Podľa článku 76 ods. 9 zákona o najvyššom súde môže minister spravodlivosti upozorniť prezidenta republiky na potrebu vymenovať mimoriadneho disciplinárneho úradníka, ak existuje prípad disciplinárneho priestupku, ktorý spĺňa kritériá úmyselného trestného činu trestne stíhaného na základe verejného obvinenia alebo úmyselného daňového trestného činu. Zdá sa, že to, či prípad spĺňa tieto kritériá, určí nezávisle minister spravodlivosti a prezident republiky, keďže proti ich rozhodnutiam o menovaní mimoriadneho disciplinárneho úradníka sa nemožno odvolať.

      (56)  Stanovisko OBSE-ODIHR z 13. novembra 2017; body 119 – 121; Stanovisko najvyššieho súdu zo 6. októbra, s. 34.

      (57)  Podľa zákona 108 ods. 17 – 19 zákona o najvyššom súde má minister spravodlivosti právomoc stanoviť počet a menovať disciplinárnych sudcov pre sudcov všeobecného súdu bez konzultácie so sudcami. Okrem toho by minister spravodlivosti mohol osobne kontrolovať disciplinárne prípady vedené proti sudcom všeobecných súdov prostredníctvom disciplinárnych úradníkov a mimoriadneho disciplinárneho úradníka ministra spravodlivosti, ktorého sám vymenuje (vrátane, za určitých okolností, z radu prokurátorov). Disciplinárni úradníci, ktorých menuje minister spravodlivosti, by na žiadosť ministra spravodlivosti mohli znovu otvoriť uzavreté vyšetrovania.

      (58)  Podľa zákona sa ustanovenia zakotvené v zákone o organizácii všeobecných súdov vrátane tých, ktoré sa týkajú procedurálnych aspektov disciplinárnych konaní, vzťahujú mutatis mutandis na sudcov najvyššieho súdu; pozri článok 72 ods. 1 a článok 108 v spojení s článkom 10 ods. 1 zákona o najvyššom súde. V zákone o najvyššom súde sa v jeho článku 108 mení zákon o organizácii všeobecných súdov.

      (59)  Článok 108 ods. 23 zákona o najvyššom súde v zmysle článku 115c sa doplnil do zákona o organizácii všeobecných súdov.

      (60)  V prípade dôkazov, ktoré boli predložené po stanovenej lehote, pozri článok 108 ods. 22 zákona o najvyššom súde.

      (61)  Článok 108 ods. 13, položka b zákona o najvyššom súde.

      (62)  Článok 108 ods. 23 zákona o najvyššom súde.

      (63)  Vec ESĽP Vilho Eskelinen a iní/Fínsko, 19. apríla 2007, bod 62; vec Olujić/Chorvátsko, 5. februára 2009, body 34 – 43, Vec Harabin/Slovensko, 20. novembra 2012, body 118 – 124, a vec Baka/Maďarsko, 23. júna 2016, body 100 – 119.

      (64)  Článok 26 a článok 94 zákona o najvyššom súde.

      (65)  Článok 134 zákona o najvyššom súde; bývalá komora práce, sociálneho zabezpečenia a verejných záležitostí je rozdelená na dve komory, komoru práce a sociálneho zabezpečenia a novú komoru mimoriadnej kontroly a verejných záležitostí, táto nová komora bude zložená z nových sudcov, keďže všetci súčasní sudcovia sú preložení do komory práce a sociálneho zabezpečenia, súčasní sudcovia najvyššieho súdu môžu požiadať o preloženie do tejto novej komory.

      (66)  Úplný zoznam úloh, ktorými sa zaoberá táto komora, sa nachádza v článku 26.

      (67)  Predseda disciplinárnej komory je nezávislý vo vzťahu k prvému predsedovi najvyššieho súdu a rozpočet tejto komory možno výrazne zvýšiť v porovnaní s celkovým rozpočtom najvyššieho súdu (pozri článok 7 ods. 2 a ods. 4 a článok 20 zákona o najvyššom súde).

      (68)  Podľa článku 131 zákona o najvyššom súde platí, že kým nebudú menovaní všetci sudcovia najvyššieho súdu v disciplinárnej komore, ostatní sudcovia najvyššieho súdu nemôžu byť preložení na post v tejto komore.

      (69)  Úplný zoznam úloh, ktorými sa zaoberá disciplinárna komora, sa nachádza v článku 27 zákona o najvyššom súde.

      (70)  Stanovisko CDL(2017)035, bod 92.

      (71)  Stanovisko CDL(2017)035, bod 43.

      (72)  Článok 61 ods. 2 zákona o najvyššom súde.

      (73)  Stanovisko CDL(2017)035, bod 67.

      (74)  Článok 186 ods. 1 poľskej ústavy: „Národná súdna rada chráni nezávislosť súdov a sudcov.“

      (75)  Napríklad v súvislosti s disciplinárnym konaním proti sudcom vedeným takouto radou Európsky súd pre ľudské práva napadol mieru vplyvu zákonodarných alebo výkonných orgánov vzhľadom na to, že rada bola zložená prevažne z členov menovaných priamo týmito orgánmi; Vec ESĽP Ramos Nunes de Carvalho E Sá/Portugalsko, 55391/13, 57728/13 a 74041/13, z 21. júna 2016, bod 77.

      (76)  Funkčné obdobia súčasných sudcov – členov by sa skončili v deň, ktorý predchádza začiatku spoločného funkčného obdobia nových sudcov – členov Rady, ale najneskôr do 90 dní od nadobudnutia účinnosti tohto zákona. Časová os je nasledovná: do troch pracovných dní po uverejnení zákona oznámi predseda Sejmu začiatok postupu menovania. Do 21 dní od tohto oznámenia predstavia oprávnené subjekty (skupiny minimálne 25 sudcov alebo 2 000 občanov) kandidátov na posty sudcov – členov Rady predsedovi Sejmu. Po uplynutí tohto obdobia 21 dní zašle predseda zoznam kandidátov do parlamentných klubov, ktoré budú mať sedem dní na to, aby navrhli najviac deviatich uchádzačov z tohto zoznamu. Následne sa uskutoční postup menovania podľa regulárnych ustanovení (pozri nižšie); pozri článok 6 a 7 zákona, ktorým sa mení zákon o Národnej súdnej rade a článok 1 ods. 1 a ods. 3 v zmysle pridaných článkov 11a a 11d zákona, ktorým sa mení zákon o Národnej súdnej rade.

      (77)  Bod 27; pozri tiež položku C bod ii) akčného plánu Rady Európy z roku 2016; bod 27 stanoviska Poradného výboru európskych sudcov (CCJE) č. 10 o súdnej rade v službách spoločnosti; a bod 2.3 noriem ENCJ v správe „Súdne rady“ z rokov 2010 – 2011.

      (78)  V ústave sa stanovuje, že Národná súdna rada je zložená z členov ex offo (prvý predseda najvyššieho súdu, minister spravodlivosti, predseda najvyššieho správneho súdu a nominant prezidenta) a z volených členov. Volení členovia sú štyria zástupcovia „vybraní Sejmom“, dvaja senátori „vybraní Senátom“ a 15 sudcov („vybraných spomedzi“ sudcov všeobecných, správnych a vojenských súdov a najvyššieho súdu).

      (79)  Článok 1 ods. 3 zákona o Národnej súdnej rade, ktorým sa pridáva článok 11a ods. 2 a ods. 3: je potrebné upozorniť na to, že každá skupina (sudcov a občanov) môže podať viac ako jednu nomináciu na sudcu – člena Rady.

      (80)  Ak parlamentné kluby nepredstavia celkovo 15 kandidátov, predsedníctvo Sejmu ich vyberie s cieľom vytvoriť zoznam 15 kandidátov, ktorý sa následne zašle do parlamentného výboru (pozri článok 1 ods. 3, ktorým sa pridáva článok 11c a článok 11d ods. 1 – 4).

      (81)  Veci ESĽP Morice/Francúzsko, 29369/10, 23. apríla 2015, bod 78; Cyprus/Turecko, 25781/94, 10. mája 2001, bod 233.

      (82)  Stanovisko CDL(2017)035, bod 130.

      (83)  Stanovisko CDL(2017)035, bod 31.


title: Odporúčanie Európskej centrálnej banky z 9. marca 2018 Rade Európskej únie o externých audítoroch Banque de France (ECB/2018/9)

text:
               22.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 107/1

         ODPORÚČANIE EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY
   z 9. marca 2018
   Rade Európskej únie o externých audítoroch Banque de France
   (ECB/2018/9)
   (2018/C 107/01)
   RADA GUVERNÉROV EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na Štatút Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky, a najmä na jeho článok 27.1,
   keďže:

               (1)

               Účty Európskej centrálnej banky (ECB) a národných centrálnych bánk členských štátov, ktorých menou je euro, overujú nezávislí externí audítori odporúčaní Radou guvernérov ECB a schválení Radou Európskej únie.

               (2)

               Podľa článku L.142-2 menového a finančného zákonníka vymenováva Generálna rada Banque de France dvoch štatutárnych audítorov na vykonávanie auditu účtov Banque de France.

               (3)

               Mandát externých audítorov Banque de France skončil po vykonaní auditu za finančný rok 2017. Preto je potrebné vymenovať externých audítorov od finančného roku 2018.

               (4)

               Banque de France vybrala za svojich externých audítorov na finančné roky 2018 až 2023 spoločnosti Mazars a KPMG S.A.,

         PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:

               1.

               Odporúča sa, aby boli spoločnosti Mazars a KPMG S.A. spoločne vymenované za externých audítorov Banque de France na finančné roky 2018 až 2023.

      Vo Frankfurte nad Mohanom 9. marca 2018

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI